sou · H0B392 · 2013-01-01 00:00:00 — Ett annat sätt att bedöma potentialen för möjliga anställningar till följd av utredningen förslag är att utgå ifrån den stora skillnaden i andelen som har anställt personer med någon form av lönebidrag mellan mindre företag som har respektive inte har tecknat kollektivavtal (tabell 4.2). Bland de av de svarande i utredningens enkät till mindre företag (SOU 2012:31, bilaga 3) som angav att de inte hade tecknat kollektivavtal var det som hade haft någon anställd med lönestöd, vilket kan jämföras bland småföretagen som hade kollektivavtal.1 Det är alltså fyra gånger vanligare att ha anställda med lönebidrag bland kollektivavtalsanslutna småföretag. Flera förklaringar finns till denna skillnad, där storleken på företagen 1 Företagarna (2011) anger samma fördelning (40/60) mellan mindre företag som har respektive inte har kollektivavtal som framkom i utredningens enkät. sannolikt är den viktigaste. Kollektivavtal är väsentligt mindre vanligt bland de allra minsta företagen (avsnitt 4.1.3), där också anställningsbehoven per företag ofta är lägre. Om vi antar att avsaknaden av försäkringsskydd som är likvärdigt kollektivavtalens kan vara en förklaring till skillnaden i vart fjärde fall skulle andelen som är intresserade av att anställa personer med lönestöd bland de 140 000 mindre företagen som inte har kollektivavtal kunna öka från , dvs. ytterligare 9 800 mindre arbetsgivare skulle kunna erbjuda arbete med lönestöd. Tillsammans ger dessa två uppskattningar ett intervall om minst 1 400 och upp till 9 800 ytterligare jobb med lönebidrag för personer med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga. Enligt utredningens bedömning kan därmed förslaget om ett statligt ansvar för försäkringsskyddet innebära att ytterligare cirka 5 000 arbetstillfällen möjliggörs. 7.1.2Enklare att få rätt stöd för anpassning och hjälpmedel Förslaget om en samordning av stödet för arbetshjälpmedel bedöms resultera i förbättrat utnyttjande av kompetensen om arbetshjälpmedel och därigenom ökad kvalitet i handläggningen av stöd till arbetshjälpmedel. För den enskilde blir det enklare att veta till vilken myndighet man ska vända sig och att myndigheten har den kompetens som är nödvändig för att få rätt anpassat arbetshjälpmedel. Utredningens förslag om en särskild förordning för stöd till arbetshjälpmedel gör det också enklare för såväl individ som arbetsgivare att hitta information om insatsen arbetshjälpmedel när det finns samlat på ett ställe. Med förenklad information och bättre tillgång till rätt kompetens ökar möjligheterna att snabbare få tillgång till rätt arbetshjälpmedel, vilket sannolikt kan öka möjligheterna att ta ett erbjudande om ett arbete. 7.2.1Ett statligt försäkringsskydd för anställda med lönestöd som inte omfattas av kollektivavtal Förslaget om ett statligt ansvar för försäkringsskyddet för anställda med lönestöd hos arbetsgivare som inte har försäkringar som i väsentliga delar är likvärdiga med kollektivavtal innebär en mindre utgiftsökning för staten. Detta beror på att staten med utredningens förslag tar hela kostnaden för försäkringspremierna för dessa anställda i stället för att som stå för försäkringspremierna för den del av lönen som lönestödet utgår för. Med en fastställd lönebidragsandel på av lönekostnaden svarar därmed staten genom Arbetsförmedlingens schablon för lönebikostnader även för av premiekostnaden.2 Merkostnaden av förslaget blir mindre om också utredningens förslag i betänkandet Sänkta trösklar – högt i tak (SOU 2012:31) om höjt tak för den bidragsgrundande lönekostnaden genomförs. Detta beror på att försäkringspremierna betalas på hela bruttolönen medan ersättningen till arbetsgivaren grundar sig på den del av lönekostnaden som ryms under taket. Merkostnaden påverkas också av hur stor del av lönekostnaden som staten svarar för, dvs. ju högre bidragsandel desto mindre skillnad för staten mellan att ge ersättning till arbetsgivaren