sou · H1B365 · 2013-09-16 00:00:00 — med alla tillgängliga medel söka följa dessa.2 Myndigheter, och i vissa fall institut, kommer att vara skyldiga att bekräfta efterlevnaden eller förklara varför riktlinjer eller rekommendationer inte efterlevs. Denna typ av reglering kallas ibland för följ eller förklara-regler (eng. comply or explain). Enligt CRR ges mandat att ge ut riktlinjer i en mängd avseenden. Dessa riktlinjer är ännu inte framtagna. Flertalet av de regler i CRR som ges mandat att förtydliga genom riktlinjer är ofta detaljerade och mycket tekniskt komplicerade. De kan bl.a. komma att innehålla matematiska formler. Då riktlinjerna inte tagits fram ännu är det inte möjligt att bedöma om och hur riktlinjerna bör omhändertas i svensk rätt. har riktlinjerna huvudsakligen införts i form av myndighetsföreskrifter bl.a. för att den formen till skillnad från lagformen i möjligaste mån har till- godosett behovet av att snabbt kunna uppdatera det omfattande kapitaltäckningsregelverket i enlighet med utvecklingen på marknaden (jfr. ändringsföreskriften (t.ex. FFFS [2011:56]) till Finansinspek- tionens föreskrifter och allmänna råd (FFFS [2007:1]) om kapital- täckning och stora exponeringar där en ändring bl.a. görs i rapport- avseende kapitaltäckning och stora exponeringar).3 Mot denna bakgrund bedöms det lämpligt att kommande riktlinjer, i de 1 Artikel 16.1 i och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bank- myndigheten). 2 Artikel 16.3 i och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bank- myndigheten). 3 Med stöd av 32 § 11, 46 och 50 förordningen (2006:1533) om kapitaltäckning och stora exponeringar. har i PM aviserat att avser omarbeta de europeiska tillsynsmyndigheternas riktlinjer till bindande regler i form av föreskrifter när detta bedöms nödvändigt, Fi Dnr 12-12289. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. fall bedömer det vara motiverat, omhändertas i svensk rätt i form av myndighetsföreskrifter. I den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut bör därför ingå bemyndi- ganden som möjliggör meddelandet av sådana föreskrifter. Utredarens förslag: och värdepappersbolag som är skyldiga att tillämpa kapitaltäckningslagen, ska vara skyldiga att tillämpa CRR. Skälen för utredarens förslag CRR ska tillämpas på alla institut som omfattas av CRD 4 (se artikel 1 CRR). Enligt artiklarna 1 och 2 i CRD 4 ska direktivet tillämpas på kreditinstitut och värdepappersföretag. Definitionen av kreditinstitut och värdepappersföretag framgår av artikel 3.1 och 3.2. i CRD 4, varvid anges att de definitioner som anges i CRR ska gälla. I artikel 4.1 CRR definieras kreditinstitut som ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel och att bevilja krediter för egen räkning. Defini- tionen är densamma som används direktiv4. Tillämp- ningsområdet i denna del har således inte förändrats. Däremot bör uppmärksammas att det i svensk rätt har införts en definition av kreditinstitut som är vidare än den som följer av direktiv.5 avses enligt artikel 3.2 en person enligt definitionen i led 1 i artikel 4.1 i direktiv /39/EG och som omfattas av de krav som åläggs genom det direktivet, med undantag av a) kreditinstitut, b) lokala företag, c) företag som inte har tillstånd att tillhandahålla sådana sidotjänster som avses i bilaga I avsnitt B punkt 1 i direktiv /39EG som tillhandahåller endast en eller flera av de investeringstjänster eller den investerings- verksamhet som avses i punkterna 1, 2, 4 och 5 i avsnitt A i bilaga I till det direktivet, som inte får inneha kontanter eller värdepapper som 4Se artikel 4.1 kreditinstitutsdirektiv. 2006/07:5 s. 110. SOU 2013:65 Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. tillhör företagets kunder och som därför aldrig får stå i skuld gentemot dessa. I svensk rätt definieras svenska aktiebolag som fått tillstånd att driva värdepappersrörelse och som inte är bankaktiebolag eller ett kreditmarknadsbolag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse som värdepappersbolag (se 1 kap. 5 § 26 LVM). Kapitaltäckningslagen äger tillämpning på samtliga värdepappersbolag och gör inte undantag för sådana företag som omnämns i artikel 3.2 c. Om svensk rätt anpassas så att endast de värdepappersbolag som omfattas av den definition av värdepappersföretag som följer av CRR, ska åläggas att tillämpa CRR kommer