sou · H0B391 · 2013-01-01 00:00:00 — I de fall av denna karaktär som Lantmäteriet har yttrat sig om till regeringen, t.ex. i några av de fall som redovisas i avsnitt 4.1, har vi betonat att denna avvägning påverkas av att det inte finns några uttalade möjligheter i gällande rätt att ekonomiskt kompensera de fastighetsägare som i form av delaktighet i en gemensamhets- anläggning har en servitutsrätt till den berörda allmänna platsen. När ett servitut begränsas eller upphävs genom t.ex. expropri- ation eller fastighetsbildning, är det en självklarhet att den skada som detta innebär ska ersättas. I vissa fall enligt fastighetsbild- ningslagen ska dessutom servitutshavaren få del av den vinst som det innebär att den belastade fastigheten befrias från servituts- belastningen. Att motsvarande ersättningsbestämmelser helt saknas i anläggningslagen är enligt Lantmäteriets mening en allvarlig brist som borde åtgärdas. Det handlar då inte bara om att detta skulle underlätta den intresseavvägning som denna rapport i grun- den handlar om, utan i ännu högre grad om den i 2 kap. 15 § reger- ingsformen fastslagna rätten till ersättning när fast egendom tvångs- vis tas i anspråk. Lantmäteriet tog upp det berörda problemet i 2002:9, Översyn av anläggningslagen, och föreslog att en ny ersätt- ningsregel skulle införas i lagen. Bakgrunden till förslaget var bland mycket annat det i avsnitt 4.1 redovisade Tofta-ärendet. Rapporten remissbehandlades varefter det inom utarbetades ett PM i form av ett utkast till lagrådsremiss, daterat , som var föremål för ett remissmöte . Av olika skäl beslutades aldrig om någon lagrådsremiss, men i det lagstiftnings- ärendet finns ett två gånger remissbehandlat och genomarbetat förslag i den berörda ersättningsfrågan som enligt vår mening snar- ast bör genomföras. Förslaget, så som det såg ut i det remitterade PM:et , återges i bilaga 5. 6 kap. 3 § Den som äger mark eller annat utrymme som enligt detaljplanen ska användas för en allmän plats är skyldig att utan ersättning upp- låta marken eller utrymmet till huvudmannen för den allmänna platsen, om 1. någon annan än kommunen ska vara huvudman för platsen, och 2. innan planen antogs har beslutat att marken eller utrymmet ska upplåtas till huvudmannen utan ersättning. Ändringen innebär att den tidigare punkten 2 har upphävts. Moti- ven redovisas i avsnitt 5.2. 6 kap. 4 § Den som äger mark eller annat utrymme är skyldig att utan ersätt- ning överlåta marken eller utrymmet till kommunen, om 1. marken eller utrymmet enligt detaljplanen ska användas för en allmän plats som kommunen ska vara huvudman för eller för en allmän byggnad, och 2. innan planen antogs har beslutat att marken eller utrymmet ska avstås till kommunen utan ersättning. Paragrafen har ändrats på två sätt. Den tidigare punkten 2 har upp- hävts, vilket motiveras i avsnitt 5.2. Vidare har ordet avstå ersatts med ordet överlåta. Detta behandlas i avsnitt 5.3. 6 kap. 5 § ska pröva en fråga om skyldighet att utan ersättning upplåta eller överlåta mark eller annat utrymme enligt 3 eller 4 §, om kommunen ansöker om det. får besluta att ägaren utan ersättning ska upplåta eller överlåta marken eller utrymmet endast i den mån det kan anses skäligt med hänsyn till den nytta som ägaren kan väntas få av SOU 2012:91 Bilaga 2 planens genomförande och med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Bestämmelser om när ett beslut enligt andra stycket upphör att gälla finns i 5 a och 5 b §§. Ändringarna i första stycket, som har behandlats i avsnitt 5.3, inne- bär att ordet avstå har ersatts med ordet överlåta samt att uttrycket utan ersättning i förtydligande syfte har lagts till. I tredje stycket görs en hänvisning till de nya bestämmelserna om när ett beslut om att utan ersättning upplåta eller överlåta mark eller annat utrymme upphör att gälla. Bestämmelserna i det tidigare tredje stycket om ändring av ett beslut har upphävts. Vid en plan- ändring får i stället vid behov en ny fråga väckas om ett beslut enligt de kriterier som anges i andra stycket. Motiven för ändring- arna redovisas i avsnitt 5.5. 