sou · H0B390 · 2013-01-01 00:00:00 — 8.3Bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen som införts för att skydda s.k. överskottsinformation vid direktåtkomst eller liknande elektroniska utlämnanden Beträffande överskottsinformation vid direktåtkomst har det införts sekretessbestämmelser som på olika sätt begränsar insynen i dessa upptagningar. Den generella bestämmelsen i 11 kap. 4 § OSL om överföring av sekretess vid direktåtkomst har införts för att tillse att uppgifter som en mottagarmyndighet visserligen har teknisk tillgång till men som inte förs in i den verksamhet som omfattas av myndighetens primära sekretessbestämmelser, ska ha ett fortsatt sekretesskydd hos mottagarmyndigheten. Därutöver har det i några fall införts bestämmelser som föreskriver absolut sekretess för överskottsinformation inom vissa områden, dels bestämmelsen i 25 kap. 2 § OSL om absolut sekretess för ospärrade patientuppgifter vid sammanhållen journalföring, dels bestämmelsen i 15 kap. 1 a § OSL om utrikessekretess vid direktåtkomst. I sammanhanget bör även nämnas att det finns sekretessbestämmelser som gäller i verksamhet som avser förande av eller uttag ur ett visst register eller en viss databas, s.k. databassekretess. 8.3.1Vad avses med överskottsinformation och direktåtkomst När vi i det följande talar om överskottsinformation avses, om inget annat sägs, sådan information hos en värdmyndighet som gjorts tillgänglig för en mottagarmyndighet på sätt som anges i 2 kap. 3 § andra stycket och 6 § TF men som mottagarmyndigheten ännu inte har utnyttjat genom att vidta någon åtgärd som innebär att informationen överförs till mottagarmyndigheten t.ex. genom att läsas av en befattningshavare eller genom att hämtas för att bifogas den egna verksamhetsdokumentationen. Överskottsinformation omfattar både sådana uppgifter som en mottagarmyndighet inte har rätt att ta fram i sin verksamhet och sådana uppgifter som den i och för sig får men ännu inte har eller kanske aldrig kommer att få behov av att ta fram i sin verksamhet. Med direktåtkomst avses – liksom tidigare i framställningen – ett elektroniskt utlämnande mellan myndigheter som tekniskt innebär att överskottsinformation blir tillgänglig för mottagarmyndigheten. Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst 8.3.2Överföring av sekretess vid direktåtkomst (11 kap. 4 och 8 §§ OSL) I samband med att lagändringar gjordes för att möjliggöra ett utökat elektroniskt informationsutbyte mellan några myndigheter, bl.a. , , och , infördes en ny bestämmelse 13 kap. 3 a § i dåvarande sekretesslagen (1980:100) i syfte att uppgifter som i samband med direktåtkomst görs tillgängliga för en mottagarmyndighet ska få ett lämpligt sekretesskydd där (prop. 2007/08:160). Bestämmelsen finns numera intagen i 11 kap. 4 § OSL. Bestämmelsen innebär att i de fall en mottagarmyndighet har direktåtkomst till en upptagning för automatiserad behandling hos en värdmyndighet och en uppgift i denna upptagning är sekretessreglerad hos värdmyndigheten, så överförs värdmyndighetens sekretess för uppgiften i upptagningen till mottagarmyndigheten (sekundär sekretess). På så sätt förhindras att uppgifter i upptagningen som är sekretessreglerade hos värdmyndigheten blir offentliga hos mottagarmyndigheten. Enligt bestämmelsen överförs dock inte värdmyndighetens sekretess när det gäller tillgängliga uppgifter som tas in i beslut hos en mottagarmyndighet. Begreppet direktåtkomst förekommer i rubriken till bestämmelsen men inte i dess ordalydelse. I bestämmelsen talas om att en myndighet hos en annan myndighet har elektronisk tillgång till en upptagning för automatiserad behandling. Härmed avses enligt motiven att upptagningen ska vara tillgänglig hos den mottagande myndigheten på ett sådant sätt som avses i 2 kap. 3 § andra stycket första meningen TF, dvs. upptagningen ska vara tillgänglig med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas (a. prop. s. 164). Enligt 11 kap. 8 § OSL gäller