sou · H1B314 · 2013-03-05 00:00:00 — Denna möjlighet kan exempelvis användas om tillsynsmyndigheten bedömer att hela verksamheten bör prövas och regleras i en tillståndsprövning därför att det inte kan anses tillräckligt att i enlighet med de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. , förelägga verksamhetsutövaren att vidta behövliga skyddsåtgärder eller försiktighetsmått19. En sådan här tillståndsansökan ska som huvudregel prövas av . Om verksamheten även omfattas av bestämmelserna om regeringens tillåtlighetsprövning i 17 kap. 1 § ska ansökan om tillstånd istället prövas av mark- och miljödomstol 20. Regeringen får föreskriva att en nämnd ska pröva frågor om tillstånd för miljöfarliga verksamheter som kan antas ha liten miljöpåverkan21. Bestämmelser om tillstånds- och anmälningsplikt för dessa verksamheter finns i 13–20 §§ förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Sådana verksamheter som omfattas av dessa bestämmelser är bl.a. inrättande av vissa enskilda avlopp och mindre värmepumpsanläggningar. Den som bedriver eller avser att bedriva miljöfarlig verksamhet får ansöka om tillstånd till verksamheten enligt även om det inte krävs tillstånd22. Ett tillstånd som lämnats efter en fri- 176 b § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 189 kap. 6 § andra stycket . 19 , m.fl., (, Zeteo), kommentaren till 9 kap. 6 § 2 stycket. 207 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 219 kap. 8 § andra stycket . 229 kap. 6 § tredje stycket . villig ansökan har samma rättskraft som ett tillstånd som lämnats för en verksamhet som är tillståndspliktig. Det skydd men också de förpliktelser som följer av tillståndsbeslutets rättskraft är detsamma i båda fallen (se mer om tillstånds rättskraft i avsnitt 3.2.5). Den som frivilligt ansökt om tillstånd kan alltså inte om han är missnöjd med de villkor som meddelats för tillståndet välja att inte följa villkoren utan är bunden av dem så länge tillståndet gäller23. En frivillig ansökan om tillstånd ska som huvudregel prövas av , men om verksamheten även omfattas av bestämmelserna om regeringens tillåtlighetsprövning i 17 kap. 1 § ska ansökan om tillstånd istället prövas av mark- och miljödomstol24. De verksamheter som frivilligt ansökt om tillstånd är inte skyldiga att lämna in miljörapport enligt 26 kap. 20 § . Det är förbjudet att utan anmälan enligt : -anlägga eller driva fabriker eller andra inrättningar eller bedriva annan miljöfarlig verksamhet som i FMH-bilagan har beteckningen C, -bedriva sådan verksamhet som avses ovan om inrättningen eller verksamheten ändras och ändringen är av betydelse från störningssynpunkt, eller -ändra en inrättning eller verksamhet av sådant slag som i FMH- bilagan har beteckningen A eller B, om ändringen inte medför att tillstånd krävs enligt 5 § andra stycket i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd25. För det fall tillstånd enligt 9 kap. 6 § söks till en åtgärd som anges ovan behöver en anmälan inte göras26. En anmälan ska innehålla de uppgifter, ritningar och tekniska beskrivningar som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna bedöma den miljöfarliga verksamheten eller åtgärdens art, omfattning och miljöeffekter. En anmälan ska även, i den utsträckning 23Bengtsson, m.fl., (, Zeteo), kommentaren till 9 kap. 6 § tredje stycket. 247 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 2521 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 2624 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. som behövs i det enskilda fallet, innehålla en miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. miljöbalken27. När ett anmälningsärende är tillräckligt utrett ska den myndighet som handlägger ärendet meddela föreläggande om försiktighetsmått eller förbud enligt om det behövs, eller förelägga verksamhetsutövaren att ansöka om tillstånd enligt 9 kap. 6 § . Om sådana åtgärder inte beslutas ska myndigheten underrätta den som gjort anmälan om att ärendet inte föranleder någon