6 kap. 5 a § beslut enligt 5 § om skyldighet att utan ersättning upp- låta mark eller annat utrymme enligt 3 § upphör att gälla den dag som 1.en rätt att ta marken eller utrymmet i anspråk enligt anlägg- ningslagen (1973:1149) eller genom inlösen enligt 14 kap. 15 § vinner laga kraft, 2.ett beslut om att ändra eller upphäva den berörda detaljplanen vinner laga kraft, eller 3.planens genomförandetid går ut. Om en förrättning enligt anläggningslagen eller ett mål om inlösen enligt 14 kap. 15 § pågår när planens genomförandetid går ut, förlängs beslutets giltighetstid till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. Paragrafen är ny och har motiverats i avsnitt 5.5. När kommunen inte är huvudman för den allmänna platsen gäller enligt punkt 1 att beslutet om att utan ersättning upplåta mark eller annat utrymme upphör att gälla när marken upplåts eller löses in till förmån för en gemensamhetsanläggning enligt anlägg- ningslagen eller när den löses in enligt 14 kap. 15 § PBL. Att mar- ken eller utrymmet tas i anspråk på annat sätt, t.ex. genom en tomtägareförening, innebär således inte att förordnandet upphör att gälla. Enligt punkt 2 upphör förordnandet också att gälla om detalj- planen ändras eller upphävs . betydelse om det är en liten eller en stor ändring eller om endast en del av planen upphävs. Varje beslut om ändring eller upphävande har alltså till följd att förordnandet i sin helhet upphör. Om det finns behov av ett förordnande även i den ändrade detaljplanen får ett nytt beslut tas i anslutning till det nya planbeslutet. Om förordnandet inte redan har upphört att gälla enligt någon av punkterna 1 och 2 upphör det enligt punkt 3 att gälla den dag som planens genomförandetid löper ut. Om olika genomförande- tider gäller för olika delar av planen ska bestämmelsen tolkas så att förordnandet upphör att gälla när den sista genomförandetiden för planen har gått ut. Om en förrättning enligt anläggningslagen eller ett mål om inlö- sen enligt 14 kap. 15 § pågår när planens genomförandetid går ut, förlängs beslutets giltighetstid till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. 6 kap. 5 b § beslut enligt 5 § om skyldighet att utan ersättning överlåta mark eller annat utrymme enligt 4 § upphör att gälla den dag som 1.äganderätten till marken eller utrymmet övergår till kommunen, 2.ett beslut om att ändra eller upphäva den berörda detaljplanen vinner laga kraft, eller 3.planens genomförandetid går ut. Om en förrättning enligt fastig- hetsbildningslagen (1970:988) eller ett mål om inlösen enligt 6 kap. 13 § eller 14 kap. 14 § pågår när planens genomförandetid går ut, förlängs beslutets giltighetstid till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. Paragrafen är ny och har motiverats i avsnitt 5.5. När kommunen är huvudman för den allmänna platsen gäller enligt punkt 1 att beslutet om att utan ersättning överlåta mark eller annat utrymme upphör att gälla den dag som äganderätten till mar- ken övergår till kommunen. Detta kan ske som en överlåtelse enligt 4 kap. jordabalken, som fastighetsreglering enligt fastighetsbild- ningslagen eller genom inlösen enligt 6 kap. 13 § eller 14 kap. 14 § PBL. Se även kommentaren till 6 kap. 9 §. Beträffande punkterna 2 och 3, se kommentaren till 6 kap. 5 a §. Om en förrättning enligt fastighetsbildningslagen eller ett mål om inlösen enligt 6 kap. 13 § eller 14 kap. 14 § pågår när planens genomförandetid går ut, förlängs beslutets giltighetstid till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. 