sou · H1B368 · 2013-10-15 00:00:00 — Att arbeta med miljöräken- skaper, dvs. statistik som kan kopplas till BNP, är den inriktning som FN tagit genom sitt initiativ System of Environmental and Economic Accounting (SEEA). Försök har gjorts att ta fram en grön nettonationalprodukt , men har på grund av brister i dataunderlaget stött på motstånd.16 Svårigheter att ta fram tillförlitliga dataunderlag är naturligtvis lika problematiskt vid utveckling av en uppsättning indikatorer som för en grön NNP men en uppsättning indikatorer gör inte anspråk på att vara ett heltäckande välfärdsmått. På grund av svårigheten att utveckla standardiserade indikatorer för miljödimensionen av hållbar utveckling är det särskilt viktigt att vidtar åtgärder för att utveckla nationell statistik om eko- systemtjänster, för att svara mot vårt eget kunskapsbehov och bidra till att internationella standarder blir relevanta ur vårt perspektiv. Miljökvalitetsmålen har betydelse för samtliga tre dimensioner av hållbar utveckling. Men uppföljningen av biologisk mångfald, som görs mot befintliga preciseringar, ger inte tillräcklig information om den faktiska betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster för samhället och människors välbefin- nande. Om uppföljningssystemet utvecklas för att inkludera fler ekosystemtjänster som sektorer beror av och påverkar, i linje med avsnitt 4.1.2 ovan, tas ett viktigt steg mot att göra miljömåls- indikatorerna mer heltäckande i förhållande till hållbar utveckling. Dessa bör kunna bidra till en uppsättning nationella indikatorer av 14Stiglitz m.fl. (2009). 15Nettonationalprodukten är BNP minus kapitalförslitning, och i grön NNP räknas även värdet av påverkan som gårdagens och dagens produktion och konsumtion har på miljön bort. 16Konjunkturinstitutet (2012). Åtgärder för ett bättre kunskapsunderlag relevans för välfärd och välbefinnande. Möjligheten att dessutom använda sådana miljömålsinriktade indikatorer i miljöräkenskaper är en viktig utvecklingsfråga. Utvecklingen av indikatorer för biologisk mångfald och ekosystemtjänster pågår som vi beskrivit ovan, både i och internationellt. För att göra detta så kostnadseffektivt som möjligt vore det även önskvärt att i största möjliga mån bygga uppfölj- ningssystem som aggregerar information från platsspecifik kart- läggning av ekosystemtjänster till nationella och internationella mått.17 För detta behövs indikatorer som är meningsfulla för såväl kartläggning som övervakning och måluppföljning. Den sammanställning av tillgänglig statistik om ekosystem- tjänster samt metoder för ny datainsamling, som gjorts av ()18, ger en utgångspunkt för denna utveckling, tillsammans med information om ekosystemtjänster19. Slutsatsen SCB drar är att även om ny statistik behöver utvecklas så finns det statistik för fler ekosystemtjänster än de som följs upp inom miljö- målssystemet. Kunskapen om hur befintlig statistik kan utvecklas och bidra till miljömålsuppföljningen är väsentlig för uppföljningen av etappmålet, men även för SCB:s deltagande i den internationella utvecklingen av hållbarhetsindikatorer. SCB föreslår i sin rapport ett förnyat uppdrag om att analysera vilka delar av den officiella statistiken som skulle kunna utvecklas för att möta behoven av data om ekosystemtjänster. Vi ser detta arbete som ett väsentligt inslag i SCB:s stöd till myndigheter med ansvar för samordning av uppföljning av miljökvalitetsmål. Denna statistikutveckling intar dessutom en nyckelroll för att klargöra kopplingarna mellan miljö- kvalitetsmålen och hållbar tillväxt. Uppdraget bör utföras efter samråd myndigheter med ansvar för samordning av uppföljning av de naturtypsanknutna miljökvalitetsmålen. 17Se t.ex. TEEB (2010b) kap. 3, Europeiska Kommissionen (2013). 18Statistiska Centralbyrån (2013). 