sou · H1B31 · 2013-01-16 00:00:00 — 5 Ett enhetsdokument utgör en blankett som används för importdeklarationer. 5.4Förenklade förfaranden avseende tulldeklarationer Utredningens bedömning: Om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs, kommer förenklade förfaranden avseende tull- deklarationer att omfattas av den nya regleringen. Någon särskild reglering behöver därmed inte införas för denna typ av förenklingar. Skälen för utredningens bedömning: I artikel 62 i tullkodex regleras hur en import ska deklareras i enlighet med normalförfarandet. Vidare regleras i artikel 76 i tullkodex tre förenklade förfaranden: ofullständig deklaration, förenklat deklarationsförfarande och lokalt klarerings- förfarande. Gemensamt för dessa förenklade förfaranden är att det inte krävs en komplett tulldeklaration för att varorna ska frigöras. En kompletterande deklaration lämnas i stället i ett senare skede. Såväl förenklat deklarationsförfarande som lokalt klareringsförfarande förutsätter tillstånd hos och en av förutsättningarna för att få ett sådant är att man är kredithavare hos . När den kompletterande deklarationen har lämnats till Tull- verket har importören lämnat samma information som vid en för- tullning i enlighet med normalförfarandet. fattar beslut om beskattning först efter det att den kompletterande deklarationen har lämnats. Någon särskild reglering avseende hanteringen av mer- värdesskatt vid förenklade deklarationsförfaranden behöver därmed inte införas om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs. Utredningens bedömning: Om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs, kommer både svenska och utländska importörer som är registrerade till mervärdesskatt i att omfattas av den nya regleringen. Utländska importörer som importerar varor till för en efterföljande försäljning har, på samma sätt som svenska importörer, rätt att bli skattskyldiga till mer- värdesskatt i . Utredningens förslag åsidosätter därmed inte likabehandlingsprincipen eller skatteneutralitetsprincipen varför någon särskild reglering inte behöver införas avseende utländska importörer. Skälen för utredningens bedömning: EU:s mervärdesskattesystem bygger på ett antal rättsprinciper varav två grundprinciper är likabehandlingsprincipen och skatteneutralitetsprincipen. Principen om likabehandling innebär att jämförbara situationer inte får behandlas olika såvida det inte finns sakliga skäl för en sådan särbehandling.6 Skatteneutralitetsprincipen innebär att all ekonomisk aktivitet ska beskattas på ett helt neutralt sätt. Principen utgör därmed bl.a. hinder mot att ekonomiska aktörer som tillhandahåller samma varor och tjänster behandlas olika i mervärdesskattehänseende.7 Utredningens förslag i kapitel 4 bör därmed vara utformat på så sätt att företag i andra EU-länder som importerar varor till ska erhålla samma fördelar som motsvarande svenska företag. I ML definieras ett utländskt företag som ett företag som inte har sätet eller en fast etablering i (1 kap. 15 § ML). För ett utländskt företag som omsätter varor i kan bestämmelsen i 1 kap. 2 § 4 c ML om s.k. omvänd skattskyldighet bli tillämplig. Den utgående mervärdesskatten avseende omsättningen redovisas då i stället av köparen och det utländska företaget ska därmed inte registreras till mervärdesskatt i för omsättningen. Företaget har dock i enlighet med 1 kap. 2 d § ML möjlighet att frivilligt bli skattskyldigt till mervärdesskatt i för dessa omsättningar. Ett utländskt företag som importerar varor till för efter- följande försäljning kan därmed, på samma sätt som ett mot- svarande svenskt företag bli skattskyldigt och registreras till mervärdesskatt i . Den utländske importören kan därigenom åtnjuta den likviditetsfördel som utredningens förslag innebär, om importören anser att denna fördel väger tyngre än möjligheten att slippa en mervärdesskatteregistrering i . Utredningen har inte heller funnit att förslaget skulle åsidosätta likabehandlingsprincipen eller skatteneutralitetsprincipen på något annat sätt. Utredningen anser därför att någon särskild reglering avseende utländska importörer inte behöver införas. 