sou · H1B348 · 2013-06-18 00:00:00 — De undantag som finns anges i artiklarna 4 och 6 och gäller översättning i händelse av tvist samt vissa övergångsåtgärder. Översättning i händelse av tvist I händelse av tvist om ett påstått intrång ska patenthavaren enligt artikel 4.1 översättningsförordningen på den påstådda intrångsgörarens begäran tillhandahålla en fullständig översättning av det europeiska patentet med enhetlig verkan till ett av de officiella språken antingen där det påstådda intrånget ägde rum eller där den påstådda intrångsgöraren är bosatt. Den påstådda intrångsgöraren får välja vilket av alternativen han eller hon vill. I en tvist om ett enhetligt patent får domstolen enligt artikel 4.2 begära att patenthavaren tillhandahåller en fullständig översättning av patentet till domstolens handläggningsspråk. Den domstol som avses i punkten ska vara en domstol som är behörig att avgöra tvister om europeiska patent med enhetlig verkan. I de fall översättning får krävas ska patenthavaren stå för kostnaderna. Översättningen kan då få en viss rättslig betydelse. I tvister som rör skadeståndskrav ska domstolen beakta om den påstådda intrångsgöraren, särskilt om han eller hon är ett litet eller mellanstort företag, en fysisk person eller en ideell organisation, ett universitet eller en offentlig forskningsorganisation, har agerat utan att ha känt till eller rimligen ha bort känna till att han eller hon gjorde intrång i patentet innan han eller hon fått tillgång till översättning enligt punkten 1. Under en övergångstid efter det att förordningen börjat tillämpas kommer det att krävas ytterligare en del översättningar utöver dem som har beskrivits ovan. ska nämligen en begäran Översättningen av europeiska patent och patentansökningar om enhetlig verkan, vilken ju enligt huvudregeln ska göras på handläggningsspråket, åtföljas av en översättning. Om handläggningsspråket är tyska eller franska ska patentskriften översättas till engelska. Om handläggningsspråket är engelska ska patentskriften översättas till något annat av EU:s officiella språk. Övergångsåtgärderna regleras i artikel 6 i översättningsförordningen. De översättningar som EPO offentliggör i enlighet med den artikeln ska inte ha någon rättsverkan utan endast tillhandahållas i informationssyfte. Hur lång övergångstiden är eller kommer att bli är ännu inte helt klarlagt. När förordningen börjar tillämpas ska det löpande göras utvärderingar av kvalitén på de maskinöversättningar av patentansökningar till alla EU:s officiella språk som utvecklas av EPO. När dessa bedöms hålla en tillräckligt hög kvalité ska övergångsperioden avslutas. Om den inte har avslutats ska den automatiskt upphöra efter tillämpningsdagen för förordningen. Det gäller alltså oavsett vilken kvalité maskinöversättningarna håller . Ett nationellt patent som beviljas av PRV måste meddelas i sin helhet på svenska. hade till uppgift att ta ställning till språkanvändningen i de nationella patenten. Utredningen föreslår i sitt betänkande Nationella patent på engelska? (SOU 2012:19) en möjlighet att ge in, behandla och bevilja nationella patent med patentbeskrivningen på engelska och bara patentkraven översatta till svenska. Såväl den engelska uppsättningen av patentkraven som dess svenska översättning ska enligt förslaget ingå i patentskriften. Det är dock den engelska versionen av patentkraven som i så fall ska få rättslig verkan. Den svenska översättningen ska bara ha en informativ funktion. Däremot ska en felaktig eller missvisande översättning kunna få betydelse vid bedömningen av om en påstådd intrångsgörare varit i god tro och därmed också ha betydelse för vilka sanktioner som kan aktualiseras vid ett intrång. Utredningen föreslår vidare att bestämmelsen i 68 a § patentlagen om domstolens möjlighet att begära in översättning också ska Översättningen av europeiska patent och patentansökningar gälla nationella patent som beviljats på engelska. I ett invändningsförfarande ska patentmyndigheten enligt förslaget kunna förelägga patenthavaren att ge in en översättning av patentskriften till svenska. Närings- och språkpolitiska överväganden konstaterade i sina överväganden (se SOU 2012:19 s. 125 ff.) att olika konsekvenser av ett inskränkt krav på översättning till svenska belystes inför tillträde till Londonöverenskommelsen, och att flera av de resonemangen är aktuella även för de nationella patenten. Näringspolitiska aspekter utgjorde grunden i övervägandena, varvid det bl.a. konstaterades att engelska används i allt större utsträckning inom näringsliv och forskning, och att användningen av engelska även i patentansökningar skulle innebära en förenkling och kunde tänkas leda till fler ansökningar. Eftersom antalet patent som leder till tvister är förhållandevis litet skulle