sou · H1B358 · 2013-08-29 00:00:00 — Det finns behov av att sätta upp gemensamma ramar för vad som är lättläst relaterat till olika medier och uttryckssätt. används lättläst i olika sammanhang och med olika betydelser. I takt med att fler aktörer börjar intressera sig för lättlästområdet och myndigheter har krav på tillgänglig samhällsinformation behövs någon form av riktlinjer. Vad som är lättläst bör definieras tydligare och namnskyddas och/eller certifieras. Det finns behov av att samla relevant forskning inom språk- och läsutveckling, om funktionsnedsättningar, om dyslexi, kognitionsvetenskap, människa – datorinteraktion, teknisk utveckling och Vilka behov finns av offentligt stöd för lättläst? myndigheters arbete för dessa grupper inom ett forum. Forskningssammanställningar och förmedling av aktuell forskning är en viktig uppgift för att kunskaper om lättläst ska spridas. Det finns även behov av ett utvecklat samarbete med de myndigheter som verkar inom angränsande områden som t.ex. MTM, SPSM och . Ett nationellt är grunden för en utveckling och kunskapsspridning av lättläst. Ett sådant centrum kan finnas inom en myndighet, stiftelse, på ett universitet eller en högskola. 5.1.7Lättläst tjänsten/konsulter i lättläst Det finns ett stort behov av utbildning i att skriva lättläst samt att erbjuda bearbetningar av texter till lättläst. Det gäller webbsidor på lättläst liksom broschyrer, samhällsinformation med mera. Lättlästtjänsten är en fristående verksamhet inom CFLL, som finansieras genom avgifter från dem som använder tjänsterna. Någon statlig styrning av denna verksamhet finns inte, eftersom den har startats på eget initiativ av CFLL. Lättläst-tjänsten är en verksamhet där konkurrensen från den privata marknaden har ökat . Några privata språk- och webbrådgivare erbjuder liknande tjänster. Det som skiljer Lättlästtjänsten från andra rådgivare är att de också certifierar webbsidor med samhällsinformation. Lättläst-tjänsten bör kunna fungera som ett eget företag på samma villkor som andra språkrådgivare. Efterfrågan på denna typ av tjänster bör öka som ett led i krav på tillgänglighet för offentliga institutioner, bl.a. utifrån funktionshinderspolitiken. Certifieringen av lättläst och webbinformation är dock något som bör finnas kvar inom statens insatser för lättläst för att granska kvaliteten på tjänsterna. Det tidigare beskrivna nationella kunskapscentrumet kan vara ett sådant certifieringsorgan för att kontrollera den lättlästa textens kvalitet och att den är i överensstämmelse med riktlinjerna. Utöver detta bör det inte finnas något behov av offentligt stöd. Vilka behov finns av offentligt stöd för lättläst? Utredningen är medveten om att lättläst samhällsinformation inte ingår i vårt uppdrag men vill ändå nämna något i samband med diskussionen om behovet av offentligt stöd. Samhällsinformation är den information som medborgarna får från myndigheter och kommuner om beslut och aktuella samhällsfrågor. Myndigheter ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt och allmänhetens kontakter med myndigheten ska underlättas genom ett klart och begripligt språk.1 Myndigheternas information upplevs ofta som svår för personer med funktionsnedsättning. Ett exempel är att beslut till en person med utvecklingsstörning kan skrivas på så svår kanslisvenska, att personen beslutet gäller inte förstår vad det innebär. Det finns också en oro inför det kommande riksdagsvalet om hur målgrupperna för lättläst ska få information om de olika politiska partierna och deras frågor. Funka nu genomförde projektet samhällsinformation 2007–2009.2 Projektet visade att nästan ingen webbplats hade nyheter och annan aktuell information på lättläst. Där det fanns lättläst text saknades bilder till texterna och ingen hade heller tagit reda på om människor hittade till de lättlästa texterna eller om de tyckte att texterna var bra. En uppsats i pedagogik har analyserat lättlästa texter hos sex olika