sou · H1B351 · 2013-08-12 00:00:00 — I stället menade lagstiftaren att skyddsbehovet kan uppnås genom att det i sikkerhetsloven införs en ny bestämmelse, 18 a §, som innebär att kungen med hänsyn till försvaret kan förbjuda icke behöriga åtkomst till a) försvarsbyggnader och försvars- 2Lov nr 10. 3Lov nr 03. 4Lov nr 10. anläggningar där föremål som är av intresse för rikets försvar framställs, påbörjas eller förvaras b) särskilda områden samt c) att närvara vid militära övningar. Till lagrummet finns kopplat en straffbestämmelse. Bestämmelsen ersätter 1 § i Lov om forsvarshemmeligheter (se of. nr 8 2007–2008 avsnitt 7.13.3). När det gäller straffbestämmelser som har med rikets säkerhet att göra innebär ikraftträdandet av den nya straffeloven att nya straffbestämmelser som avser olovlig underrättelseverksamhet införs. fanns det regler i bl.a. 90 § straffelov om avsløjning av statshemmeligheter. Straffbestämmelser som gäller insamling och spridning av viss information fanns i den ännu inte upphävda 3 § i Lov om forsvarshemmeligheter, se ovan. De nya bestämmelserna i straffeloven innebär sammanfattningsvis att det blir straffbart att samla in eller sammanställa hemliga upplysningar som är till fördel för en främmande stat, terrororganisation eller som görs utan aktningsvärd grund(aktverdig grunn), om avslöjandet till en annan stat, en terrororganisation eller på annat kan sätt kan skada grundläggande intressen som rikets säkerhet (exempelvis försvars- och säkerhetsförhållanden). Även andra förhållanden som inte gäller rikets säkerhet men som avser grundläggande nationella intressen omfattas av den nya bestämmelsen. Det som avses är upplysningar om exempelvis infrastrukturen, energi-, mat- och vattenförsörjning, telekommunikation, sjukvård, norska naturresurser, penningväsendet och andra samhällsekonomiska intressen. Insamling och sammanställning av upplysningar ska i och med lagändringen inte vara straffbart om det görs med aktningsvärd grund eller som inte är till fördel för främmande stat. Det innebär att exempelvis sådan insamling som görs av media och inom forskningen vanligtvis faller utanför straffbestämmelsen. Regleringen ger således möjlighet till att fler situationer bedöms som straffria men avslöjande av hemliga upplysningar kommer normalt sett även fortsättningsvis vara straffbart även i sådana situationer. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att det som insamlas är hemligt. Den nya regleringen innebär att också sammanställningar eller tolkningar av öppna källor kan innehålla en hemlig uppgift. I 2–3 §§ Lov om luftfart5 finns bestämmelser som ger mer långtgående möjligheter än sikkerhetsloven när det gäller att införa begränsningar i lufttrafiken. Begränsningar i framställning av geo- 5 Lov nr 101. grafisk information regleras i om fotografering mv fra luften og kontroll av luftfotografier og opptaksmateriale fra luftbårne sensorsysteme6. Av föreskriften framgår att det råder ett generellt förbud att ta luftfotografier eller göra upptagningar med luftburna sensorsystem av områden, anläggningar eller objekt som Försvarets overkommande har bestämt restriktioner för fotografering av. Försvarets overkommando kan dock meddela dispens från förbudet. För enstaka tillfällen av luftfotografering eller upptagning med luftburna sensorsystem krävs normalt förhandstillstånd. Tillåtelse krävs inte för passagerares fotografering på luftfartyg i taxi- och chartertrafik. Sökanden ska i sin ansökan till Forsvarets overkommando ange bl.a. områden eller objekt som ska fotograferas eller registreras, vem som är uppdragsgivare, vem som ska utföra flygningen, vad materialet ska användas till och när upptagningen ska ske. Det är Forsvarets overkommando som avgör om materialet kan offentliggöras direkt eller om materialet först ska skickas till myndigheten för kontroll. Det finns möjlighet att tillåta offentliggörande utan restriktioner, neka bl.a. offentliggörande, kräva maskering samt meddela förbehåll som avser