de minskade kostnaderna för översättningar inte vägas upp av de kostnader som skulle föras över till dem som behöver läsa och tolka patentet. Beträffande de språkpolitiska övervägandena anförde utredningen att ett godtagande av engelska även i det nationella patentansökningsförfarandet visserligen skulle ge engelskan ett allt större inflytande i patentsammanhang på bekostnad av det svenska språket. konstaterades att det inte fanns skäl att anta att kravet på svenskspråkiga patentskrifter i det nationella förfarandet hade annat än marginell betydelse för den svenska språkutvecklingen. Eftersom förslag tar sikte på förfarandet hos PRV gjorde utredningen också överväganden om de eventuella konsekvenser för offentlighetsprincipen som det skulle kunna innebära om principen om svenska som myndighetsspråk frångicks. Även rättsäkerheten för tredje man berördes, varvid det konstaterades att det inte finns något teknikområde där det enbart finns svenska patent att ta hänsyn till, och att den som planerar att tillverka en produkt eller använda viss teknik alltid måste ta även europeiska patent med i beaktande. slutsats var att de näringspolitiska intressena väger tyngst, och att patentsystemet i första hand bör utformas för att tillgodose de behov som finns hos användarna. Förslaget bereds inom . Översättningen av europeiska patent och patentansökningar 8.4.1Krävs det några lagändringar till följd av översättningsförordningen? Utredningens bedömning: EU-förordningen om genomförandet av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang medför inte något behov av författningsändringar. Översättningsförordningen påverkar i sig inte översättningskraven för europeiska patent som inte har enhetlig verkan. Sådana patent ska även fortsättningsvis kunna valideras i , och det finns inte några formella hinder mot att behålla översättningskraven vid validering. Några lagändringar är därför inte nödvändiga för att uppfylla de förpliktelser som formellt följer av översättningsförordningen. På grund av domstolsavtalets övergångsregler (se avsnitt 9.3) kan nationella tvister om europeiska patent förekomma framöver. Tvister om europeiska patent med enhetlig verkan kan också komma att prövas av nationell domstol förutsatt att tvistefrågan inte faller under den enhetliga europeiska patentdomstolens exklusiva kompetens. Enligt 68 a § patentlagen kan domstolen kräva en översättning till svenska, vilket överensstämmer med innehållet i artikel 4.2 i översättningsförordningen om översättning i händelse av tvist. 8.4.2Översättningskraven vid validering enligt 82 § patentlagen Utredningens bedömning: En harmonisering av översättningskraven vid validering av europeiska patent enligt 82 § patentlagen med vad som kommer att gälla för europeiska patent med enhetlig verkan skulle kräva en översyn av vilka åtgärder som ska innebära att patentet validerats i . Utredningens förslag: En viss harmonisering av översättningskraven ska ske genom att de översättningar som ges in i enlighet med 82 § patentlagen bara ska ha informativ verkan. Översättningen av europeiska patent och patentansökningar Samma översättningskrav för alla europeiska patent? De europeiska patenten med enhetlig verkan kommer att ha verkan i utan att de till någon del är översatta till svenska. Genomförandet av det enhetliga patentskyddet innebär alltså att användarna i vilket fall som helst kommer att få hantera patentskydd utan tillgängliga översättningar till svenska. Det kan därför ifrågasättas om det är rimligt upprätthålla strängare översättningskrav vid validering än vad som kommer att gälla för de europeiska patenten med enhetlig verkan. Krav på översättning har både för- och nackdelar. Översättningar är naturligtvis förknippade med kostnader för sökanden. ska kostnadsaspekten inte överdrivas. De stora kostnadsbesparingarna uppnåddes redan genom Londonöverenskommelsen. Enligt gällande rätt är det nu bara patentkraven som måste översättas till svenska, vilket i regel inte är så betungande. En fördel med att det finns en svensk översättning av patentkraven är att det kan underlätta en kravanalys. Genom att en översättning finns tillgänglig kanske en del tvister kan förebyggas eller i vart fall lösas i ett tidigare skede. Översättning kan emellertid också vara förknippad med risker för patenthavaren, eftersom olika lydelser av patentkraven i olika språkversioner enligt gällande rätt kan medföra ett snävare skydd. kommer, som inledningsvis konstaterades, en mängd patent att ha verkan i utan att det finns några svenska översättningar. Steget därifrån till att också frångå krav på översättning till svenska vid validering är därför inte så stort. Det finns också ett värde i att reglerna blir så likartade som möjligt för de olika typerna av europeiska patent som