19Naturvårdsverket (2012b). De förslag vi lägger i detta betänkande syftar till att nå etappmålet om betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystem- tjänster. Etappmålet syftar enligt regeringen bl.a. till att planera och ta beslut som är fördelaktiga för välfärden och till att bättre kunna bedöma vilka åtgärder som är motiverade för att bevara biologisk mångfald och ekosystemens funktion.1 En övervägande del av våra förslag handlar därför om att förbättra konsekvensanalyser inför planering och beslut på olika nivåer och inom offentlig och privat sektor. Resterande förslag syftar till att skapa instrument som underlättar att kunskapen används på ett effektivt sätt, eller till att öka medvetenheten om betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster. Det senare är även en viktig faktor för att motivera aktörer att överväga förbättring av beslutsunderlag genom att använda ekosystemtjänstbedömningar. Samhällsekonomiska effekter av åtgärder för biologisk mångfald och ekosystemtjänster är generellt sett otillräckligt beskrivna. Genom att förbättra det samhällsekonomiska beslutsunderlaget bedöms dock förutsättningarna för ett samhällsekonomiskt effek- tivt miljöarbete öka.2 Detta är ett viktigt skäl till att värdering och integrering av ekosystemtjänster har lyfts både internationellt, genom t.ex. och Nagoyaplanen (se kapitel 1), och nationellt genom det etappmål som ligger till grund för denna utredning. Ett stort antal exempel indikerar att åtgärder för att främja biologisk mångfald och en mångfunktionalitet i landskapet har förutsättningar att vara lönsamma, framför allt på medellång 2Se t.ex. SOU 2011:34 sid. 148–150. och lång sikt.3 Åtgärder som motverkar drivkrafter bakom förlust av biologisk mångfald och ekosystemtjänster minskar behovet av bevarande och återställande på ett senare stadium, vilket talar för att integrering av värdet av ekosystemtjänster i beslutsprocesser generellt har goda förutsättningar att vara kostnadseffektivt.4 Ett viktigt syfte med denna utredning är att föreslå åtgärder som bidrar till att förbättra kunskapsgrunden för att bedöma samhälls- ekonomiska effekter och kostnadseffektivitet för åtgärder. Det är därför svårt att redan nu mer i detalj bedöma de samhälls- ekonomiska konsekvenserna av utredningens förslag. Denna brist är ett viktigt skäl till att vi förespråkar en stegvis ansats, där sam- hällets aktörer successivt kan öka sin kunskap om vilka åtgärder som är relevanta och skäliga för att integrera kunskap om eko- systemtjänster i sin verksamhet. Vi föreslår dessutom att åtgärder och metoder för ekosystemtjänstbedömningar, inklusive värdering av ekosystemtjänster utvärderas i samband med etappmålets målår 2018. Denna utvärdering ger en grund för överväganden om fortsatt utveckling av åtgärder för att integrera värdet av ekosystemtjänster på ett relevant och skäligt sätt (förslag 25). Syftet med våra förslag framgår översiktligt av tabell 6.1 nedan. De flesta förslagen har det primära syftet att förbättra konsekvens- analyser i samband med planering eller beslut inom offentlig eller privat sektor. Det gäller framför allt förslag 1, 3, 4, 5 och 12 i kapitel 3, och samtliga förslag i kapitel 4 och 5. Av dessa har förslag 5, 19 och 20 centrala roller. De tre förslagen ger myndigheter med ansvar i miljömålssystemet ett tydligare ansvar för att ta viktiga steg mot ökad kunskap om samhällsekonomiska konsekvenser av att integrera värdet av ekosystemtjänster i beslutsprocesser. Denna kunskap bör ge ett förbättrat underlag för analyser av ytterligare åtgärder från regeringens sida för att främja integrering av värdet av ekosystemtjänster i planering och beslut, t.ex. lag- översyn (förslag 2), förändrade ekonomiska styrmedel (förslag 7, 8, 9 samt 25) eller andra instrument för integrering som effektiv myndighetssamverkan (förslag 6), ekologisk kompensation (förslag 10) och underlättande av hållbar affärsutveckling (förslag 14, 15, 16, 17 och 18). En samlad analys av policyalternativ för hållbar produktion av ekosystemtjänster (förslag 25) är beroende av att förslag 5, 19 och 20 först genomförs. 3TEEB (2010a). 