åtgärd från myndighetens sida28. När det gäller anmälningsförfarandet och till vilken myndighet anmälan ska göras regleras detta i 21–28 §§ förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar återfinns i kap. 6. En miljökonsekvensbeskrivning ska bl.a. ingå i en ansökan om tillstånd att anlägga, driva eller ändra miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. . Även i sådana ärenden som tillåtlighetsprövas enligt 17 kap. ska en miljökonsekvensbeskrivning ingå. Krav på miljökonsekvensbeskrivningar gäller även i ärenden enligt andra lagar och förordningar där hänvisningar sker till bestämmelser. Regeringen får föreskriva att det ska upprättas en miljökonsekvensbeskrivning i dispensärenden eller andra ärenden enligt eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av där det behövs för att kunna bedöma miljöpåverkan. Vidare kan regeringen föreskriva om undantag från skyldigheten att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning för verksamheter vars miljöpåverkan kan antas bli mindre betydande29. Verksamheter som undantagits från skyldigheten att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning är vissa mindre avloppsanordningar och värmepumpsanläggningar, vissa åtgärder inom främst tättbebyggda områden som har betydelse särskilt för människors hälsa samt markavvattning vars miljöpåverkan är utan betydelse30. I förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar anges 2725 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 2827 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 296 kap. 1 § . 302 § förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar. även sådana åtgärder eller verksamheter som alltid ska antas medföra en betydande miljöpåverkan31. Om det behövs för att miljöpåverkan ska kunna bedömas, får regeringen föreskriva att det ska finnas en miljökonsekvensbeskrivning i ärenden enligt annan lag, av vilken det framgår att hänsyn till människors hälsa eller miljön ska beaktas vid lagens tillämpning eller i särskilda ärenden av annat slag inom område än sådana som avses i kapitlets inledande bestämmelse32. Syftet med en miljökonsekvensbeskrivning för en verksamhet eller åtgärd är enligt 6 kap. 3 § att identifiera och beskriva de direkta och indirekta effekter som den planerade verksamheten eller åtgärden kan medföra dels på människor, djur, växter, mark, vatten, luft, klimat, landskap och kulturmiljö, dels på hushållningen med mark, vatten och den fysiska miljön i övrigt, dels på annan hushållning med material, råvaror och energi. Vidare är syftet att möjliggöra en samlad bedömning av dessa effekter på människors hälsa och miljön. När det gäller Sevesoverksamheter är syftet med miljökonsekvensbeskrivningen även att identifiera och bedöma faktorer i verksamhetens omgivning som kan påverka säkerheten hos denna. Den särskilda regleringen när det gäller miljökonsekvensbeskrivningar för Sevesoverksamheter infördes i samband med att Sevesolagen infördes i och möjliggör en samordning av miljökonsekvensbeskrivningar enligt med Seveso II direktivets bestämmelser om verksamheter vars säkerhet kan påverkas av faktorer i omgivningen33. Innan en ansökan görs och en miljökonsekvensbeskrivning upprättas ska den som avser att bedriva tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet ha ett samråd med , tillsynsmyndigheten och de enskilda som kan antas bli särskilt berörda om verksamheten kräver tillstånd eller beslut om tillåtlighet enligt eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av . I vissa fall ska detta samråd även ske med andra statliga myndigheter, kommuner, allmänhet och organisationer som kan antas bli berörda. Det material som ska tas fram för samrådet ska ge en överblick över den planerade verksamhetens eller åtgärdens lokalisering, 313 § förordningen om miljökonsekvensbeskrivningar. 326 kap. 2 § . 