för premiekostnaden och att staten tar det direkta ansvaret för försäkringsskyddet. Kostnadsökningen av förslaget redovisas i tabell 6.1. Beräkningen utgår från att det statliga ansvaret för försäkringar kommer att omfatta 15 000 personer med lönestöd och utgår från dagens fördelning mellan de olika lönestöden respektive dagens genomsnittliga bidragsprocent i de olika programmen. Vid nuvarande tak för den bidragsgrundande lönekostnaden blir den totala merkostnaden för ett statligt ansvar för försäkringsskyddet för 15 000 personer . Med ett höjt tak i enlighet med utredningens förslag (/månad) minskar merkostnaden för förslaget till . 2 Lönebidragets storlek beräknas utifrån formeln bidragsgrundande bruttolönekostnad*bidragsandel*schablon för lönebikostnaden (inkl. försäkringspremier). Schablonen för lönebikostnaden uppgår till . Anm: Beräkningen är baserad på en genomsnittlig lön på . Den genomsnittliga bidragsandelen är för lönebidrag, för trygghetsanställningar och för utvecklingsanställningar. Källa: Egna beräkningar. Utöver merkostnaden för själva försäkringspremierna tillkommer ersättning till Kammarkollegiet för att hantera avsättningarna till pensionsförsäkringar. Årliga avsättningar till pensionspremier på av bruttolönen för 15 000 personer med en genomsnittslön på uppgår till sammanlagt . Kammarkollegiets kapitalförvaltning är avgiftsfinansierad, utredningen har dock inom uppdragets ram inte haft möjlighet att bedöma vilken avgift som är rimlig för denna typ av hantering. En justering av schablonen för försäkringspremier i enlighet med utredningens bedömning i avsnitt 3.5 kan skapa utrymme för finansieringen av den statliga lösningen för försäkringsskyddet för dem som inte omfattas av kollektivavtal. Ett statligt ansvar för försäkringsskyddet för personer som anvisas till en anställning hos arbetsgivare utan kollektivavtal minskar också den administrativa hanteringen hos Arbetsförmedlingen. Utredningen uppskattar att kontrollen av försäkringsskyddet inför beslut om lönestöd uppgår till mellan 20 och 30 årsarbetskrafter (avsnitt 4.4.3). Med utredningens förslag kan denna kontroll bli betydligt mindre omfattande, och utrymme frigörs för finansieringen av Kammarkollegiets kostnader för hanteringen av avsättningarna till pensionspremier. 7.2.2Ett samordnat ansvar för stöd till arbetshjälpmedel Utredningens förslag gällande stöd till arbetshjälpmedel medför inga nya utgifter för staten. Förslaget innebär att utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv tillförs , som anslaget 1:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. (anslagsposten Arbetshjälpmedel m.m.) under utgiftsområde 10 minskas med motsvarande belopp. Huvuddelen av dessa medel bör föras till ramanslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. I anlag till arbetshjälpmedel ingår dock även bidrag till expertutredningar som enligt uppgifter uppgår till cirka 10–. Dessa expertutredningar kommer med utredningens förslag huvudsakligen att genomföras av Arbetsförmedlingens egna experter. Även kan emellertid ha behov av att anlita särskild expertis för att bedöma behov av vissa komplexa arbetshjälpmedel. Sammantaget gör därför utredningen bedömningen att av de 87 miljoner som ska föras från utgiftsområde 10 till utgiftsområde 14 bör 10 miljoner tillföras anslag 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader, och resterande 77 miljoner bör tillföras anslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. *Anslagspost 20 Arbetshjälpmedel m.m. Anm: Beräkningen av anslagsposten 1:1.20 Arbetshjälpmedel m.m. är baserad på prognos för ändamålet 2014. Källa: , Arbetsförmedlingen, samt egna beräkningar. Verksamhetsöverföringen medför även överföring av förvaltningsmedel från anslaget 2:1 under utgiftsområde 10 till Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag. ärenden om bidrag till arbetshjälpmedel sysselsätter tolv helårspersoner hos . Utredningen beräknar därför att