4Konventionen om biologisk mångfald (2012). Förslag 13 och 23 (om en kommunikationssatsning och om fortsatt satsning på Svenska ) syftar främst till att bidra till ökad medvetenhet och deltagande av aktörer och kunskapsbärare i ekosystemtjänstbedömningar för att uppnå ett effektivt uppbyg- gande av kunskap och lärande om ekosystemtjänster. Arbete på lokal nivå och inom näringslivet har pekats ut som särskilt viktigt för att nå etappmålet om betydelsen av biologisk mångfald och värdet av ekosystemtjänster.5 Eftersom behov och förutsättningar skiftar behövs stöd i form av en uppsättning av anpassningsbara metoder för ekosystemtjänstbedömningar. Möjlig- heten att överföra kunskap från ett sammanhang till ett annat måste prövas med försiktighet. Den föreslagna delegationen för ekosystemtjänster (förslag 11, kopplat till förslag 12-14) behövs dels för att bistå kommuner och näringsliv med kunskapsuppbyggnad, dels för att bygga kapacitet i den statliga förvaltningen. Även förslag 3, 4 och 15 är inriktade på kommuner och näringsliv, men de föreslagna aktiviteterna lämpar sig bäst att genomföras av befintliga myndigheter. Delegationen kan dock genom sin sammansättning och verksamhet bidra till den kompetens som behövs hos myndigheterna för att genomföra uppdragen, och verka för kunskapsutbyte mellan myndigheter liksom mellan den offentliga sektorn och näringslivet. De utredningar och översyner vi föreslår (förslag 2, 7, 8, 10, 14, 16, 17 och 18) bör fördjupa konsekvensanalysen i ljuset av den aktuella kunskapssituationen angående betydelsen och värdet av biologisk mångfald och ekosystemtjänster. De flesta av dessa föreslår vi ska göras först då viktiga ekosystemtjänster har identifierats och en vägledning för ekosystemtjänstbedömningar har börjat tillämpas. Kunskap om värdet av ekosystemtjänster för olika sektorer och om deras tillstånd och utveckling är viktig för att kunna göra sektorsövergripande styrmedelsanalyser och avväg- ningar mellan intressen. Denna kunskap kommer dock att vara av kvalitativ natur eller bestå av översiktliga kvantitativa uppskattningar, varför andra värden än monetära fortsatt bör spela en avgörande roll i beslutsprocesser. Översyner av lagstiftning (förslag 2) och utvärdering av näringars stödsystem (förslag 8) förutsätts ske mer eller mindre fortlöpande och dessa bör ta hänsyn till den aktuella kunskapssituationen när de görs. Den viktigaste svårigheten med att uppskatta effektiviteten 5 Ds 2012:23.. av ekonomiskt stöd i form av miljöersättningar är att stöden påverkar en mängd ekosystemtjänster som är svåra att värdera. Det råder dessutom stor osäkerhet om de långsiktiga effekterna av stöden på t.ex. markens bördighet. Det är därför särskilt viktigt att dessa översyner involverar forskarsamhället (förslag 22). En utredning av ekologisk kompensation i vardagslandskapet ser vi som en möjlighet att implementera förorenaren betalar- principen vid markexploateringar. Utredningen är inte avhängig en ökad kunskap om värdet av de ekosystemtjänster som kan komma att kompenseras. Däremot behöver utredningen klargöra vilken kunskap om värden som är nödvändig för att kunna tillämpa eko- logisk kompensation. Det är därför angeläget att utredningen påbörjas parallellt med ett utökat arbete med ekosystemtjänst- bedömningar. Vi belyser ekologisk kompensation utifrån många perspektiv, såväl principiellt (bilaga 2), som mer praktiskt (kapitel 3). Risker och möjligheter, inklusive kostnadseffektivitet, bör när- mare belysas i den föreslagna utredningen. De risker med ekologisk kompensation som diskuteras i kapitel 3 handlar dels om själva proceduren och dels om bristande uppföljning. Ekologisk kompen- sation skulle kunna ge möjligheter att finansiera ekologisk restau- rering och produktion av ekosystemtjänster i vardagslandskapet (dvs. utanför skyddade områden). Vår bedömning är därför att ekologisk kompensation har potential att vara ett samhälls- ekonomiskt lönsamt styrmedel och därmed ett komplement till den statliga finansieringen av skyddade områden via anslag. Översikt över förslagens konsekvenser på LST beror av för 2, 6, 7, 8, 9, 10, 14, 16, 17, 18, 19, (regeringsuppdrag), 2014–2018 (övertas Motivera, lära, Ny uppgift, kostn. för 5, 20, 21, 25 för 5, 25 (+ för 1, 25 för 5, 12, 21, 25 2018–19? 