att sekretess som är direkt tillämplig hos den mottagande myndigheten, s.k. primär sekretess, har företräde framför överförd sekretess och det oavsett om den primära sekretessen är starkare eller svagare än den överförda sekretessen. Även uttryckliga undantag från den primära sekretessbestämmelsens tillämpningsområde har företräde framför den överförda sekretessen (a. prop. s. 76). I praktiken syftar konstruktionen alltså till att uppgifter som är tekniskt tillgängliga för en mottagarmyndighet men som inte omfattas av någon sekretessreglering hos den myndigheten ska, genom den från värdmyndigheten överförda sekre- Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst tessen, behålla sitt sekretesskydd. I de fall direktåtkomsten faktiskt används av mottagarmyndigheten till att bereda sig tillgång till uppgifter t.ex. genom läsning eller uttag ur en tillgänglig upptagning medför den aktuella lagregleringen att dessa uppgifter normalt sekretessregleras av en för mottagarmyndighetens verksamhet tillämplig primär sekretessbestämmelse. Med hänsyn till att primära sekretessbestämmelser hos mottagarmyndigheten, enligt vad som följer av 11 kap. 8 § OSL, har företräde framför den från värdmyndigheten överförda sekretessen, gjordes i motiven till bestämmelsen bedömningen att bestämmelsen i 4 § samma kapitel om överföring av sekretess vid direktåtkomst inte rubbade den grundläggande principen i sekretesslagstiftningen att sekretessbehovet alltid ska vägas mot insynsintresset samt att denna avvägning kan utfalla på skilda sätt hos olika myndigheter och inom olika områden (a. prop. s. 34 och 75 f.). 8.3.3Absolut sekretess (25 kap. 2 § och 15 kap. 1 a § OSL) Den omständigheten att överskottsinformation vid direktåtkomst normalt blir allmän handling hos en mottagarmyndighet och att allmänheten därför även hos mottagarmyndigheten kan begära att få ut informationen innebär att en mottagarmyndighet, även i situationer när den av integritetsskäl egentligen kanske bör vara förhindrad att ens titta på uppgifterna i fråga, har att göra en prövning av om den begärda handlingen ska lämnas ut eller inte. måste alltså ta del av uppgifterna för att pröva om de omfattas av någon sekretessreglering och, om så är fallet, göra en sekretessprövning gentemot ett skaderekvisit. Som har påpekas tidigare utgör detta en konsekvens av konstruktionen av 2 kap. tryckfrihetsförordningen som kanske inte står helt i samklang med intresset av att skydda enskildas personliga integritet genom att i möjligaste mån förhindra en obefogat stor spridning av uppgifter mellan myndigheter. För att förhindra att en mottagarmyndighet vid en begäran om utfående av allmän handling måste ta del av uppgifter i en upptagning som myndigheten visserligen har direktåtkomst till men som den enligt dataskyddsbestämmelser är förhindrad att titta på, har det därför införts bestämmelser om absolut sekretess för överskottsinformation dels vid sammanhållen journalföring (25 kap. 2 § OSL), dels för uppgifter i utländska databaser (15 kap. 1 a § OSL). Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst Absolut sekretess vid sammanhållen journalföring Vid sammanhållen journalföring mellan flera olika vårdgivare – vilket kan innebära olika slags systemlösningar där vårdgivare kan ge och få direktåtkomst till varandras patientinformation – får enligt patientdatalagen (2008:355) en mottagande vårdgivare (vårdgivare ) som huvudregel bara ta del av patientuppgifter som andra vårdgivare lagt in i systemet om a) vårdgivare har en aktuell patientrelation med patienten i fråga, b) uppgifterna kan antas ha betydelse för vården och c) patienten dessutom lämnar sitt aktiva samtycke till att vårdgivare tar del av andra vårdgivares uppgifter. Även om dessa förutsättningar inte är uppfyllda och vårdgivare därför inte har rätt att titta på andra vårdgivares uppgifter, är dessa andra vårdgivares uppgifter allmänna handlingar hos vårdgivare förutsatt att denna är en hälso- och