har verkan i . En harmonisering av översättningskraven vid validering med vad som kommer att gälla för europeiska patent med enhetlig verkan ska därför övervägas. Övergångsreglerna ska vara utgångspunkt för en eventuell harmonisering Som angetts ovan under 8.2 kommer översättningsförordningen att innebära att patentet beviljas på engelska, tyska eller franska, och att enbart patentkraven kommer att översättas till de två andra språken. Även om det i och för sig är rimligt att samma översättningskrav ska gälla för alla europeiska patent som har verkan i Översättningen av europeiska patent och patentansökningar , finns det också två starka skäl mot att ändra översättningskraven i 82 § patentlagen till vad som ska gälla enligt översättningsförordningen. För det första vore det enligt utredningens bedömning för långtgående att frångå inte bara kravet på att patentkraven ska finnas i svensk översättning, utan också kravet på att beskrivningen ska finnas på i vart fall engelska. Om ett europeiskt patent beviljas på tyska eller franska, innebär översättningsförordningen nämligen att beskrivningen bara kommer att finnas på handläggningsspråket. För det andra har översättningsförordningen enligt artikel 6 en lång övergångstid, som innebär att de ovan beskrivna översättningskraven i praktiken – beroende på när förordningen börjar tillämpas och hur lång övergångstiden blir – kommer att gälla först . Det vore orimligt att anpassa de svenska bestämmelserna till något som ligger så pass långt fram i tiden. Det gäller även om den svenska regleringen hade försetts med övergångsbestämmelser eller bestämmelser som innebär att den fullt ut träder i kraft som övergångstiden i översättningsförordningen avslutas. Eftersom övergångsbestämmelserna i översättningsförordningen kommer att vara den gällande ordningen är det mest rimligt att det är den som ska vara utgångspunkten för en eventuell svensk harmonisering av översättningskraven vid validering. Övergångsbestämmelserna innebär dessutom att patentbeskrivningen ska översättas till engelska när handläggningsspråket är tyska eller franska. En svensk reglering som anpassas till övergångsbestämmelserna i översättningsförordningen innebär alltså att kravet på att patentskriften ska finnas på i vart fall engelska tillgodoses. Både Londonöverenskommelsen och språklagen medger minskade översättningskrav Innan några minskade översättningskrav vid validering föreslås måste det konstateras att detta inte innebär någon konflikt med annan gällande lagstiftning eller ingångna överenskommelser. De nu gällande översättningskraven vid validering enligt 82 § patentlagen bygger på Londonöverenskommelsen, som är en överenskommelse om tillämpningen av artikel 65 i EPC. Enligt den artikeln har medlemsstaterna rätt att kräva en översättning av patentskriften till sitt officiella språk. Översättningen av europeiska patent och patentansökningar behöver däremot hela patentskriften finnas tillgänglig bara på det av staten utpekade handläggningsspråket, vilket för del är engelska. Patentkraven måste dock översättas till svenska. Varken EPC eller Londonöverenskommelsen hindrar medlemsstaterna från att avstå från översättningskrav. tillträdde Londonöverenskommelsen innan språklagen (2009:600) kom till. Språklagen slår fast att svenskan är huvudspråk i och ålägger det allmänna ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas. Bestämmelserna i språklagen ska dock inte gälla, om någon annan lag eller någon förordning innehåller bestämmelser som avviker från den. Det konstaterades i förarbetena till språklagen att 82 § patentlagen var ett sådant undantag. Det konstaterades vidare att det framför allt inom vissa områden kan finnas behov att mer regelmässigt kunna använda andra språk. 2008/09:153 s. 15 f.) Språklagen innebär alltså inte några formella hinder för att ytterligare minska översättningskraven i 82 § patentlagen. Patentkraven ska fortfarande finnas på svenska Som konstaterades ovan finns det skäl att ha samma översättningskrav för alla europeiska patent som kan få verkan i , och att således harmonisera kraven vid validering enligt 82 § patentlagen med övergångsreglerna i översättningsförordningen. Genom att delta i det fördjupade samarbete där översättningsförordningen utgör en beståndsdel har redan gjort ett visst avsteg från den svenska språkpolitiken och de allmänna utgångspunkterna i språklagen. Det ytterligare avsteg som minskade översättningskrav vid validering skulle innebära kan inte anses vara så betydande att det i sig innebär ett hinder, och några formella hinder mot detta finns inte heller. De resonemang som låg till grund för tillträde till Londonöverenskommelsen och för bedömning beträffande språket i de nationella patenten har relevans även för bedömningen av om