sou · H1B325 · 2013-04-09 00:00:00 — Bland annat ska frågan om hur nuvarande regelverk för åldersgränser påverkar förutsättningarna att delta i arbetslivet även uppmärksammas. Pensionsålders utredningen lämnar därför inte några förslag som gäller denna förmån. anser dock att handikappersätt- ningen i likhet med andra socialförsäkringsförmåner bör anpas- sas till riktåldern för pension. Ändringar bör genomföras så att handikappersättning kan beviljas försäkrad som innan han eller hon uppnår riktålder för pension har fått sin funktionsförmåga nedsatt avsevärd tid och i viss omfattning. Utredningens skäl för bedömning En försäkrad som är sjuk eller har funktionsnedsättning kan få handikappersättning det år den försäkrade fyller (då rätten till vårdbidrag upphör). För rätt till handi- kappersättning krävs att den försäkrade på grund av sin sjukdom eller funktionsnedsättning behöver hjälp i sin dagliga livsföring eller hjälp för att arbeta eller studera. Handikappersättning kan också beviljas som kostnadsersättning. Gravt hörsel- eller synskadade personer får alltid handikapper- sättning. Handikappersättningen sänks dock om den försäkrade uppbär hel ålderspension, hel sjukersättning eller hel aktivitets- ersättning. Rätt till handikappersättning har en försäkrad som innan han eller hon fyller har fått sin funktionsförmåga nedsatt avsevärd tid och i viss i lagen angiven omfattning (50 kap. 4 § SFB). Den försäkrade får behålla handikappersättningen efter det att han eller hon fyllt om han eller hon fortfarande behöver stöd och kan även få stödet höjt. Som nämnts i det föregående har en arbetsgrupp tillsatts inom för att göra en samlad översyn av regler och tillämpning av flera handikappförmåner, även handikappersättning (dnr S2012/9134/SF). Bland annat ska frågan om hur nuvarande regelverk för åldersgränser påverkar förutsättningarna att delta i arbetslivet även uppmärksammas. Pensionsålderstredningen lämnar därför inte några förslag som gäller denna förmån. Utredningen vill dock peka på att det kan vara rimligt att anpassa rätten till handikappersättning till riktåldern för pension eftersom denna förmånen har stark koppling till övriga socialförsäkringsförmåner. Efter uppnådd riktålder kan dock åldersreglerna anses väl anpassade till äldre som önskar fortsätta att arbeta. Den försäkrade får ju behålla handikappersättningen efter det att han eller hon uppnått riktåldern,om han eller hon fortfa- rande behöver stöd och kan även få stödet höjt. Utredningens bedömning: har föreslagit att myndighetens utredningsskyldighet enligt 56 kap. 8 § SFB ska upphävas i sin helhet. Frågan bereds inom . Utredningen avstår därför från att pröva om bestämmelserna behöver ändras. Utredningens skäl för bedömning I prop.1997/98:151 s. 454 ff. föreslogs ett automatiskt beviljande av pension , dock med utgångspunkt från en ansö- kan, om inte den sökande själv önskade vänta ytterligare med utta- get. En utredningsskyldighet för myndigheten föreslogs därför i propositionen, som skulle gälla gentemot person som inte före 70-årsmånaden ansökt om allmän ålderspension. Utredningsskyldigheten innebar vidare att det krävdes mer av myndigheten än att skicka ut ansökningsblanketter för att utdel- ningsskyldigheten skulle anses uppfylld. Det kunde krävas större personalinsatser och t.ex. personliga besök. Den utrednings- skyldighet som föreslogs avsåg situationen där den enskilde inte ansökt om inkomst-, tilläggs- eller garantipension före den månad då han eller hon skulle fylla . Utredningsskyldig- heten gällde således inte premiepensionen i det fall en person redan hade inkomst-, tilläggs- eller garantipension. Av propositionen framgick vidare att vad avser personer som före 65-årsmånaden uppburit förtidspension eller särskild efter- levandepension skulle utredningsskyldigheten initieras inte utan redan , dvs. när rätten till förtids- pension eller efterlevandepension upphörde. har i en skrivelse till regeringen föreslagit att regleringen i 56 kap. 8 § SFB ska upphävas i sin helhet, dvs. både punkt 1 som avser utredningsskyldighet för i bosatt person som inte ansökt om inkomst-, tilläggs- eller garantipension och punkt 2 som avser utrednings- skyldighet för personer som före den tidpunkten haft sjukersättning och inte ansökt om ålderspensionsförmåner som anges under punkt 1. Frågan bereds inom . Eftersom frågan bereds inom avstår Pensions- åldersutredningen från att pröva om bestämmelserna behöver ändras. 