6 kap. 6 § När en fråga om prövning enligt 5 § har väckts, ska kommunen genast vidta de åtgärder som behövs för att en anteckning om det ska bli införd i fastighetsregistrets allmänna del. Om ett beslut enligt 5 § meddelas ska detta införas i fastighets- registrets allmänna del. När prövningen enligt 5 § har avgjorts och vunnit laga kraft, ska skicka en underrättelse om beslutet till den som enligt 7 § andra stycket ansvarar för uppgifterna i fastighetsregistrets allmänna del. När en fråga väcks om ett beslut enligt 5 § ska detta enligt första stycket registreras i fastighetsregistrets allmänna del. Bestämmelserna i det nya andra stycket, som har motiverats i avsnitt 6, innebär att även själva beslutet om ett förordnande ska registreras. Så sker i och för sig ofta men detta slås här fast i lag. Att den tidigare registreringen om att en fråga om har väckts om ett beslut om att utan ersättning överlåta mark eller annat utrymme ska tas bort följer av 29 § förordningen om fastighets- register. Detsamma gäller om avgörande innebär att något sådant beslut inte ska meddelas. är som beslutande myndighet skyldig att översända sitt beslut till den myndighet som ska föra in uppgifterna i fastighetsregistrets allmänna del. Att bestämmelser om detta finns i 19 kap. 6 § fastighetsbildningslagen framgår av 7 § andra stycket. 6 kap. 8 § Om beslutar att en ägare utan ersättning ska upplåta eller överlåta mark eller annat utrymme enligt 3 eller 4 §, ska läns- styrelsen i beslutet ange markens eller utrymmets läge och gränser. Om kommunen har begärt det och i den mån det är skäligt, får i beslutet också bestämma att ägaren ska bekosta anläggande av gator och vägar samt anläggningar för vattenförsörj- ning och avlopp. Ändringen i första stycket, som har behandlats i avsnitt 5.3, innebär att ordet avstå har ersatts med ordet överlåta samt att uttrycket utan ersättning i förtydligande syfte har lagts till. 6 kap. 9 § Som en upplåtelse eller överlåtelse enligt 3 eller 4 § räknas även 1.inlösen enligt 6 kap. 13 § eller 14 kap. 14–15 §§, 2.fastighetsreglering enligt fastighetsbildningslagen (1970:988), 3.upplåtelse eller inlösen enligt anläggningslagen (1973:1149) Ändringen innebär att de tidigare bestämmelserna om när skyldig- heten inträder för att upplåta eller avträda mark upphävs. I stället ska marken eller utrymmet upplåtas eller överlåtas enligt de bestäm- melser om detta som finns för åtkomst och inlösen av allmän plats i allmänhet. I förtydligande syfte anges i paragrafen i stället de tvångsregler som finns, vid sidan av upplåtelse eller överlåtelse enligt jordabal- kens regler. Ändringarna har behandlats i avsnitt 5.3. 6 kap. 10 § Den som är skyldig att utan ersättning överlåta mark eller annat utrymme enligt 4 § ska frigöra marken eller utrymmet från inteck- ningar och andra särskilda rätter. Om detta inte kan ske, ska den som överlåter marken eller utrymmet ersätta kommunen för den skada som därigenom uppkommer. Ändringarna följer av att ett beslut om att utan ersättning överlåta mark eller annat utrymme inte ska betraktas som en rättighet i sig utan endast som en skyldighet att under beslutets giltighetstid upplåta eller överlåta marken eller utrymmet utan ersättning till huvudmannen. 6 kap. 12 § En rätt att använda mark eller annat utrymme som har upplåtits efter det att detaljplanen antogs 1.undanträngs när marken eller utrymmet upplåts enligt 3 §, eller 2.upphör att gälla när marken eller utrymmet överlåts enligt 4 §. Rättighetshavaren har inte rätt till någon ersättning av huvudman- nen till följd av att rättigheten undanträngs, upphör eller upphävs. Ändringarna, som har motiverats i avsnitt 5.4, innebär att bestäm- melsen har anpassats till att beslutet om att utan ersättning upplåta eller överlåta mark inte ska ses som en rättighet utan enbart reglera ersättningsfrågan. Innebörden av bestämmelsen är dock i huvudsak densamma som enligt tidigare gällande rätt. Om en rättighet har upplåtits på mark som senare berörs av ett planbeslut påverkas inte rättigheten av ett beslut om att marken ska upplåtas eller överlåtas utan ersättning. Om rättigheten kolliderar med markens användning som allmän plats måste den således bringas att upphöra för att planen fullt ut ska kunna genomföras. Detta är samma förhållande som gäller generellt för mark