översättningskraven vid validering ska minskas ytterligare. Eftersom det är reglerna i översättningsförordningen som ska vara utgångspunkten för en eventuell harmonisering garanteras att patentskriften finns på engelska. Översättningen av europeiska patent och patentansökningar då om en sådan lösning skulle innebära en tillräcklig nivå av tillgänglighet för användarna. Visserligen är det, som även konstaterade, ofta nödvändigt att anlita experthjälp för att tolka ett patents skyddsomfång. Det gäller oavsett vilket språk patentkraven är skrivna på. kan det inte bortses från att den typen av analyser väsentligen underlättas för många användare, om patentkraven finns på svenska. Det gäller särskilt möjligheten att göra en förhandsbedömning eller snabbt bilda sig en uppfattning om ett patents skyddsomfång. Även om det finns starka skäl för att harmonisera översättningskraven vid validering med vad som kommer att gälla de europeiska patenten med enhetlig verkan är utredningens bedömning att det i vart fall inte finns tillräckliga skäl att frångå kravet på översättning av patentkraven till svenska. Vilken rättslig betydelse den översättningen ska ha kommer att behandlas i det följande. Patentbeskrivningen ska fortfarande ges in på svenska eller engelska När det gäller översättningskraven för patentskriften i övrigt gäller att beskrivningen ska ges in i översättning till svenska eller engelska. För europeiska patent med enhetlig verkan kommer det enligt övergångsreglerna i översättningsförordningen att krävas översättning av beskrivningen till engelska när detta inte är handläggningsspråket. Eftersom de skäl som talar för en harmonisering av översättningskraven gör sig gällande även här kan det ifrågasättas om sökanden även i fortsättningen ska kunna välja att ge in en översättning till svenska i stället för till engelska vid validering. Att en översättning till svenska finns tillgänglig borde nämligen enligt den principen inte påverka kravet på att patentskriften alltid ska översättas till engelska. Det är dock inte otänkbart att det kan finnas ett befogat intresse att avstå från översättning till engelska vid validering i . Det förekommer, särskilt i vissa industribranscher, att det europeiska patentet meddelas på exempelvis tyska och att sökanden inte avser att validera det i något engelskspråkigt land. I det fallet är det rimligt att sökanden ges fortsatt möjlighet att välja en översättning till svenska i stället för engelska vid validering i . Översättningen av europeiska patent och patentansökningar Skälen för harmonisering av översättningskraven är inte tillräckligt starka för att frånta sökanden den valfriheten. Det ska poängteras att sökanden alltid har möjlighet att välja engelska, vilket innebär att det inte är fråga om att i 82 § patentlagen upprätthålla hårdare översättningskrav än enligt övergångsordningen i översättningsförordningen. Enligt översättningsförordningen har de översättningar som ska göras enbart en informativ verkan för europeiska patent med enhetlig verkan. Det innebär att översättningen saknar betydelse för bestämmande av patentets skyddsomfång. Den rättsliga betydelse som en översättning kan få är att tillgången till översättning i en tvist ska beaktas vid bedömningen av en påstådd intrångsgörares eventuellt goda tro. Översättningarnas rättsliga betydelse var också en central fråga för , som i sitt förslag stannade vid att den svenska översättningen som utgångspunkt bara skulle ha en informativ funktion. Utredningen har som framgått ovan funnit starka skäl för att harmonisera översättningskraven för alla europeiska patent. Slutsatsen, att det ändå finns skäl att behålla skyldigheten att översätta patentkraven till svenska, har grundat sig främst på att det underlättar för användarna att göra en förhandsbedömning av patentkraven. Om det väl har uppkommit en tvist är det däremot en fördel om det bara finns en uppsättning patentkrav. Det är också en fördel om patentkraven, som ska läsas och tolkas i ljuset av patentbeskrivningen, har samma språk. En översättning som i den situationen har rättsverkan skulle t.o.m. kunna försvåra tolkningen. En översättning som har rättsverkan skulle också riskera att vara till nackdel för patenthavaren, som genom en missvisande eller felaktig översättning skulle kunna få ett snävare patentskydd. Att översättningarna i svensk rätt ges samma rättsverkan som översättningar enligt översättningsförordningen innebär en viss harmonisering som i sig kan anses önskvärd. Om förslag leder till lagstiftning i fråga om de nationella patenten talar det naturligtvis ännu starkare för en sådan lösning. Utredningens förslag är därför att de översättningar av patentkrav Översättningen av europeiska patent och patentansökningar och patentbeskrivningar som även