sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — Svensk dom eller beslut om böter eller förverkande kan verkställas utomlands. Brottmålsdomskonventionen omfattar även godkänt strafföreläggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot (1 § andra stycket IVL). Beslut om att sända en framställning om verkställighet av böter eller förverkande till en annan stat fattas av (26 § första stycket IVL och 12 § IVF). Inom Kronofogdemyndig- heten är det Behöriga myndighetsteamet vid östra verkställighets- avdelningen (BMT) som efter initiativ från utlandsteamet prövar och beslutar om verkställighet ska begäras i en annan stat. Krono- fogdemyndighetens beslut får överklagas till regeringen. En framställning om verkställighet av böter eller förverkande får inte göras om det kan antas det råder någon tvingande vägransgrund i den andra staten (26 § första stycket IVL). I övrigt anges inte i lagen förutsättningar för ett beslut om överförande. I förarbetena anges att överflyttning av verkställighet av böter eller förverkande bör avgöras endast utifrån effektivitetssynpunkter.41 Förfarandet är detsamma som beskrivs i avsnitt 3.1.1 om över- förande av frihetsberövande påföljder utomlands enligt brottmåls- domskonventionen. Vissa bestämmelser hänför sig dock endast till frihetsberövande påföljder. I korthet innebär detta att framställning om verkställighet, exeku- tionstitel samt övriga handlingar i ärendet överlämnas till Justitie- departementet som vidarebefordrar framställningen till den verk- ställande staten (28 § IVL). ombesörjer att handlingarna översätts till den andra statens språk (24 § IVF). Sedan framställningen vidarebefordrats får verkställighet inte påbörjas i (29 § första stycket IVL). Avsikten med denna bestäm- melse är att eliminera risken för dubbelförverkande. Huvudregeln är att intäkter av böter och förverkande tillfaller den verkställande staten. Verkställighet i av en utländsk brottmålsdom om bötesstraff eller beslut om förverkande En annan stat kan ansöka om verkställighet av förverkande med åberopande av någon av förverkandekonventionerna. Verkställighet av böter är endast möjligt enligt brottmålsdomskonventionen. Förfarandet vid överförande av verkställighet till är det- samma som beskrivs i avsnitt 3.2.2 om överförande till av frihetsberövande påföljder enligt brottmålsdomskonventionen. Framställning från annan stat om verkställighet i görs hos (8 § IVL). Regeringen kan avslå framställ- ningen på grundval av vissa vägransgrunder. Om avslag inte sker ska framställningen överlämnas till riks- åklagaren för vidare handläggning. Denna ansöker hos om prövningen av framställningen. Finner riksåklagaren att hinder föreligger mot verkställighet i ska ärendet omedel- bart hänskjutas till regeringen (5 § IVF). Domstolens handläggning sker enligt tillämpliga regler om brott- mål i . Om det inte finns några hinder mot verk- ställighet ska tingsrätten bestämma ny påföljd enligt vad som i den svenska lagen är föreskrivet om påföljd för motsvarande brott. 1972:98 s. 134. utländska bötesstraff ska bötesbeloppet direkt omvandlas till svenska kronor med iakttagande av att vissa maximibelopp inte överskrids (12 § IVL). Avser framställningen verkställighet av förverkande av visst belopp i pengar eller värdet av viss egendom ska förverkande- beloppet omräknas till svenska kronor med tillämpning av den växel- kurs som gäller vid tiden för beslutet (14 § IVL). Avgörandet lik- ställs med dom i brottmål. I stället för att ansöka hos tingsrätten kan riksåklagaren själv pröva framställningen och besluta om ett strafföreläggande för det brott som påföljden avser. Bestämmelser i 48 kap. gäller i tillämpliga delar. Om strafföreläggandet inte godkänns gör riks- åklagaren ansökan till rätten om prövning av framställningen om verkställighet (16 § IVL). Riksåklagaren ska underrätta myndigheten i den andra staten om vidtagna åtgärder samt när rättens avgörande vunnit laga kraft eller när utfärdat strafföreläggande