användning, förvaring eller behandling av materialet. Det finns även särskilda bestämmelser som gäller förvärvsmässig luftfotografering eller upptagning med luftburna sensorsystem, exempelvis för press. Överträdelser av bestämmelserna i föreskriften är straffsanktionerade enligt bestämmelser i . Slutligen bör nämnas att det i 4 kap. 11–13 §§ Sikkerhetsloven finns bestämmelser om informationssäkerhet och hantering av uppgifter som är skyddade av sekretess. trädde en lagändring i kraft i Lov om Geodatastyrelsen som bl.a. innebär att det infördes ett lagfäst krav på tillstånd för att sjömäta i danskt farvatten. Skälet bakom regleringen är nationella skyddsintressen. Före lagändringen krävdes också tillstånd men det grundade sig på statens suveränitet över havsområdena. Lagändringen är en kodifiering av den praxis som har tillämpats i fråga om sjömätning. I praktiken har dock fritidsbåtar inte kon- 6 For nr 03. trollerats om de har tillstånd till sjömätning, så länge positionsbestämningen skett till bruk för navigation. Det finns ingen reglering i dansk rätt som begränsar flygfotografering. Det finns inte heller någon motsvarande reglering till bestämmelserna i lagen (1993:11742) om skydd för landskapsinformation som rör krav på tillstånd för spridning av geografisk information eller för inrättande av databaser med geografisk information. I territorialövervakningslagen (18.8 2000/755) finns bestämmelser om undersökning och kartläggning av havsbotten, undersökning av marken från luftfartyg och om flygfotografering. I 3 kap. 12 § nämnda lag stadgas att: På territorialvatten får utredningar som gäller formen eller sammansättningen av eller strukturen hos havsbotten eller dess inre inte utan tillstånd företas med hjälp av geologiska eller geofysiska undersökningar, inte heller får havsbottnens topografiska former mätas och registreras systematiskt. I syfte att övervaka iakttagandet av tillståndsbestämmelserna kan förordnas att registreringar som gjorts med tillstånd skall visas för tillståndsmyndigheten. Av förarbetena till bestämmelsen (detaljmotiveringen) framgår att det endast är den systematiska sjömätningen och registreringen som är tillståndspliktig. Med systematisk verksamhet avses när insamling och lagring av information sker med specialutrustning som avviker från vanlig navigationsutrustning. Det kan röra sig om systematiska mätlinjer för ett omfattande område eller t.ex. för en planerad kabelrutt. Däremot ska inte användningen av sådana sonder som normalt brukas vid sjöfart, fiske eller hobbyverksamhet vara beroende av tillstånd. Med geologiska undersökningar avses sådana som klarlägger havsbottnens struktur och med geofysiska undersökningar avses utforskning av havsbottnens fysikaliska egenskaper. Bestämmelsen träffar all geologisk marinvetenskaplig undersökningsverksamhet inom finskt territorium och systematisk mätning av havsbotten med undantag av myndigheters verksamhet. Utanför tillämpningsområdet hamnar fysikalisk undersökning av havet, kemisk undersökning av havsmiljön samt biologisk undersökning som riktar sig till havets växt- och djurvärld. Tillstånd kommer i praktiken i första hand krävas för yrkesmässig verksamhet (RP 38/2000, Regeringens proposition till med förslag till territorialövervakningslag och viss därtill hörande lagar). Vidare får inte utan tillstånd inom finskt territorium mätning av magnetfält, strålning eller konduktivitet eller därmed jämförbar undersökning av marken eller berggrunden utföras från luftfartyg på en flyghöjd som är lägre än (3 kap. 14 § territorialövervakningslagen). Det finns även bestämmelser som reglerar flygfotografering. Av 3 kap. 14 § nämnda lag framgår att om inte något annat följer av ett internationellt fördrag som är förpliktande för , är det inom finskt territorium förbjudet att utan tillstånd från luftfartyg eller andra anordningar som rör sig i luften under flygningen och med användning av apparatur för upptagning av elektromagnetisk strålning fotografera 1.områden där luftfart med stöd av luftfartslagen (281/1995) varaktigt är inskränkt, 2.fästningsområden, fort eller kasernområden, 3.