6Mål C-215/85 Bundesanstalt für landwirtschaftliche Marktordnung mot Raiffeisen Hauptgenossenschaft eG, ECR 1987 p. 01279, punkt 23. 7Mål C-216/97 och mot Commissioners of Customs and Excise, 1999 I-04947, punkt 20. 5.6Skatteupplag, tillfälligt lager och tullager Utredningens förslag: Om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs, kommer import i samband med uppläggning av varor på skatteupplag, tillfälligt lager eller tullager att omfattas av den nya regleringen. ska alltid vara beskattnings- myndighet i de fall varor, som lagrats på tullager eller tillfälligt lager och inte omsatts , anmäls till fri om- sättning och fri förbrukning av någon som är registrerad till mervärdesskatt i . Vidare ska uttag från tillfälligt lager och tullager omfattas av den nya regleringen avseende mer- värdesskatt för import. Skälen för utredningens förslag En import av varor som räknas upp i 9 c kap. 9 § ML (bl.a. diverse metaller och spannmål) är undantagen från mervärdesskatt om de importerade varorna ska placeras i ett godkänt skatteupplag i (9 c kap. 1 § första stycket 1 ML). En förutsättning för detta är dock att importen inte syftar till slutlig användning eller förbrukning (9 c kap. 1 § andra stycket ML). Importören ska vid importen yrka om undantag från mervärdesskatt genom att ange upplaghavarens namn, adress och registreringsnummer till mer- värdesskatt i fält 44 i tulldeklarationen. Varorna anses efter tull- taxeringen ha övergått till fri omsättning och fri förbrukning och blir beskattningsmyndighet (18 a § MF). När varan tas ut från skatteupplaget ska mervärdesskatt betalas såvida inte varan ska säljas till ett annat EU-land, exporteras eller transporteras till ett annat skatteupplag (9 c kap. 4 § ML). Mer- värdesskatten utgör vanlig utgående skatt som redovisas till genom skattedeklarationen. är således alltid beskattningsmyndighet i dessa fall och skatten ska alltid redovisas i skattedeklarationen. Om utred- ningens förslag i kapitel 4 genomförs behöver därmed någon särskild reglering avseende import av varor till ett skatteupplag i inte införas. Tillfälligt lager och tullager Enligt 9 c kap 1 § 3 ML är omsättningar av varor som görs i ett till- fälligt lager, tullager, frizon eller frilager undantagna från mervärdesskatt. En förutsättning för att dessa omsättningar ska vara undantagna är dock att omsättningarna inte syftar till slutlig användning eller förbrukning. När varorna sedan tas ut från lagret ska de beskattas av antingen eller . Eftersom det enligt uppgift från inte finns några frizoner eller frilager i , går utredningen i det följande inte in på dessa lagertyper. För det fall ett sådant lager skulle uppkomma, blir mervärdesskattehanteringen identisk med hanteringen vid uttag av varor från tillfälligt lager och tullager som beskrivs nedan. Ett tillfälligt lager används endast för tillfällig lagring av varor som kommer till (som längst för varor som kommer med fartyg och om varan kommer med annat transportmedel till ). Lagret finns i men omsättningar i ett sådant lager är, som ovan nämnts, undantagna från mervärdesskatt. Varorna i ett tillfälligt lager har, till skillnad från varor i ett skatteupplag, inte övergått till fri omsättning och utgör därför icke-unionsvaror. I ett tullager i kan icke- unionsvaror (dvs. varor som inte har övergått till fri omsättning) lagras . På samma sätt som i tillfälliga lager är omsättningar av varor i denna typ av lager undantagna från mer- värdesskatt. Om en vara inte har omsatts är beskattningsmyndighet när varan tas ut från lagret. anmäls till för övergång till fri omsättning och fri förbrukning på samma sätt som vid en vanlig import. Enligt 9 c kap 4 § andra stycket ML ska dock mervärdesskatt för import inte tas ut i de fall skattskyldighet för uttag av en vara från ett tillfälligt lager eller tullager inträder som för importen. I stället ska