sjukvårdsmyndighet eller annat organ som har att tillämpa 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Enskilda har därmed rätt att vända sig till vårdgivare och begära att få ta del av upptagningar som andra vårdgivare gjort tekniskt tillgängliga för vårdgivare . Med anledning av att en sekretessprövning mot ett skaderekvisit normalt kräver att befattningshavare granskar den handling som begärs ut, infördes i den numera upphävda sekretesslagen en sekretessbestämmelse med innebörd att det gäller absolut sekretess för andra vårdgivares uppgifter som en vårdgivare har teknisk tillgång till, men som vårdgivaren inte har rätt att titta på enligt patientdatalagen. Bestämmelsen är införd i 25 kap. 2 § första stycket OSL. Konstruktionen innebär att hälso- och sjukvårdspersonalen hos vårdgivare vid en begäran om utfående av sådana uppgifter inte behöver, i den mån det skulle stå i strid mot bestämmelserna i patientdatalagen, ta del av de begärda uppgifterna för att kunna avgöra sekretessfrågan (se prop. 2007/08:126 s. 126 f.). I de fall vårdgivare däremot har rätt enligt patientdatalagen att ta del av andra vårdgivares uppgifter, dvs. förutsättningarna enligt patientdatalagen är uppfyllda, eller vårdgivare har tagit del av uppgifterna med stöd av patientdatalagens bestämmelser om sammanhållen journalföring, gäller i stället enligt bestämmelsens andra stycke sekretess för andra vårdgivares uppgifter med ett omvänt skaderekvisit, dvs. med samma slags sekretess som enligt ordinär hälso- och sjukvårdssekretess (25 kap. 1 § OSL). För att en vårdgivare vid prövning av en begäran om utfående av allmän handling avseende uppgift i upptagning som gjorts tillgänglig av en annan vårdgivare ska kunna SOU 2012:90 Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst ta ställning till om den har behandlat ospärrade uppgifter avseende patienten med stöd av patientdatalagen eller inte, dvs. om begäran ska prövas utifrån första eller andra stycket i 25 kap. 2 § OSL, krävs att vårdgivarens egen åtkomstdokumentation, dvs. den egna behandlingshistoriken eller loggen, är sökbar (a. prop. s. 132). Bestämmelsen i 25 kap. 2 § OSL kompletteras av en bestämmelse i patientdatalagen (6 kap. 2 § sista stycket) med innebörd att en vårdgivare är skyldig att, när denne gör uppgifter om en patient tillgängliga i ett system för sammanhållen journalföring, införa en uppgift i systemet om att det finns ospärrade uppgifter om patienten. Andra vårdgivare ska kunna ta del av denna uppgift utan att ta del av vilken vårdgivare som har gjort uppgiften tillgänglig och övriga uppgifters innehåll. En vårdgivare kan således, utan att ta del av känsliga uppgifter, se om det finns ospärrade uppgifter avseende en viss person i systemet eller inte. Syftet med bestämmelsen är bl.a. att vårdgivare som är anslutna till ett system med sammanhållen journalföring ska kunna pröva om en begäran om utfående av en allmän handling avseende en viss person kan avslås redan på den grunden att det inte förvaras någon sådan handling hos myndigheten. Vid en begäran om utfående av en allmän handling räcker det således för vårdgivaren att konstatera att det saknas en anteckning om att det finns ospärrade uppgifter i systemet för att begäran ska kunna avslås på den grunden det inte förvaras någon sådan handling hos myndigheten. Absolut sekretess för uppgifter i utländska databaser Av 15 kap. 1 a § OSL följer att sekretess gäller för uppgift som en myndighet har elektronisk tillgång till i en upptagning för automatiserad behandling hos en annan stat eller mellanfolklig organisation, om myndigheten inte får behandla uppgiften enligt en bindande EU-rättsakt eller ett av eller EU ingånget avtal med en annan stat eller mellanfolklig organisation. Sekretessgrunden för bestämmelsen, som trädde ikraft , är skyddet för rikets förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation (2 kap. 2 § första stycket TF). I motiven till bestämmelsen konstateras att uppgifter