örlogshamnar eller militära flygbaser, 4.försvarsmaktens depåer eller upplag, 5.försvarsmaktens signalstationer, antennfält, försvarsanläggningar eller försvarsanordningar, 6.försvarsmaktens eller gränsbevakningsväsendets terrängövningar. Bestämmelserna i första momentet gäller dock inte fotografering för privat bruk från ett luftfartyg som rör sig i en flygled. Genom bestämmelsen går det inte att begränsa fotografering från t.ex. satellit. Av bestämmelsen framgår vidare att det kan förordnas att upptagningar som gjorts med tillstånd ska visas för tillståndsmyndigheten. I 3 kap. 15 § nämnda lag undantas myndigheter som i sin verksamhet måste företa sådan undersökning eller fotografering som avses i nämnda paragrafer om uppgifterna, upptagningarna eller registreringarna är avsedda att användas enbart i tjänsten. Anmälan ska dock göras till tillståndsmyndigheten innan sådan verksamhet inleds. Det saknas bestämmelser som innebär att tillstånd krävs för att sprida eller lagra viss geografisk information. Bestämmelser som rör försvaret finns samlade i den franska försvarslagen (Code de la défense). Det är The General for Defence and som utarbetar närmare regler. Vissa av dessa finns samlade i den franska lagen om civilt flyg (Code de l´aviation civile). Det finns därutöver hemliga regler. Insamling och spridning av geografisk information är förbjudet när det gäller vissa militära zoner och andra känsliga områden med hänsyn till säkerheten. På dessa områden så ska detaljnivån degraderas ner till en given upplösning. Upplösningströskeln under vilken data degraderas är hemlig och ändras kontinuerligt. Det finns dock inga regler som kräver tillstånd för spridning av sådan information. Det finns heller inga krav på tillstånd för att utföra sjömätning. När det gäller flygfotografering så krävs det tillstånd för att samla in information inom vissa känsliga zoner. I övrigt krävs det inget särskilt tillstånd. Det saknas bestämmelser om tillstånd för lagring av geografisk information med hänsyn till försvarshemligheter. När det slutligen gäller återgivande av känsliga uppgifter i kartmaterial och liknande så är det en uppgift för the French national mapping agency, som har utvecklade rutiner för att undvika att återge känsliga uppgifter om militära zoner. Det finns dock inget lagstadgat förbud mot att återge sådana uppgifter i kartmaterial. Av den genomgång som utredningen gjort framgår att är det land vars lagstiftning är mest jämförbar med den svenska. Övriga länder saknar i princip en skyddslagstiftning som tar sikte på att förhindra sjömätning, flygfotografering, spridning och spridning samt lagring av geografisk information i databaser. Det norska lagförslaget leder till en mindre omfattande reglering än vad som är fallet. I detta kapitel beskrivs tillståndsförfarandet vid Försvarsmakten, och Lantmäteriet. Beskrivningen bygger på uppgifter som utredningen har inhämtat från myndigheterna. Enligt 2 § förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation (LiF) är det Försvarsmakten som prövar frågor om sjömätningstillstånd. Inom Försvarsmakten är det Insatsstaben i Högkvarteret, som handlägger tillståndsärendena. I en ansökan om tillstånd ska framgå vilket område som ska sjömätas, när mätningen ska genomföras, syftet med sjömätningen samt vem som är slutanvändare av djupinformationen. Som bedömningsgrund används framför allt den utredning som Försvarsmakten genomförde 2008 gällande behovet av sekretess för djupinformation.1 Tillstånd för sjömätning lämnas normalt med följande förbehåll: Den sökande ska lämna namn och personnummer på de som ska ta del av djupinformationen innan spridningstillstånd givits. Djupinformationen ska hanteras så att inte obehöriga kan ta del av den. 1 Försvarsmaktens redovisning till Försvarsdepartementet (Fö 2008/1180/MIL). Försvarsmakten ges rätt att granska djupinformationen