förslaget medför att bör föras över från till Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag. 7.2.3Överflyttningen bedöms inte medföra kostnadsökningar Utredningens förslag (avsnitt 5.3.1) innebär att beloppsgränsen för stöd till arbetshjälpmedel kan uppgå till vardera till arbetsgivare och den enskilde. I nuvarande bestämmelser uppgår beloppet till högst . En konsekvens av utredningens förslag är därmed att fler personer än tidigare kan beviljas stöd som ligger över den nuvarande beloppsgränsen. Den statistik som utredningen tagit del av visar att arbetshjälpmedel som beviljar bidrag till vanligtvis kostar mer än de arbetshjälpmedel som beviljas av Arbetsförmedlingen. Det hör samman med att i högre grad än Arbetsförmedlingen beviljar bidrag till arbetshjälpmedel som personer med syn- och hörselnedsättningar behöver vilka ofta kostar mer än . Det har i sin tur inneburit att i merparten av ärendena fått använda sig av den bestämmelse i förordningen som anger att ett högre belopp för arbetshjälpmedel får medges om det finns synnerliga skäl. Utredningens bedömning är därför att den föreslagna beloppsgränsen som ska gälla för alla som ansöker om stöd till arbetshjälpmedel inte kommer att medföra ökade utgifter för staten eftersom det finns utrymme i bestämmelser att bevilja arbetshjälpmedel till ett högre belopp än . En konsekvens av utredningens förslag är i stället att bestämmelsen om synnerliga skäl kommer att minska i betydelse. Utredningen vill dock understryka vikten av att handläggningen av ärenden om arbetshjälpmedel genomförs med utgångspunkt i individens behov för att få och behålla ett arbete med beaktande av de krav som arbetsgivaren ska uppfylla med anpassning och rehabilitering enligt arbetsmiljölagen (1977:1160). Skälet till att föra över uppgift att lämna bidrag till arbetshjälpmedel till Arbetsförmedlingen är att tydliggöra ansvarsfördelningen och skapa en mer ändamålsenlig struktur för uppgiften. En konsekvens av att inte längre ska ansvara för bidrag till arbetshjälpmedel är att det kan uppstå övertalighet på myndigheten. Det är dock få personer som berörs och bör utan svårigheter kunna erbjuda dessa personer likvärdiga arbetsuppgifter i organisationen. betyder utökade arbetsuppgifter att de tillförs personalresurser motsvarande det antal som ansvarade för uppgiften på . Genom att en viss del av bidrag till arbetshjälpmedel som avser expertutredningar förs över till Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag skapas ytterligare möjligheter att förstärka myndighetens personalresurser. Kammarkollegiet får ett nytt uppdrag med utredningens förslag om ett statligt ansvar för försäkringsskyddet för personer som anvisas till en anställning utan kollektivavtalsenliga försäkringsförmåner. Kollegiet tillhandahåller olika försäkringar som myndigheterna efterfrågar och har kompetens och erfarenhet av liknande hantering som den som krävs för att hantera avsättningarna till ålderspensionsförsäkringar för dessa personer. innebär förslaget att myndigheten avlastas den administrativa kontrollen av försäkringsskyddet inför beslut om lönestöd till arbetsgivaren. Utredningens förslag om ett statligt ansvar för försäkringsskyddet för anställda med lönestöd hos arbetsgivare som inte har försäkringsförmåner som är likvärdiga med kollektivavtalade förmåner innebär en avsevärd förenkling för många mindre arbetsgivare. Försäkringar är svårt, och att vara tvungen att gå igenom sina försäkringar och i vissa fall lägga om försäkringsskyddet kan innebära en stor administrativ börda för ett litet företag med begränsade administrativa resurser. De allra flesta arbetsgivare vill göra rätt, men nuvarande utformning av försäkringskravet ställer krav på små arbetsgivare som inte alltid uppfattas som rimliga. Med utredningens förslag blir det lätt för ett mindre företag att också göra rätt. För mindre arbetsgivare som tecknat kollektivavtal finns redan försäkringsskyddet som efterfrågas