vissa bolag till skillnad mot vad som gäller , inte behöva följa reglerna om kapitaltäckning m.m. På motsvarande sätt gäller att om CRR:s tillämpning på kredit- institut begränsas till sådana kreditinstitut som omfattas av definitionen i CRR, skulle det kunna finnas banker som enligt gällande rätt är skyldiga att tillämpa kapitaltäckningslagen, men som inte skulle komma att omfattas av det nya kapitaltäckningsregelverket. CRR tillåter dock medlemsstaterna att utvidga tillämpningsområdet för förordningen. CRR utgör därmed inte skäl för att ändra gällande rätt i fråga om vilka nationella kreditinstitut och värdepappersbolag som ska vara skyldiga att tillämpa reglerna om kapitaltäckning m.m. De kreditinstitut och värdepappersbolag som är skyldiga att tillämpa kapitaltäckningslagen, bör därför åläggas att tillämpa CRR. Direktivets artikel 34 och artiklarna 111–127 om tillsyn på gruppnivå, ska enligt artikel 2.4 i direktivet även tillämpas på finansiella holding- bolag, blandade finansiella holdingbolag och holdingbolag med blandad verksamhet. Sådana bolag omfattas emellertid inte av definitionen av institut och därmed inte heller av de tillsynskrav som följer av CRR.6 6 Se artikel 4.4 CRR. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. 5.4CRR:s inverkan på nationell lagstiftning 5.4.1Lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar Utredarens förslag: Lagen om kapitaltäckning och stora expo- neringar och lagen (2006:1372) om införande av lagen om kapital- täckning och stora exponeringar ska upphävas, vilket leder till behov av följdändringar i flera andra lagar inom det finansiella området. Skälen för utredarens förslag: Lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar (kapitaltäckningslagen) antogs av i sam- band med införlivandet av direktiv (kreditinstituts- och kapitalkravsdirektiven). med denna lag infördes lagen (2006:1372) om införande av lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar (införandelagen). Kapitaltäckningslagen är, liksom CRR, tillämplig på både kredit- institut och värdepappersbolag, men definitionen av kreditinstitut i denna lag innefattar även . Bestäm- melserna i lagen gäller dessutom i varierande omfattning även för fondbolag, betalningsinstitut och förvaltare av alternativa investe- ringsfonder (1 kap. 1 §). Kapitaltäckningslagen anger sådana krav som ställs på instituten i fråga om vilka kapitalkrav som ska täckas av kapitalbasen (2 kap.), bestämmelser om kapitalbasens sammansättning m.m. (3 kap.), bestämmelser om kapitalkravet för kreditrisker, operativa risker respektive marknadsrisker (4, 5 respektive 6 kap.), regler för stora exponeringar och exponeringar mot värdepapperiseringar (7 och 7 a kap.), bestämmelser om hur instituten ska offentliggöra infor- mation om kapitaltäckning och riskhantering (8 kap.) samt särskilda bestämmelser om kapitalkrav för finansiella företags- grupper (9 kap.). Lagen innehåller även bestämmelser om bland annat tillsyn (10 kap.), bestämmelser om vad som ska gälla för moderföretag utanför EES (11 kap) samt om ingripande (12 kap) och bemyndiganden (13 kap.). Kapitel 2–8 i kapitaltäckningslagen baseras i princip uteslutande på sådana artiklar direktiv som ersätts av om kapitalbas, stora exponeringar, rapportering och offentliggörande av information. Bestämmelserna om tillsynsmyndigheternas skyldig- het att i vissa fall besluta om att ett institut ska ha en högre kapital- bas baserar sig däremot på artiklar som överförs till CRD 4 och Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. som ska kvarstå i nationell rätt.7 Vidare innebär regleringen om stora exponeringar att det alltjämt kommer tillkomma medlemsstaterna en rätt att göra vissa nationella val (jämför avsnitt 4.2). För bestämmelserna i kapitel 10 om tillsyn och kapitel 11 om vad som ska gälla för moderföretag utanför EES gäller däremot det omvända förhållandet. Majoriteten av bestämmelserna i dessa kapitel överförs till CRD 4 och en mindre andel ersätts av CRR.8 Kapitel 9 och dess bestämmelser om vilka krav som ska uppfyllas på instituts- nivå respektive gruppnivå bör likaså upphävas (denna fråga behandlas särskilt i avsnitt 5.4.2). Kapitel 12 och dess regler om sanktioner baseras bland annat på artiklar direktiv som överförts till CRD 4, och som behandlas i kapitel 11 i detta betänkande om ingri- pande och sanktioner. Sammanfattningsvis