efter genomförd sjömätning i syfte att kontrollera att sjömätningen är genomförd i enlighet med beviljat tillstånd. Antalet ansökningar om tillstånd för sjömätning låg på 34 ärenden, 2012 på 32 ärenden och första kvartal på 6 ärenden. Antalet ärenden varierar stort över säsongen. kommer det normalt in många ansökningar . Försvarsmaktens bedömning är att antalet ärenden kommer att ligga på ungefär samma nivå . Därutöver tillkommer lika många ärenden som avser yttranden gällande spridningstillstånd för befintlig djupinformation ur den nationella djupdatabasen som förvaltas av . I huvudsak görs sjömätningar på uppdrag av statliga myndigheter, kommuner och kommunala bolag. Företrädesvis är det slutanvändaren som ansöker om tillstånd om det är myndigheter. När slutanvändaren är kommuner eller kommunalt ägda bolag söks tillståndet ibland av entreprenören. Endast i undantagsfall är beställaren av sjömätning ett privat företag (exempelvis privatägda telebolag). Enligt 9 § första stycket 1 LiF har Försvarsmakten till uppgift att pröva frågor rörande tillstånd för spridning av flygbilder och liknande registreringar från luftfartyg. Tillståndsprövningen och granskningen är uppdelat på landets fyra militärregioner (MR) som finns i , , och . Respektive sektion meddelar tillstånd inom sitt geografiska område. För det fall flygbilderna avser flera områden handlägger den mottagande sektionen ärendet och fattar beslut efter remiss och samråd med övriga berörda regioner. Ärendena handläggs skyndsamt enligt lokalt upprättade rutiner. Som huvudregel fattas beslut om tillstånd eller avslag från det att ärendet har inkommit. Tar handläggningen underrättas i regel fotografen om detta . Beslut bör enligt rutinerna inte ta , än . Underlag för bedömningen finns i MR:s skyddsobjektregister. I tveksamma fall sker samråd med berörd länsstyrelse, annan myndighet, kommun eller objektsägare. Antalet ärenden varierar mellan de olika regionerna. Generellt sett har det skett en ökning i antalet spridningsärenden och ären- dena har även blivit mer omfattande, ibland upp till ett par hundra bilder, vilket innebär att vissa ärenden är mer tidskrävande att handlägga. hanterades totalt cirka 271 ärenden, hanterades 384 ärenden och första kvartal har de olika militärregionerna sammantaget fått in 57 ärenden (inklusive självgranskningsärenden). Enligt 11 § förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation (LiF) ges möjlighet för Försvarsmakten att meddela undantag från kravet på spridningstillstånd, vilket i praktiken innebär en självgranskningsrätt för sökanden. Antalet ärenden som gäller s.k. självgranskningsrätt har ökat och handlades 159 sådana ärenden. handlades 248 ärenden och första kvartal 36 ärenden. Försvarsmakten har enligt samma bestämmelse möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd för spridning och liknande registreringar från luftfartyg avseende ett visst geografiskt område. Enligt Försvarsmakten har sådana föreskrifter aldrig meddelats. Försvarsmakten har fastställt riktlinjer för självgranskningsrätt (HKV 10830:52200 C INSATS beslut 004 avseende FM regelverk för skydd av geografisk information). Enligt riktlinjerna ska 11 § LiF ges en generös tolkning. I praktiken kan frågan om självgranskningsrätt först bli aktuell efter en tids samarbete med en fotograf, efter att det har visat sig att han eller hon är införstådd med bestämmelserna i och LiF. De ansökningar om självgranskningsrätt som berör flera militärregioner handläggs på motsvarande sätt som ansökningar om spridningstillstånd, se ovan. Beslut om självgranskningsrätt ges tidsbegränsat och omfattar ett visst geografiskt område. Självgranskningsrätt avseende hela ges endast i sällsynta fall. I besluten anger Försvarsmakten särskilt att vissa objektstyper inte omfattas av undantaget. Försvarsmaktens anläggningar såsom befästningar, installationer och baser, totalförsvarets militära och civila anläggningar för radar, tele och elektronisk kommunikation, anläggningar för