sou · H1B37 · 2013-02-01 00:00:00 — I en sådan situation bör vapeninnehavaren lämna in vapnet till polisen, där det sedan antingen kan säljas eller lösas in av staten (se 7 kap. 2 och 3 §§ vapenlagen). 7Vapenmagasin och andra vapendelar Ett vapenmagasins utformning påverkar ett vapens funktion. Om ett vapens magasin byts ut till ett magasin med större kapacitet kan vapnet bli väsentligt farligare än det ursprungligen var. En sådan förändring kan också innebära att vapnet är lämpat för det ändamål som innehavaren fick tillstånd att inneha det för. Vapenlagstiftningen innehåller inte några regler om vapenmagasin. Utredningen har fått i uppdrag att ta ställning till om, och i så fall i vilken utsträckning, vapenmagasin bör utgöra en sådan vapendel som ska jämställas med skjutvapen vid tillämningen av vapenlagen, eller om hanteringen av vapenmagasin bör kontrolleras på något annat sätt. Uppdraget omfattar också att undersöka om det finns behov av att införa motsvarande reglering när det gäller någon annan vapendel, som inte är föremål för reglering. Vissa föremål jämställs med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen (1996:67). Detta innebär att det för dessa föremål krävs tillstånd för innehav, för att yrkesmässigt ta emot för reparation eller översyn, för handel och för införsel (se 2 kap. 1 § vapenlagen). De föremål som jämställs med skjutvapen är vissa vapendelar som är nödvändiga för ett vapens funktion eller som i övrigt påverkar funktionen, till exempel slutstycke, eldrör, pipor och stommar. Vapenlagstiftningen innehåller, som nämnts, inte några regler om vapenmagasin. När det gäller jaktvapen reglerar föreskrifter och allmänna råd (NFS 2002:18 och 2010:9) om jakt och statens vilt vissa förutsättningarna för att ett vapen ska få användas vid Vapenmagasin och andra vapendelar Av 11 § andra stycket NFS 2010:9 framgår att halvautomatiska kulgevär som har en magasinskapacitet om högst två patroner (samt kan laddas med ytterligare en patron i patronläget) får användas vid jakt efter varg, björn, lodjur, bäver, utter, skogshare, mård och fågel. Vidare får halvautomatiska kulgevär användas vid jakt efter övriga arter under förutsättning att de har en magasinskapacitet om högst fem patroner (samt kan laddas med ytterligare en patron i patronläget). Enligt 5 § NFS 2002:18 får halvautomatiska hagelgevär användas vid jakt, om de är konstruerade för, eller ändrats så att de kan laddas med, högst tre patroner, varav två i magasinet och en i patronläget. Magasinet ska vara reducerat eller spärrat så att det inte går att ladda med flera patroner. 7.1.2Ordningen i vissa andra länder hölls det sjätte nätverksmöte vid Europol i . Vi mötet deltog bland annat delegater från , , , , och . Som svar på ett frågeformulär från den svenska delegationen uppgav företrädarna för de deltagande länderna att dessa inte har någon generell rättslig reglering av vapenmagasin i frågan om maximal kapacitet eller högst tillåtna antal magasin. I och finns dock kapacitetsbegränsningar vid jakt. Det framkom även att inget av länderna har krav på märkning av vapenmagasin. I regleras i viss utsträckning vapenmagasin.1 Enhandsvapen som har magasin som monteras utanför vapnets grepp är förbjudna i . Inte heller tillåts halvautomatiska hagelgevär med så kallade rörmagasin, eller magasinsförlängare som ger möjlighet till en större magasinskapacitet än fem patroner2, eller som tillåter användning av avtagbara radmagasin. överlämnades betänkandet Ny våpenlov (NOU 2011:19) till det norska . Utredningen föreslog bland annat att tillstånd ska krävas för innehav av stora lådmagasin för både enhandsvapen och gevär (tohåndsskytevåpen). Gränsen för enhandsvapen sattes till magasin över tio patroner och för gevär till magasin över 20 patroner. Utredningen föreslog också att det intas en bestämmelse i den norska vapenlagen där vapendelar som kan förändra ett 1Se 1–3 §§ om forbudte skytevåpen og godkjente halvautomatiske skytevåpen, FOR 2011–09–09, nr 930. 