33Bengtsson, m.fl., (, Zeteo), kommentaren till 6 kap. 3 §. omfattning och utformning och miljöpåverkan samt miljökonsekvensbeskrivningens innehåll och utformning34. ska verka för att miljökonsekvensbeskrivningen får den inriktning och omfattning som behövs för tillståndsprövningen. Om kommer fram till att en verksamhet eller åtgärd inte omfattas av 6 kap. 4 § första stycket 2a eller 2b, ska pröva om verksamheten eller åtgärden ändå ska antas medföra en betydande miljöpåverkan. ska besluta i frågan sedan den som avser att bedriva verksamheten eller vidta åtgärden gett tillsynsmyndigheten och de enskilda som kan antas bli särskilt berörda möjlighet att yttra sig35. En verksamhetsutövare som ska ansöka om tillstånd till miljöfarlig verksamhet ska upprätta sin tillståndsansökan enligt de krav som framgår av 22 kap. 1 § miljöbalken36. Till tillståndsansökan ska bl.a. bifogas en miljökonsekvensbeskrivning när det krävs enligt 6 kap. , förslag till skyddsåtgärder eller andra försiktighetsmått samt de övriga uppgifter som behövs för att bedöma hur de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. iakttas, samt i fråga om tillstånd att anlägga, driva eller ändra en verksamhet, en säkerhetsrapport, i de fall det finns en skyldighet att upprätta en sådan enligt Sevesolagen. Om det vid prövningen bedöms att ansökningshandlingarna är kompletta och kan ligga till grund för fortsatt handläggning ska en kungörelse av ansökan, och i förekommande fall även miljökonsekvensbeskrivningen, utfärdas37. Ansökningshandlingarna och kungörelsen ska, om ansökan handläggs av mark- och miljödomstol, skickas till , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Kungörelsen ska även sändas till berörda kommuner och andra myndigheter vars verksamhet kan beröras av ansökan38. Om det är som 346 kap. 4 § . 356 kap. 5 § . 36Denna bestämmelse är tillämplig såväl när det gäller ansökningar om tillstånd till miljöfarlig verksamhet till mark- och miljödomstol som när prövningen ska ske hos . Se hänvisning i 19 kap. 5 § . 3722 kap. 3 § . Se även 6 kap. 8 § . 3822 kap. 4 § . är prövningsmyndighet ska meddelande om ansökan skickas till den kommunala nämnden samt till och Havs- och vattenmyndigheten39. I 19 kap. 4 § regleras länsstyrelsernas och kommunala nämnders skyldighet om kungörelser, samråd, sammanträde och underrättelser. När det gäller frågan med vilka de ska samråda anges de statliga och kommunala myndigheter som har väsentliga intressen att bevaka i saken. , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och ska, när det behövs, föra talan i målet för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. En kommun får föra talan för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen inom kommunen40. Tillstånd får lämnas för begränsad tid och får förenas med villkor41. En dom42 som innebär att tillstånd lämnas till en verksamhet ska innehålla bestämmelser om43: -den tid som tillståndet ska gälla, -verksamhetens ändamål, läge, omfattning, säkerhet och tekniska utformning i övrigt, -tillsyn, besiktning och kontroll såsom utsläppskontroll med angivande av mätmetod, mätfrekvens och utvärderingsmetod, -skyldighet att betala ersättning eller att utföra skadeförebyggande åtgärder samt hur betalningen ska ske, -skyldighet att betala avgifter, -de villkor om utsläpp, begränsningsvärden och bästa möjliga teknik som behövs för att hindra eller begränsa skadlig inverkan på grund av föroreningar samt de övriga villkor som behövs för att förhindra skada på eller olägenhet för omgivningen, -de villkor som behövs avseende hanteringen i verksamheten av kemiska produkter om hanteringen kan medföra olägenheter för den yttre miljön, 399 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 4022 kap. 6 § . 4116 kap. 2 § . 42Innehållet i ett tillstånd som meddelas av länsstyrelserna eller kommunala nämnder är med något mindre undantag detsamma som i en dom som meddelas av mark- och miljödomstolarna. Se 19 kap. 5 § 8 p. som hänvisar till vilka delar av 22 kap. 25 § som är tillämpliga vid deras prövning. 