inom ramen för kollektivavtalet, varför dessa arbetsgivare inte påverkas av förslaget. Förslaget om samordning av stödet till arbetshjälpmedel till Arbetsförmedlingen innebär också en förenkling för arbetsgivare eftersom det med en myndighet inte behöver uppstå oklarheter om till vem de ska vända sig till. Arbetsförmedlingens samlade kompetens om arbetshjälpmedel kan även utgöra ett viktigt komplement till företagshälsovården genom att de kan bistå med råd om lämpliga arbetsplatsanpassningar och arbetshjälpmedel. Arbeidsdepartementet (2012), Jobbstrategi for personer med nedsatt funksjonsevne, Vedlegg till Prop. 1 S (2011-2012) – Statsbudjettet, . Arbeidsdepartementet (2012), Målene om et mer inkluderende arbeidsliv – status og utviklingstrekk, Rapportering fra faggruppen for IA-avtalen, nr 1/2012. Arbetsförmedlingen (2012), Arbetsförmedlingens och redovisning om tidiga och aktiva insatser för sjukskrivnas återgång i arbete i arbete, Arbetsförmedlingens återrapportering. Arbetsförmedlingen (2012), Arbetsförmedlingens årsredovisning 2011. (2012), Förslag till en reformerad arbetsskadeförsäkring, Svensk Försäkring. (2002), 125 tuffa erfarenheter, Rapport om arbetsplatsanpassningar, Fmtu 2002:2. (2012), Årsberetning 2011 – Status på job og handicap, Specialfunktionen job & handicap, . (2011), Jobbet är kommunikation, Studies from 38, . (1999) Bidrag till arbetshjälpmedel – en utvärdering. Dir. 2008:101, Arbetsmiljöpolitiskt kunskapsråd. Dir. 2010:48, Hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet. , Uppföljning av beviljade bidrag till arbetshjälpmedel –1998, och . (2011a), En förnyad EU-strategi 2011–2014 för företagens sociala ansvar, KOM (2011) 681 slutlig. (2011b), Socialt ansvarfull upphandling – En handledning till sociala hänsyn i offentlig upphandling, Europeiska unionens publikationsbyrå. (2012), Riktlinjer för tillämpning av rådets direktiv /113/EG på försäkringar mot bakgrund av EU- domstolens dom i mål C-236/09 (Test-Achats), Europeiska unionens tidning 2012/C 11/01. Fora (2012), AFA-försäkringar, Omställningsförsäkring och Avtalspension SAF-LO, Försäkringsvillkor och bestämmelser, . Företagarna (2011), Småföretagen och kollektivavtalen, Rapport från Företagarna, . (2012), Bidrag till arbetshjälpmedel, Vägledning 2009:1, version 6. Handikappförbunden (2012), Rätt stöd till arbete – fem modellkommuner. Handisam (2011), Vad gör myndigheter för att anställa personer med funktionsnedsättning? – kartläggning och analys. , och (2012), Tjänstepensioner och utträde från arbetslivet, Underlagsrapport till (S 2011:05). (2007), IT-baserade hjälpmedel, bostadsanpassning och personlig assistans. (2011), Årsredovisning 2011. (2011), Olika Unga – Lika förutsättningar. En pilotstudie om att ny teknik i skolan stärker elever oavsett funktionsnedsättning. ISS (2011), Mangfoldighed giver millioner på bundlinjen i ISS, PricewaterhouseCoopers och Innoversity. Keijer U och Breding J (2012), Work life, new technology and employment of disabled people: A twenty year programme, i 24, s 211-218. (2001), Funktionshinder Försäkringshinder – en rapport om funktionshindrades svårigheter att få teckna privat försäkring, i samarbete med Handikappförbundens och . KPMG (2011), KPMG international survey of corporate responsibility. (2012), Avtalsrörelsen och lönebildningen 2011, . Michailakis D (2000), Studie av arbetsplatsanpassning med IT- baserade hjälpmedel för funktionshindrade personer, IFAU. (2012), Economic Survey of . (2012), Redovisning av uppdrag om delmål inom ramen för en strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011-2016, Rapport 2012:5. 1989/90:100 Budgetpropositionen 1989, Bil. 1990/91:140 Om arbetsmiljö och rehabilitering. 