7Se förslag 11 (sist i tabellen). 8NV-uppdrag om kommunikationssatsning (ej publicerat för betänkandet). 9Se förslag 11 (sist i tabellen). Instrument för integrering av kunskap Ny uppgift, särskild Ny uppgift, särskild Ny uppgift, ca 5– 2014–18(19?) (utförare av 12–14 samt stöd för 3, 4, 5, 14, 15–18, 20, 24, 25) 11Se förslag 11 (sist i tabellen). Våra förslag kan i stor utsträckning genomföras inom befintlig ram. Kostnadsökningar kan främst uppstå med anledning av ett utökat arbete med konsekvensanalyser och miljöövervakning i linje med etappmålet och miljökvalitetsmålens preciseringar om ekosystem- tjänster. Det arbete med ekosystemtjänstbedömningar (identifiering, kart- läggning och värdering av ekosystemtjänster) som förutsätts utvecklas vid befintliga statliga myndigheter ligger i de flesta fall inom ramen för deras nuvarande uppdrag och uppgifter, som fastlagts i miljömåls- systemet. Våra förslag om vägledning (förslag 20) och återrappor- tering (förslag 5) syftar till att förtydliga de krav som ställs på myndig- heter med ansvar i miljömålssystemet i och med de preciseringar och etappmål om ekosystemtjänster som beslutats av regering och riksdag. Vårt förslag att och Havs- och vatten- myndigheten ska utarbeta vägledning om ekosystemtjänst- bedömningar spelar en viktig roll för att arbetet ska bli kostnads- effektivt (förslag 20). Enligt vår bedömning bör vägledningen beakta att identifiering eller kartläggning av viktiga ekosystem- tjänster kan ge den mest tillförlitliga, relevanta och kostnads- effektiva grunden för en konsekvensanalys av olika alternativa beslut. Vägledningen bör också beakta att det inte alltid är moti- verat att dessutom utföra en kvantitativ uppskattning av nyttan, eller att genomföra monetär värdering. Kartläggning av ekosystemtjänster förväntas medföra kostnader, framför allt för myndigheter med ansvar för samordning och uppföljning av naturtypsanknutna miljökvalitetsmål, där beslutade preciseringar om ekosystemtjänster ska följas upp. Antalet myndig- heter som berörs är stort, varför det dock inte har varit möjligt för utredningen att bedöma eller föreslå behov av omprioriteringar i deras ansvar eller verksamhet. Behov av omprioriteringar eller för- stärkning av berörda anslag bör bedömas inom ramen för myndig- heternas arbete med miljömålsuppföljningen. Möjliga ompriori- teringar från andra åtgärder till stöd för sektorernas utveckling bör kunna identifieras genom ökad kunskap om ekosystemtjänsters betydelse för berörda näringar. Kostnaden för värdering av ekosystemtjänster varierar kraftigt beroende på val av metod och detaljeringsgrad. Genom att basera och på underlag från berörda myndigheter om viktiga ekosystemtjänster och på information om hur myndigheterna använder ekosystemtjänstbedömningar i sin verksamhet (förslag 5), kan vägledningen lättare utformas för att minimera behovet av ytterligare processutvecklingsarbete på de enskilda myndigheterna. Om utredningens förslag genomförs bör det resultera i fördjupad kunskap om ekosystemtjänsters bidrag till olika sektorers verksamhet och mål. Denna kunskap kan ge en grund för ändamålsenliga omprioriteringar av arbete, och eventuellt omflyttningar av medel mellan anslag och utgiftsområden. Ett särskilt stöd för ekosystem- tjänstbedömningar som grund för planering bör, om det införs, administreras av en eller flera myndigheter med över- gripande ansvar för samhällsplanering och regional utveckling (och/eller ) och finansieras genom utgifts- område 18 och/eller 19. Detta bör dock konsekvensbedömas i särskild ordning vid ett senare skede. Länsstyrelserna intar en nyckelroll för arbete på lokal och regional nivå med att uppnå etappmålet. Ett ökat fokus på ekosystemtjänster i länsstyrelsernas arbete gentemot kommuner och i regional planering behöver