anser utredaren att även om kapitaltäcknings- lagen delvis består av bestämmelser som ska kvarstå i nationell rätt, utgörs lagens huvudsakliga innehåll av sådana bestämmelser om kapitalbaskrav och stora exponeringar som ersätts av CRR. Den lämp- ligaste lösningen rent lagtekniskt är därför att kapitaltäckningslagen, lik- som införandelagen, upphävs. De bestämmelser i lagen som bör kvarstå i nationell rätt måste då med de justeringar som krävs överföras till en ny lag. Kapitaltäckningslagen innebär att när det finns en finansiell företags- grupp, är denna grupp skyldig att följa vissa särskilda bestämmelser om kapitalkrav, kapitalutvärdering, stora exponeringar, kvalificerade inne- hav samt soliditet och riskhantering (se 9 kap. kapitaltäckningslagen). Lagen föreskriver att det institut som är ansvarigt för den finansiella företagsgruppen ska se till att gruppen sammantaget uppfyller bland annat kapitalkraven och kraven om stora exponeringar (se 9 kap. 3 7De lagstiftningsåtgärder som krävs i denna del behandlas i kapitel 11 Ingripandeåtgärder och sanktioner. 8Av bestämmelserna 10 kap. kapitaltäckningslagen ersätts 5, 6, 8, 11, 12, 15 och 16 §§ av CRR. De artiklar direktiv som ligger till grund för genomförandet av 10 kap. 2– 4§§ har överförts till artikel 106 i CRD 4. Bestämmelserna i 10 kap. 6 a–d §§ om beslut på gruppnivå om kapitalbasen baseras på artiklar som överförs till artikel 108 CRD. Bestämmelserna i 7 och 13–14 §§ om företagens uppgiftsskyldighet och rätt att göra undersökningar hos de företag som är skyldiga att lämna uppgifter, samt bestämmelserna i 9 och 10 §§ om skyldighet att samarbeta och utbyta information med utländska myndigheter, är också bestämmelser som överförts till CRD 4 och som alltjämt bör regleras genom nationell rätt. Bestämmelserna i 11 kap. baserar sig på sådana artiklar direktiv som har överförts till artikel 121 i CRD 4. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. SOU 2013:65 och 5 §§). Den lagstiftningsteknik som använts innebär att en finansiell företagsgrupp anses föreligga i de fall som artikel 133 och 134 kreditinstitutsdirektiv föreskriver att behöriga myndigheter vid tillsynens utövande ska kräva en konsolidering av vissa institut.9 Artiklarna har, tillsammans med de artiklar som anger vilka krav som instituten ska uppfylla på gruppnivå (artikel 71 och 72), genomförts i 9 kap. kapitaltäckningslagen10. De artiklar direktiv som angav hur och vilka krav som instituten ska uppfylla på individuell respektive gruppnivå har överförts till CRR (se CRR artiklarna 6–23).11 CRR anger att kapital- baskraven ska gälla både på nivån för det enskilda bolaget och på gruppnivå, om inte tillsynsmyndigheten anser det lämpligt att inte utöva tillsyn på individuell nivå (skäl 36 CRR). För att säkerställa att kapitalbasen är lämpligt fördelad inom en företagsgrupp ska som utgångspunkt det kapitalkrav som beräknas utifrån företagsgruppens konsoliderade ställning uppfyllas av de enskilda instituten inom gruppen (se skäl 37 CRR). Regleringen i CRR innebär att kapitaltäckningslagens bestämmelser om finansiella företagsgrupper bör upphävas. Det bör dock uppmärk- sammas att även CRD 4 innehåller bestämmelser om i vilken utsträck- ning som instituten på grupp- respektive individuell nivå ska uppfylla sådana krav som följer av direktivet (se artiklarna 108 och 109 CRD 4). som ställs på institutens interna processer för att utvärdera sitt kapital och som även fanns med direktiv (artikel 73.1 i CRD 4, tidigare artikel 123 direktiv) men även befintliga och nya krav på institutens styrformer m.m. (se artiklarna 74–96 i CRD 4). nämnda artiklar direktiv har genomförts i 9 kap. kapitaltäckningslagen. Ett upphävande av kapitaltäckningslagen kräver att artiklarna 108 och 109 i de delar som motsvaras av direktiv genomförs på nytt. 2006/07:5 s. 317. 10Artiklarna 133 och 134.1 i direktiv /48/EG har genomförts i 9 kap. 1,2 och 10 §§ kapitaltäckningslagen och föreskrifter. Artikel 71 och 72 i direktiv /48/EG har genomförts i 9 kap. 1–3 §§, 5 § första stycket, 7 § och 12 § kapital- täckningslagen. 11Artiklarna 71 och 72 i direktiv /48/EG har överförts till artikel 10 och 12 i CRR. Artiklarna 133 och 134.2 i direktiv /48/EG återfinns i artikel 16 CRR. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. 