energiförsörjning och vattenförsörjning såsom kärnkraftverk med dess anläggningar och byggnader och anläggningar tillhörande ordning och säkerhet (polisstationer, kriminalvårdsanstalter m.m.). I beslutet anges att berörd MR ska underrättas vid tveksamhet för att få underlaget godkänt för spridning. Vidare framgår av beslutet att en förteckning ska föras över de material som tagits fram inom det geografiska område som omfattas av undantagsbeslutet. Förteckningen ska kunna redovisas för representant från Försvarsmakten eller på begäran skickas in till den militärregion som fattat beslut i ärendet. ansvarar för tillståndsförfarandet rörande spridning av sjökartor och andra sammanställningar av sjögeografisk information som endast avser Sveriges sjöterritorium. Det framgår av 9 § första stycket 2 LiF. hanterade myndigheten 43 tillståndsärenden och hanterades 78 tillståndsärenden. januari–har cirka 20 ärenden hanterats hos verket. har kunnat se en ökning av tillståndsärenden vilket enligt myndigheten kan förklaras med att de nått ut till fler och större aktörer på marknaden. har fastslagit interna rutiner för handläggningen av tillståndsärendena rörande spridningstillstånd. Följande uppgifter behövs för att ansökan ska anses komplett: Syftet med spridningstillståndet samt vilket geografiskt område som avses. Det geografiska området inritat som kartbild och som digital bilaga. I de fall Försvarsmakten har lämnat upplysningar kan ärendena delas in i tre grupper: Försvarsmakten anser att informationen inte omfattas av sekretess enligt 15 kap. 2 § OSL. Spridningstillstånd medges utan förbehåll eller krav på ändring av informationen som avses i ansökan. Försvarsmakten anser att informationen innehåller uppgifter som omfattas av 15 kap. 2 § OSL. I sådana fall medges inte spridningstillstånd. Sökanden har möjlighet att ändra informa- tionen, exempelvis genom att byta upplösning av data, större grid eller på annat dölja känsliga uppgifter. Försvarsmakten anser att viss information innehåller uppgifter om omfattas av 15 kap. 2 § OSL. Spridningstillstånd medges för de områden och för de uppgifter som inte bedöms som känsliga. Lantmäteriet ansvarar för tillståndsgivningen när det gäller databaser och spridningstillstånd (se 5 § andra stycket och 9 § andra stycket 3 LiF). Detta sker på Lantmäteriets I-division. Myndigheten har en lång erfarenhet av kartgransknings- och retuscheringsverksamhet. Av Lantmäteriets instruktion som gällde när nuvarande skyddsreglering för geografisk information trädde i kraft framgick uttryckligen att myndigheten skulle till skydd för rikets säkerhet granska kart- och flygbildsmaterial samt uppgifter ur verkets geodetiska arkiv (se 2 kap. 2 § punkt 9 i förordningen [1988:1232] med instruktion för lantmäterimyndigheterna). Lantmäteriet hade även en nära koppling till Försvarsmakten genom att den enhet som handlade gransknings- och retuscheringsärenden fram hade en militärassistent som var föredragande i viktigare frågor som rörde försvarsenheten. Militärassistenten skulle närvara när viktigare frågor avgjordes om utlämnande av handlingar som var upprättade inom verket och som innefattade kart- eller flygbildmaterial. Militärassistenten skulle även närvara vid prövning av tillståndsfrågor enligt LiL (se 2 kap. 14 § förordningen [1988:1232] med instruktion för lantmäterimyndigheterna).2 När det gäller den nuvarande hanteringen har Lantmäteriet till utredningen uppgett att den övervägande delen av ansökningarna (som gäller spridningstillstånd) kommer från , det statliga bolaget (i egenskap av konsult åt en mängd aktörer) och orienteringsklubbar. Ansökningar för databastillstånd har en större spridning bland olika aktörer. Sådana ansökningar kommer företrädesvis från statliga och kommunala myndigheter, länsstyrelser, naturskyddsföreningar, företag inom el- och telesektorn, privata konsultföretag inom den samt universitet. 