16Anpassning av åldersreglerna i andra pensionsrelaterade system Enligt uppdraget ska utredningen föreslå alternativa strategier för en långsiktig lösning av hur och när de pensionsrelaterade ålders- gränserna bör höjas. En del i det arbetet är att ta fram förslag till följdändringar av hur åldersgränserna i skattesystemet, arbetsmark- nadspolitiken och andra angränsande system bör hanteras. Uppdraget innefattar däremot inte att behandla eller lämna förslag på skatte- området när det gäller arbetsgivares pensionskostnader och pen- sionssparande. I det följande redovisas några närliggande områden där den informella pensionsåldern 65 har kommit att prägla lagstiftningen och där det kan finnas anledning att överväga att anpassa regel- verken till följd av att riktåldern för pension införs. Utredningens bedömning: Åldersreglerna i arbetslöshetsför- säkringen bör anpassas till den föreslagna riktåldern för pension. Utredningens bedömning: Med tanke på att Parlamentariska socialförsäkringsutredningen ser över de allmänna försäkringar- na vid sjukdom och arbetslöshet har bedömt att det inte är lämpligt att göra någon mer utförligt bedömning av den utsträckta rätten till arbetslöshetsersättning. Parlamentariska socialförsäkringsutredningen har även i uppdrag att utreda frågan om pensionens påverkan på arbetslöshets- ersättningen. behandlar därför inte heller dessa frågor närmare. principiella inställning är dock att det bör finnas en begränsad ersättningsperiod som främjar arbete längre upp i åldrarna och att det också bör göras möjligt för äldre arbetssökanden som uppbär en del garantipension att undanta pensionen vid beräkning av ersättningen på motsva- rande sätt som enskilda som uppbär tjänstepension. Arbetslöshetsförsäkringen avser i första hand bestämmelser i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad , jämte förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen handhas av arbetslöshetskassor. Bestämmelser om arbetslöshets- kassor finns i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor, förkortad LAK, och i förordningen (1997:836) om arbetslöshetskassor. Såväl lagen om arbetslöshetsförsäkring som lagen om arbetslöshetskassor innehåller uttryckliga åldersgränser. Arbetslöshetsersättning betalas ut till sökande som uppfyller vissa villkor som fastställts i . Arbetslöshetsförsäkringen består av en grundförsäkring och en inkomstbortfallsförsäkring. Enligt 22 § fjärde stycket AFL upphör rätten till dagpenning vid månads- skiftet före den månad då den arbetslöse fyller . När lagen om arbetslöshetsförsäkring infördes fastställdes en övre åldersgräns, , för rätt till ersättning. I propositionen (1973:56, s. 195) anfördes bl.a. följande. Enligt min mening bör av principiella, administrativa och ekonomiska skäl ålderspensionärerna inte tillhöra arbetslöshetsförsäkringen när deras försörjning är tillfredsställande ordnad genom olika former av pension. Tillkomsten av tilläggspensioneringen inom den allmänna försäkringen har medfört att pensionsförmånerna förbättrats i sådan omfattning att det numera inte finns någon anledning att ha kvar möjligheten att få ersättning från två socialförsäkringsgrenar . Därtill kommer att arbetsförmedlingen endast i undantagsfall lär ha möjlighet att er- bjuda pensionärer lämpliga arbeten. Någon verklig prövning av om de i försäkringens mening står till arbetsmarknadens förfogande kan därför sällan göras. Detta gäller framför allt personer som har uppnått . I samband med att den allmänna pensionsåldern sänktes även den övre åldersgränsen för rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkring till (prop. Sänkningen motiverades inte särskilt av regeringen men i redo- visade remissuttalanden underströks med hänvisning till uttalandena i propositionen 1973:56, att ålderspensionärerna inte borde tillhöra arbetslöshetsförsäkringen när deras försörjning var tillfredsställan- de ordnad genom olika former av pension. Medlemskap i arbetslöshetskassor regleras i lagen om arbets- löshetskassor. För rätt till medlemskap finns inte någon nedre åldersgräns men däremot en övre. En person som fyllt har inte rätt att bli medlem i en arbetslöshetskassa (34 § LAK). Ålders- gränsen är en följd av att den inkomstrelaterade ersättningen, för vilken medlemskap i en arbetslöshetskassa är ett krav, förutsätter ett medlemskap i en arbetslöshetskassa . Medlemskapet upphör den dag medlemmen fyller (36 § LAK). Det finns även en nedre åldersgräns för att få arbetslöshetsersätt- ning enligt grundförsäkringen, vilket är tidigast den dag som den arbetslöse fyller . När den övre åldersgränsen för rätt till arbetslöshetsersättning lag reglerades 1973 fastställdes även ålders- gränser beträffande medlemskap i en arbetslöshetskassa. Från rätt att bli medlem undantogs bl.a. den som fyllt och från rätten att kvarstå som medlem den som fyllt . Den ovan nämnda pensionsreformen 1976, varigenom bl.a. rätten till arbetslöshets- ersättning upphörde för den som fyllt , innebar att åldersgrän- serna för rätt till medlemskap och för medlemskapets upphörande sänktes i konsekvens därmed till 64 respektive . Utredningens skäl för bedömning En medlem i en arbetslöshetskassa har rätt att söka arbetslöshets- ersättning till och med månaden före den han eller hon fyller . Den månad medlemmen fyller ses han eller hon som ålders- pensionär och den månaden upphör medlemskap automatiskt utan uppsägning. Om en medlem börjar ta ut sin pension , kan medlemmen ändå fortsätta att vara medlem fram till dess att han eller hon fyller om han eller hon inte själv begär att lämna arbetslöshetskassan. Vidare upphör rätten till dagpenning vid månads- skiftet före den månad då den arbetslöse fyller . Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen har i sitt del- betänkande I gränslandet Social trygghet vid gränsarbete i (SOU 2011:74) övervägt om 64-årsgränsen för att bli medlem i en arbetslöshetskassa bör tas bort, vilket kommittén ansåg Men med hänsyn till kommitténs fortsatta arbete samt till att pensionsåldern och följdändringar i socialförsäkrings- systemet utreds av , ansåg dock kommittén att en åldersgräns tills vidare borde finnas kvar i 34 § LAK. För att möjliggöra för de vars rätt till arbetslöshets- förmåner bedöms enligt förordning 883/2004 och som har fyllt att erhålla inkomstrelaterad ersättning enligt arbetslöshets- försäkringen, ansåg kommittén dock att det fanns anledning att höja åldersgränsen i 34 § LAK till . Dessa personer går då inte på grund av ålder miste om den inkomstrela- terade ersättningen. Rätten till dagpenning upphör enligt 22 § före den månad då den arbetslöse fyller . Denna fråga bereds inom . Enligt mening förutsätter ett längre arbetsliv att enskilda som fortsätter att arbeta efter uppnådd pensions- ålder får ett rimligt försäkringsskydd. Utredningens utgångspunkt är att allt fler personer efterhand kommer att arbeta i allt högre ålder och skjuta upp uttaget av ålderspension. När nuvarande åldersgrän- ser i pensionssystemet höjs finns det, enligt utredningens mening, starka skäl för att anpassa närliggande system och låta dessa följa med. Om enskilda personer fortsätter att arbeta längre bör det också finnas rätt till ersättning vid arbetslöshet. Det finns goda skäl för att låta åldersgränser för arbetslöshetsersättning och medlem- skap följa utvecklingen av medellivslängden. Utredningen bedömer därför att åldersgränserna i arbetslöshetsförsäkringen bör anpassas och följa till den föreslagna riktåldern 2019. Särskilt om arbetslöshetsersättning efter uppnådd riktålder för pension Med tanke på att Parlamentariska