skatt avseende själva uttaget av varan ur lagret tas ut (dvs. vanlig utgående mervärdesskatt). Om en vara inte har omsatts skulle därmed utredningens förslag i kapitel 4 inne- bära att varan fortfarande ska anmälas till för övergång till fri omsättning och fri förbrukning men att blir beskattningsmyndighet för mervärdesskatten om importören är registrerad till mervärdesskatt i . (Om importören inte är registrerad till mervärdesskatt är även i fortsättningen beskattningsmyndighet för mervärdesskatten.) För att utredningens förslag ska kunna genomföras behöver därmed bestämmelsen i 18 a § MF angående tillämplig beskattningsmyndighet anpassas så att är beskattningsmyndighet i de fall varor som lagrats på tullager eller tillfälligt lager och som inte har omsatts anmäls till fri omsättning och fri förbrukning av någon som är registrerad till mervärdesskatt i (se vidare avsnitt 4.6). Vidare behöver det i 9 c kap. 4 § ML stadgas att den vanliga mervärdesskatt som ska tas ut när en vara upphör att vara placerad på ett tillfälligt lager eller tullager ska jämställas med mervärdes- skatt vid import. Detta för att uttag av varor från tillfälliga lager och tullager ska omfattas av den nya regleringen avseende mer- värdesskatt vid import. Om en vara har omsatts är beskattningsmyndighet när varan tas ut från lagret (18 a § andra stycket MF och 9 c kap. 1 § första stycket 3 ML). anmäls till för övergång till fri omsättning och fri förbrukning men ska inte ta ut mervärdesskatt avseende importen (9 c kap. 4 § andra stycket ML). ska informeras om att det har skett en omsättning i det tillfälliga lagret/tullagret genom att detta anges i fält 44 i tulldeklarationen tillsammans med säljarens och köparens namn, adress och registreringsnummer till mervärdesskatt. Mervärdesskatten ska därmed i stället redovisas genom skattedeklarationen till av den av köparen och säljaren som tar ut varan ur lagret. Utredningens förslag i kapitel 4 skulle därmed inte påverka hanteringen av mervärdesskatt i dessa fall, varför någon särskild reglering inte behöver införas. 6Frågor om omprövning, kontroll, frihet från skatt vid import m.m. Om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs så kommer att gälla när är beskattningsmyndighet, och tullagstiftningen i de fallen är beskattningsmyndighet. Detta eftersom SFL gäller för skatt, t.ex. mervärdesskatt, men inte för skatt som tas ut enligt tullagen (2 kap. 1 § SFL). Det innebär således att om omprövning och överklagande, ränta, befrielse, skattetillägg, skönstaxering, inhibition, företrädar- ansvar samt indrivning kommer att gälla för mervärdesskatt vid import när importören är registrerad till mervärdesskatt i . Det innebär också att tullagstiftningens regler om kredittillstånd (5 kap. 8 § tullagen), ställande av säkerhet (5 kap. 9 § andra stycket tullagen), solidariskt betalningsansvar (artikel 213 i tullkodex), försäljning av varor genom tullauktion (5 kap. 26–28 §§ tullagen) inte längre kommer att gälla när är beskattnings- myndighet. Varans värde för tulländamål (tullvärdet) Reglerna om beskattningsunderlaget för mervärdesskatt vid import finns i 7 kap. 8–11 §§ ML och i artiklarna 85–89 i mervärdesskatte- direktivet. Enligt direktivet utgörs underlaget av tullvärdet (bestämt i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser) med tillägg för bl.a. tull och bikostnader (artikel 85–86). Av 7 kap. 8 § ML framgår att tullvärdet ska bestämmas i enlighet med tullkodex. I är det som ansvarar för tullfrågor och som fastställer tull (1 § förordningen med instruktion för ). Se även avsnitt 4.1. fastställer , med ledning av tulldeklaration eller motsvarande uppgifter, tull som ska betalas vid import, s.k. tull- taxering (5 kap. 1 § tullagen). I samband med taxeringen bestämmer verket också tullvärdet för en viss import. (Även om tullen uppgår till noll kronor meddelas ett tulltaxeringsbeslut.) Det är således som bestämmer tullvärdet i enlighet med bestämmel- serna i tullkodex. Utredningens bedömning: Det är som