i fortsättningen ska krävas enligt 82 § patentlagen bara ges informativ verkan. En ändring i 90 § patentlagen om översättningarnas rättsliga betydelse ska därför göras. Ändringarna påverkar också 91 § patentlagen, som bl.a. reglerar hur och när en rättelse av en översättning enligt 82 § får rättsverkan. Paragrafen ska därför upphävas i de aktuella delarna. Vad skulle validering utan översättningskrav innebära? Utredningen har som framgått i det föregående stannat för att som enda steg i riktning mot att harmonisera översättningskraven för alla europeiska patent föreslå att översättningarna vid validering enbart ska ha en informativ verkan. Att ytterligare minska översättningskraven till vad som kommer att gälla enligt översättningsförordningen har dock behandlats som ett reellt alternativ. Det kan därför finnas anledning att helt kort ta upp en fråga som en sådan lösning skulle aktualisera. Termen validering används för de åtgärder som sökanden ska vidta enligt 82 § patentlagen för att patentet ska ha verkan i . Åtgärderna består i att översättningar ska ges in och att en avgift för PRV:s offentliggörande ska betalas. Om kravet på översättningar till svenska frångås skulle det innebära att några översättningar över huvud taget inte skulle krävas för ett europeiskt patent som meddelats på engelska. Det finns då ingen översättning som ska ges in, vilket skulle göra det oklart i vilken mån PRV ändå skulle vidta åtgärder för offentliggörande och kräva en avgift för detta. Det skulle också innebära att bestämmelser som gäller exempelvis skyldigheten att hålla översättningar tillgängliga inte heller skulle vara tillämpliga. Kort sagt skulle det i den situationen vara oklart om det över huvud taget finns någon process som skulle kunna benämnas validering. Om europeiska patent skulle ges verkan i utan några åtgärder skulle det också innebära att dubbelt patentskydd uppstår för de europeiska patent som senare får enhetlig verkan. Det skulle stå i strid med artikel 4.1 i patentförordningen som förpliktar de deltagande medlemsstaterna att förhindra dubbelt patentskydd. Utredningen har i den frågan föreslagit att sökandens åtgärder för validering enligt 82 § ska vara utan verkan om patenten får enhetlig verkan (se 6 kap.). Översättningen av europeiska patent och patentansökningar För det fall en harmonisering av översättningskraven för alla europeiska patent ska genomföras är det alltså nödvändigt att se över valideringsbegreppet och närmare analysera vilka åtgärder som i stället för översättning och avgift ska vara avgörande för det europeiska patentets verkan i . 8.4.3Det provisoriska skyddet för europeiska patentansökningar Utredningens förslag: Om patentkraven i den lydelse de publicerades finns tillgängliga på engelska hos EPO ska en europeisk patentansökan kunna få provisoriskt skydd utan att någon översättning ges in till PRV. Kravet på PRV att utfärda kungörelser och att hålla översättningar tillgängliga som förutsättningar för provisoriskt skydd tas bort, liksom avgiftsskyldigheten för sökanden. Eventuella översättningar till engelska ska bara ha informativ verkan. Översättningskraven och de övriga förutsättningarna för provisoriskt patentskydd Provisoriskt patentskydd för en europeisk patentansökan förutsätter enligt 88 § patentlagen att patentkraven översätts till svenska. Frågan är då hur det översättningskravet ska behandlas i ljuset av översättningsförordningen. En europeisk patentansökan som omfattar alla stater som ingår i det fördjupade samarbetet kan leda antingen till ett europeiskt patent som valideras i några eller flera stater, eller till ett europeiskt patent med enhetlig verkan. Det kommer därför inte alltid vare sig på ansökningsstadiet eller när det europeiska patentet beviljas att gå att avgöra vilken typ av patent som är slutresultatet. Det skulle då vara en märklig ordning om det rådde strängare översättningskrav på ansökningsstadiet än vad som skulle komma att gälla för patentet i ett senare skede. Även om översättningsförordningen inte reglerar översättningar under ansökningsskedet är det inte otänkbart att sådana krav dessutom skulle anses urholka de lättnader som översättningsförordningen innebär i fråga om översättningen av europeiska patent med enhetlig verkan. Detta gäller alltså oavsett vilket ställningstagande som görs i fråga om översättningskraven vid Översättningen av europeiska patent och patentansökningar Utredningens slutsats är därför att översättningskraven för att få provisoriskt skydd för europeiska patentansökningar ska harmoniseras med vad som kommer att gälla för det enhetliga patentskyddet enligt övergångsbestämmelserna i översättningsförordningen. För användarna saknar det i praktiken betydelse om översättningen hålls tillgänglig av PRV eller av EPO.