socialförsäkringsutredningen ser över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet har bedömt att det inte är lämpligt att göra någon mer utförligt bedömning av den utsträckta rätten till arbets- löshetsersättning. Det får anses mer adekvat att frågan behandlas av Parlamentariska socialförsäkringsutredningen som har att behandla den framtida arbetslöshetsförsäkring. vill dock framhålla följande. När det gäller arbetslöshet förefaller synen vara att personer arbetar frivilligt, inte för att försörja sig. Den som inte får ett arbete kan ta ut sin pension, varför de inte behöver ett ekonomiskt skydd mot arbetslöshet. har den anställde rätt att kvarstå i anställning till . Men detta ses mer som en möjlighet, inte något tvång. Även inom arbetslöshetsförsäkringen är det tydligt att betraktas som en normal pensionsålder. I kapitel 14 föreslår utredningen att LAS-åldern anställ- da ska få rätt att kvarstå i arbete till . Utredningen anser därför att det kan finnas goda skäl att utsträcka rätten till arbetslöshets- ersättning så att den i vart fall följer LAS-åldern. Enligt mening finns det anledning att överväga att utsträcka rätten till arbetslöshetsersättning för att fler personer ska kunna arbeta längre upp i åldrarna. Utredningen har övervägt om ersättningsrätten och medlemskapet skulle kunna utsträckas ytterligare något eller . En sådan lösning skulle vara förutsägbar och enkel att ta till sig för den enskilde. En sådan lösning skulle också vara enklare och administrativt billigare. Enligt utredningen finns det också skäl som talar mot en alltför generös lösning. Om ersättning medges kan det finnas anledning att anta att enskilda skjuter fram uttaget av ålderspension och försöker få arbetslöshetsersättning i stället. I syfte att undvika att alltför många utnyttjar arbetslöshetsersättning på ett felaktigt sätt skulle antalet ersättningsdagar kunna begränsas. Enligt utred- ningens mening skulle antalet dagar kunna begränsas till förslagsvis några månader eller . Särskilt om pensionens påverkan på arbetslöshetsersättningen Arbetslöshetskassornas samorganisation, SO, har i en skrivelse till regeringen begärt att reglerna som samordnar arbetslöshetsförsäkringen med pension ska ändras. SO anser att av- draget i arbetslöshetsersättningen ska upphöra om pensionsuttaget återkallas. Till följd härav har den tidigare nämnda parlamentariska socialförsäkringsutredningen i uppdrag att bl.a. utreda hur nuvar- ande regler om arbetslöshetsersättning vid uttag av pension ska förnyas och förtydligas (Dir. 2012:90). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Eftersom det ankommer på Parlamentariska socialförsäkrings- utredningen att utreda pensionernas påverkan på arbetslöshets- ersättningen gör inte någon närmare analys eller bedömning av denna fråga. Utredningen vill ändå peka på följande. Det finns särskilda problem som drabbar enskilda som önskar fortsätta att arbete längre upp i åldrarna och som är arbetslösa. Den utformning lagstiftaren har gett reglerna medför att även små pensionsutbetalningar resulterar i en lägre arbetslöshetsersättning. Pensionen kan också sänka arbetslöshetsersättningen även om någon pension ännu inte betalats ut. Avdrag ska även ske när den enskilde har tillerkänts pension men sedan väljer att stoppa fortsatt utbetal- ning eller återkallat tillerkänd pension. Det senare framgår av rättsfallet RÅ 2010 ref. 82. Enligt är det nödvändigt att fler kan arbeta längre upp i åldrarna. I en del fall kanske den enskilde väljer att ta ut någon del av sin pen- sion. Att samordning sker på sätt som beskrivs ovan ger felaktiga signaler till dem som vill och kan fortsätta att arbeta längre upp i åldrarna. Utredningens inställning är att det inte finns anledning till samordning, åtminstone inte i dessa situationer. Utredningen vill också peka på att det även kan finns anledning att undersöka om garantipension skulle kunna undantas vid beräkning av arbetslös- hetsersättning på motsvarande sätt som gäller för tjänstepensionen