vid tull- taxeringen bestämmer varans värde för tulländamål (tullvärdet) för en viss import. Om även kunde bestämma eller ompröva tullvärdet så skulle det kunna finnas mer än ett tull- värde för en och samma import. Utredningen föreslår därför inte någon ändring av gällande rätt. kan därför inte ompröva det tullvärde som åsatt. Den som vill begära omprövning av, eller överklaga, ett beslut om mervärdesskatt vid import på den grunden att tullvärdet är felaktigt måste därför först vända sig till . Skälen för utredningens bedömning: Utredningen föreslår ingen materiell ändring av bestämmelserna om beskattningsunderlaget, men föreslår ett förtydligande i 7 kap. 8 § ML. I den paragrafen föreslås ett tillägg som klargör att tullvärdet bestäms av (se avsnitt 4.5). Syftet är att tydliggöra vilken myndighet som bestämmer tullvärdet. Därutöver föreslås att tullvärdet alltid ska framgå av tullräkning eller tullkvitto och att importören alltid ska få ett exemplar av denna eller på annat sätt underrättas av om innehållet i tullräkningen (se avsnitt 4.5). Om utredningens förslag genomförs kommer importörer som är registrerade till mervärdesskatt i att redovisa det fullständiga underlaget för mervärdesskatt vid import och själva skatten i skattedeklaration. Därefter beslutar om samtliga upp- gifter i skattedeklarationen och därmed även om den utgående skatten vid import1. om omprövning och överklagande kommer att gälla för den som vill begära ändring av ett beslut om mervärdesskatt. En konsekvens av att det är som bestämmer tullvärdet är emellertid att inte kan ompröva detta värde. 1 Om en skattedeklaration har lämnats i rätt tid och på rätt sätt anses ett beslut om mervärdesskatten ha fattats i enlighet med deklarationen (53 kap. 2 § SFL). vill begära omprövning av eller överklaga tullvärdet för en viss import måste därför även i fortsättningen vända sig till och tullagstiftningens förfaranderegler kommer att bli tillämpliga. Om grunden för en begäran om omprövning eller överklagande av ett beslut om mervärdesskatt vid import är ett ändrat tullvärde så kan detta således inte ändras av . Först sedan bestämt ett nytt tullvärde kan ompröva beslutet om mervärdesskatt. beslut kan enligt huvudregeln omprövas inom en sexårsfrist. (En begäran om omprövning ska ha kommit in till senast det sjätte året efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut, 66 kap. 7 § SFL.) För beslut gäller emellertid i huvudsak treårsfrister, dvs. (artikel 221.3 i och artikel 236 i tullkodex2). Omprövningstiden skiljer sig således åt mellan och . De kan därför hända att ett beslut om tullvärde vinner laga kraft medan den därpå belöpande mervärdesskatten vid import fortfarande kan omprövas. Utredningen föreslår dock inte någon ändring av dessa regler. Nästan all mervärdesskatt vid import som kommer att redovisas till är avdragsgill vilket gör att långa omprövningsfrister inte är lika viktigt för en importör med full avdragsrätt. Vidare innebär utredningens förslag inte att någon importör hamnar i sämre läge jämfört med då kortare frister gäller för alla omprövningar som rör utgående mervärdesskatt. Olika tidsfrister kan dock skapa problem. Exempelvis kan en domstolsprocess avseende ett överklagat tullvärde dra ut och när ett nytt tullvärde bestämts kan omprövningstiden för skattebeslutet ha löpt ut. I sådana fall bör importören som denne överklagar beslutet hos skicka in en begäran om omprövning till . Utredningen föreslår dock inte heller här, av samma skäl som redogjorts för ovan, några ändrade regler. Eventuella problem bör kunna avhjälpas eller i vart fall minimeras genom att och samarbetar och genom att myndigheterna ger information och råd till deklaran- terna. Slutligen bör problemet inte vara av någon större omfattning eftersom de flesta importörer har full avdragsrätt. Det är endast när importören saknar eller har begränsad avdragsrätt som ett ändrat tullvärde kan innebära mera skatt att betala eller att återfå. 