i utländska databaser, som i samband med direktåtkomst görs elektroniskt tillgängliga för en svensk mottagarmyndighet, är allmän handling hos den svenska myndigheten även Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst om myndigheten till följd av ändamålsbegränsningar eller villkorade sökbegränsningar inte har rätt att behandla uppgifterna (prop. 2011/12:157 s. 8). Vid en begäran om att få ta del av en allmän handling enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen är den svenska myndigheten alltså skyldig att söka fram och i vissa fall lämna ut uppgifter som inte omfattas av överenskommelsen om informationsutbyte, eftersom uppgifterna är tekniskt tillgängliga för myndigheten och därmed utgör allmänna handlingar. Syftet med bestämmelsen är att säkerställa att svenska myndigheter inte ska behöva göra sökningar i databaser hos andra stater eller mellanfolkliga organisationer som skulle kunna anses vara i strid med unionsrätten eller våra folkrättsliga förpliktelser. För att bestämmelsen ska fylla sitt syfte har den utformats så att den kan tillämpas utan att en sökning måste göras. Bestämmelsen föreskriver därför absolut sekretess för de uppgifter som den svenska myndigheten har tillgång till i den utländska databasen men som myndigheten inte får behandla. Den starka sekretessen anges i motiven (a. prop. s. 14) vara en förutsättning för att ska kunna ha ett effektivt och förtroendefullt internationellt samarbete. Behovet av bestämmelsen uppkom med anledning av samarbetet inom EU mellan brottsbrottsbekämpande myndigheter. I motiven konstateras dock att det inte är enbart på detta område som det är aktuellt med direktåtkomst till utländska databaser, utan även t.ex. Transportstyrelsen har direktåtkomst till utländska databaser (a. prop. s. 12). Eftersom det aktuella problemet uppstår vid de flesta fall av internationellt uppgiftsutbyte genom direktåtkomst har bestämmelsen gjorts generell. Se avsnitt 5.5.2.4 angående exempel på sådana informationsutbyten som omfattas av bestämmelsen. Någon generell bestämmelse om databassekretess finns inte i offentlighets- och sekretesslagen. Sådana bestämmelser finns endast för vissa angivna register eller databaser, se t.ex. 27 kap. 1 § andra stycket (beskattningsdatabas), 27 kap. 3 § (tulldatabas), 34 kap. 2 § (utsöknings- och indrivningsdatabasen) och 35 kap. 3 § (belastningsregistret). Styrkan i sekretessbestämmelserna är densamma som gäller hos den registerförande myndigheten. Således gäller absolut sekretess för uppgifter i t.ex. Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst beskattningsdatabas medan styrkan på sekretessen i utsöknings- och indrivningsdatabasen är reglerad med ett omvänt skaderekvisit. En bestämmelse om databassekretess är en primär sekretessbestämmelse såväl hos den myndighet som för databasen eller registret som hos direktanslutna myndigheter så länge dessa bara har uppgifterna tillgängliga på skärmen (prop. 2007/08:160 s. 95 f.). Mottagarmyndigheter ska således, enligt 11 kap. 8 § OSL, tillämpa bestämmelsen som en primär sekretessbestämmelse och inte som en sekundär sekretessbestämmelse. Först om en mottagarmyndighet gör ett utdrag ur registret eller databasen eller på annat sätt använder uppgifterna i sin verksamhet upphör databassekretessbestämmelsen att vara tillämplig på uppgiften hos mottagarmyndigheten. Då kan i stället andra sekretessbestämmelser som gäller i de aktuella verksamheterna vara tillämpliga på uppgiften. När det t.ex. gäller skuldsaneringsärenden hos så får myndigheten ha direktåtkomst till beskattningsdatabas. Så länge inte använt sig av direktåtkomsten för att hämta in uppgifter till ett skuldsaneringsärende, dvs. när uppgifterna endast är tekniskt tillgängliga hos , gäller sekretess för dessa uppgifter enligt databassekretess i 27 kap. 1 § andra stycket 1 OSL (absolut sekretess). När hämtar ut en uppgift i beskattningsdatabasen genom att t.ex. dra ut den på papper eller på annat sätt använda den i sin verksamhet upphör databassekretessen att gälla, dock blir bestämmelsen i 34 kap. 6 § OSL om sekretess i skuldsaneringsärenden (rakt skaderekvisit) hos tillämplig för uppgiften. 