myndigheter. Analysen visar att de lättlästa myndighetstexterna språkligt sett är både lättare och svårare att läsa och tolka än motsvarande normalversioner, att de har ett otydligt syfte och att de ofta är mer svåråtkomliga än normalversionerna.3 Ett tydligare uppdrag och skarpare tillsyn av tillgängligheten av myndigheters samhällsinformation på lättläst är ett område som bör ingå i statens uppgift. Behovet av statliga insatser för lättläst är odiskutabelt. Staten har ett ansvar för att alla med stora svårigheter att läsa får texter som de kan tillägna sig. Staten har vidare ett ansvar när det gäller möjligheten till inflytande och demokrati bland annat genom lättläst nyhets- och samhällsinformation och för att alla kan få tillgång till 1Handisam, Riktlinjer för tillgänglighet, s. 41 ff. 2http:///PageFiles/2548/Slutrapport%20BS.pdf 3Camilla , 2012, Myndigheten, texten och läsaren. Myndighetsinformation i lättläst version. Vilka behov finns av offentligt stöd för lättläst? läsning och kulturupplevelser. De statliga medel som tilldelas för lättlästa nyheter och litteratur bör fortsatt användas för detta ändamål men även kunna utökas till andra medier. Tillgången till statliga medel anser utredningen är mycket begränsad och bör om möjligt snarare öka än minska, särskilt med tanke på nya medier. Lättläst finns inte tillgängligt i någon högre grad, varken inom offentlig eller privat produktion. Behovet är sannolikt större än tillgången. Det som produceras är inte i en större omfattning än att alla insatser behövs. Det statliga åtagandet kräver att staten förvissar sig om att de som tillhör de primära målgrupperna har tillgång till lättläst. Ett första område är lättläst skönlitteratur för barn, unga och vuxna, så att de som tillhör målgrupperna och behöver lättläst ska kunna utveckla sitt språk och få tillgång till kulturupplevelser. Det andra området är lättläst nyhets- och samhällsinformation så att de som tillhör målgrupperna ska kunna ta del av vad som händer i samhället och kunna navigera när de behöver hjälp att utnyttja sina medborgerliga rättigheter. Utredningen anser att kravet på tillgänglig och lättläst samhällsinformation, och nyhetsrapportering borde ingå i statens insatser. Staten har ett ansvar för att alla medborgare, så långt som möjligt och med hänsyn till att sådan information kan behöva anpassas när den riktar sig till barn, får det stöd de behöver för att kunna ta till sig information om det som berör dem. Detta är också i linje med målen i funktionshinderspolitiken och kulturpolitiken. CFLL är den enda institution som har ett tydligt uppdrag om lättläst. De har också breddat sin verksamhet med lättläst-tjänsten och läsombud med mera. Ansvar för tillgänglighet i information och kommunikation för personer med utvecklingsstörning och andra lässvaga ligger hos varje myndighets egen information om sin verksamhet. Sammanfattningsvis anser utredningen att statens ansvar för de primära målgruppernas behov av lättläst material, både litteratur och nyhetsinformation är större och bredare. Det gäller både tillgången till olika slags lättläst material, medier och uttryckssätt. De statliga medlen ska i första hand öka deras tillgänglighet och användas för deras behov. För de sekundära målgrupperna är marknaden större och det finns flera privata företag som tillgodoser deras behov. Här ska staten endast producera material i den mån det finns ett behov som marknaden inte tillgodoser. Vi vill peka på att de statliga myndigheternas uppdrag att ge samhällsinformation bör följas upp på ett tydligare sätt. 6Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst Utredningen anser att det finns ett stort behov av lättlästa texter och lättläst information för barn, unga och vuxna för de målgrupper som vi definierar i avsnitt 5.1.2. Behovet finns inte bara av skrivna texter på papper utan i takt med teknikutvecklingen även i andra format som blir allt vanligare t.ex. internet, digitala böcker