2 Antingen efter den dag då tullskulden uppkom (bokföring i efterhand, artikel 221.3 i tullkodex) eller på ansökan som inges från den dag då gäldenären underrättades om tullbeloppet (artikel 236 i tullkodex). Om , t.ex. efter domstols dom, sänker tullvärdet beträffande en import där beslut om mervärdesskatten redan vunnit laga kraft så kan skattebeslutet inte längre omprövas. har dock möjlighet – men ingen skyldighet – att på eget initiativ ompröva ett beslut till fördel för den som beslutet gäller och detta gäller även om beslutet vunnit laga kraft (66 kap. 19 § SFL). Beslutet kan ju ha inneburit skatt att betala och eventuellt också skattetillägg. Om väljer att inte ompröva sitt beslut kan detta emellertid inte överklagas. Vidare har importören möjlighet att ansöka om resning, eller möjligen återställande av försutten tid, i enlighet med reglerna i 37 b–c §§ förvaltningsprocesslagen, 1971:291. Som grund för en resningsansökan skulle importören då kunna anföra att det tillkommit nya omständigheter i form av nytt tullvärde efter det att det lagakraftvunna skattebeslutet kom till. Huruvida detta kommer att vinna framgång blir dock en fråga för rättstillämpningen. Beslut till importörens nackdel Utredningens bedömning: Mervärdesskatt som redovisas till är i regel avdragsgill. Utredningen gör därför bedömningen att de skillnader som finns i tullagstiftningens och om tidsfrister oftast kommer att sakna betydelse. Det är därför inte är motiverat att införa någon särreglering. Skälen för utredningens bedömning: För ett beslut som är till nackdel för den skattskyldige gäller särskilda regler om tidsfrister i SFL. Om inte vissa förutsättningar föreligger (t.ex. att oriktig uppgift lämnats) ska nackdelsbeslut meddelas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret gick ut (66 kap. 21 § SFL). Om på eget initiativ vill initiera en omprövning till nackdel för en importör ska detta således göras . Därefter är s.k. efterbeskattning endast möjligt under vissa särskilda förutsättningar, t.ex. att oriktig uppgift har lämnats (66 kap. 27 §). För gäller i huvudsak treårsfrister. Om ändrar tullvärdet till importörens fördel innebär reglerna således att omprövningsfristen är längre för beslut. Det problem som kan uppstå är det ovan beskrivna, t.ex. att en domstolsprocess angående tullvärdet drar ut . Om i stället ändrar tullvärdet till importörens nackdel och detta sker inom tvåårs- fristen i 66 kap. 21 § SFL kan välja att ompröva även mervärdesskatten på eget initiativ. ska enligt utred- ningens förslag till informationsutbyte informeras av om att tullvärdet har ändrats (se vidare kapitel 7). Om beslut meddelas efter att tvåårsfristen i SFL gått ut måste någon av förutsättningarna för efterbeskattning i 66 kap. 27 § SFL vara uppfyllda för att på eget initiativ ska kunna ompröva beslutet om mervärdesskatt vid import till nackdel för den som beslutet gäller, t.ex. att oriktig uppgift lämnats eller att deklaration inte har lämnats. Den senare situationen kan uppstå då omprövar tullvärdet till importörens nackdel av den treårsfrist som gäller för eller ännu senare t.ex. efter domstols dom. Mervärdesskatt vid import är dock i de flesta fallen avdragsgill (är endast beskattningsmyndighet när importören är registrerad till mervärdesskatt i ). Om full avdragsrätt föreligger så innebär omprövningen inte någon ökad intäkt eller kostnad vare sig för staten eller för importören. Det är därför endast då avdragsrätten är begränsad som situationen är av någon reell betydelse. Om så är fallet och oriktig uppgift lämnats kan ändå besluta om omprövning eftersom förutsätt- ningarna för efterbeskattning då är uppfyllda (givet att det sker inom den sexårsfrist som gäller för efterbeskattning). Det är således när tullvärdet ändras efter tvåårsfristens utgång, impor- törens avdragsrätt är begränsad och oriktig uppgift saknas som situationen kan uppstå att , trots beslut om ändrat tullvärde, inte kan ompröva beslutet om mervärdesskatt vid import på eget initiativ trots att även mervärdesskatten