4322 kap. 25 § . -de villkor som behövs med avseende på hushållningen av mark, vatten och andra naturresurser, -de villkor som behövs med avseende på avhjälpande av miljöskada och ställande av säkerhet, -de villkor som behövs för att förebygga allvarliga kemikalieolyckor och begränsa följderna av dem för människors hälsa och miljön, -den tid inom vilken anspråk i anledning av oförutsedda skador får framställas, -den förlust av vatten eller annat som tillståndshavare enligt vissa bestämmelser i är skyldig att underkasta sig utan ersättning, och Uppräkningen av vad en tillståndsdom ska innehålla är inte uttömmande utan dess innehåll måste anpassas till ansökan och de frågor som är aktuella i varje enskilt mål44. Däremot ska exempelvis den tid inom vilken igångsättande av den miljöfarliga verksamheten ska ha skett alltid anges. Mark- och miljödomstolen får överlåta åt tillsynsmyndigheten att fastställa villkor av mindre betydelse45. Samtliga de procedurregler som nämnts ovan blir inte tillämpliga när det gäller förfarandet vid prövning av miljöfarlig verksamhet med liten miljöpåverkan där kommunala nämnder får pröva frågor om tillstånd46. Miljökonsekvensbeskrivning behövs exempelvis inte när det gäller ansökan om enskilda avlopp och värmepumpsanläggningar47. 3.2.5Tillstånds rättskraft och dess begränsningar Enligt 24 kap. 1 § gäller en dom eller ett beslut i ett ansökningsmål enligt mot alla när det gäller de frågor som har prövats i domen eller beslutet sedan domen eller beslutet har vunnit laga kraft. Denna bestämmelse ger uttryck för miljö- 44Bengtsson, m.fl., (, Zeteo), kommentaren till 22 kap. 25 §. 4522 kap. 25 § andra och tredje stycket . 469 kap. 8 § andra stycket . 472 § förordningen om miljökonsekvensbeskrivningar. Rättskraften innebär att alla som har kunnat föra talan i målet blir bundna av tillståndet, såväl enskilda sakägare som företrädare för de allmänna intressena. Rättskraften gäller även den som inte har blivit kallad i vederbörlig ordning eller fört talan i målet. Motsvarande gäller bl.a. för beslut om tillstånd till miljöfarlig verksamhet som har meddelats av en länsstyrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § . Ett tillståndsbeslut ger en verksamhetsutövare rätt att utföra en verksamhet eller vidta en åtgärd. Om tillståndsmyndigheten inte tidsbegränsat tillståndet gäller det utan begränsning i tiden. För verksamhetsutövaren innebär tillståndet att ytterligare krav på verksamhetsutövaren som huvudregel endast kan ställas genom omprövning av tillståndet (se nedan). Tillståndet leder även till att verksamhetsutövaren skyddas mot förbudstalan enligt 32 kap. 12 § . Ett tillstånd ska förenas med villkor. Av 22 kap. 25 § framgår vilka villkor som i förekommande fall ska redovisas i en dom där tillstånd lämnas48. Som utgångspunkt gäller att tillståndet ska innehålla de villkor som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan eller andra olägenheter. Prövningen ska leda till de villkor eller föreskrifter som behövs enligt allmänna hänsynsregler. Det är därför tillståndsmyndigheten som har att bedöma om en tillståndsansökan kan ligga till grund för prövningen49. Om en verksamhetsutövare inte följer tillståndet kan tillsynsmyndigheten ingripa och besluta om förelägganden och förbud. Verksamhetsutövaren kan även drabbas av straff och avgifter. Det är därför viktigt att tillståndet och villkoren är klara och tydliga så att alla inblandade får kännedom om tillståndets omfattning50. Tillståndets s.k. allmänna villkor, som ofta tas in i tillstånden och som innebär att tillståndet ger verksamhetsutövaren rätt att bedriva verksamheten i huvudsaklig överensstämmelse med det som sökanden angett eller åtagit sig i målet, leder till att det blir viktigt hur villkoret tolkas beträffande frågan om ändringar faller under villkoret eller medför tillståndsplikt. I praktiken kan det därför bli svårt att förutse hur rättskraften ska avgränsas och det 48För beslut från eller nämnd gäller viss specialreglering enligt 5 § första stycket 8 . 