8.4Ger den befintliga regleringen i offentlighets- och sekretesslagen ett tillräckligt skydd för överskottsinformation vid direktåtkomst? 8.4.1Tillämpningen av 11 kap. 4 och 8 §§ OSL Bestämmelsen i 11 kap. 4 § OSL om överföring av sekretess och bestämmelsen i 8 § samma kapitel syftar till att uppgifter, som är tekniskt tillgängliga för en mottagarmyndighet men som inte omfattas av någon sekretessreglering hos den myndigheten, ska behålla sitt sekretesskydd genom den från värdmyndigheten överförda sekretessen. Om uppgifterna som görs tillgängliga via direktåtkomst Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst är sekretessreglerade till skydd för samma intresse hos mottagarmyndigheten är dock den sekretessbestämmelse som gäller hos värdmyndigheten inte tillämplig. Om en värdmyndighets uppgiftsskyldighet till en mottagarmyndighet tillgodoses genom direktåtkomst innebär det ofta att även överskottsinformation blir tekniskt tillgänglig för mottagarmyndigheten. Beroende på hur mottagarmyndighetens materiella sekretessbestämmelser är utformade, särskilt avseende sekretessens räckvidd, kan konstruktionen med överföring av sekretess vid en tillämpning av 11 kap. 4 § OSL tillsammans med 8 § i samma kapitel medföra att även överskottsinformationen kan komma att omfattas av mottagarmyndighetens sekretessreglering. Beroende på styrkan i mottagarmyndighetens sekretessreglering för uppgiften kan överskottsinformationen därigenom få ett svagare sekretesskydd hos mottagarmyndigheten än den har hos värdmyndigheten. Just den omständigheten att en tillämpning av 11 kap. 4 och 8 §§ OSL i vissa fall kan leda till att en värdmyndighets sekretesskydd för uppgifter, som är tekniskt tillgängliga för en mottagarmyndighet men som inte används i verksamheten, försvagas hos mottagarmyndigheten uppmärksammades i propositionen rörande de utökade möjligheterna till elektroniskt informationsutbyte mellan myndigheter som handhar de ekonomiska trygghetssystemen (prop. 2007/08:160 s. 95 f.). Där konstaterades att för det fall medgavs direktåtkomst till verksamhetsregister skulle det bl.a. innebära att sekretesskyddet för uppgifterna i verksamhetsregister skulle försvagas hos eftersom sekretessen för uppgifterna hos gällde med ett omvänt skaderekvisit medan motsvarande sekretess för uppgifterna hos enligt en redan befintlig sekretessbestämmelse och enligt en i motiven föreslagen ändring skulle gälla med ett rakt skaderekvisit. skulle dels använda åtkomsten i sin ärendehandläggning, dels i sin registreringsverksamhet. Olika sekretessbestämmelser var tillämpliga för dessa verksamheter hos , bl.a. var det en skillnad beträffande bestämmelsernas räckvidd. Räckvidden för sekretessbestämmelsen för uppgifter i Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst ärendehandläggningen var begränsad till att endast gälla uppgifter i ärenden medan någon motsvarande begränsning av räckvidden inte fanns beträffande sekretessen som gällde för registreringsverksamheten. I samma proposition föreslogs även bestämmelsen om överföring av sekretess vid direktåtkomst i 13 kap. 3 a § sekretesslagen, dvs. nuvarande 11 kap. 4 § OSL. Den föreslagna bestämmelsen i 13 kap. 3 a § och den redan befintliga bestämmelsen i 6 § samma kapitel i sekretesslagen, nuvarande 11 kap. 4 och 8 §§ OSL, skulle enligt motiven beträffande direktåtkomst till verksamhetsregister innebära följande. svagare sekretess skulle ha företräde framför starkare sekretess dels vad gäller uppgifter som har åtkomst till och som används i ärendehandläggningen, dels vad gäller alla uppgifter som har åtkomst till i sin registreringsverksamhet. Det sistnämnda innebar, beroende på att räckvidden för sekretessbestämmelse inte var begränsad till endast uppgifter som kassan faktiskt använder i sin