godkänts. För verkställighet av förverkandet eller bötesstraffet gäller samma regler som för motsvarande påföljder som ådömts i . Verk- ställigheten ska upphöra om påföljden inte längre får verkställas i domslandet på grund av t.ex. nåd. Verkställighet för böter får inte äga rum för bötesbelopp som den dömde betalat till behörig myn- dighet i den främmande staten innan framställningen om verkstäl- lighet delgavs honom. Anstånd eller avbetalning som meddelats av behörig myndighet i domslandet ska respekteras vid verkställig- heten i (24 § IVL). Egendom eller dess värde som förverkats med stöd av IVL till- faller staten. Regeringen får dock på begäran av den främmande staten besluta att helt eller delvis överlämna egendomen eller dess värde. Böter som bestäms enligt IVL får inte förvandlas till fängelse (36 § IVL). Verkställighet i annan nordisk stat av en svensk dom om bötesstraff och beslut om förverkande Svensk dom eller beslut om böter, förverkande m.m. får överläm- nas att verkställas i en annan nordisk stat (3 § NVL). En sådan be- gäran görs av (33 § NVL och 4 a § NVF). Inom är det Behöriga myndighetsteamet vid östra verkställighetsavdelningen (BMT) som tar emot ansök- ningar från utlandsteamen och vidaresänder dessa till de nordiska staterna. framställning ska bl.a. innehålla de skäl som ansökan grundas på, uppgift att domen eller beslutet får verk- ställas här i riket, uppgift om påföljden till någon del har verkställts och uppgift om den tidpunkt, då verkställighet senast får ske. I stället för att bifoga kopia av dom eller beslut kan vissa uppgifter om gär- ningen m.m. lämnas (3 § NVF). Efter att framställningen sänts över till den andra staten sker alla fortsatta kontakter, korrespondens och redovisning av medel m.m. direkt mellan berört utlandsteam i och myndighet i den andra staten. Förvandling av utländska bötesstraff får inte ske i den verkstäl- lande staten (2 § NVL). Det innebär att svenska böter inte får om- vandlas till fängelse vid verkställighet i de andra nordiska staterna. Såväl domslandet som verkställighetslandet kan meddela beslut om nåd eller eftergift. Gällande fråga om preskription gäller reglerna i domslandet (31 § NVL). Utlandsteamen ska återkalla ansökan om verkställighet när preskription inträtt. beslut enligt lagen överklagas till all- män förvaltningsdomstol (26 § NVL jfr med 4 a § NVF). Verkställighet i av bötesstraff eller beslut om förverkande som meddelats i en annan nordisk stat Dom eller beslut avseende böter, förverkande m.m. som meddelats i en annan nordisk stat får enligt 1 § NVL på begäran verkställas i . Det är som tar emot framställ- ningar om verkställighet i (33 § NVL och 4 a § NVF). Inom är det BMT som tar emot ansökan. Om domen inte är verkställbar i den stat där den har meddelats får en framställning om verkställighet här inte bifallas (24 § andra stycket NVL). Detta innebär i praktiken att domen ska ha vunnit laga kraft. Normalt ska en framställning om verkställighet bifallas, om det inte finns särskilda hinder. Någon omprövning av skuldfrågan eller av straffmätningen ska inte äga rum. Belopp i utländsk valuta ska räknas om till svenska kronor efter köpkursen dagen före den dag då framställningen bifalls i (6 § NVF). beslut enligt lagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol (26 § NVL jfr med 4 a § NVF). Om bifaller en ansökan om verkställig- het här i landet överlämnas målet för verkställighet till den enhet inom myndigheten som har ansvar för den ort där den betalnings- skyldige eller dennes egendom finns. Verkställigheten i sker enligt svensk lag och på samma sätt som om det vore en svensk dom. I första hand avses lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning, men även lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. kan tillämpas. Verkställighet hos Kronofogdemyn- digheten sker enlig utsökningsbalken. Preskriptionsfrågor prövas däremot enligt domslandets lagstiftning (31 § första stycket NVL). Både