som inte belastas av något exploatörsbeslut. Om rättigheten däremot upplåts efter planens antagande får rättighetshavaren i princip samma ställning som markägaren. Vid en upplåtelse undanträngs rättigheten och vid en överlåtelse upp- hör den att gälla. Någon ersättning för detta ska inte betalas av huvudmannen. Eventuella ekonomiska förehavanden mellan rättig- hetshavaren och markägaren berörs inte av bestämmelsen. Detta får hanteras i vanlig civilrättslig ordning mellan parterna. Det normala är att marken i fråga upplåts eller överlåts enligt anläggningslagen respektive fastighetsbildningslagen. Enligt dessa lagar, liksom vid inlösen enligt PBL, finns särskilda bestämmelser som på motsvarande sätt innebär att rättigheter undanträngs eller upphör. I sådana fall får bestämmelsen betydelse endast genom att någon ersättning inte ska betalas till rättighetshavaren. Detta gäller även om rättigheten genom ett uttryckligt beslut upphävs. För ärenden som genomförs med stöd av de nämnda lagarna finns också bestämmelser och rutiner för vilka registreringsåtgärder som blir aktuella. Om exploatörsbeslutet genomförs på något annat sätt får det anses ligga i förvärvarens intresse, dvs. kommunens, att själv se till att en rättighet avförs ur registret. Enligt 6 kap. 7 § påverkas inte bedömningen av exploatörens markinnehav av en överlåtelse som görs efter det att frågan har väckts om ett beslut om att utan ersättning upplåta eller överlåta mark eller annat utrymme. Bedömningen påverkas inte heller av upplåtelser av rättigheter som sker efter det att frågan har väckts. Däremot kommer upplåtelser som sker mellan det att frågan väcks och planantagandet normalt att ersättas vid plangenomförandet. Rättigheter som upplåts efter planantagandet berättigar dock inte till någon ersättning. 1.Denna lag träder i kraft 201x-xx-xx. 2.Vid ikraftträdandet upphör övergångsbestämmelse 14 i SFS 2010:900 att gälla. I stället gäller punkterna 3–6. 3.Förordnanden som avses i 17 kap. 19 § i den upphävda (1987:10) om skyldighet att upplåta mark ska efter lagens ikraftträdande gälla som en skyldighet enligt 6 kap. 3 §. Därefter upphör skyldigheten att gälla. Om en förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149) eller ett mål om inlösen enligt 14 kap. 15 § eller motsvarande äldre bestämmelser pågår när har gått efter lagens ikraftträdande, förlängs skyldigheten till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. 4.Förordnanden som avses i 17 kap. 19 § i den upphävda (1987:10) om skyldighet att avstå mark ska efter lagens ikraftträdande gälla som en skyldighet enligt 6 kap. 4 §. Därefter upphör skyldigheten att gälla. Om en förrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) eller ett mål om inlösen enligt 6 kap. 13 § eller 14 kap. 14 § eller motsvarande äldre bestämmelser pågår när har gått efter lagens ikraftträdande, förlängs skyl- digheten till dess att förrättningsärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. 5.Förordnanden enligt 6 kap. 1 § i den upphävda (1987:10) om skyldighet att upplåta mark ska gälla som en skyldighet enligt 6 kap. 3 §. Skyldigheten upphör att gälla enligt bestämmelserna i 6 kap. 5 a §. Skyldigheten ska dock gälla minst efter lagens ikraftträdande. 6.Förordnanden enligt 6 kap. 19 § i den upphävda (1987:10) om skyldighet att avstå mark ska gälla som en skyldighet enligt 6 kap. 4 §. Skyldigheten upphör att gälla enligt bestämmelserna i 6 kap. 5 a §. Skyldigheten ska dock gälla minst efter lagens ikraftträdande. Övergångsbestämmelserna, som har motiverats i avsnitt 5.6, inne- bär att förordnanden enligt byggnadslagen ska gälla som skyldig- heter att upplåta eller överlåta mark utan ersättning enligt 6 kap. 3 eller 4 § från och med lagens ikraftträdande. Därefter upp- hör de att gälla. Om en förrättning enligt anläggningslagen eller ett mål om inlösen enligt PBL pågår när har gått efter lagens ikraftträdande, förlängs dock skyldigheten till dess att förrättnings- ärendet eller