involvera stora delar av läns- styrelserna. Arbetsinsatsernas omfattning kan förväntas variera beroende på kommunernas ambitioner beträffande ekosystem- tjänster, men även beroende på ekosystemens egenskaper liksom på nyttjande- och exploateringstrycket i regionen. Inledningsvis kommer troligen insatser att behöva göras inom miljösektorn för att öka medvetenheten och kompetensen hos tjänstemän i berörda delar av organisationen. Vi bedömer att en sådan ambitionshöjning kan komma att kräva arbetsinsatser mot- svarande en halv till en årsarbetskraft per länsstyrelse. Förslag till preciserade arbetsuppgifter inom området biologisk mångfald och ekosystemtjänster utarbetas i flera parallella processer, inklusive planering av grön infrastruktur12 och inrättande av ekolandskap13. Konsekvenserna för länsstyrelsernas arbetsbelastning bör bedömas samlat med anledning av dessa förslag. Delegationen för ekosystemtjänster föreslås inrättas inom kom- mittéväsendet. Kostnaderna för administration och arvoden etc. kan uppskattas till cirka 5–, baserat på följande premisser. Kansliet förutsätts bestå av en chef, fyra sekreterare och två kommunikatörer. Delegationen förutsätts bestå av en ordförande och 14 ledamöter. Kostnader för uppbyggnad av 12Naturvårdsverket (2013). en informationsportal om näringslivs- och regional utveckling, ekosystemtjänster och biologisk mångfald beräknas till , baserat på underlag.14 Vad gäller kostnader för genomförande av kommunikationsinsatser hän- visar vi till förstudie, som publiceras parallellt med detta betänkande. Budgetkonsekvenser av ekologisk kompensation behöver under- sökas närmare inom ramen för den utredning vi föreslår. Proce- duren för att ge tillstånd för exploatering eller ingrepp och bedöma om detta skall förenas med krav på kompensation innebär inget väsentligt merarbete jämfört med dagens prövning. Uppföljningen kräver däremot merarbete av länsstyrelser eller annan tillsyns- myndighet. För att begränsa transaktionskostnaderna för att främja utbudet av mark som kan användas som kompensationsmark disku- terar utredningen möjligheten att skapa habitatbanker. Utformningen av eventuella habitatbanker liksom konsekvensanalys blir enligt vårt förslag en viktig uppgift för utredaren. Internationell erfaren- het visar att kvaliteten av den biologiska mångfald och/eller eko- systemtjänster som kompensationsmarken ska kompensera för behöver följas upp av en eller flera myndigheter för att säkerställa den långsiktiga effekten. Detta innebär onekligen ett visst merarbete för tillsynsmyndigheterna, men vår bedömning är att detta arbete kan inlemmas med tillsynen av naturreservat, biotop- skyddsområden, naturvårdsavtal, m.m. och att det därför inte förutsätter någon ny organisation för ändamålet. Våra förslag bedöms inte ha några direkta konsekvenser för brotts- ligheten, jämställdheten, den personliga integriteten eller möjlig- heten att nå de integrationspolitiska målen. Förslagen innehåller inga ändrade regler eller andra styrmedel som direkt berör enskilda människors livssituation. Våra förslag om förbättrad dialog och lärande om ekosystemtjänster i samhället kan få positiva effekter på enskildas inflytande över användningen av naturresurser. Det vore dock spekulativt att försöka sig på en ingående analys av betydelsen för ovan nämnda problemområden. Våra förslag till myndighetsåtgärder för integrering av eko- systemtjänster inom befintligt lagrum syftar bl.a. till att förändra 14 (2010a). utövningen av tillsyn över verksamhet. Förslagen handlar om förbättrad vägledning för att tydliggöra hur ekosystemtjänster kan säkras och utvecklas inom ramen för befintlig lagstiftning. Even- tuella effekter på den kommunala självstyrelsen beror på om den ökade kunskapen får betydelse för domstolskontrollen av den kommunala verksamheten. Konsekvenser för näringslivet kan uppstå dels som en följd av ökad medvetenhet om ekosystemtjänster i fysisk planering, dels genom myndigheters ändringar av regler och rådgivning för att integrera