49Angående omfattning av prövningen se bl.a. () avgöranden 2006:6 och 2006:54. 50Se bl.a. NJA 2010 s. 516. kan förutom att granska tillståndet krävas en genomgång av ansökningshandlingarna och annan utredning som hänvisats till. Ett tillstånds rättskraft begränsas av ansvariga myndigheters möjligheter att skärpa miljökraven mot verksamheter som har tillstånd genom bestämmelserna i 24 kap. som handlar om återkallelse och omprövning. I 24 kap. 3 § anges de förutsättningar för när tillståndsmyndigheten helt eller delvis får återkalla tillstånd, dispens eller godkännande som meddelats enligt eller enligt föreskrifter med stöd av och förbjuda fortsatt verksamhet. Denna bestämmelse omfattar alla slags tillstånd och gäller inte bara i fall som handlar om misskötsel från tillståndshavaren. Exempelvis kan även EU-rättsliga miljökrav leda till återkallelse eller förbud. I 24 kap. 5 § anges när tillståndsmyndigheten i fråga om miljöfarlig verksamhet eller vattenverksamhet får ompröva tillstånd när det gäller en bestämmelse om tillåten produktionsmängd eller annan liknande bestämmelse om verksamhetens omfattning, samt ändra eller upphäva villkor eller andra bestämmelser alternativt meddela nya sådana. Av kapitlets 6 § framgår att om villkor har fastställts för två eller flera miljöfarliga verksamheter enligt 16 kap. 8 § och återkallas tillståndet eller omprövas villkoren för en av verksamheterna, får villkoren för de övriga verksamheterna omprövas51. En omprövningsdom eller ett omprövningsbeslut har samma verkan som en tillståndsdom eller ett tillståndsbeslut52. Vem kan ansöka om återkallelse och omprövning? Ansökan om återkallelse och omprövning enligt 24 kap. 3–6 §§ får göras hos mark- och miljödomstol av , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet och läns- 5124 kap. 6 § . 5224 kap. 1 § tredje stycket . En sådan ansökan får även göras av en kommun i den utsträckning kommunen har övertagit tillsynen med stöd av 26 kap. 3 § fjärde stycket . Om tillståndet har meddelats av görs ansökan hos länsstyrelsen53. Sakägare, ideella organisationer och andra representanter för allmänheten kan däremot inte påkalla dessa förfaranden utan är hänvisade till att uppmärksamma myndigheterna i de fall de anser det angeläget54. Vid prövning enligt 24 kap. kan en verksamhetsutövare med miljöfarlig verksamhet åläggas utredningsskyldighet. Mark- och miljödomstolen får förelägga en verksamhetsutövare att vid vite tillhandahålla den utredning som behövs för prövningen 55. Denna bestämmelse medför således att tillsynsmyndigheten inte måste presentera en fullständig utredning om den miljöfarliga verksamheten och dess påverkan på miljön. I dessa typer av mål ska , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet, och tillståndshavaren svara för sina kostnader vid mark- och miljödomstolen. I vissa mål enligt 24 kap. 5 § regleras kostnadsansvaret på annat sätt56. Tillståndshavaren kan ansöka om ändring eller upphävande av villkor i en tillståndsdom utom det som avser ersättningens storlek57. Villkoret får bara upphävas eller mildras om det är uppenbart att villkoret inte längre behövs eller är strängare än nödvändigt eller om ändringen påkallas av omständigheter som inte förutsågs när tillståndet meddelades. Som ett alternativ till omprövning kan en tillsynsmyndighet meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att samt föreskrifter, domar och beslut som har meddelats med stöd av ska följas58. Denna möjlighet begränsas emellertid bl.a. på så sätt att mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet inte får tillgripas. Förelägganden och förbud får inte heller begränsa ett beslut eller en dom om 5324 kap. 7 § andra stycket . 54Bengtsson, m.fl. (, Zeteo), kommentaren till 24 kap. 7 §. 5522 kap. 2 a § . 5625 kap. 3 § . 5724 kap. 8 § . 