inlösenmålet slutligt har avgjorts. Förordnanden enligt 6 kap. 19 § PBL inom planer vars genomförandetid har gått ut eller som har mindre än återstå- ende genomförandetid ska hanteras på samma sätt som förordnan- den enligt byggnadslagen, dvs. de ges ytterligare giltighetstid varefter de upphör att gälla. Även i detta fall förlängs giltighets- tiden om en förrättning eller ett mål om inlösen pågår. Förordnanden enligt 6 kap. 19 § PBL inom planer med en återstående genomförandetid eller mer, ska behandlas på samma sätt som förordnanden enligt den nya lagen. Om marken eller utrymmet inte redan har tagits i anspråk upphör de alltså att gälla när planens genomförandetid går ut. Redovisningsenhet beträffande planer m.m. är varje särskild plan, bestämmelse eller utredning samt varje särskilt beslut eller väckt fråga som ska redovisas enligt 27 §. Även en plan, en bestämmelse eller ett beslut som inte längre består, en utredning eller en väckt fråga som är av bety- delse eller en fornlämning som inte längre skyddas enligt lag utgör en redovisningsenhet. En redovisningsenhets beteckning i allmänna delen ska utgöras av beteckningen på den redovisade enhetens arkivakt. Ändringen följer av att uttrycket utredning om tillämpning har bytts ut mot fråga har väckts om beslut i 27 §. Under planer m.m. ska redovisas 1.regionplan eller översiktsplan, 2.detaljplan, områdesbestämmelser eller motsvarande äldre pla- 3.bestämmelse om marks användning som har meddelats enligt , väglagen (1971:948), lagen (1988:950) om kulturmin- nen m.m., lagen (1995:1649) om byggande av järnväg eller motsva- rande äldre författning, 4.att en fråga har väckts om ett beslut enligt 6 kap. 5 § (2010:900) eller motsvarande äldre bestämmelser och att ett sådant beslut sedan har meddelats, 5.beslut om ersättning för gator och andra allmänna platser enligt eller utredning om anläggningsavgift enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster eller beslut eller utredning av motsvarande art enligt äldre bestämmelser, 6.skydd för ytvattentäkter och enskilda grundvattentäkter enligt 40 § första stycket 5 förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd eller motsvarande äldre bestämmelse, 7.bearbetningskoncession enligt minerallagen (1991:45) eller lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, och Redovisningen av en plan m.m. ska innehålla uppgift om 1.beteckningen på planens, bestämmelsens, beslutets, den väckta frågans eller utredningens arkivakt, 2.fornlämningsnummer för fast fornlämning, 3.län och registerområde, 4.planens, bestämmelsens, beslutets, den väckta frågans eller utredningens art, 5.datum för beslut, 6.datum då tidsbegränsad bestämmelse upphör att gälla, 7.datum då genomförandetiden för en detaljplan börjar respek- tive upphör, 8.datum då en regionplan upphör att gälla, 9.sådan detaljplan som berör en fastighetsplan, 10.sådan fastighetsplan som berör en detaljplan, 11.särskilda anmärkningar om planens, bestämmelsens, beslu- tets, den väckta frågans eller utredningens innebörd och omfatt- ning, 12.aktbeteckning och datum för plan, bestämmelse, beslut en väckt fråga eller utredning som har ändrats genom eller innebär en förändring av en redovisad enhet, 13.fastighet, samfällighet och, om kvartersregister förs, kvarter som berörs av planen, bestämmelsen, beslutet, den väckta frågan eller utredningen, 14.beteckning på registerkartblad där planen, bestämmelsen, beslutet, den väckta frågan eller utredningen redovisas, samt 15.koordinater för fast fornlämning. Om det är lämpligare, får redovisning enligt första stycket 13 av berörda fastigheter och samfälligheter i stället innehålla uppgifter om det registerområde eller den trakt som berörs. Om det finns särskilda skäl, får sådan redovisning helt underlåtas. Punkten 4 ändras i två avseenden. Motiven redovisas i avsnitt 6. För det första har uttrycket utredning om tillämpning bytts ut mot fråga har väckts om beslut. Ändringarna under övriga punkter är följdändringar