registreringsverksamhet, att även sådana uppgifter i verksamhetsregister som inte använder i sin registreringsverksamhet, men som kassan har tillgång till i den verksamheten, skulle komma att omfattas av kassans svagare sekretesskydd. I resonemangen hur sekretesskyddet skulle kunna stärkas för de uppgifter i registreringsverksamhet som den skulle ha åtkomst till hos men som faktiskt inte användes av kassan fördes i motiven en diskussion om en s.k. databasregel borde införas. Den skulle innebära att starkare sekretess skulle gälla för uppgifterna hos så länge kassan inte gjorde ett utdrag ur registret eller på annat sätt använde uppgifterna i sin verksamhet. Endast när gjorde ett utdrag ur databasen skulle sådana uppgifter alltså omfattas av den svagare sekretess som gällde hos . Något förslag om en databasregel lades aldrig fram eftersom en sådan ansågs medföra att den föreslagna bestämmelsen om överföring av sekretess vid direktåtkomst inte skulle få avsedd betydelse (a. prop. s. 96). I stället framfördes att man med dagens teknik kan utforma spärrar som innebär att det vid direktåtkomst bara är möjligt för handläggarna att söka efter uppgifter om en viss person om den personen är aktuell i den verksamhet där direktåtkomst tillåts. Om en sådan teknisk begränsning gjordes skulle Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst det enligt motiven innebära att uppgifter som inte behövs i registreringsverksamhet inte heller kommer att vara tekniskt tillgängliga för handläggarna i den verksamheten. Uppgifterna kan dock vara tekniskt tillgängliga i den del av verksamhet som hanterar de rent tekniska aspekterna på direktåtkomsten. Det sekretesskydd som således skulle följa av den föreslagna bestämmelsen om överföring av sekretess ansågs alltså räcka. Lagrådet anförde att inte borde få medges direktåtkomst till verksamhetsregister förrän sådana tekniska begränsningar införts. Av förordningen (2001:720) om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen följer numera att får ha direktåtkomst till uppgifter i verksamhetsregister men först sedan har försäkrat sig om att handläggare hos bara kan ta del av uppgifter om personer som är aktuella i ärenden eller verksamhet som avser registrering av enskilda hos (6 a §). Närmare om i vilka fall en tillämpning av 11 kap. 4 och 8 §§ OSL innebär att sekretesskyddet för överskottsinformation försvagas hos en mottagarmyndighet En värdmyndighets sekretesskydd för uppgifter, som en mottagarmyndighet visserligen har direktåtkomst till men som den inte använder i sin verksamhet och kanske inte heller får använda i sin verksamhet, kan alltså komma att försvagas hos mottagarmyndigheten. Anta att en mottagarmyndighet har direktåtkomst till upptagningar för automatiserad behandling hos en värdmyndighet. får, enligt tillämplig registerförfattning, endast använda direktåtkomsten till att ta fram uppgifter avseende personer som har ett pågående ärende hos myndigheten. Direktåtkomsten innebär dock att även uppgifter avseende andra personer blir tekniskt tillgängliga för mottagarmyndigheten – och därmed allmän handling – eftersom det inte i förväg går att veta vilka personer som kan komma att bli aktuella i ett ärende hos mottagarmyndigheten. Fråga är vilket sekretesskydd dessa uppgifter, dvs. överskottsinformationen, har vid en eventuell prövning av begäran om utfående av allmän handling hos mottagarmyndigheten. Sekretessregleringen av överskottsinformation vid direktåtkomst att räckvidden för en tillämplig primär sekretessbestämmelse hos mottagarmyndigheten är utformad så att den endast är tillämplig på uppgifter som ingår i myndighetens ärendehandläggning. Vid en prövning av om en uppgift som genom direktåtkomsten visserligen är tekniskt tillgänglig för myndigheten men som inte används i ärendehandläggningen innebär en tillämpning av 11 kap. 4 § OSL att mottagarmyndigheten ska tillämpa värdmyndighetens sekretessbestämmelse som en sekundär sekretessbestämmelse.