domslandet och verkställighetslandet har rätt att bevilja nåd (31 § andra stycket NVL). I övriga nordiska länder kan ett förvandlingsstraff och böter ut- dömas . Begäran om verkställighet kan därför ibland i första hand avse indrivning av bötesbeloppet och i andra hand en begäran om att förvandlingsstraffet ska verkställas (jfr 5 § NVL). Om Krono- fogdemyndigheten inte kan verkställa fordringen överlämnas ären- det till Kriminalvården för vidare prövning (7 § andra stycket NVF). Redovisning av influtna medel sker direkt från verkställighets- teamet till den sökande nordiska myndigheten. Kostnader som inte täcks genom vidtagna verkställighetsåtgärder ska stanna på statsverket (35 § NVL). 3.3.3Erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen Verkställighet inom Europeiska unionen av ett svenskt bötesstraff Det är som är behörig att ansöka om verk- ställighet av en svensk dom om böter i annan stat inom EU, 2 kap. 1 § lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötes- straff inom Europeiska unionen. Inom sköts den behöriga myndighetsfunktionen av BMT. Förutsätt- ningarna för en framställning är bl.a. att tillgångar finns i en annan medlemsstat och att det kan antas finnas fördelar med en indrivning i den staten. Ett beslut om böter får endast skickas till en stat åt gången (2 kap. 2 § andra stycket). ska till den andra medlemsstaten sända över ett intyg som är upprättat enligt bilagan till rambeslutet. In- tyget ska översättas till den andra statens språk eller till ett språk som den staten har förklarat att den godtar, 2 kap. 1 § förordningen (2009:1428) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen. Bötesstraffet och intyget ska sändas över skrift- ligen genom post eller bud. Efter överenskommelse kan översän- dandet ske per elektronisk post. Ett översändande av ett bötesstraff till en annan medlemsstat inne- bär att inte längre får driva in fordringsanspråket (2 kap. 4 § första stycket lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). I vissa fall kan dock rätten att verkställa återgå till som utfärdande stat, exempelvis efter återkallelse eller efter meddelande från den andra medlemsstaten att bötesstraffet inte kommer verkställas. Gäldenären är dock oförhindrad att betala hela eller del av beloppet i . Den verkställande staten ska då underrättas om detta. Verkställigheten sker enligt den verkställande statens lagstiftning. Detta innebär att myndigheterna i den verkställande staten har en exklusiv rätt att besluta om vilka verkställighetsåtgärder som ska vid- tas, inklusive grunderna för att avbryta verkställigheten. Ett svenskt bötesstraff får dock inte förvandlas till fängelse i den andra med- lemsstaten, vilket ska framgå av intyget (2 kap. 3 §). Endast som utfärdande stat har rätt att ompröva bötes- straffet. Både utfärdande och verkställande stat har rätt att efterge betalningsskyldigheten genom beslut om nåd eller amnesti. De belopp som drivs in tillfaller den verkställande staten om inte och den andra staten kommer överens om annat. Justitie- departementet ska informeras innan en sådan framställning om för- delning görs till annan stat (2 kap. 5 § förordningen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). Erkännande och verkställighet i av beslut om bötesstraff meddelat av annan medlemsstat inom Europeiska unionen prövar om ett utländskt bötesstraff ska erkännas och verkställas i (3 kap. 4 § lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). Hand- läggningen sker genom BMT. för den praktiska verkställigheten som ska ske i enlighet med vad som är föreskrivet för verkställighet av ett svenskt bötesstraff. Ett beslut om bötesstraff som sänds över ska åtföljas av intyget enligt bilagan till rambeslutet. De språk som godtas är svenska, danska, norska eller engelska (3 kap. 5 § andra stycket). Om bötes- straffet är verkställbart ska besluta att sådan verkställighet kan ske (verkställbarhetsförklaring). Beslutet ska inne- hålla uppgift om det belopp