2Förutom patronen i patronläget. Vapenmagasin och andra vapendelar vapens karaktär, beteende eller natur till ett särskilt farligt vapen, förbjuds. Exempel på sådana vapendelar är delar som gör det möjligt att bygga om ett halvautomatiskt vapen till ett helautomatiskt. Förslaget bereds inom det norska . I fanns tidigare nationella kapacitetsregler med en högsta begränsning om tio patroner per magasin. Dessa regler har upphört att gälla men i vissa delstater förekommer fortfarande regler om maximal kapacitet. 7.2Hur vapenmagasin är konstruerade Med magasin avses den behållare som innehåller ammunition till ett skjutvapen. Ur magasinet matas ammunitionen fram till pipans patronläge, vilket kan göras automatiskt eller manuellt. Magasinen kan vara löstagbara eller fasta. Fasta magasin har ofta en begränsad kapacitet genom att de är inbyggda i vapnet. Exempelvis har fasta rad- eller kryssmagasin till kulgevär vanligtvis en kapacitet om högst fem patroner. Det finns även magasin som är löstagbara, men som är avsedda att laddas med magasinet monterat i vapnet. Löstagbara magasin är konstruerade för att vara lätta att byta och görs vanligen i metall eller hårdplast. Det finns olika typer av löstagbara magasin, som exempelvis rakt magasin, kryssmagasin, roterande magasin och trummagasin. Magasinskapaciteten för gevär brukar uppgå till mellan tre och sex patroner, men det förekommer större magasin. Pistoler och militära automatvapen eller vapen vars konstruktion bygger på militära vapen har större vapenmagasin. Magasinskapaciteten för pistoler uppgår till mellan åtta och 18 patroner, för kulsprutepistoler vanligtvis till mellan 20 och 40 patroner och för automatkarbiner till mellan tio till 30 patroner. Det finns även specialmagasin med extra stor kapacitet. För pistoler har dessa magasin möjlighet att ha upp till 30 patroner och för automatkarbiner kan magasinen laddas med 100 patroner. Det stora flertalet föreningar för målskytte bedriver med fem patroner i magasinet samt en patron i vapnets patronläge. Exempel på sådana föreningar är , Svenska Vapenmagasin och andra vapendelar Även om magasinen endast innehåller fem patroner, används emellertid inte sällan vapen vars magasin kan laddas med mer än detta antal patroner. Vissa föreningar använder i sin idrott flera magasin till samma vapen, till exempel . Ett skytteförbund som bedriver med fler än fem patroner i magasinet är International Practical Shooting Confederation . Vid med pistol används mellan 15–21 patroner i magasinet och vid med gevär används mellan 20–30 patroner i magasinet. 7.4.1Bör vapenmagasin regleras? Utredningens förslag: Vapenmagasin ska jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen (1996:67). Vapenlagstiftningen ska bland annat förhindra att människor kommer till skada på grund av missbruk av vapen. Om ett vapen kommer i orätta händer kan skadeverkningarna bli mycket större om vapnet har en hög eldkraft. Vid bedömningen av ett vapens eldkraft har det antal patroner som kan avskjutas i följd betydelse. Andra sådana faktorer är omladdningshastigheten och ammunitionsklassen. Ett vapen kan således enkelt förändras till ett mycket farligare vapen om det förses med ett vapenmagasin med en hög kapacitet, vilket inte minst visas av händelserna på Utøya i . Att reglera användningen av vapenmagasin kan därför vara ett sätt att begränsa de skador som kan uppkomma vid missbruk av vapen. Användningen av vapenmagasin kan regleras på så sätt att vapenmagasin jämställs med skjutvapen vid tillämpningen av vapenlagen (se 1 kap. 3 § vapenlagen). En sådan ordning medför bland annat att innehav av vapenmagasin som inte är fogade till skjutvapnet kräver tillstånd (se 2 kap. 1 § vapenlagen) och att såväl vapenlagens som lagen (2000:1225) om straff för smuggling, smugglingslagens, straffbestämmelser blir tillämpliga på vapenmagasin. Om vapenmagasin görs tillståndspliktiga torde tillgången till större magasin försvåras för personer med brottsliga