sou · H1B348 · 2013-06-18 00:00:00 — Delgivningen anses ha skett när vad nu sagts blivit fullgjort. Regeringen äger under förutsättning av ömsesidighet förordna, att bestämmelserna i första och andra styckena icke skola äga tillämpning i fråga om patenthavare som har hemvist i viss främmande stat eller har ett i den staten bosatt ombud, vilket är anmält till patentregistret här i riket och äger behörighet som anges i första stycket. handlingar i mål och ärenden rörande patentet med undantag av stämning i brottmål och föreläggande för part att infinna sig personligen inför domstol. Om- bud ska anmälas till patentregistret och antecknas i detta. Första stycket gäller inte innehavare av europeiska patent med enhetlig verkan enligt och rådets förordning (EU) nr 1257/2012. Har patenthavaren inte anmält ombud som avses i första stycket, får delgivning i stället ske genom att den handling som ska delges sändes till honom med posten till hans i patentregistret antecknade adress. Är fullständig adress inte antecknad i registret, får delgivning ske genom att handlingen hålls tillgänglig hos patentmyndigheten och genom att meddelande om detta och om handlingens huvudsakliga innehåll kungörs i den publikation som regeringen meddelar föreskrifter om. Delgivningen anses ha skett när det som angetts blivit fullgjort. Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet, meddela föreskrifter om att bestämmelserna i första och tredje styckena inte ska gälla i fråga om patenthavare som har hemvist i viss främmande stat eller har ett i den staten bosatt ombud, vilket är anmält till patentregistret här i riket och har behörighet som anges i första stycket. Staten ska ersätta skador i enlighet med artikel 22 i avtalet om en enhetlig patentdomstol. Med europeiskt patent avses patent som meddelas av det europeiska patentverket enligt den i avslutade europeiska patentkonventionen. Med europeisk patentansökan avses patentansökan som göres enligt nämnda konvention. Ansökan om europeiskt patent göres hos det europeiska patentverket. Sådan ansökan må inges även till patentmyndigheten för att av denna vidarebefordras till det europeiska patentverket. Ansökan som avses i artikel 76 i nämnda konvention (europeisk avdelad ansökan) skall dock alltid inges till det europeiska patentverket. Bestämmelserna i 81–93 §§ gälla europeiskt patent för och europeisk patentansökan som omfattar . Med europeiskt patent avses patent som meddelas av det europeiska patentverket enligt den i avslutade europeiska patentkonventionen. Med europeisk patentansökan avses patentansökan som görs enligt nämnda konvention. Ansökan om europeiskt patent görs hos det europeiska patentverket. Sådan ansökan får ges in även till patentmyndigheten för att av denna vidarebefordras till det europeiska patentverket. Ansökan som avses i artikel 76 i nämnda konvention (europeisk avdelad ansökan) ska dock alltid ges in till det europeiska patentverket. Europeiska patent kan ha enhetlig verkan i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 1257/2012. Bestämmelserna i 81–93 §§ gäller europeiska patent för som inte har enhetlig verkan och europeiska patentansökningar som omfattar . 9 Senaste lydelse 1980:105. Utnyttjar någon yrkesmässigt en uppfinning som söks skyddad i en europeisk patentansökan som har publicerats enligt den europeiska patentkonventionen, gäller vad som anges om patentintrång, förutsatt att1. patentkraven i den lydelse de publicerades finns tillgängliga på engelska hos det europeiska patentverket, och2. ansökningen leder till patent för Sverige.I sådant fall omfattar patentskyddet dock endast vad som framgår såväl av patentkraven i den lydelse de publicerades som av patentkraven enligt patentet. Till straff får inte dömas och23 Om ett europeiskt patent har enhetlig verkan i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 1257/2012 är sökandens åtgärder enligt 82 § utan verkan. Har europeisk patentansökan publicerats enligt