i syfte att underlätta för låginkomsttagare som vill och kan arbeta längre upp i åldrarna. Det rör sig om att få en högre ersättningsnivå än vid uttag av ålderspension, jämför 27 § och 5 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Inte heller här bör reglerna dock utformas alltför generöst då det kan öppna upp för spekulation. Utredningens bedömning: Det bör övervägas att höja ålders- regeln när det gäller ekonomiskt bistånd. I socialtjänstlagen saknas åldersrelaterade regler. I bistånd Stöd för rättstillämpning och hand- läggning av ärenden i den kommunala anges rikt- linjerna för biståndsbedömningar i . Det framgår att en person som fyllt inte ska behöva utnyttja möjligheten att göra förtida uttag på sin ålderspension före när rätten till ekonomiskt bistånd bedöms. Detta är ytterligare ett uttryck för att anses vara den normala pensionsåldern i . Det finns enligt utredningens mening skäl att överväga att anpassa tillämpningen av ekonomiskt bistånd så att tillämpningen överens- stämmer med vad som föreslås gälla . Tillämpningen av ekonomiskt bistånd bör anpassas till riktåldern så att personer inte tvingas göra förtida uttag av sin pension innan de uppnår rikt- ålder för pension. Garantipensionen ger inte heller någon utfyllnad om den inkomstrelaterade pensionen är låg på grund av uttag före den fastställda garantipensionsåldern. Annars skulle berörda indi- vider riskera att under resten av sitt liv befinna sig i en situation med mycket knappa ekonomiska resurser och i vissa fall i behov av kompletterande ekonomiskt bistånd. Även reglerna om äldreför- sörjningsstöd föreslås knytas till riktåldern för pension. 16.3Fastighetsavgift, inkomstskatt och sociala avgifter Utredningens bedömning: Det finns anledning att överväga att anpassa bestämmelsen om skattereduktion för fastig- hetskatt till de föreslagna reglerna om riktåldern för pension. Enligt 3 § lagen (2008:826) om skattereduktion för fastighetsavgift tillgodoräknas skattereduktion en fysisk person som före taxeringsåret varit ägare av en reduktions- fastighet för vilken han eller hon är avgiftsskyldig enligt lagen (2007:1398) om fastighetsavgift och som 1.fyllt vid ingången av året före taxeringsåret, 2.under året före taxeringsåret har fått sjuk- eller aktivitetsersätt- ning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, eller 3.under året före taxeringsåret har fått ersättning enligt lagstiftning om social trygghet i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om ersättningen betalas ut enligt grunder som är jämförbara med vad som gäller för sjuk- eller aktivitetsersätt- ning. I förarbetena till lagen om skattereduktion anges bl.a. att det inte finns något entydigt pensionärsbegrepp i lagstiftningen (prop. 2007/08:156 En begränsad fastighetsavgift för pensionärer m.m., s. 20). Vidare används orden personer som vid årets ingång har fyllt för att skilja ut äldre personer (2 kap. 27 § och 3 kap. 15 §) i socialavgiftslagen (2000:980) och orden dem som vid be- skattningsårets ingång fyllt för att skilja ut de äldre personer som kan få ett högre s.k. jobbskatteavdrag (65 kap. 9 c §) i inkomst- skattelagen (1999:1229). Regeringen ansåg det därför rimligt att använda denna typ av definition för att definiera gruppen pen- sionärer i den nu aktuella regeln om begränsad fastighetsavgift. Att åldersfaktorn 65 accepteras som pensionsålder är tydligt. Enligt utredningens mening finns det anledning att överväga om inte bestämmelsen om skattereduktion för fastighetskatt bör anpassas till de föreslagna reglerna om riktåldern för pension. Utredningens bedömning: Nya studier pekar på förhöjda jobb- skatteavdrag för äldre bidrar till ökad sysselsättningen, vilket talar mot att ändra åldersgränsen för skattelättnader. Tills vidare bör man därför vänta med att genomföra några ändringar inom detta område. Enligt 3 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensions- kostnader är skatten för pensionärer reducerad. Även enligt dessa bestämmelser anses den som