värdet av ekosystemtjänster. Återigen vill vi poängtera att ekosystemtjänstintegrering till stor del handlar om att förbättra konsekvensanalyser inför t.ex. myndigheters beslut. Konsekvenser av dessa beslut för enskilda företag eller näringslivsutvecklingen i stort låter sig inte analyseras inom ramen för vår utredning. Däremot kan man generellt säga att effekten bör vara gynnsam för företag med affärsidéer som bygger på medvetenhet om samverkan med ekosystemen. När det gäller ekologisk kompensation bör regeländringar konsekvensanalyseras beträffande ökad administra- tion för företag som exploaterar mark- och vattenområden, och även huruvida regeländringarna skulle kunna innebära större förut- sägbarhet om kompensationskrav och lägre transaktionskostnader. Ds 2012:23 Svenska miljömål – preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första uppsättning etappmål. Ds 2013:1 På vägen till en grönare framtid – utmaningar och möjligheter. Ds 2013:19 Svenska framtidsutmaningar. Slutrapport från regering- ens framtidskommission. Fi 2012:6 Statens ägarpolicy och riktlinjer för företag med statligt ägande 2012. M 2011:01/2012/66. Femton hinder för hållbar stadsutveckling. 2009/10:155 Svenska miljömål – för ett effektivare miljö- RiR 2011:29 Miljökrav i offentlig upphandling – är styrningen mot klimatmålet effektiv? 2001/02:173 En samlad naturvårdspolitik. 2007/08:140 Standardiseringens betydelse i en globaliserad värld. 2012/13:130 Redovisning av AP-fondernas verksamhet . SOU 1991:37–38 Räkna med miljön! Förslag till natur- och miljö- räkenskaper. SOU 2005:94 Kunskap för biologisk mångfald. Inventera mera eller återvinn kunskapen? SOU 2008:107 Etiken, miljön och pensionerna. SOU 2010:91 Planering på djupet – fysisk planering av havet. SOU 2011:34 Etappmål i miljömålssystemet. SOU 2012:81 Statens regionala förvaltning – förslag till en angelä- gen reform. SOU 2012:86 Ökat bostadsbyggande och samordnade miljökrav - genom enhetliga och förutsägbara byggregler. SOU 2013:12 Goda affärer - en strategi för hållbar offentlig upp- handling. SOU 2013:34 En effektivare plan- och bygglovsprocess. SOU 2013:43 Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1. SÖ 1993:77 Konvention om biologisk mångfald. m.fl., 2010. Ecosystems and human well-being: a manual for assessment practitioners. Press, , DC. Albaeco m.fl, 2012. Effects of renewable commodity flows on bio- diversity: an evaluation for the Nordic Ecolabel. m.fl., 2010. Q book 4, Hållbarhet, Resilient Campus, Akademiska Hus. Bateman IJ m.fl., 2013. into Eco- nomic Decision-Making: Land Use in the . 341, s. 45. An Introduction to the Principles of Morals and Legislation (Philosophical Classics). Berkes F, , (red), 1998. Linking social and eco- logical systems: management practices and social mechanisms for resilience. Biggs R m.fl. 2012. Toward Principles for Enhancing the Resilience of . 37, s. 421–48. , , 2010. Klimatsmart lantbruk – stor- eller småskaligt? Erfarenheter från ett deltagardrivet forskningspro- jekt. lantbruk, SLU. , Banzhaf S, 2007. What are ecosystem services? The need for standardized environmental accounting units. Ecological Economics, vol. 63, s. 616–26. Klimatanpassning av be- fintlig bebyggd miljö i städer och tätorter genom grönstruktur. Bowles S, 2008. Policies designed for self-interested citizens may undermine the moral sentiments: Evidence from economic experiments. 320, s. 1605–09. , Urenje S, 2012. The Parts and The Whole: A Holistic Approach to Environmental and Sustainability Education. : for Sustaina- ble Development. Cardinale BJ m.fl., 2012. Biodiversity loss and its impact on hu- manity. 486, s. 59–67. Chawla L 1998. Significant Life : a review of research on sources of environmental sensitivity. Chawla L, 1999. Life paths into effective environmental action. 15–26. Equity over efficiency: a problem of credibility in scaling resource-based compensation? vol 2, s. 93–117. fl., 2013. Ekosystemtjänster i : ett underlag för diskussion och planering.