i svensk valuta som bötesstraffet avser och hur beslutet kan överklagas. Verkställbarhetsförklaringen ska delges den dömde. I lagen finns ett antal vägransgrunder som innebär hinder mot erkännande och verkställighet i . Vägransgrunderna är obliga- toriska, dvs. det finns inte utrymme för tillämpande myndigheter att göra en diskretionär prövning om en vägransgrund ska tillämpas eller inte (3 kap. 10 och 11 §§). verkställbarhetsförklaring får av den dömde överklagas, från delgivning, till den tings- rätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken prövar överklagande av beslut (3 kap. 12 §). Ett överklagande som inte har kommit in i rätt tid ska avvisas av Kronofogdemyn- digheten. Vid domstolens handläggning gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. Under vissa omständigheter kan verkställbarhetsförklaringen upp- hävas. Detta beslutas av eller av domstol, om förklaringen efter överklagande handläggs där (3 kap 14 § lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). Ett utländskt bötesstraff som erkänns i ska i princip verk- ställas enligt vad som gäller för verkställighet av motsvarande svenska bötesstraff. En skillnad jämfört med svenska böter är att utländska bötesstraff ska verkställas skyndsamt efter det att en verkställbar- hetsförklaring har meddelats (3 kap. 4 § förordningen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). En annan skillnad är att utländska bötesstraff inte får förvandlas till fängelse (3 kap. 2 § andra stycket lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen). För överklagande av beslut i frågor som rör verkställighet gäller bestämmelserna i 18 kap. ut- sökningsbalken (3 kap. 15 §). 3.3.4Erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen Verkställighet inom Europeiska unionen av ett svenskt beslut om förverkande är behörig att ansöka om verkställighet av svenska förverkandebeslut utomlands, 2 kap. 1 § lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Inom sköts den be- höriga myndighetsfunktionen av BMT. Ett beslut om förverkande får sändas över när det finns fördelar med att verkställigheten sker i en annan medlemsstat, exempelvis då tillgångar eller särskilda före- mål som förverkandet avser finns i den staten. Enligt förarbetena finns det inget krav på att möjligheterna till indrivning har utnyttjas fullt ut innan en ansökan görs till en annan stat.42 På motsvarande sätt som gäller vid översändande av beslut om bötesstraff ska förverkandebeslutet skickas tillsammans med ett intyg enligt bilaga till rambeslutet. Verkställigheten sker i enlighet med de regler som gäller i den verkställande staten och dess myndigheter har exklusiv behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena och alla åtgärder i sam- band härmed. Det belopp som drivs in vid verkställigheten tillfaller den verkställande staten om beloppet understiger eller motsvarande belopp. Om högre belopp drivs in ska beloppet delas mellan den utfärdande och den verkställande staten. Regeringen får, efter överenskommelse med den andra staten, besluta om en annan fördelning av medlen. Verkställighet får – till skillnad från vad som gäller enligt IVL – ske i flera medlemsstater om detta krävs. Ett översändan- de begränsar inte heller den utfärdande statens rätt att själv verkställa beslutet. Bestämmelser om omprövning och återkallelse överensstämmer med de som finns i lagen om erkännande och verkställighet av bötes- straff inom EU. 2010/11:43 s. 59. Erkännande och verkställighet i av ett beslut om förverkande meddelat av annan medlemsstat inom Europeiska unionen har även enligt lagen att pröva om det finns förutsättningar att erkänna och verkställa ett utländskt beslut om förverkande i (3 kap. 4 §). Myndigheten svarar också för den praktiska verkställigheten som ska ske i enlighet med vad som är föreskrivet för verkställighet i . Förfarandet inleds med att ett beslut om verkställighet sänds över till tillsammans med ett intyg enligt bilaga till