avsikter. En sådan reglering skulle även innebära att polisen lättare kunde förebygga brott, genom en möjlighet att beslagta magasin utan tillstånd. Dessutom skulle polisen få kontroll över vilka personer som innehar stora magasin, Vapenmagasin och andra vapendelar vilket kan underlätta både den brottsförebyggande och brottsutredande verksamheten. För att ge polisen instrument att förebygga, hindra och utreda kriminella handlingar anser utredningen således att det finns ett behov av en generell reglering där vapenmagasin jämställs med skjutvapen vid tillämpningen av vapenlagen. Utredningen föreslår således att vapenmagasin ska jämställas med skjutvapen vid tillämningen av vapenlagen. Ett annat alternativ kan vara att begränsa den tillåtna magasinskapaciteten. En sådan begränsning kan göras generell eller endast för vissa vapentyper. Vapen är att betrakta som olika farliga bland annat på grund av sin eldkraft. Som nämnts är omladdningshastigheten en omständighet som påverkar eldkraften. Detta innebär att ett helautomatiskt vapen relativt sett är farligare än ett halvautomatiskt vapen, som i sin tur är farligare än ett manuellt omladdningsbart vapen. På grund av dessa skillnader anser utredningen att en begränsning av den tillåtna magasinskapaciteten inte bör göras generell. För att förebygga kriminella handlingar föreslår utredningen i avsnitten 5.5 och 6.4 att tillstånd till vissa särskilt farliga vapen ska begränsas, bland annat utifrån möjligheten att ladda vapnen. Förslagen innebär ett förbud mot att meddela tillstånd att inneha helautomatiska vapen (utom för samlingsändamål) samt att tillstånden att inneha halvautomatiska kulgevär för målskytte begränsas till vapen som inte kan laddas med mer än sex patroner. När det gäller halvautomatiska enhandsvapen gör utredningen i avsnitt 6.4 bedömningen att ett liknande resonemang torde kunna tillämpas på dessa vapen, som på halvautomatiska kulgevär. I den nuvarande situationen anser utredningen dock att det ur en brottsförebyggande synpunkt är tillräckligt att föreslå en reglering avseende de halvautomatiska kulgevärens magasin. I fråga om manuellt omladdningsbara vapen bedömer utredningen inte att ett magasin med hög kapacitet gör dessa vapen så farliga att en reglering av magasin bör införas. 7.4.2Utformning av regleringen av vapenmagasin Utredningens förslag: Den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning får utan särskilt tillstånd inneha magasin till vapnet. Vapenmagasin och andra vapendelar Enligt utredningens mening är det mycket angeläget att effektivt kunna förhindra oberättigade magasinsförvärv. Frågan är emellertid hur en generell reglering där vapenmagasin jämställs med skjutvapen närmare bör utformas? Ett mycket stort antal magasin används bland annat för jakt och målskytte. I vissa idrotter, exempelvis skidskytte, brukas även flera magasin till samma vapen. Det skulle därför medföra en mycket stor arbetsbelastning om polismyndigheten var tvungen att tillståndspröva alla vapenmagasin. En möjlig lösning skulle kunna vara att behandla vapenmagasin på samma sätt som ammunition. Enligt 2 kap. 8 § första stycket vapenlagen får den som har tillstånd att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd inneha ammunition till vapnet. Det innebär således att det krävs särskilt tillstånd för att inneha ammunitionen som inte passar det egna vapnet eller ammunition till ett vapen man innehar för annat ändamål än skjutning, till exempel ett samlarvapen. Regleringen av ammunition innebär också ett förbud att överlåta ammunition till den som inte har tillstånd eller rätt att inneha vapnet (se 2 kap. 9 § vapenlagen). Detta innebär praktiskt att den som köper eller på annat sätt förvärvar ammunition måste kunna visa upp sitt bevis om vapentillstånd för säljaren eller annan överlåtare om denne inte genom tidigare kännedom vet att köparen har rätt att inneha ammunition. Enligt utredningens bedömning är det rimligt att tillståndsinnehavaren utan