sou · H1B328d2 · 2013-05-03 00:00:00 — Hur mycket högre premien blir beror på hur mycket av försäkringstagarens betalningsvilja försäkringsgivaren kan tillgodogöra sig, vilket i sin tur beror på konkurrensen på försäkringsmarknaden. Det mest sannolika är att försäkringstagarna kommer att få bära en del av avgiften och försäkringsgivarna en del. För att det ska vara ekonomiskt försvarbart för staten att ta ut en avgift måste försäkringstagarna värdesätta krigsutbrottsavtalen tämligen högt. 12.4Ekonomiska effekter för försäkringsföretagen Det statliga engagemanget föreslås kunna påbörjas först när försäkringsmarknaden inte längre fungerar, exempelvis till följd av att risknivån har ökat i en sådan utsträckning att försäkringsföretagen är beredda att meddela försäkringar till som gör det affärsmässigt motiverat att genomföra transporter. De statliga åtgärderna ska således inte tränga ut någon privat verksamhet. Försäkringsföretag kan också ges möjlighet att fortsätta med sina försäkringsverksamheter genom att staten träder in som återförsäkrare när återförsäkring inte går att få till ett rimligt pris på den kommersiella återförsäkringsmarknaden (och då på ett sätt så att snedvridningar av konkurrensen undviks). Om staten tar ut en avgift av försäkringsföretag som ingår krigsutbrottsavtal med staten, beror den ekonomiska konsekvensen för försäkringsföretaget på i vilken grad det kan övervältra avgiften på försäkringstagarna. Som sagt är det troligaste att försäkringsföretaget kommer att bli tvungen att bära en del av avgiften. Det är emellertid frivilligt för försäkringsföretag att ingå krigsutbrottsavtal med staten och de torde därmed bara göra så när nyttan med att göra det överstiger kostnaden till följd av avgiften. Om det är av stort beredskapsintresse för staten att försäkringsföretag tecknar krigsutbrottsavtal kan det också bli aktuellt att staten betalar ersättning till försäkringsföretag som tecknar krigsutbrottsavtal. Genom förslaget tas bindningen i lag till KFN bort. Regeringen ges därigenom möjlighet att välja den mest effektiva organisationen för krigsförsäkringsverksamheten. Om regeringen väljer att följa utredningens råd, kommer effekten bli att KFN läggs ned. Enligt 6 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning ska en konsekvensbeskrivning innehålla en bedömning av om förslagen överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Genom medlemskap i unionen ingår vi i en europeisk inre marknad med fri rörlighet av varor, tjänster, personer och kapital mellan medlemsländerna. Ett statligt stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, är oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Även om förslaget innebär att staten ska meddela återförsäkring på i möjligaste mån affärsmässiga grunder, så innebär det statliga engagemanget ändå ett statligt stöd. Av artikel 107 i EUF-fördraget framgår att stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser är förenligt med den inre marknaden. De statliga åtgärderna måste genomföras inom den tillåtna ramen för i EUF-fördraget. Inför en tillämpning av regleringen behöver ett besked inhämtas från kommissionen om åtgärdernas förenlighet med statsstödsregleringen. Förslaget bedöms därför stå i överensstämmelse med de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Utredningen föreslår att försäkringsföretag inte ska behöva vara etablerade i för att få teckna krigsutbrottsavtal med staten. Det gör avtalen mer EU-konforma även om dagens begränsning torde vara förenlig med då avtalen syftar till att avvärja en allvarlig störning av ekonomin. Utöver ekonomiska konsekvenser bidrar förslaget på marginalen till en ökad trygghet i samhället genom att förutsättningar för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet kan upprätthållas under allvarliga krissituationer. Utredningens förslag bedöms i allt väsentligt sakna betydelse brottslighet och det brottsförebyggande arbetet, jämställdhet mellan kvinnor och män och möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:890) om försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara m.m. Är i krigsfara eller råder det sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får regeringen föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § ska tillämpas. Om det i ett annat fall råder extraordinära förhållanden som medför att det saknas ett tillräckligt försäkringsutbud av skadeförsäkring på transportområdet, eller finns allvarliga störningar i detta utbud, får regeringen föreskriva att 4 kap. 4 a § ska tillämpas. En föreskrift enligt första och andra styckena ska underställas inom en månad