och tidningar, digitala verktyg. digitala ljud, interaktiva webbsidor med mera. Det offentliga stödet till lättläst riktas till () och ska användas till lättläst skönlitteratur och nyhetsinformation. Myndigheter som har angränsande uppdrag är Myndigheten för tillgängliga medier (MTM), Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) och Handisam. Dessa myndigheter har dock inte något uttalat uppdrag som gäller lättläst. MTM har i uppdrag att arbeta för att personer med funktionsnedsättningar får tillgång till litterära verk, de största låntagargrupperna är synskadade och rörelsehindrade. SPSM har i uppdrag att utveckla, anpassa, framställa och distribuera läromedel för elever i grund- och gymnasieskola och grundsär- och gymnasiesärskola i den utsträckning behoven inte tillgodoses på den privata marknaden. Handisam har i uppdrag att stödja myndigheter med att göra sin information tillgänglig för alla vilket bl.a. handlar om lättläst information på myndigheternas webbsidor. Det offentliga stödet bör främst inriktas på ett nationellt , nyhetsinformation, samhällsinformation och litteratur för de primära målgrupperna. Det kan påpekas att statens insatser för att stärka barns och ungas läsförmåga i skolan, med läsambassadörer och lässatsningar för pojkar, även bör omfatta målgrupperna för lättläst. Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst Kravet på tillgänglighet i språk och kommunikation för personer med funktionsnedsättning och uppdraget om lättläst måste tydliggöras. CFLL har inte i sitt uppdrag ett ansvar för tillgänglighet för alla grupper och alla medier. Utredningen anser att en tydlig avgränsning med statens insatser för lättläst måste formuleras. Enligt utredningens mening, är syftet med insatserna för lättläst att ge information till de primära målgrupperna om vad man som medborgare behöver känna till för att kunna ingå i och bidra till ett demokratiskt samhälle. Syftet är vidare att ge tillgång till och sprida kultur, för att ge möjlighet till att på ett djupare sätt vara delaktig i och få förståelse för samhället. Syftet måste också vara att utveckla tilltron till det egna språket för att kunna kommunicera och utveckla den egna identiteten. Insatserna för lättläst ska avgränsas tydligt när det gäller målgrupper och mot andra texter som är lätta att läsa eller klarspråk. Insatserna behöver däremot breddas när det gäller på vilka sätt texter kan presenteras och vilka olika tekniker som används. Statens insatser för lättläst ska inte riktas mot att lära barn eller vuxna att läsa. Det är en uppgift för utbildningssystemet. Statens insatser för lättläst genom CFLL har främst varit inriktade på lättläst litteratur och nyheter i tryckt form. De personer som ingår i de primära målgrupperna för lättläst kan använda de böcker och tidningar som finns både för information och för lästräning. Syftet att bidra till ett demokratiskt samhälle och delaktighet innebär att staten inte bara kan begränsa sina insatser till att prioritera tryckta texter. har även tillkommit ljudinspelning till vissa lättlästa böcker och 8 SIDOR förmedlas även som daglig webbtidning och som ljudtidning. Detta är en utveckling som bör fortsätta. Även flera sätt att förmedla åsikter, tankar och känslor bör användas. CFLL har inlett ett samarbete med UR, vilket är ett bra exempel. Det finns även andra medier som bör och kan användas för att uppnå syftet som radio, TV, teater, bloggar, diskussionsforum på internet med mera. För de personer som ingår i de sekundära målgrupperna kan olika produkter på lättläst vara ett stöd men det kan även förväntas att olika verktyg utvecklas och blir tillgängliga för datoranvändning och internet som passar dem bättre. För de sekundära målgrupperna är också vanliga böcker som är lätta att läsa en möjlighet och de kan genom biblioteken få hjälp att hitta dem. Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst Utifrån de behov av förbättringar och förändringar som har beskrivits i föregående kapitel har utredningen övervägt vilka fördelar och nackdelar olika organisationslösningar för statens insatser för lättläst kan innebära. Vi har övervägt tre olika alternativ: 2.uppgifter vid CFLL förs över till olika myndigheter, organisationer eller avknoppas, 3.överföra CFLL:s verksamhet till en annan myndighet. nyhetsinformation inrättades 1987 av staten med utgångspunkten att ge ut en tidning för begåvningshandikappade. Stiftelseformen ansågs då ha tydliga fördelar och vara mer lämpad att äga och ge ut en oberoende nyhetstidning. Det är också ovanligt att myndigheter ger ut nyhetstidningar. har färre formella krav och har en större självständighet jämfört med en statlig myndighet. Stiftelseformen ger ett större utrymme för egen styrning, inriktning och egna initiativ. Styrelsen utses av regeringen medan direktören utses direkt av styrelsen. Direktören arbetar på styrelsens uppdrag och är därför lyhörd för deras åsikter. har ett stort eget ansvar. Brukargrupperna har också ett inflytande genom att de i vissa fall har funnits representerade i styrelsen. För utgivning av böcker och tidningar kan ett visst oberoende från regeringens styrning ses som en fördel. Att stiftelseformen ger ett större utrymme för egen styrning, inriktning och egna initiativ är också en nackdel. Även om regeringen kan sägas styra genom stadgar, avtal och det riktlinjebeslut som fattas , så blir denna styrning mer övergripande. CFLL har på eget initiativ utvecklats åt olika håll och riktar sig brett till många målgrupper. Regeringens styrning är mer begränsad än till en myndighet och sker främst genom de medel som tilldelas stiftelsen. Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst 6.2.2Uppgifter förs över till olika myndigheter, organisationer eller avknoppas Utredningen har övervägt alternativet att dela upp CFLL:s olika verksamhetsgrenar på andra myndigheter eller organisationer. Vissa av verksamheterna ligger nära de som finns hos andra organisationer. Verksamheter kan även avknoppas till personalen eller säljas till en aktör utanför den statliga kretsen, det vill säga på den öppna marknaden. Det som finns inom CFLL anser utredningen bör utvecklas till ett nationellt . Denna tvärvetenskapliga funktion skulle på samma sätt som andra nationella kunskapscentra kunna finnas inom ett universitet, en organisation eller en myndighet och bekostas med statliga medel. Läsombuden fyller en viktig funktion som förmedlare av lättläst litteratur och 8 SIDOR, främst inom omsorgen och äldrevården men även inom andra verksamheter. Läsombud finns också inom brukarorganisationerna. är intresseorganisationerna och engagerade i verksamheten med läsombud. Ett alternativ är att biblioteken tar ett större ansvar för verksamheten med läsombud i linje med att deras uppdrag för personer med funktionshinder förtydligats i den nya bibliotekslagen. kan också fortsatt vara den aktör som utbildar läsombuden på samma sätt som . Nyhetsinformation till de primära målgrupperna har ingen konkurrent på den privata marknaden. För personer med utvecklingsstörning eller annan funktionsnedsättning som behöver en lättläst tidning finns inget alternativ till 8 SIDOR. Tidningen behöver därför fortsätta att produceras för att det ska finnas nyhetsinformation för dem som tillhör de primära målgrupperna. Det är knappast realistiskt att 8 SIDOR skulle kunna bli en självständig tidning på samma sätt som andra tidningar och få statligt stöd endast genom presstödet. Eftersom allt fler tidningar har ekonomiska problem skulle en tidning med så liten upplaga som 8 SIDOR drabbas extra hårt. En annan mer realistisk modell kan vara att tidningen överlåts till en organisation eller drivs på entreprenad. Exempel på överlåtelse: Råd & Rön ägs av , en partipolitiskt obunden samarbetsorganisation som verkar för ökat konsumentinflytande. Exempel på entreprenad: OmVärlden ställs till förfogande av Sida. Tidningen styrs av en redaktion av fristående journalister. Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst ansvarar varje skribent. Detta är dock inte lösningar som utredningen rekommenderar för 8 SIDOR. Staten bör ta ett tydligt ansvar för tidningens fortsatta existens. Som utredningen konstaterat finns ingen annan nyhetstidning på lättläst för den primära målgruppen CFLL:s produktion av lättläst skönlitteratur och faktaböcker är en stor del av stiftelsens verksamhet. Produktionen av litteratur ligger nära både några andra myndigheters och också privata förlags arbete med tillgänglig litteratur för personer med funktionsnedsättning. Det gäller främst de privata bokförlag som producerar lättlästa böcker och SPSM:s arbete med tillgängliga läromedel. Flera privata förlag har vuxit fram . Utbudet har ökat mest med inriktning på litteratur på nivå 3 och 4 för barn och unga upp till . För vuxna är utbudet mindre. Titlar på CFLL:s nivå 1 och 2 som riktas till bl.a. personer med utvecklingsstörning, anser utredningen svårligen kan produceras utan statligt stöd eftersom de blir dyra att framställa och marknaden är liten. Tillgången till lättläst är totalt sett inte särskilt god, och att ta bort de medel som CFLL använder till produktion av lättläst litteratur skulle innebära ett minskat utbud. Ett alternativ som utredningen har övervägt är att den litteratur som produceras av CFLL läggs över till SPSM och att myndighetens läromedelsuppdrag utökas till att även utveckla, anpassa, framställa och distribuera skönlitteratur i den utsträckning behoven inte kan tillgodoses på den kommersiella marknaden. Det bör också vara möjligt att fördela de statliga medlen som ett produktionsbidrag till privata förlag för att producera lättläst efter en bedömning av behov och utbud av lättläst skönlitteratur för olika åldersgrupper och på olika lättlästa nivåer. Det får dock anses vara svårare att avgöra behovet av skönlitteratur än av läromedel eftersom behoven är mer skiftande och inte kan utgå från specifika krav i kursplanerna. En möjlig väg skulle vara att regelbundet göra en kartläggning av marknaden för litteratur och därefter, utifrån de primära målgruppernas behov för olika åldrar, bedöma vad som saknas. Detta kräver ett nära samarbete med de förlag som producerar lättläst, med målgrupperna och förmedlarna. eller litteratur för skolbruk bör i första hand vara ett uppdrag för SPSM. De ger produktionsstöd till förlag som producerar lättläst material och har också gett CFLL sådana uppdrag. Lättläst för skolbruk bör föras över till SPSM eftersom det är en utbildningsfråga och redan ingår i myndighetens läro- Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst De som fördelas från utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning bör kunna överföras till SPSM. Den konsulttjänst som finns inom CFLL för att göra bearbetningar till lättläst av olika slags texter och erbjuda kurser om att skriva lättläst är en egen verksamhet som säljer sina tjänster och i huvudsak täcker sina egna kostnader. Lättlästtjänsten kan därför relativt lätt avknoppas till en privat verksamhet. Den del som arbetar med kvalitetssäkringar och certifieringar av lättläst är dock angeläget att behålla inom ett nationella kunskapscenter. Utredningen anser emellertid att CFLL inte bör delas upp på flera olika myndigheter eftersom de byggt upp en stor kompetens på lättlästområdet och att den behöver få fortsätta så sammanhållet som möjligt. Konsekvenserna om statens insatser för lättläst delas upp på olika myndigheter eller organisationer uppfattar utredningen som ett sämre förslag och måste analyseras utifrån vad som kan hända med lättläst som helhet. De resurser som avsätts för lättläst är begränsade och innebär att insatserna måste avvägas och prioriteras noggrant, för att åtminstone täcka det behov som finns hos de primära målgrupperna. Om resurserna sprids ut skulle användarna och intresseorganisationerna få svårigheter att påverka, delta i utvärderingar och föreslå förändringar. Att dela upp insatserna på flera organisationer innebär att man splittrar de redan knappa resurserna. En samlad kunskap och kapacitet för att driva frågor om lättläst och följa utvecklingen skulle också gå förlorad. 