den europeiska patentkonventionen och har översättning till svenska av patentkraven i den lydelse de publicerades ingivits till patentmyndigheten samt fastställd avgift erlagts, skall patentmyndigheten utfärda kungörelse därom och hålla översättningen tillgänglig för envar. Utnyttjar någon yrkesmässigt uppfinning som sökes skyddad i europeisk patentansökan efter det att kungörelse utfärdats enligt första stycket, äger vad som sägs om patentintrång motsvarande tillämpning om ansökningen leder till patent för . I sådant fall omfattar patentskyddet dock endast vad som framgår såväl av patentkraven i den lydelse de publicerades som av patentkraven enligt patentet. Till straff må ej dömas och ersättning för skada må bestämmas endast enligt 58 § andra stycket. 10 Senaste lydelse 1980:105. svensk patentansökan,2. internationell patentansökan som har fullföljts enligt 31 § eller som har tagits upp till handläggning enligt 33 § tredje stycket eller 38 §, eller Bestämmelserna i 58 § tredje stycket äga ej tillämpning, om ersättningstalan väckes senast efter det tiden för invändning mot det europeiska patentet utgått eller, om invändning gjorts, senast efter det att det europeiska patentverket beslutat att patentet skall upprätthållas. Överensstämmer icke översättning av handling som avses i 82 eller 88 § med handlingens lydelse på det språk som varit handläggningsspråk vid det europeiska patentverket, omfattar patentskyddet endast vad som framgår av båda lydelserna. I mål om ogiltighet äger lydelsen på handläggningsspråket ensam vitsord. ersättning för skada får bestämmas endast enligt 58 § andra stycket. Bestämmelserna i 58 § tredje stycket gäller inte om ersättningstalan väcks senast efter det tiden för invändning mot det europeiska patentet utgått eller, om invändning gjorts, senast efter det att det europeiska patentverket beslutat att patentet ska upprätthållas. Om en handling har översatts i enlighet med 82 eller 88 § är det endast lydelsen på det språk som har varit handläggningsspråk vid det europeiska patentverket som har rättslig verkan. Patent som har meddelats eller har verkan här i riket kan pantsättas enligt bestämmelserna i detta kapitel. Pantsättning kan också avse 2.internationell patentansökan som har fullföljts enligt 31 § eller som har tagits upp till handläggning enligt 33 § tredje stycket eller 38 §, eller 11 Senaste lydelse 1987:1330. 3. europeisk patentansökan 3. europeisk patentansökan för vilken översättning enligt för vilken översättning enligt 88 § 88 § har kommit in till patent- finns tillgänglig eller som har om- myndigheten eller som har om- vandlats enligt 93 §. vandlats enligt 93 §. Panträtt i en patentansökan omfattar också en del av ansökningen som blir föremål för delning eller utbrytning. Europeiska patent med enhetlig verkan kan pantsättas genom att avtalet om pantsättning registreras av det europeiska patentverket. Om det europeiska patentverket bifaller en ansökan om registrering, har pantsättningen från den tidpunkten samma verkningar som en pantsättning som har skett enligt bestämmelserna i detta kapitel. Denna lag träder i kraft i fråga om 6 b § och i övrigt den dag regeringen bestämmer. förordning om ändring i patentkungörelsen Härigenom föreskrivs i fråga om patentkungörelsen (1967:838)12 dels att 59, 61 och 63 §§ ska upphöra att gälla, dels att 29 och 62 §§ ska ha följande lydelse. Den som söker patent på en uppfinning, som han eller hon har sökt patent på vid en utländsk patentmyndighet, ska redovisa vad den myndigheten har upplyst honom eller henne i fråga om uppfinningens nyhet eller patenterbarhet i övrigt. får förelägga sökanden att ge in en bestyrkt avskrift av vad som på så sätt upplysts eller en försäkran om att något besked inte har lämnats i sådant avseende. får lämna ut uppgifter om granskningsresultat rörande en inte offentliggjord patentansökan till en patentmyndighet utom riket, om överenskommelse träffats om utbyte av granskningsresultat