på grund av detta. För det andra har kravet på registrering utökats så att även själva beslutet om ett förordnande ska registreras. Ansvaret för att registret uppdateras regleras i 6 kap. 6–7 §§ PBL. Om en plan, en bestämmelse eller ett beslut har upphävts eller av annan anledning har upphört att gälla, ska enheten anges som avregistrerad. Detsamma gäller för en utredning eller en väckt fråga som är av betydelse eller en fornlämning som inte längre skyddas enligt lag. Ändringen följer av att uttrycket utredning om tillämpning har bytts ut mot fråga har väckts om beslut i 27 §. Ersättningsfri överlåtelse eller upplåtelse av allmän platsmark m.m. i vissa fall I plan och bygglagen (PBL) finns bestämmelser, de s.k. exploatörs- paragraferna, som innebär att en större exploatör kan bli skyldig att utan ersättning avstå eller upplåta mark eller annat utrymme som enligt en detaljplan ska användas för allmän plats eller en allmän byggnad (6 kap. 3–12 §§ PBL). Jag har fått uppdrag av Genom- förandeutredningen (2011:104) att utreda om exploatörsparagra- ferna kan slopas och ersättas av ersättningsregler i expropriations- lagen (ExL). En ny ersättningsbestämmelse föreslås i 4 kap. ExL. Bestämmelsen innebär att en exploatör, som har stor nytta av att en detaljplan genomförs, kan bli skyldig att utan ersättning överlåta eller upplåta allmän kvartersmark och allmän platsmark i detaljplan. Den ersätt- ningsfria överlåtelsen eller upplåtelsen föreslås ske enligt det nor- mala förfarandet som gäller vid markåtkomst för allmän kvarters- mark och allmän plats. Den föreslagna regleringen ersätter de s.k. exploatörsparagraferna i 6 kap. 3–12 § PBL med undantag för 6 kap. 5 § andra stycket PBL.1 Den nya ersättningsbestämmelsen leder till att bestämmelser i 6 kap. 3–12 §§ PBL med angivet undantag i huvudsak blir onödiga och bör därför kunna upphävas. De nya reglerna ska tillämpas för 1 I 6 kap. 5 § andra stycket PBL ges möjlighet för att besluta om skyldighet för exploatör att stå för kostnader för vissa anläggningar. Den skyldigheten kan inte ersättas av ersättningsbestämmelse. Det har inte ingått i mitt uppdrag att utreda frågan. Enligt uppgift kommer lämna ett förslag att bestämmelsen ska upphävas. Jag utgår från i mitt förslag att så kommer att ske. de detaljplaner som antas efter det att lagändringarna trätt i kraft. Vissa övergångsregler föreslås. Härigenom föreskrivs i fråga om expropriationslagen (1972:719) att det i lagen ska införas en ny paragraf, 4 kap.1 a §, av följande lydelse Ersättning för mark eller ut- rymme som enligt detaljplan ska användas för allmän plats eller en allmän byggnad ska inte betalas om det är skäligt med hänsyn till den nytta som fastighetsägaren kan väntas få av planens genom- förande och med hänsyn till om- ständigheterna i övrigt. Den bedömning som ska göras enligt första stycket påverkas inte av att mark eller annat utrymme överlåts efter antagande av den detaljplan enligt vilken marken eller utrymmet avsatts för allmän plats eller en allmän byggnad. För rättighet som, efter det att detaljplan antagits, upplåtits i mark eller annat utrymme som avses i första stycket ska inte ersättning utgå. 1.Denna lag träder i kraft 201x-xx-xx. 2.Bestämmelsen i 4 kap. 1 a § ska inte tillämpas i fråga om detalj- plan som antagits före lagens ikraftträdande. Härigenom föreskrivs i fråga om (2010:900) att 6 kap. 3–12 §§ ska upphöra att gälla. 1.Denna lag träder i kraft 201x-xx-xx. 2.Vid ikraftträdandet upphör övergångsbestämmelse 14 i SFS 2010:900 att gälla. I stället gäller punkterna 3–5. 3.Förordnanden som avses i 17 kap. 19 § i den upphävda (1987:10) om skyldighet att avstå eller upplåta mark upphör att gälla efter lagens ikraftträdande. Förordnanden enligt 6 kap. 3–4 §§ PBL (2010 :900) samt 6 kap. 19 § i den upphävda (1987:10) om skyl- dighet att avstå eller upplåta mark upphör att gälla när genomförande- tiden för detaljplanen gått ut. Skyldigheten ska dock gälla minst efter lagens ikraftträdande.