från utfärdandet. Föreskriften upphör att gälla, om den inte underställs i rätt tid eller om inte godkänner den från det att den underställdes. Ändringen i paragrafens första stycke från utomordentliga till extraordinära är endast språklig och står i överensstämmelse med motsvarande ändring i 15 kap. 6 § regeringsformen som utgör stöd för delegation av normgivningsmakt till regeringen under krigsförhållanden. I stycket anges förutsättningarna för att lagen ska träda i tillämpning, nämligen att regeringen får föreskriva att lagens bestämmelser ska tillämpas om är i krigsfara eller om det råder sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara. Paragrafen innehåller ett nytt andra stycke. I stycket anges att regeringen även om det i ett annat fall – än vad som föreskrivs i första stycket – råder ett extraordinärt förhållande som medför att det antingen saknas ett tillräckligt utbud av skadeförsäkring på transportområdet eller finns allvarliga störningar i detta utbud, får förskriva att 4 kap. 4 a § ska tillämpas. Med extraordinära förhållanden avses förhållanden som på ett markant sätt avviker från det normala. Det ska vara fråga om allvarliga krisförhållanden som medför att det råder brist på ett försäkringsutbud på marknaden för transportförsäkringar, eller att det finns så allvarliga störningar i detta utbud att det är jämförbart med ett marknadsmisslyckande. Förhöjda till följd av ökade risker innebär normalt inte att det är fråga om allvarliga störningar. En allvarlig störning kan först sägas ha inträffat när premierna har nått en sådan nivå att de allvarligt påverkar tillgången på transporter. Regeringen ska föreskriva att de bestämmelser som anges i 1 § inte ska tillämpas, när det inte längre råder sådana förhållanden som anges i 2 § första eller andra styckena. I paragrafen preciseras giltighetstiden för de bestämmelser som sätts i kraft genom föreskrift av regeringen. Paragrafen får ett utvidgat område genom att andra förhållanden än krigsförhållanden omfattas, vilket framgår av hänvisningen till 2 § andra stycket. Med krigsförhållanden avses i denna lag att är i krig eller krigsfara eller att det råder sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara. Paragrafen innehåller en definition av krigsförhållanden. Ändringen från utomordentliga till extraordinära är endast språklig och innebär en modernisering i enlighet med det språkbruk som används i 15 kap. 6 § regeringsformen. Återförsäkring under extraordinära förhållanden i fredstid Staten får motta återförsäkring av skadeförsäkring på transportområdet. Paragrafen är ny. I paragrafen regleras statens möjligheter att under andra extraordinära förhållanden än krigsförhållanden verka som återförsäkringsgivare. De risker som är möjliga för staten att återförsäkra i dessa fall begränsas till risker hänförliga till transportområdet. Syftet med återförsäkringen är att transporter till och från samt inom ska kunna fortgå. Statlig försäkringsverksamhet enligt denna lag omfattas inte av försäkringsrörelselagen (2010:2043) (FRL) vilket framgår av 1 kap. 1 § FRL. Den lagen innehåller emellertid en definition av återförsäkring som kan vara av intresse för tillämpningen av denna lag. Med återförsäkring avses enligt definitionen i (FRL) verksamhet som består i att överta risker som överlåts av ett försäkringsföretag eller av en utländsk försäkringsgivare. Återförsäkring innebär således att en försäkringsgivare överlåter risk. Återförsäkring kan utformas som en garantiförpliktelse av staten. Villkor för de statliga åtgärderna Staten får meddela försäkring enligt 1, 2, 4 och 4 a §§ endast när det är av väsentlig betydelse för försvarsansträngningarna, folkförsörjningen eller näringslivet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer handlägger och fastställer villkoren för sådan försäkring. Försäkringsvillkoren ska så långt möjligt utformas på ett affärsmässigt sätt och så att en snedvridning av konkurrensen undviks. I paragrafens första stycke regleras gränserna för och syftet med det statliga engagemanget. Såväl under krigsförhållanden som under extraordinära förhållanden i fredstid måste syftet med lagen vara Den statliga försäkringen ska vara av väsentlig betydelse för försvarsansträngningarna, folkförsörjningen eller näringslivet. Bindningen till utgår. Andra stycket är nytt och innehåller ett bemyndigande till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att handlägga sådan statlig försäkring som meddelas enligt lagen. Regeringen kan alltså välja att själv handlägga sådan försäkring eller att helt eller delvis delegera till en myndighet att handlägga den