och den utländska myndigheten förbundit sig att inte göra uppgifterna tillgängliga för allmänheten. Utlämnandet får ske genom att uppgifterna görs åtkomliga i elektronisk form. 62 § En kungörelse om över- 62 § En kungörelse om över- sättning som avses i 82 § patent- sättning som avses i 82 § patent- lagen (1967:837) skall innehålla lagen (1967:837) ska innehålla de uppgifter som skall åtfölja de uppgifter som ska åtfölja översättningen, benämning på översättningen, benämning på uppfinningen samt uppgift om uppfinningen samt uppgift om 12Senaste lydelse av 59 § 2001:449 och av 61 § 2007:519. 13Senaste lydelse 2009:1155. 14Senaste lydelse 2007:519. när det europeiska patentverket kungjort sitt beslut att meddela patentet, upprätthålla det i ändrad lydelse eller begränsa det. En kungörelse om översättning som avses i 88 § patentlagen skall innehålla de uppgifter som skall åtfölja översättningen, uppgift om vad sådan uppfinning som anges i de översatta patentkraven avser, uppgift om ansökans ingivningsdag samt, om prioritet yrkats, upplysning om det och om ingivningsdagen för den ansökan som åberopas som prioritetsgrundande. när det europeiska patentverket kungjort sitt beslut att meddela patentet, upprätthålla det i ändrad lydelse eller begränsa det. Denna förordning träder i kraft . 2Uppdraget och dess genomförande Regeringen beslutade vid regeringssammanträde att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå de författningsändringar som behövs till följd av införandet av det enhetliga patentskyddet i EU och inrättandet av den enhetliga europeiska patentdomstolen. Utredningens direktiv (2012:99) finns i deras helhet i bilaga 1. Direktiven innebär att utredaren ska analysera och ta ställning till vilka åtaganden som följer av och rådets förordning (EU) nr 1257/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd (patentförordningen) samt Rådets förordning (EU) nr 1260/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang (översättningsförordningen). Utredaren ska lämna de författningsförslag som behövs med anledning av förordningarna eller för att systemet annars ska fungera på avsett sätt. Utredaren ska vidare analysera och ta ställning till vilka författningsändringar som behövs för en svensk ratifikation av avtalet om en enhetlig patentdomstol. Utredaren ska även analysera vilka rättsliga och praktiska åtgärder, inklusive organisatoriska, som behöver vidtas för att ska kunna delta i en regional domstolsavdelning alternativt upprätta en egen lokal avdelning. Utredningen omfattar ytterligare några frågor med anknytning till införandet av det enhetliga patentskyddet. Slutligen ska utredaren göra en översyn av patentlagen (1967:837) och patentkungörelsen (1967:838). Den del av uppdraget som omfattar det enhetliga patentskyddet och därmed sammanhängande frågor behandlas i det föreliggande Uppdraget och dess genomförande Översynen av patentlagen och patentkungörelsen kommer att redovisas i ett senare betänkande. Det har hållits sex sammanträden med sakkunniga och experter. När det gäller frågan hur domstolsavtalet ska införlivas i svensk rätt har synpunkter inhämtats från andra berörda enheter inom samt andra departement. Under arbetets gång har information inhämtats om vilka överväganden som gjorts i andra länder vad gäller de frågor som utredningen behandlar. Informationen har inhämtats genom informella kontakter och har främst berört frågorna om pantsättning av europeiska patent med enhetlig verkan respektive förhållandet mellan domstolsavtalets forumregler och den nationella kriminaliseringen av patentintrång. De förslag till författningsändringar som lämnas i det föreliggande delbetänkandet leder i vissa fall till att redan långa paragrafer i patentlagen blir ännu längre. I de paragrafer som berörs av författningsförslagen kan det ibland också vara motiverat med andra ändringar av språklig eller redaktionell karaktär än de som direkt följer av utredningsuppdraget. Eftersom