fyllt 65 vara pensionär. Skattesyste- met uppmuntrar förvärvsdeltagandet i högre åldrar genom det ut- ökade jobbskatteavdraget och lägre egenavgifter vid enskild närings- verksamhet. Utredningens analyser i delbetänkandet visar att de ekonomiska incitamenten att arbeta längre är betydande. Skatte- lättnaderna gäller för arbetstagare som har fyllt vid skatteårets ingång. Syftet med utredningens förslag om riktålder är att ändra den gällande pensioneringsnormen . Riktåldern höjs med hän- syn till medellivslängdens utveckling. Det kan tyckas rimligt att åldersgränsen för skattelättnader ändras som pensionerings- ändras och allt flera arbetar längre. Nya studier pekar dock på förhöjda jobbskatteavdrag och sänkta arbetsgivaravgifter för äldre bidrar till ökad sysselsättningen, vilket talar mot att ändra åldersgränsen för skattelättnader. I analysen jämförs arbetsmarknadsutfall mellan personer som fyllde strax före eller strax då reformen infördes . Resultaten tyder på att de riktade skattelättnaderna ökade syssel- sättningen närmast efter 65-årsdagen med 1,5 procent- enheter bland äldre som hade en beskattningsbar arbetsinkomst åtminstone något av åren tre till . Sysselsättnings- ökningen inte var dock stor nog för att kompensera för de minskade skatteintäkterna. Förändrade ekonomiska incitament tar tid för verka. Studier av effekterna kan påverkas av förhållandena i ekonomin under mät- perioden, som t.ex. arbetslöshetsnivån. Det kan enligt utredningen inte uteslutas att effekterna kommer att öka efterhand. Utredningen har övervägt om ett utökat jobbskatteavdrag även borde gälla personer över den lägsta åldern för uttag av ålders- pension. En modell skulle vara att avdraget fasas in stegvis och når full effekt för personer som fyllt . Fördelen skulle vara att det ekonomiska utbytet av fortsatt arbete blir betydligt högre. Utredningen anser dock att vägande skäl talar emot en utvidg- ning av personkretsen som kan få utökat jobbskatteavdrag. De ekonomiska incitamenten är redan betydande vid fortsatt arbete. En sådan konstruktion blir tekniskt invecklad och svår att förstå för äldre. Kostnaderna är höga och kan inte väntas kompenseras av ökade skatteintäkter som följer av en ökad förvärvsaktivitet. Frågan är då är en väl avvägd åldersgräns. Den gällande åldersgränsen är satt utifrån vad som kan anses som en normal pen- sionsålder på samma sätt som gäller för åldersgränser i flera andra lagstiftningar. Utredningen vill ersätta denna norm dels genom att införa en riktåldern för pension, dels genom att anpassa ålders- gränserna i pensionssystemet och andra närliggande försäkringar till riktålden. Det talar för att också åldersgränsen för utökat jobb- skatteavdrag borde följa riktåldern. Det finns dock vägande skäl för att göra ett undantag för denna åldersgräns. Utredningens samlade förslag till åtgärder för ett längre arbetsliv handlar i grunden om att bryta upp den cementerade att pensionera sig , eller tidigare. Det ska bli mer normalt att arbeta längre och att kombinera arbete med pension. Utredningen bedömer att det tills vidare är angeläget att behålla de extra stimulanserna som ges med det förhöjda jobbskatteavdraget även för denna åldersgrupp. Om man genom de föreslagna åtgär- derna lyckas skjuta pensionsnormen uppåt så kan åldersgränsen längre fram justeras i takt med att riktåldern höjs. Om nu föreslagna åtgärder inte får tillräckliga effekter på de äldres arbetsutbud bör ytterligare förstärkta incitament i skatte- systemet prövas igen. Utredningens bedömning: Det bör övervägas att höja ålders- gränsen för sociala avgifter i takt med att riktåldern höjs. Enligt 2 kap. 27 § socialavgiftslagen (2000:980) betalar arbets- givaren endast ålderspensionsavgift på ersättning till personer som vid årets ingång fyllt . För att stimulera efterfrågan på personer som är sänktes socialavgifter för dessa 2007. För dem som är betalas endast ålderspensionsavgiften om . För dem som är betalar arbetsgivaren inga sociala avgifter eller särskild löneskatt.