6.2.3Överföra CFLL till en myndighet Ett samgående med en annan myndighet syftar till att kunna driva en gemensam utveckling, skapa synergier i utbud, kunskaper, kapacitet och kostnadseffektivitet. Kostnaden för gemensam ledning och administration är relativt högre för en liten verksamhet än för en stor och mer kostnadskrävande. Utvecklingsprojekt ryms inte inom en begränsad verksamhet. Utredningen har därför övervägt alternativet att CFLL:s hela verksamhet förs över till en myndighet. Då kan de olika verksamhetsdelarna och inte minst kompetensen behållas samlat, men man kan ändå få vissa synergieffekter genom att spara in på funktioner som t.ex. ekonomihantering och Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst Utredningen anser att oavsett vilken myndighet som CFLL sammanförs med, så kan det inte ske utan förändringar även inom den mottagande myndigheten. De myndigheter som vi har övervägt är MTM och SPSM. Dessa myndigheter har tillsammans uppdraget att täcka behovet av nyhetsinformation och olika slags litteratur för personer med olika funktionsnedsättningar. Deras olika verksamhetsområden överlappar delvis varandra. SPSM:s arbete med att utveckla, anpassa, framställa och distribuera läromedel anser utredningen gör att det kan övervägas om de skulle kunna vara en myndighet där CFLL:s verksamhet passar in. SPSM anpassar läromedel och gör kartläggningar om behovet samt ger produktionsstöd till förlag och producerar även läromedel själva. SPSM arbetar både med att sänka trösklarna och öka förmågan att läsa, vilket överensstämmer med CFLL:s inriktning. CFLL har fått i uppdrag att öka utbudet av lättlästa nyheter och böcker för skolbruk och på det sättet har uppdragen närmat sig varandra. Ett överförande till SPSM kan därför ses som en fortsättning på denna inriktning. SPSM är en myndighet under och inriktad på att tillgodose behovet av läromedel och lärverktyg för de olika skolformerna och skulle vid ett eventuellt samgående med få ett mycket bredare uppdrag. Utredningen bedömer dock att lättläst skönlitteratur och nyhetsinformation ligger utanför utbildningsområdet och skulle innebära en alltför stor förändring för SPSM som främst är en skolmyndighet. MTM är en myndighet som organisatoriskt ligger under precis som CFLL. Lättläst nyhetsinformation och litteratur är inte i första hand en utbildningsfråga utan handlar mer om tillgängligheten till kultur och information. Utredningen anser därför att MTM är den myndighet som är mest lämpad för att även rymma statens insatser för lättläst. Överväganden och förslag om organisation av statens insatser för lättläst MTM och CFLL är dock olika slags organisationer med olika kulturer vilket måste uppmärksammas vid en sammanslagning. MTM har till uppgift att i samverkan med biblioteken ge personer med funktionsnedsättningar tillgång till anpassad litteratur och tidningar. De ska förbättra tillgången till redan utgivna böcker, tidningar, tidskrifter och artiklar men producerar i huvudsak inget eget material. MTM arbetar med upphovsrättsskyddat material och får genom en inskränkning i upphovsrätten framställa och sprida skyddade verk till dem som behöver det. Detta skiljer sig från CFLL som producerar eget material där upphovsrätten gäller. Kontakten med biblioteken är dock en fördel för CFLL vid en sammanslagning, eftersom även de samarbetar med biblioteken i uppgiften att sprida tillgången och öka kännedomen om lättläst. MTM och CFLL kompletterar varandra om man utgår från målgrupperna. MTM:s inriktning är att sänka trösklarna genom att erbjuda talböcker och punktskriftsböcker. CFLL arbetar, som utredningen anser det, både med att sänka trösklarna och öka förmågan till att läsa.