utredningsuppdraget i sin andra del innefattar att göra en fullständig översyn av patentlagen föreslås nu enbart de ändringar som är nödvändiga för att de berörda paragraferna språkligt sett ska uppfylla grundläggande krav på en modern författningstext. I den andra etappen kommer utredningen att ta ställning till om några mer ingripande ändringar ska göras. Delbetänkandet inleds med en översikt över hur det fördjupade samarbetet om ett enhetligt patentskydd, dess översättningsarrangemang och avtalet om en enhetlig europeisk patentdomstol vuxit fram (3 kap.). I det kapitlet redogörs för bakgrunden till att det enhetliga patentsystemet har kommit att genomföras på det sätt det har, i form av två EU-förordningar och ett mellanstatligt avtal. Uppdraget och dess genomförande Följande kapitel (4) behandlar förhållandet mellan domstolsavtalet och den nationella rätten och hur domstolsavtalet ska införlivas i nationell rätt. Vilka förpliktelser som följer av patentförordningen och översättningsförordningen och vilka författningsändringar som dessa kräver behandlas i 5–7 kap. respektive 8 kap. I 8 kap. behandlas också översättningskrav i några andra fall än de som regleras av översättningsförordningen. Forumreglerna i domstolsavtalet och hur den nationella rätten ska ändras till följd av dessa behandlas i 9 kap. De rättsliga och praktiska förutsättningarna för att ska kunna delta i en regional avdelning alternativt upprätta en egen lokal avdelning behandlas i Slutligen behandlas några särskilda frågor med anledning av förslag till ändringar i patentlagen och patentkungörelsen som har lämnat i en skrivelse till . I de rättsakter som ligger till grund för det enhetliga patentskyddet används en viss terminologi, bl.a. för att benämna olika typer av patent. Terminologin är i några fall omständlig och inte så väl anpassad för det moderna och enkla språkbruk som ska eftersträvas i en svensk författningstext. Det har därför funnits anledning att överväga om det är möjligt att använda enklare termer, såväl i det föreliggande delbetänkandets allmänna delar som i den föreslagna författningstexten. Slutsatsen har dock varit att det också finns ett värde i att en enhetlig europeisk rättighet också så långt möjligt har en enhetlig terminologi. En ändring av termer och begrepp skulle kunna försvåra för den som exempelvis söker efter rättspraxis från andra länder eller från den enhetliga europeiska patentdomstol som kommer att inrättas. I det föreliggande delbetänkandet används därför i huvudsak samma terminologi som i de två EU-förordningar och det avtal som ligger till grund för införandet av det enhetliga patentskyddet och inrättandet av den enhetliga patentdomstolen. Det kan noteras att domstolsavtalet vid tiden för tryckning av det föreliggande delbetänkandet ännu inte publicerats och således inte fått någon officiell beteckning. Uppdraget och dess genomförande I utredningens andra etapp, som innefattar en språklig modernisering av patentlagen, kan det finnas anledning att på nytt ta frågan om terminologin under övervägande. 3 Det enhetliga patentsystemet 3.1Det nuvarande europeiska patentsystemet Det nuvarande europeiska patentsystemet består av dels nationella patentsystem, dels den europeiska patentkonventionen (European Patent Convention, EPC). Det finns också en del EU-rätt på området, bl.a. två förordningar om tilläggsskydd (läkemedel och växtskyddsmedel) och ett bioteknikdirektiv. Alla EU:s medlemsstater och ytterligare ett tiotal länder är anslutna till EPC. Enligt konventionen beviljar det europeiska patentverket (EPO) europeiska patent. De europeiska patenten beskrivs ofta som ett knippe nationella patent som för att få verkan i de olika länderna måste genomgå en valideringsprocess i respektive land. Sökanden kan välja i vilket eller vilka länder det europeiska patentet ska valideras. Valideringen innebär i regel att respektive land ställer vissa krav på översättning, något som