rambeslutet. Intyget ska vara skrivet på eller översatt till svenska, danska, norska eller engelska (3 kap. 5 §). Om ett beslut om förverkande är verkställbart i , ska Kronofogdemyndig- heten besluta att verkställighet får ske (verkställbarhetsförklaring) (3 kap. 8 §). Beslutet ska delges den mot vilken den gäller. Ett beslut att inte meddela en verkställbarhetsförklaring, att upp- häva en sådan eller ett beslut om uppskov med verkställigheten ska innehålla skälen för beslutet (3 kap. 9 §). I lagen finns ett antal vägransgrunder som innebär hinder mot erkännande och verkställighet. Vägransgrunderna är obligatoriska (3 kap. 10 och 11 §§). verkställbarhetsförklaring får, från delgivning, överklagas av den mot vilken förklaringen gäller till den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken prövar överklagande av beslut (3 kap. 14 §). Vid domstolens handläggning gäller lagen (1996:242) om domstols- ärenden. En verkställbarhetsförklaring kan upphävas under vissa omstän- digheter (3 kap. 15 §). Ett utländskt beslut om förverkande som erkänns i ska i princip verkställas enligt vad som gäller för verkställighet av mot- svarande svenska förverkande. Detta ska ske skyndsamt. Verkstäl- ligheten får ske i flera medlemsstater om det krävs. Vid överklagande av beslut i frågor som rör verkställighet gäller bestämmelserna i 18 kap. utsökningsbalken (3 kap. 16 § andra stycket). 3.4Överförande av verkställighet av frivårdspåföljder 3.4.1Lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet Överförande av verkställighet av en svensk dom till en annan stat Fråga om verkställighet i annan stat av en svensk dom enligt lagen om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet (IskL) tas upp av Kriminalvården (21–26 §§ IskL). Svenska utdömda på- följder som kan verkställas i annan stat är skyddstillsyn samt domar på fängelse, i de fall den dömde har villkorligt frigivits (2 § första stycket 2 IskL). En framställning får enbart göras om den dömde har eller tar hemvist i den främmande staten och det kan antas att hinder mot verkställighet i den staten inte föreligger. Vid s.k. begränsad verkställighet utomlands gäller beslut om att ändra en föreskrift som tas där även i , under förutsättning att motsvarande beslut skulle kunnat meddelas enligt svensk lag. Om verkställigheten överflyttats till annan stat får åtgärd beslutas i endast om den dömde övertygas om annat brott i eller om den behöriga myndigheten i den andra staten hänskjuter ett ärende om sådan åtgärd. Ett hänskjutet ärende handläggs av övervakningsnämnden. Om den dömde inte längre har hemvist i den andra staten kan Kriminalvården förordna att verkställighet i den staten inte längre ska äga rum. Verkställigheten ska då återupp- tas i om inte en ny framställning om verkställighet i annan stat görs. Vid s.k. fullständig verkställighet utomlands förklarar verkställigheten överflyttad till den andra staten. Sedan sådan förklaring meddelats får påföljden inte längre verkställas i . Frånträder den andra staten sitt åtagande får dock Kriminalvården förordna om verkställighetens återupptagande i . Kriminalvårdens beslut enligt lagen överklagas till regeringen (26 § första stycket IskL). Kriminalvårdens beslut enligt tillämpliga regler i 26 kap. överklagas dock till övervakningsnämn- den. Om den dömde, i fall då begränsad verkställighet anordnats i , inte är nöjd med övervakningsnämnds beslut i vissa frågor, får beslutet överklagas till tingsrätten i den ort där övervaknings- nämnden är belägen (26 § andra stycket IskL). Överförande av verkställighet av en utländsk brottmålsdom till Verkställighet i av utländska brottmålsdomar kan ske när den dömde beviljats villkorligt anstånd med ådömandet av eller verk- ställigheten av ett frihetsstraff, eller på annat liknande sätt ålagts att under en prövotid undergå kriminalvård i frihet. Detsamma gäller utländska frihetsberövande påföljder, i de fall den dömde beviljats villkorlig frigivning eller annars överförts till