borde omprövas. (Situationen kan också uppstå om tullvärdet ändras efter sexårs- fristens utgång, t.ex. efter domstols dom.) Detta innebär en liten nackdel för staten och motsvarande fördel för de importörer som redovisar skatten till jämfört med de som redovisar till . (Om är beskattningsmyndighet gäller samma frister för både tull och mervärdesskatt). Utredningen bedömer att skillnaden i regler vad gäller tidsfrister oftast kommer att sakna betydelse eftersom mervärdesskatt vid import som redovisas till i regel är avdragsgill. Det är därför inte motiverat att införa någon särreglering. En möjlighet vore annars att komplettera bestämmelsen i 66 kap. 27 § SFL, dvs. förutsättningarna för efterbeskattning, med situationen att Tull- verket fattat ett nytt beslut om tullvärdet. leder inte heller detta till att reglerna blir exakt likadana. (Tidsfristen för efterbeskattning för importören blir då för den importör som redovisar till , jämfört med den treårsfrist som gäller för de som redovisar mervärdesskatt till .) Frågor om anstånd m.m. Beslut enligt SFL gäller (68 kap.1 § SFL), vilket innebär att de också kan verkställas . Ett beslut som Skatte- verket fattar om mervärdesskatt vid import gäller därför omedel- bart. Om en importör vill begära omprövning av, eller överklaga, ett beslut om mervärdesskatt på den grunden att tullvärdet är felaktigt måste importören, som redogjorts för ovan, först vända sig till för att erhålla ett ändrat tullvärde. Om impor- tören begär omprövning eller överklagar beslut innan ett nytt tullvärde erhållits kan eller förvaltnings- domstolen avslå begäran respektive överklagandet. En annan möjlighet är, under förutsättning att domstolen eller myndigheten finner att förutsättningar för detta föreligger3, att avvakta med att avgörande. Oavsett vilket alternativ som väljs så är det ursprungliga skatte- beslutet verkställbart, dvs. om det innebär skatt att betala så ska mervärdesskatten vid import erläggas oavsett begäran om ompröv- ning eller överklagande. Importören kan dock välja att begära anstånd med betalningen i enlighet med reglerna i 63 kap. SFL. Det blir då upp till att, med tillämpning av dessa regler, bedöma om förutsättningar för anstånd föreligger. Anstånd ska dock i regel alltid beviljas vad gäller skattetillägg om den som skattetillägget gäller överklagat ett skattebeslut till förvaltnings- rätten eller begärt omprövning (63 kap. 7 § SFL). Frågan om anstånd kan också aktualiseras i de fallen fattar beslut om att höja ett tullvärde och sedan med anledning av detta på eget initiativ omprövar mervärdesskatten vid import till nackdel för den som beslutet gäller. Om beslutet innebär skatt att betala kan importören givetvis även i denna situation begära omprövning eller överklaga samt vända sig till och begära anstånd med att betala skatten. 3 Jämför t.ex. beslut av JO , dnr 1792-2007. 6.2Myndigheterna bör informera om förfarandereglerna Det följer av myndigheternas allmänna serviceskyldighet att om någon av misstag vänder sig till fel myndighet så bör myndigheten hjälpa honom eller henne till rätta (4 § tredje stycket förvaltnings- lagen, 1986:223, förkortad FL). I de fallen det rör sig om en handling som sänts till fel myndighet bör hjälpen ges genom att myndigheten skickar denna till rätt myndighet. Det kan också vara lämpligt att den enskilde underrättas om detta och om det är oklart till vem som den enskilde vänder sig till så bör myndigheten försöka ta reda på detta. Om en begäran om omprövning eller överklagande sänds till fel myndighet så bör det därför följa av 4 § FL att och ska skicka den till rätt myndighet samt underrätta den enskilde om detta. Om det dessutom föreligger oklarheter bör myndigheten försöka hjälpa den enskilde till rätta. Myndigheterna ska också lämna upplysningar, vägledning och råd och annan sådan hjälp i frågor som rör deras verksamhetsområden (4 § första stycket FL). Av det följer att och bör hjälpa importörer och andra att tillämpa reglerna kring t.ex. omprövningar.