konventionen tillåter, och att sökanden måste betala avgifter. Översättningskrav ställs i alla länder där landets språk inte är något av EPO:s officiella språk, dvs. engelska, tyska eller franska. Det finns inte heller någon gemensam patentdomstol, utan tvister om patenten måste prövas i respektive land. Det har konstaterats att det nuvarande europeiska patentsystemet inte är idealiskt. Framför allt är det dyrt och komplicerat för den som vill få ett patent att gälla i flera av EU:s medlemsstater. Att det inte finns någon enhetlig europeisk patentdomstol innebär att en tvist om ett europeiskt patent måste föras i varje land där uppfinningen skyddas av ett patent. Förutom att det är kostsamt för parterna kan det leda till en skiftande rättspraxis. Att förbättra det europeiska patentsystemet har därför ansetts vara av central betydelse för att innovationsklimatet ska främjas och EU:s konkurrenskraft stärkas. 3.2Försöken att skapa ett EU-patent antog kommissionen ett förslag till rådets förordning om gemenskapspatent. Detta förslag grundade sig på artikel 308 i EG- fördraget, enligt vilken det krävdes samråd med parlamentet och ett enhälligt beslut i rådet. Förslaget godkändes efter vissa ändringar i samband med samrådsförfarande av parlamentet . stod det dock klart att alla medlemsstater inte kunde godta den föreslagna förordningen, vilket främst hängde samman med förslagen som gällde översättningsarrangemang för EU-patentet. Eftersom enhällighet i rådet krävdes ledde den olösta översättningsfrågan till att det inte var möjligt att gå vidare med kommissionens förslag. När Lissabonfördraget trädde i kraft infördes artikel 118 i det tidigare EG-fördraget, som då bytte namn till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-för- draget). I och med detta förändrades den rättsliga grunden för skapandet av EU-patentet. Enligt artikelns första stycke ska och rådet inom ramen för den inre marknadens funktion eller upprättande i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet föreskriva åtgärder för att skapa europeiska rättigheter som säkerställer ett enhetligt skydd för immateriella rättigheter i unionen och för att upprätta centraliserade system för beviljande av tillstånd, samordning och kontroll på unionsnivå. Eftersom EU- patentet utgjorde en immateriell rättighet i EU kunde det alltså införas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Enligt andra stycket i samma artikel måste däremot ett särskilt lagstiftningsförfarande tillämpas för att fatta beslut om bestämmelser om språkanvändningen för sådana immateriella rättigheter. Rådet ska då besluta med enhällighet. , under det svenska ordförandeskapet, kom rådet också överens om huvuddragen i det framtida patentsystemet. Slutsatsen var att det skulle grunda sig på två pelare; inrättandet av ett enhetligt system för lösning av patenttvister och skapandet av ett patent med giltighet i hela EU. I regleringen av EU-patenten ingick också frågan om översättningen av dessa. Den skulle lösas genom en förordning om översättningsarrangemangen som grundade sig på EPO:s befintliga bestämmelser om språkanvändningen. Trots att rådet genomförde ett flertal förhandlingsrundor konstaterades att det fanns oöverstigliga hinder som gjorde det omöjligt att, vare sig då eller inom en överskådlig framtid, fatta ett sådant beslut om översättningsarrangemang som måste fattas enhälligt. De i de föreslagna förordningarna angivna målen att skapa ett enhetligt patentskydd i hela EU skulle alltså inte komma att kunna uppnås. I stället sade sig flera medlemsstater vara villiga att överväga möjligheten att skapa ett enhetligt patentskydd genom fördjupat samarbete. 