statliga krigsförsäkringsverksamheten. Det följer av 8 kap. 7 § regeringsformen att regeringen får meddela närmare föreskrifter om en myndighets organisation. För att begränsa det statliga åtagandet och i syfte att i möjligaste mån upprätthålla och främja en sund konkurrens anges i lagen att försäkringsvillkoren så långt möjligt ska utformas på ett affärsmässigt sätt och så att en snedvridning av konkurrensen undviks. Eftersom staten endast träder in när marknaden har fallerat, är det inte lämpligt att utgå ifrån marknadsmässiga villkor. Ett exempel på när marknaden kan upphöra att fungera tillfredsställande är när risknivån har ökat mycket kraftigt eller är så svårbedömd att marknaden inte kan prissätta riskerna. Utgångspunkten för det statliga engagemanget ska vara att täcka de förväntade kostnaderna och att verksamheten totalt sett som det statliga engagemanget kan förväntas pågå bär sig själv. Staten ska inte eftersträva att gå med vinst, men kräva som motsvarar en nivå som gör att staten inte går med förlust. Det bör dock framhållas att det kan finnas försörjningsmässiga och andra skäl till att premierna i vissa fall sätts lägre än vad som är affärsmässigt motiverat Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 10.1. Försäkringsavtalslagen (2005:104) (FAL) gäller inte för statlig försäkring enligt 4 kap. vilket följer av 4 kap. 3 §. Att återförsäkring inte omfattas följer direkt av 1 kap. 3 § andra stycket FAL. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, med avseende det råder krigsförhållanden, träffa avtal med försäkringsgivare om 1.övertagande av sådana löpande försäkringar som avses i 1 § (krigsutbrottsavtal), 2.återförsäkring som avses i 4 § (återförsäkringsavtal). Ändringen i paragrafen är föranledd av att bemyndigandet inte längre avser en särskild myndighet. framgick av lagen att krigsutbrottsavtal och återförsäkringsavtal skulle underställas regeringen för godkännande om det innebär annat än en mindre avvikelse från ett redan gällande avtal. Till följd av att bemyndigandet föreslås avse regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer tas bestämmelsen bort. I övrigt är ändringarna endast redaktionella. beslut enligt 2 kap. 1 § får överklagas till kammarrätten. Beslut av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i försäkringsärenden enligt 4 kap. får inte överklagas. Överklagandeförbudet i andra stycket infördes genom att den nuvarande lagen trädde i kraft . fanns ett överklagandeförbud i förordning. Genom utvidgningen till statlig återförsäkring under extraordinära förhållanden under fredstid får paragrafens andra stycke ett utökat tillämpningsområde. Regeringen har genom 14 § första stycket 3 lagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig och krigsfara m.m. en generell möjlighet att föreskriva att en myndighets beslut inte får överklagas. Med hänsyn till att lagens utvidgade tillämpningsområde är begränsat till allvarliga krissituationer bör beslut av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer inte kunna överklagas. I finns en bestämmelse som innebär att det måste finnas överklagandemöjligheter för civila rättigheter, civil rights. De materiella bestämmelserna om statlig krigsförsäkring i fredstid innebär att staten får meddela återförsäkring. Det innebär att staten inte har någon skyldighet att meddela försäkring när förutsättningarna för dess tillämpning är uppfyllda. Eftersom det inte finns någon skyldighet för staten att meddela återförsäkring finns det på motsvarande sätt inte någon rättighet att erhålla statligt försäkringsskydd. Det är därför inte fråga om en civil rättighet i Överklagandeförbudet träffar närmast frågor om att meddela och att vägra meddela försäkring. En annan sak är att tvister i ersättningsfrågor kan prövas och avgöras av allmän domstol och för sjöförsäkringstvister av dispaschör i första instans. Statlig försäkring vid krigsförhållanden och allvarliga krissituationer En särskild utredare ska göra en översyn av reglerna om statlig krigsförsäkring med syfte att skapa en lämplig reglering mot bakgrund av allvarliga krissituationer som inträffat under . kartlägga de allvarliga krissituationer som inträffat och som har haft effekt på försäkringsskyddet på transportområdet och hur dessa situationer hanterats, analysera om det är lämpligt att utvidga nu gällande krigsförsäkringsreglering till att omfatta även allvarliga krissituationer och hur transportförsäkringsskyddet bör utformas, analysera frågor om uttag av avgifter () och storleken på sådana avgifter (), samt överväga och föreslå en lämplig utformning av krigsutbrottsavtalen vad avser