5826 kap. 9 § . tillstånd i ansökningsmål som har rättskraft enligt 24 kap. 1 § . Ett tillståndsbeslut eller en tillståndsdom hindrar däremot inte en tillsynsmyndighet från att meddela sådana brådskande förelägganden eller förbud som är nödvändiga för att undvika att ohälsa eller allvarlig skada på miljön uppkommer. Även enligt Sevesolagens 20 § får en tillsynsmyndighet meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall för att säkerställa att Sevesolagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av Sevesolagen följs. Detsamma gäller för domar och beslut enligt . Vidare framgår av bestämmelsen att förelägganden och förbud inte får begränsa ett beslut eller en dom om tillstånd i ett ansökningsmål enligt som har rättskraft enligt 24 kap. 1 § . Av författningskommentaren till Sevesolagens 20 § framgår bl.a. att innebörden av miljöbalkstillståndens rättskraft är att det är de i tillståndsbeslutet angivna villkoren som närmare beskriver vad som åligger verksamhetsutövaren i olika avseenden. Beträffande sådana frågor som har prövats vid tillståndsgivningen kan i princip inga ytterligare krav ställas med hänvisning till de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . Förelägganden kan komma i fråga endast om domen eller beslutet åsidosätts. Vidare framgår att när det gäller sådana frågor som faller under Sevesolagens tillämpningsområde, men som inte varit föremål för en fördjupad säkerhetsprövning i samband med tillståndsprövningen enligt , kan tillsynsmyndigheten grunda beslut om förelägganden direkt på Sevesolagens regler. Som exempel nämns att detta gäller vid åsidosättande av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. miljöbalken59. får inte tillgripa mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet60. 3.3Utredningens överväganden och förslag Utredningens bedömning och förslag: Den nuvarande tillståndsplikten för de C- och s.k. U-verksamheterna på högre kravnivå enligt Seveso II direktivet som omfattas av förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydds bilaga, avdelning 4, bör bestå. 1998/99:64, s. 64. 6020 § tredje stycket Sevesolagen. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ges möjlighet att ansöka om återkallelse och omprövning av tillstånd meddelade med stöd av bestämmelser. Förslaget innebär att författningsändringar föreslås i 24 kap. 7 § och 25 kap. 3 § samt i 8–11 §§ förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. 3.3.1Frågan om vissa Sevesoverksamheter inom högre kravnivå bör undantas från tillståndsplikt enligt I har det bedrivits ett arbete med regelförenkling. I åtgärdslistan för område angavs att det uppskattningsvis var ett hundratal verksamheter som skulle kunna komma att beröras av ett regelförenklingsarbete utmynnande i att tillståndsplikten för vissa Sevesoverksamheter tas bort. Det angavs vidare bl.a. att tillståndsprövning enligt är en betungande administrativ åtgärd för företagen och går utöver vad som krävs enligt Seveso II direktivet. Däremot ansågs nuvarande prövningssystem vara motiverat för A- och B-verksamheter som innebär miljö- och hälsorisker utöver de rent olycksrelaterade. För Sevesoverksamheter på högre kravnivå vars löpande drift inte har sådan påverkan på miljö och hälsa att det motiverar en tillståndsprövning enligt (C- och s.k. U-verksamheter) ansågs däremot att kraven på prövning enligt borde tas bort och att de skulle kunna hanteras enligt Sevesolagen och tillhörande förordning. Det framhölls vidare att den säkerhetsrapport som ska ges in av verksamhetsutövaren enligt Sevesolagen följer av Seveso II direktivet och är begränsad till främst olycksrisker och förebyggande åtgärder. I åtgärdslistan angavs att företagens besparingar skulle bli ca vid borttagen tillståndsplikt. Av detta belopp avsåg ca inbesparade engångskostnader för tillståndsansökan och ca avsåg löpande årliga kostnader för egenkontroll och miljörapportering. På grund av pågående regelförenklingsarbete har vi fått i uppdrag att undersöka om det finns Sevesoverksamheter inom högre kravnivå som, oavsett miljöpåverkan, bör omfattas av tillståndsplikt enligt eller om tillståndsplikten enligt bestämmelser kan tas bort för dessa. Vi har uppfattat att med