3.3Enhetligt patentskydd genom fördjupat samarbete Den rättsliga grunden för det fördjupade samarbetet finns i artikel 20 i . Om förutsättningarna för ett fördjupat samarbete är uppfyllda har medlemsstaterna rätt att utnyttja EU:s institutioner för det. Sådana samarbeten ska omfatta minst nio medlemsstater och syfta till att främja unionens mål, skydda dess intressen och stärka dess integrationsprocess. Det förutsätts också att samarbetet sker genom tillämpning av relevanta bestämmelser i fördragen och på de villkor som anges i artikeln och i artiklarna 326–334 i EUF-fördraget. Beslut om bemyndigande av ett fördjupat samarbete ska antas av rådet som en sista utväg när det fastställts att de mål som eftersträvas genom samarbetet inte kan uppnås inom rimlig tid av hela unionen. Immaterialrätten faller, som konstaterats ovan i avsnitt 3.2, under artikel 118 i EUF-fördraget, vilket innebär att EU har behörighet på området. Den hör däremot inte till de områden där unionen har exklusiv behörighet enligt artikel 3.1 i EUF-fördraget. Därmed är det ett område där det finns utrymme för ett fördjupat samarbete enligt artikel 20 i . Rådet beslutade därför om ett bemyndigande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd. Det fördjupade samarbetet är öppet för alla medlemsstater att när som helst ansluta sig till. är det två stater, och , som har valt att stå utanför. Samarbetet innebär inte någon diskriminering av icke deltagande stater eftersom alla användare oavsett nationalitet kan använda sig av det enhetliga patentet. Det fördjupade samarbetet påverkar inte heller tillgången till eller villkoren för patentskyddet i de medlemsstater som står utanför. 3.4Europeiska patent med enhetlig verkan Det fördjupade samarbetet innebär att europeiska patent som har beviljats av EPO på sökandens begäran ska kunna ges enhetlig verkan. De europeiska patenten med enhetlig verkan är alltså resultatet av en tvåstegsprocess. EPO beviljar först det europeiska patentet. Därefter har sökanden en månad på sig att ge in en begäran om enhetlig verkan. Om och när enhetlig verkan registreras för det europeiska patentet gäller patentskyddet i alla de medlemsstater som deltar i det fördjupade samarbetet. De materiella regler för europeiska patent som finns i EPC kommer att vara tillämpliga även för europeiska patent med enhetlig verkan. De rättsakter som har antagits till följd av det fördjupade samarbetet gäller i stället innebörden och administrationen av det enhetliga patentskyddet samt översättningsfrågan. Rättsakterna utgörs av två förordningar; och rådets förordning (EU) nr 1257/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd (patentförordningen) samt Rådets förordning (EU) nr 1260/2012 om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang (översättningsförordningen). I likhet med andra rättsakter som antas inom ramen för ett fördjupat samarbete är de enligt artikel 20 i bara bindande för de medlemsstater som deltar i samarbetet. Förordningarna är direkt tillämpliga i och varken behöver eller får implementeras i svensk rätt. Innehållet i förordningarna kräver dock vissa anpassningar av svensk lagstiftning på det sätt som tas upp i den fortsatta framställningen. Parallellt med det fördjupade samarbetet om ett enhetligt patentskydd har ett avtal om inrättande av en enhetlig specialdomstol för patenttvister arbetats fram. är formellt sett inte ett resultat av det fördjupade samarbetet, men utgör tillsammans med de två förordningarna som har antagits till följd av samarbetet grundstenarna i det enhetliga patentsystemet. Genom domstolsavtalet, som alltså inte är ett EU-rättsligt instrument utan ett mellanstatligt avtal, inrättas den enhetliga europeiska patentdomstolen. Avtalet är frukten av ett samarbete mellan alla EU:s medlemsstater utom . Domstolen ska ges exklusiv behörighet att avgöra vissa tvister om det enhetliga patentskyddet och de europeiska patenten. Utformningen av det slutliga domstolsavtalet bygger i vissa delar på synpunkter från på ett förslag . I det tidigare förslaget var tanken att EU skulle vara part och att avtalet skulle vara öppet för EPC-stater utanför EU-kretsen. Den konstruktionen underkändes dock av , som menade att den skulle vara oförenlig med fördragen.