svenskt intresse. Utredaren ska lämna de författningsförslag som övervägandena ger anledning till. Uppdraget ska redovisas . Beredskapslagstiftningen på försäkringsområdet har moderniserats och samlats i lagen (1999:890) om försäkringsverksamhet under krig eller krigsfara (krigsförsäkringslagen). Denna lagstiftning trädde i kraft . Lagen reglerar försäkringsverksamhet om är i krig (1 kap. 1 §). Dessutom kan regeringen föreskriva att reglerna ska tillämpas om är i krigsfara eller om det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara (1 kap. 2 §). Bestämmelsernas omfattning innebär således att lagens regler om försäkringsverksamhet inte kan tillämpas annat än vid krig eller krigsfara. Krigsförsäkringslagen innehåller – förutom särskilda försäkringsrörelse- och försäkringsavtalsregler – bestämmelser om statlig krigsförsäkring. Dessa bestämmelser innebär att staten får meddela skadeförsäkring på transportområdet mot krigsrisk och mot risk att egendom läggs under embargo eller uppbringas eller utsätts för annan liknande åtgärd av främmande stat eller av den som där har tagit makten eller försöker ta makten (4 kap. 1 §). Det är uppgift att meddela dessa försäkringar, dock endast under förutsättning att det är av väsentlig betydelse för försvarsansträngningarna, folkförsörjningen eller näringslivet att sådan statlig krigsförsäkring kommer till stånd (4 kap. 5 §). får även träffa avtal (krigsutbrottsavtal) med försäkringsgivare om övertagande av försäkringar av nämnd art med avseende på tid då det råder krigsförhållanden (4 kap. 6 §). Motiven till lagstiftningen om statlig krigsförsäkring Krigsrisker undantas normalt från skydd i skadeförsäkringar. På vissa områden, däribland transportområdet, har det dock ansetts nödvändigt att ett sådant skydd erbjuds. Försäkringsbolagen meddelar försäkring mot krigsrisker i fråga om transportmedel, varor och andra intressen som är hänförliga till transporter på sjön, marken och i luften. Bolagen är dock inte villiga att meddela sådana försäkringar som gäller under mera omfattande krigsförhållanden i världen. Försäkringsskyddet omfattar därför framför allt skador som uppstår till följd av geografiskt begränsade krig eller krigskon- flikter, men även de krigsskador som kan orsakas av t.ex. kvarvarande minor från krigshändelser. Lagens syfte är att säkerställa att för försvarsansträngningarna, folkförsörjningen eller näringslivet nödvändiga transporter kan fortsätta utan avbrott eller störningar även i situationer då försäkring mot krigsrisker inte längre finns att tillgå på den privata försäkringsmarknaden eller då sådana försäkringar bara kan tecknas mot som i praktiken omöjliggör fortsatt transportverksamhet. För att uppnå detta syfte har det ansetts nödvändigt att staten träder in som försäkringsgivare vid krig eller krigsfara. Staten kan även i det sammanhanget uppträda som återförsäkringsgivare och mottagare av återförsäkring. Att ett statligt försäkringsskydd erbjuds är i princip en förutsättning för att transportväsendet ska fungera i en krigssituation. För att övergången till förhållanden som innebär krig eller krigsfara ska ske på ett effektivt sätt, har staten genom krigsutbrottsavtal åtagit sig att överta ansvaret för hela den krigsrisk som åvilar försäkringsbolagen för löpande direkt tecknade transportförsäkringar. Innebörden av dessa avtal är alltså att staten övertar hela försäkringsansvaret i de krigsförsäkringar som gäller när krigsförhållanden uppstår. har i en framställan till regeringen efterfrågat en översyn av krigsförsäkringslagen och därvid anfört bl.a. följande. Regelverket har till stor del utformats mot bakgrund av erfarenheter under och under det dagar. framstår risken för ett överraskande storkrig, som skulle nödvändiggöra för regeringen att sätta krigsförsäkringslagen i kraft, som mindre sannolik. I stället har andra hotbilder fått ökad aktualitet. Terrorhandlingar eller oroligheter på olika håll i världen kan medföra att försäkringar inom transportnäringen inte längre tillhandahålls på den normala kommersiella försäkringsmarknaden. Ett exempel på detta är att världens flygbolag efter attentaten mot och Pentagon stod utan giltiga försäkringar. Regeringen tvingades då att gå in med statliga garantier mot att flygbolagen erlade en viss avgift. staten i praktiken att uppträda som ett slags försäkringsgivare, men utan något regelverk som närmare reglerade förhållandet till flygbolagen. Ett annat tänkbart fall är att allvarliga oroligheter i medför att försäkringar är tillgängliga för den tanksjöfart som anlöper . Denna utveckling aktualiserar frågan om krigsförsäkringslagen