1990/91:141 Om rehabilitering och rehabiliteringsersättning m.m. (2011), En strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011-2016, (2012), Arbetsskadeförsäkring, PM , dnr 2012:577. och CSR (2010), Företagens sociala ansvar, Skop. och Wadensjö E (2011), Avtalsbestämda ersättningar, andra kompletterande ersättningar och arbetsutbudet, En rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (), 2011:4. och Wadensjö E (2012), En alternativ arbetsskadeförsäkring, Underlagsrapport till Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (S 2010:04). 2009/10:166 Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi framåt. 2009/10:248 En förnyad arbetsmiljöpolitik med en nationell handlingsplan . SOU 1988:41 Tidig och samordnad rehabilitering. SOU 2004:83 Hjälpmedel. SOU 2008:22 Ett stabsstöd i tiden. SOU 2009:47 God arbetsmiljö – en framgångsfaktor? SOU 2009:93 Inkluderande arbetsliv. SOU 2011:60 Ett nationellt för arbetsmiljö – behov och förutsättningar. SOU 2011:73 På jakt efter den goda affären – analys och erfarenheter av den offentliga upphandlingen. SOU 2011:77 Hjälpmedel – ökad delaktighet och valfrihet. SOU 2012:31 Sänkta trösklar – högt i tak. SOU 2011:63 Framgångsrik företagshälsovård – möjligheter och metoder. (2009), Funktionsnedsattas situation på arbetsmarknaden – 4:e kvartalet 2008. Statskontoret (2011), Subventionerade anställningar, en kartläggning, Rapport 2011:34. m.fl. (2011), Utvärdering av förordningen om bidrag till företagshälsovård med vissa insatser inom rehabiliteringsområdet, och Svensk Försäkring (2011), Att prissätta olika risker är inte diskriminering, Ståndpunkts-PM . Svenska projektbank () (2012), Försäkringar på arbetsmarknaden enligt lag och kollektivavtal 2012. Kommuner och Landsting (2012), Funktionsnedsättning och arbete. Vad gör kommuner och landsting? för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga m.m. En särskild utredare ska se över de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Utredaren ska lämna ett samlat förslag till hur arbetsmarknadspolitiska insatser bör utformas för att på ett effektivt sätt bidra till att personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga i ökad utsträckning kan få och behålla ett arbete. Utredaren ska i sammanhanget ta ställning till ett antal frågor som rör . Uppdraget omfattar att föreslå såväl förändringar av nuvarande insatser som eventuella nya insatser. Utgångspunkten för översynen är att insatserna ska komma de personer till del som har störst behov av dem och vara flexibla i relation till individuella behov. Insatserna bör också samverka väl, både sinsemellan och med de generella arbetsmarknadspolitiska insatserna, samt vara kostnadseffektiva och regleras på ett så enkelt och tydligt sätt som möjligt. I utredningsarbetet bör arbetsgivarnas roll särskilt beaktas. Utredaren ska lämna fullständiga förslag till de författ- ningsändringar som bedöms vara nödvändiga. Uppdraget ska redovisas . Allmänt om behovet av en översyn En grundläggande utgångspunkt för regeringens politik är att alla människors kompetens och vilja att arbeta ska tillvaratas på arbetsmarknaden. Det förutsätter att alla människor har möjlighet att delta i arbetslivet utifrån sin förmåga och sina förutsättningar. ratificerade FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Av konventionen framgår att staterna ska verka för att personer med funktionsnedsättning kan delta i arbetslivet på samma villkor som andra. De åtgärder som vidtas ska enligt konventionen bl.a. främja möjligheter till anställning och befordran samt bidra till att personer med funktionsnedsättning kan finna, erhålla, behålla och återgå till en anställning. Principen om likabehandling och icke-diskriminering är av grundläggande betydelse på arbetsmarknaden och i samhällslivet i övrigt. Huvuddelen av alla dem som har någon form av funktionsnedsättning har arbete på den reguljära arbetsmarknaden. De konkurrerar och bidrar på samma villkor som den övriga arbetskraften. För dem som inte har möjlighet att utan stöd etablera sig på arbetsmarknaden är det av avgörande betydelse med väl utformade arbetsmarknadspolitiska insatser. Personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga tillhör arbetskraften i betydligt mindre utsträckning än personer utan nedsatt arbetsförmåga. Också sysselsättningsgraden är betydligt lägre, medan arbetslösheten är påtagligt högre. Drygt 168 000 personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är inskrivna hos Arbetsförmedlingen. Ungefär hälften av dem har varit utan arbete och har varit utan arbete ; att jämföra för övriga inskrivna hos förmedlingen. finns det inom arbetsmarknadspolitiken fem olika former av subventionerad anställning för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga: lönebidrag, skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare (), utvecklings- respektive trygghetsanställning samt skyddad anställning hos . Vid sidan av de subventionerade anställningarna finns insatserna arbetshjälpmedel, personligt biträde, särskilt introduktions- och uppföljningsstöd () samt särskilt stöd till start av näringsverksamhet. Samtliga insatser regleras i förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga. tog i genomsnitt cirka 87 200 personer i de särskilda insatserna. Genomgående präglas insatserna av en ojämn könsfördelning; av deltagarna är män och är kvinnor. Majoriteten av de särskilda insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har funnits och har inte förändrats till sin grundläggande konstruktion. har villkoren på arbetsmarknaden och i arbetslivet förändrats radikalt i olika avseenden . En särskild utredare ska se över de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Den översikt av de särskilda insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga som Statskontoret gjort på uppdrag av (A2010/803/A) är ett viktigt underlag för utredningen. Den ojämna könsfördelningen bland deltagarna i de olika programmen bör särskilt beaktas i översynen, liksom . Översynen syftar inte till att förändra gränserna för statens arbetsmarknadspolitiska åtagande. Utredarens övergripande uppdrag är att föreslå hur de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga bör utformas för att på bästa sätt bidra till att dessa personer i ökad utsträckning kan få och behålla ett arbete. För utredningsarbetet ska ett antal utgångspunkter gälla. Vidare ska ett antal frågor belysas särskilt. Utredaren har därför följande deluppdrag. Träffsäkerhet, flexibilitet och kostnadseffektivitet De arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning som innebär nedsatt arbetsförmåga måste vara träffsäkra, flexibla och kostnadseffektiva. Det innebär bl.a. att insatserna ska komma de individer till del som behöver dem mest och, så långt som möjligt, anpassas till individuella behov. Vikten av träffsäkerhet och flexibilitet är i första hand en fråga om att optimera individens möjligheter till arbete och utveckling och om de vinster som samhället på ett allmänt plan kan göra. I och med att kostnaderna för olika former av insatser varierar mycket finns emellertid också andra resursaspekter att beakta. Att rätt person erbjuds rätt insats – med rätt subventionsnivå – kan ha betydelse för hur många personer som totalt sett kan få hjälp och stöd inom ramen för tillgängliga resurser. Det är också viktigt att analysera eventuella undanträngningseffekter och hur det kan säkerställas att utbetalningar av medel sker i enlighet med regelverket. Det är vidare angeläget att analysera hur de arbetsmarknadspolitiska insatserna på området kan anpassas för att bättre tillgodose nya behov och möta nya utmaningar på arbetsmarknaden. Unga med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har generellt sett särskilda svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Ett kritiskt skede för många är övergången mellan skola och arbete eller annan sysselsättning. Antalet unga utan fullständig gymnasieutbildning ökar trendmässigt. En förklaring kan vara den växande gruppen unga med psykiska problem. Fler unga får också olika typer av s.k. neuropsykiatriska diagnoser – t.ex. Aspergers syndrom och ADHD.