särskilt tillstånd har rätt att inneha vapenmagasin som passar till sitt vapen och att andra vapenmagasin kräver tillstånd. Det kan inte per automatik sägas finnas behov av att inneha vapenmagasin som inte passar till de vapen man innehar. Eftersom den som har ett vapentillstånd får en oinskränkt rätt att köpa vapenmagasin, överträds med en sådan lösning inte några berättigade intressen hos de personer som innehar vapentillstånd.3 I likhet med vad som gäller för ammunition, bör det inte finnas någon begränsning i antalet magasin som får innehas utan särskilt tillstånd. Vidare är det, enligt utredningens mening, lämpligt att rätten att utan tillstånd inneha vapenmagasin endast gäller den som har tillstånd att inneha vapen för skjutning. Detta innebär att tillstånd att inneha skjutvapen för annat ändamål, såsom prydnads-, samlar- eller affektionsvärde, inte ger rätt att inneha ett vapenmagasin som inte är fogat till vapnet. Att reglera vapenmagasin på samma sätt som ammu- 3 Jämför bedömning av ammunition i prop. 1990/91:130 s. 35. Vapenmagasin och andra vapendelar nition torde innebära att polismyndigheten endast skulle behöva hantera en mindre mängd särskilda tillståndsärenden som rör vapenmagasin. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning utan särskilt tillstånd får inneha magasin till vapnet. När det gäller ammunition krävs att ammunitionen är avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehav av vapnet avser. Då ett magasin inte kan sägas ha ett ändamål uppställs inte detta krav på vapenmagasin. Det föreligger, enligt utredningens bedömning, inte något behov av att i regleringen skilja på fasta och löstagbara magasin. I praktiken kommer emellertid endast löstagbara magasin att påverkas av förslaget då de fasta magasinen alltid utgör en del av vapnet och omfattas av vapentillståndet. I 2 kap. 9 § vapenlagen finns ett förbud mot att överlåta skjutvapen eller ammunition till någon som inte har rätt att inneha vapnet eller ammunitionen. Mot bakgrund av att utredningen i avsnitt 7.4.1 föreslår att vapenmagasin ska jämställas med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen, torde detta förbud utan särskild reglering också gälla vapenmagasin. Vapenmagasin bör på denna grund inte heller omfattas av möjligheten till ett särskilt tillstånd i 2 kap. 8 § andra stycket vapenlagen. För särskilt tillstånd att inneha vapenmagasin gäller samma regler som för skjutvapen (se 2 kap. 1–7 §§ vapenlagen). Den som innehar ett vapenmagasin som inte passar till de vapen han eller hon har tillstånd eller rätt att inneha för skjutning, bör få på sig att ansöka om tillstånd efter att förslaget trätt i kraft. En övergångsbestämmelse om detta ska införas (se kap. 9). 7.4.3Påverkan på andra bestämmelser Utredningens bedömning: Det bör krävas tillstånd för utförsel av skjutvapen från till ett land utanför EU. Om vapenmagasin jämställs med skjutvapen krävs tillstånd för införsel av vapenmagasin (se 2 kap. 1 § vapenlagen). Utförsel av skjutvapen till EU:s medlemsstater regleras i vapenlagstiftningen (se 11 kap. 1 § d vapenlagen och 6 kap. vapenförordningen). Bestämmelser om utförsel till länder som inte är medlem i EU finns i krigsmateriellagstiftningen (se 6 § lagen, 1992:1300, om krigsmateriel Vapenmagasin och andra vapendelar SOU 2013:7 och 9–13 §§ förordningen, 1992:1303, om krigsmateriel). Enligt 6 kap. 1 § vapenförordningen krävs tillstånd att föra över skjutvapen från till ett annat land inom Europeiska unionen. prövar frågor om tillstånd till överföring. Tillstånd krävs även för utförsel av krigsmateriel till länder som inte är medlem i EU enligt 6 § lagen om krigsmateriel. Paragrafen innehåller bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om utförsel. Detta har skett i 9–13 §§ förordningen, om krigsmateriel. Lagen om krigsmateriel gäller materiel som är utformad för militärt bruk och som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. Enligt 1 § förordningen om krigsmateriel ska lagen