bör ändras på ett sådant sätt att det möjliggör för regeringen att sätta lagen i kraft också i sådana situationer som har beskrivits. Därutöver har nämnden berört den omständigheten att krigsutbrottsavtal endast kan meddelas för svenskt intresse. Med detta avses enligt krigsutbrottsavtalen svenskregistrerade fartyg och luftfartyg. Nämnden konstaterar att vissa svenskägda fartyg är registrerade utomlands och SAS flygplansflotta endast till en liten del är registrerad i samt att detta leder till icke önskvärda effekter vid en krigssituation. aktuella frågor regleras i lagen om statlig krigsförsäkring (lov om statleg varekrigsforsikring) som fick sin nuvarande lydelse 2003. Enligt denna lagstiftning kan staten bevilja transportförsäkringar för krig, krigsrisker eller krissituationer som avviker från det normala i eller utomlands. Som förutsättningar gäller att försäkringsskyddet påverkar norska förmåner, att det inte finns något privat försäkringsutbud och att detta bristande utbud kan störa godstransporter. Med begreppet krissituationer som avviker från det normala avses i lagstiftningen allvarliga händelser som stör normal verksamhet, i regel dock inte politiska oroligheter eller strejk. I infördes en lag om försäkringsgaranti för undantagsförhållanden. Regleringen innehåller en statsgaranti av återförsäkringsnatur, vars syfte är att trygga kontinuiteten i transporter som är viktiga för befolkningens försörjning, landets näringsliv och försörjningsberedskapen under undantagsförhållanden och allvarliga störningar. Under sådana förhållanden kan statsrådet för ställa en försäkringsgaranti för en skadeförsäkring som uppfyller vissa villkor. Detta förutsätter dock att återförsäkring för dessa risker inte finns på marknaden. Tilllämpningsområdet för försäkringsgarantin omfattar olika transportformer såsom sjö-, luft-, spår-, och landtrafik. Lagen innehåller även bestämmelser om maximibelopp och avgifter för försäkringsgarantin. Enligt The and (War risks) Act 1952 ges den ansvarige ministern möjlighet att sätta krigsförsäkringsbestämmelser i kraft när som helst, om han finner att tillgång till rimliga och adekvata krigsförsäkringar för brittiska skepp och luftfartyg inte längre existerar. På motsvarande sätt har ministern getts rätt att sätta krigsförsäkringsbestämmelserna i kraft, om adekvata och rimliga krigsförsäkringar inte finns tillgängliga för varor som transporteras med skepp eller luftfartyg. Enligt en i gällande lagstiftning ges the Secretary of Transportation rätt att meddela krigsförsäkring för flyg under the , om han skulle finna att krigsförsäkring för en nödvändig flygtransport är tillgänglig på skäliga villkor på den kommersiella försäkringsmarknaden. På global nivå och inom EU Bestämmelser om försäkring vid krig eller krigsfara till sjöss finns bl.a. i Atenkonventionen , med tilläggsändringar , om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods. Atenkonventionen har i vissa delar införlivats i unionsrätten genom och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss (Atenförordningen). På sjöfartsområdet finns ett väl utvecklat system med krigsförsäkringar, som också täcker terrorrisker, som tillhandahålls av de s.k. P&I-klubbarna. Bestämmelser om försäkring för luftfartstransporter finns bl.a. i Montrealkonventionen om vissa enhetliga regler för in- I och rådets förordning (EG) nr 785/2004 av om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer, finns bestämmelser om bl.a. miniminivåer för försäkringskrav för lufttrafikföretag inom EU. Krigsförsäkringslagen är endast tillämplig vid krig eller krigsfara. Under det senaste dryga decenniet har det inträffat en rad stor- och småskaliga konflikter, terrorhandlingar och andra oroligheter i världen – händelser som inte är att betrakta som krig eller fara för krig enligt den lagstiftningen. Dessa allvarliga krissituationer har dock i en del fall inneburit att försäkringar mot krigsrisker på transportområdet under vissa tider inte har varit tillgängliga på den privata försäkringsmarknaden, eller endast till extremt höga . Vid vissa av dessa händelser har försäkringsskyddet, dvs. krigsförsäkringsvillkoren i transportförsäkringar, fortsatt att gälla. Vid andra har de upphört. I sistnämnda situationer har regeringen inte kunnat föreskriva att krigsförsäkringslagen ska tillämpas och har således inte kunnat verka som statlig försäkringsgivare. Krigsutbrottsavtalen och svenskt intresse Frågan om svenskt intresse rör endast krigsutbrottsavtalen, dvs. de avtal som under fredstid tecknar med försäkringsgivare. Dessa avtal träder som nämnts i kraft när krigsförhållanden uppstår.