2 Jämför med förordningen (2009:946) med instruktion för Lantmäteriet. Centralt i granskningsarbetet är en databas vid myndigheten (tidigare benämnt sekretessobjektsarkivet) där den information finns mot vilken ansökningarna prövas, se vidare nedan. påbörjade Lantmäteriet ett arbete med att digitalisera arkivet och sker granskningen helt digitalt mot databasen. tar myndighetens tillståndshantering i anspråk lite över en årsarbetskraft. Tillståndsprövningen i ett ärende går som regel relativt snabbt, , under förutsättning att samrådsförfarande med samrådsmyndigheterna inte behövs. I de fall ett samråd behövs kan ett ärende ta upp att handlägga. Av Lantmäteriets statistik framgår att antalet ansökningar som rör spridningstillstånd överstiger antalet ärenden som rör databastillstånd. handlades 692 ansökningar om spridningstillstånd jämfört med 26 databastillstånd. Åtta av ansökningarna 2012 avsåg sjögeografisk information. års handlades 159 spridningstillstånd och 9 databastillstånd. *varav 24 har avslutats före **varav 158 har avslutats före ***varav 7 har avslutats före 7.4.1Närmare om det praktiska förfarandet Efter att en ansökan har inkommit till Lantmäteriet granskas materialet och jämförs med uppgifterna som finns i databasen, som innehåller en sekretesskyddad sammanställning av de skyddsobjekt som har avbildningsförbud enligt skyddslagen (2010:305) och som Lantmäteriet har fått del av. När den äldre lagstiftningen gällde kallades sammanställningen för sekretessobjektsarkivet. Uppgifterna i sammanställningen lämnades då av Överbefälhavaren med stöd av 8 § i de upphävda författningarna kartsekretessförordningen (1975:372)och lagen (1940:358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m.m. (Den senare lagen ersattes av lagen [1990:217] om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m.) En skillnad mellan dåvarande reglering och nuvarande ordning är att det i kartsekretessförordningen angavs tydligt vilka typer av föremål som inte fick återges på kartor (se 4–5 §§ kartsekretessförordningen). Uppgifterna i förordningen kompletterades med mer specifik information från militärbefälhavare och vissa civila myndigheter genom att dessa lämnade upplysningar till Lantmäteriet och , i regel via överbefälhavaren, om vilka objekt eller områden som inte fick återges på karta etc. Uppgifterna samlades i Lantmäteriets sekretessobjektsarkiv (se Ds Bo 1983:1 s. 23 f.). sker Lantmäteriets tillståndsprövning för spridning och lagring av information utifrån beslut om avbildningsförbud som tagits med stöd av den upphävda lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. och den nu gällande skyddslagen. Enligt övergångsbestämmelserna till skyddslagen ska de beslut varigenom byggnader, andra anläggningar och områden samt militära fartyg och luftfartyg förklarats vara skyddsobjekt före ikraftträdandet gälla längst till utgången av 2014. För att objekten ska bibehålla sin rättsliga status som skyddsobjekt därefter måste det fattas ett nytt beslut om skyddsobjekt. Enligt Lantmäteriet pågår detta arbete vid länsstyrelserna och hos Försvarsmakten. För att nya beslut om skyddsobjekt med avbildningsförbud ska få genomslag i Lantmäteriets produkter och tillståndsprövning måste Lantmäteriet underrättas. Det pågår ett arbete för att åstadkomma en gemensam syn på hur frågorna ska hanteras. Den största andelen åtgärder inom ramen för Lantmäteriets gransknings- och retuscheringsverksamhet görs i den egna produktionen av flygbilder och laserdata. Själva granskningsarbetet går relativt snabbt, det är retuscheringsåtgärderna som tar längst tid (uppskattningsvis cirka 80–av arbetstiden). Den efterföljande granskningen av grunddata (kartdata) kräver sedan inte så stora åtgärder då materialet bygger på Lantmäteriets egna flygbilder, som redan är granskade. Det förekommer dock – men det är sällsynt – att det under arbetet med uppdatering av kartdata (som sker på I-divisionen, enheten för Insamling) upptäcks föremål i flygbilderna som inte ska finnas med materialet. Det gäller ofta som kan upptäckas med hjälp av stereoinstrument.