om krigsmateriel tillämpas på sådant materiel och sådant tekniskt bistånd som anges i bilagan till förordningen. Förteckningen över krigsmateriel i denna bilaga överensstämmer med bilagan till och rådets direktiv /43/EG av om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, senast ändrat genom kommissionens direktiv /10/EU av om ändring av och rådets direktiv /43/EG vad gäller förteckningen över försvarsrelaterade produkter. I bilagan upptas bland annat skjutvapen som omfattas av vapenlagen, medan vapenmagasin inte omfattas av förteckningen. För det fall utredningens förslag att jämställa magasin med skjutvapen genomförs, kommer utförsel av magasin till ett land inom EU att omfattas av bestämmelserna i 6 kap. vapenförordningen. Vapenmagasin anges inte i bilagan till förordningen om krigsmateriel och därför kommer utförsel av denna vapendel inte att omfattas av bestämmelserna i krigsmateriellagstiftningen. Detta är inte en tillfredställande ordning. Utredningen anser att det även bör krävas tillstånd för utförsel av vapenmagasin från till ett land utanför EU. lämnade i uppdrag till en utredare att bland annat utreda möjligheterna att ur den svenska krigsmateriellagstiftningen utmönstra bestämmelser rörande tillverkning, tillhandahållande och utförsel av jakt- och sportskyttevapen, med tillhörande ammunition.4 Anledningen till denna del av uppdraget är främst att dessa vapen inte används i militära syften och att köparna i princip aldrig är andra stater, utan i stället privatpersoner. Enligt uppdragsbeskrivningen synes det därför lämpligare om bestämmelser rörande tillverkning, tillhandahållande och utförsel 4 Diarienummer: UF2012/39457/UD/. Vapenmagasin och andra vapendelar av sådana vapen, med tillhörande ammunition, inte regleras i krigsmateriellagstiftningen. Om krigsmateriellagstiftningen ska reglera utförsel till ett land utanför EU torde det behöva tillses att vapenmagasin upptas i bilagan till förordningen om krigsmateriel. En sådan förändring skulle emellertid få konsekvenser för krigsmateriellagstiftningen i övrigt. Utformningen av ett förslag där vapenmagasin omfattas av krigsmateriellagstiftningens bestämmelser om utförsel kräver därför en grundlig analys. Då bestämmelserna om utförsel av skjutvapen till ett land som inte är medlem i EU kan komma att utmönstras ur krigsmateriellagstiftningen, har någon närmare undersökning av dessa konsekvenser inte gjorts inom ramen för utredningen. Utredningen lämnar därför inte något förslag i frågan om utförsel. Enligt utredningens bedömning bör det, oavsett om utförsel framöver kommer att regleras av krigsmateriellagstiftningen eller av annan lagstiftning, emellertid krävas tillstånd för utförsel av vapenmagasin från till ett land utanför EU. 7.4.4Märkning av vapenmagasin? Utredningens bedömning: Vapenmagasin bör inte omfattas av reglerna om märkning i 2 a kap. vapenlagen (1996:67). Märkning av skjutvapen regleras i FN:s vapenprotokoll (protokollet) och i direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen5, senast ändrat genom och rådets direktiv /51/EG om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen6 (vapendirektivet). Syftet med bestämmelserna är att parterna ska kunna identifiera och spåra varje skjutvapen. Enligt artikel 4.1 i vapendirektivet ska medlemsstaterna se till att alla skjutvapen eller delar till skjutvapen som släpps ut på marknaden antingen har märkts och registrerats i enlighet med direktivet eller gjorts obrukbara. Märkningen ska vara anbringad på en väsentlig del av skjutvapnet som om den förstörs skulle göra skjutvapnet obrukbart. Med väsentlig del avses enligt artikel 1.1 b i vapendirektivet slutstycket, patronläget och pipan till ett skjutvapen, 5EGT L 256, , s. 51, Celex 391L0477. 