kriminalvård utom anstalt (2 § första stycket 1 IskL). Den stat som har meddelat domen överlämnar åt den andra staten att antingen anordna kriminalvård i frihet enligt domen (begränsad verkställighet) eller helt överta verk- ställigheten av denna (fullständig verkställighet) (3 § IskL). Vid full- ständig verkställighet förutsätts att en omvandling sker i verk- ställighetsstaten i överensstämmelse med den statens lagstiftning. I de fall det är fråga om en framställning om begränsad verk- ställighet i är det, om regeringen inte avslår framställningen, Kriminalvården som handlägger ärendet (8–14 §§ IskL). i domen om den dömdes åligganden gäller i om motsvarande föreskrift skulle kunnat meddelas eller gälla här. I annat fall kan övervakningsnämnden jämka föreskriften. I övrigt gäller de regler i som gäller för den som villkorligt fri- givits. beslutar, liksom vid villkorlig frigiv- ning, om övervakningstiden ska upphöra eller om den dömde på nytt ska ställas under övervakning. Om den dömde allvarligt åsidosatt sina åligganden enligt domen på så sätt att en åtgärd är påkallad ska Kriminalvården underrätta den andra staten om detta. Fullständig verkställighet i förutsätter riksåklagarens, eller annan förordnad åklagares, medverkan (15–19 §§ IskL). Riksåkla- garen ska, efter att regeringen prövat den utländska framställningen, ansöka vid om att rätten ska bestämma ny på- följd (i första hand villkorlig dom eller skyddstillsyn) enligt svensk lag för brott som avses i framställningen. Enbart böter eller frihets- berövande påföljd får dock inte dömas ut. Målet handläggs som ett brottmål och avgörs genom dom. Det är Kriminalvården som svarar för övervakning av en utländsk dom i och förordnar övervakare (11 § NVL). Föreskrifter som ålagts den dömde i anslutning till domen ska tillämpas om inte övervakningsnämnden förordnar annat. Även när det gäller övervak- ning av den som villkorligt frigivits i annan stat ansvarar Kriminal- vården för övervakningen i . I vissa fall kan ett ärende om åtgärder som behöver vidtas beträffande den dömde hänskjutas till behörig myndighet i den utdömande staten. Framställning om överflyttning av övervakning av den som i dömts till skyddstillsyn eller övervakning av den som vill- korligt frigivits i görs av övervakningsnämnden (25 § andra stycket NVL). Kriminalvårdens beslut överklagas hos allmän förvaltningsdom- stol, dock först efter att Kriminalvården har gjort en omprövning av sitt beslut (26–26 d §§ NVL). beslut enligt lagen överklagas till tings- rätten i den ort där övervakningsnämnden är belägen (27 § NVL). 4Förutsättningar för överförande av straffverkställighet Vilka förutsättningar som gäller för ett överförande av straffverk- ställighet mellan och en annan stat beror på vilken över- enskommelse som tillämpas i det enskilda fallet. I samtliga överens- kommelser som omfattas av internationella verkställighetslagen (IVL) finns vissa grundläggande förutsättningar såsom exempelvis den dömdes anknytning till den verkställande staten samt, vid fri- hetsberövande påföljder, att den dömdes sociala återanpassning kan antas ske bäst i den verkställande staten eller, vid böter och för- verkande, att vissa effektivitetshänsyn är uppfyllda. Det finns vidare olika förutsättningar som, om de inte är uppfyllda, kan föranleda den verkställande staten att avslå en framställning, s.k. vägransgrunder. Dessa kan vara obligatoriska eller fakultativa. I avsnitt 4.2 redogörs för de förutsättningar som gäller enligt IVL vid tillämpning av brottmålsdomskonventionen och överförandekonventionen samt i korthet de skillnader som kan gälla enligt andra överenskommelser. I avsnitten 4.3–4.7 beskrivs vissa av förutsättningarna närmare och då, i vissa fall, även utifrån hur dessa behandlas i annan reglering inom det internationella straffrättsliga området. I rättstillämpningen kan det även uppkomma fall där det kan komma i fråga att bedöma om ett överförande kan strida mot de svenska grundlagarna eller .