6EUT L 179, , s. 5, Celex 308L0051. Vapenmagasin och andra vapendelar vilka, som separata delar, tillhör samma kategori som det skjutvapen på vilket de är eller är tänkta att vara monterade. Protokollet och vapendirektivet anger de lägsta krav som staterna ska uppfylla och det är alltså tillåtet för staterna att hålla en högre skyddsnivå i sin nationella vapenlagstiftning. har tillträtt protokollet och genomfört vapendirektivet i svensk rätt. infördes bestämmelser om märkning i 2 a kap. vapenlagen. I förarbetena angavs att motivet för att införa bestämmelser om märkning var att kunna identifiera och spåra skjutvapen och därigenom minska spridningen av illegala vapen och motverka grov organiserad brottslighet (se prop. 2010/11:72 s. 21 ff.). I fråga om var på vapnet själva märkningen bör placeras konstaterade regeringen att ett skjutvapen består av flera delar som är nödvändiga för dess funktion samt att olika vapentyper har olika typer av nödvändiga delar. Det framhölls att säkerheten skulle förbättras om såväl vapen som vapendelar märks, eftersom samtliga vitala delar av ett vapen då blir spårbara. Regeringen föreslog därför att märkningen skulle placeras på de olika delar av vapnet som är nödvändiga för dess funktion, det vill säga på slutstycke eller trumma, eldrör eller pipa samt stomme, låda och mantel. Eftersom dessa vitala vapendelar är utbytbara och var för sig tillståndspliktiga, bör enligt regeringens mening även lösa sådana vapendelar, märkas vid tillverkningen. Det skulle annars enligt regeringen vara möjligt att sätta ihop ett nytt vapen av helt omärkta vapendelar. Frågan är om vapendelen magasin ska omfattas av reglerna om märkning i 2 a kap. vapenlagen? Det uppställs inte något krav på att vapenmagasin ska märkas, varken i vapendirektivet eller i protokollet. När bestämmelserna om märkning infördes i vapenlagen anförde regeringen att märkningen bör placeras på de olika delar av vapnet som är nödvändiga för dess funktion, det vill säga slutstycke eller trumma, eldrör eller pipa samt stomme, låda och mantel. Eftersom delarna är vitala jämställs dessa även med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen. Det finns dock vapendelar som, enligt nämnda bestämmelse, jämställs med skjutvapen men som inte omfattas av kravet på märkning, till exempel ljuddämpare. Denna vapendel anses inte vara en vital del av vapnet, men påverkar dess funktion. När det gäller vapenmagasin kan ett vapen avfyras genom att en patron placeras direkt i pipans patronläge. Enligt utredningens mening är vapenmagasin därför inte att betrakta som en vapendel som är nödvändig för ett vapens funktion. Ett vapenmagasin behövs emellertid för ett vapens avsedda funktion och påverkar funk- Vapenmagasin och andra vapendelar tionen på vapnet. Utredningens anser i konsekvens härmed inte att vapenmagasin bör omfattas av reglerna om märkning i 2 a kap. vapenlagen. 7.5Finns det ett behov av att reglera någon annan vapendel? Utredningens bedömning: Det finns inte ett behov av att jämställa någon annan vapendel än magasin (se förslag i avsnitt 7.4), som inte är föremål för reglering, med skjutvapen enligt 1 kap. 3 § vapenlagen (1996:67). Utredningens uppdrag omfattar att undersöka om det finns behov av att jämställa någon vapendel, som inte är föremål för reglering, med skjutvapen. jämställs slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor, trummor och mantlar till skjutvapen, eller armborststommar med avfyrningsanordningar med skjutvapen (se 1 kap. 3 § f vapenlagen). Regleringen av vilka vapendelar som är tillståndspliktiga varierar mellan olika länder. Enligt vad utredning har fått erfara finns det ett omfattande och växande internationellt nätverk som har satt i system att importera vapendelar från länder där de är tillståndsfria, för att sedan plocka ihop dem till funktionsdugliga vapen. Det finns vapendelar som används för att ändra ett vapen till att bli ett farligare vapen än det ursprungligen var. Enligt är det till exempel möjligt att bygga om ett halvautomatiskt vapen till ett helautomatiskt med vapendelar som inte kräver tillstånd. De delar som behövs för att bygga om halvautomatiska vapen, så kallade konverteringssatser, säljs helt öppet i .