5.4.2Följdändringar i övrigt med anledning av att kapitaltäckningslagen och dess reglering om finansiella företagsgrupper upphävs En följd av att kapitaltäckningslagen upphävs är att det uppstår behov av följdändringar i lagar som innehåller hänvisningar till denna lag. I de flesta fall är det fråga om okomplicerade ändringar som består i att hänvisningar till lagen ersättas med en hänvisning till CRR, den nya lagen om kapitalbuffertar och/eller den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut som enligt utredarens föreslag ska ersätta kapitaltäckningslagen. Regleringen i 9 kap. kapitaltäckningslagen och dess begrepp finansiella företagsgrupper har lagts till grund för bestämmelser som införts i andra lagar (se 6 kap. 3 §, lagen om årsredovisning i kredit- institut och värdepappersbolag, 2 § lagen om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag, 1 kap. 8 § LBF och 2 kap. 10 a § lagen om investe- ringsfonder12). Utredarens förslag om att upphäva kapitaltäcknings- lagen medför att det uppstår behov att omarbeta dessa bestämmelser så att de anpassas till bestämmelserna om grupptillsyn i CRR. 5.4.3Lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag Utredarens förslag: Kravet i lagen om årsredovisning i kredit- institut och värdepappersbolag om att institut som omfattas av lagen ska bifoga en kapitaltäckningsanalys till årsredovisningen kan behållas. Kravet i 5 kap. 7 § samma lag om att årsredovisningen ska innehålla en upplysning om var den information som instituten enligt 8 kap. kapitaltäckningslagen ska offentliggöras tillhandahålls, ska upphävas. Lagen ska i stället kompletteras med en regel om att artikel 434.2 CRR ska gälla för samtliga institut som omfattas av lagen. Slutligen ska det i samma lag vidtas vissa följdändringar i med anledning av att kapitaltäckningslagen upphävs. Skälen för utredarens förslag: Lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (ÅRKL) är tillämplig på kredit- institut och värdepappersbolag. avses enligt denna lag bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker, kreditmarknads- företag och . 12 Se prop. 2012/13:155. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. avses ett svenskt aktiebolag som enligt lagen om värdepappers- marknaden fått tillstånd att driva värdepappersrörelse. Enligt ÅRKL ska institut och finansiella holdingbolag som omfattas av kapitaltäckningslagen, foga en kapitaltäckningsanalys till årsredo- visningen (se 2 kap. 1 § och 7 kap. 1 § ÅRKL). Kapitaltäcknings- analysen ska enligt 6 kap. 3 § ÅRKL innehålla uppgifter om kapitalbasen och kapitaltäckning för kreditrisker, marknadsrisker och operativa risker enligt kapitaltäckningslagen. Kravet på en kapitaltäcknings- analys utgör en del av årsredovisningen eller koncernredovisningen och fyller ett annat syfte än de uppgifter om kapitaltäckningen som instituten till följd av regelverket om kapitaltäckning är skyldiga att lämna till Finansinspektionen.13 – I 5 kap. 7 § ÅRKL anges att årsredovisningen ska innehålla en upplysning om var den information som instituten enligt 8 kap. kapitaltäckningslagen ska offentliggöra tillhandahålls, om den inte finns i årsredovisningen. Kravet på att en årsredovisning ska innehålla en kapitaltäcknings- analys infördes i svensk rätt ursprungligen i bankrörelselagen (1987:617).14 I samband med att den överfördes till ÅRKL kon- staterades att det då gällande bankredovisningsdirektivet15 inte innehöll några uttryckliga krav på att instituten lämnade information mot- svarande den svenska kapitaltäckningsanalysen (prop. 1995/96:10, del 3 s. 93). Inte heller CRR eller CRD 4 innehåller krav på att årsredovisningen ska innehålla en kapitaltäckningsanalys. Även om CRR harmoniserar de krav som ställs på instituten i fråga om offentliggörande av information föreligger det inget hinder mot att institut och finansiella holdingbolag åläggs att offentliggöra information som inte uttryckligen nämns i förordningen, såvida ett sådant offentliggörande behövs för att ge marknadsaktörerna korrekt och fullständig information om de enskilda institutens riskprofiler (se skäl 49 CRR). Av artikel 434.2 CRR framgår dessutom att om uppfylla redovisningskrav eller andra krav offentliggör information, som är likvärdig med den som ska offentliggöras enligt CRR, har instituten uppfyllt kraven på offentliggörande enligt CRR. Vidare anges att om sådan information inte finns i årsredovisningen, åläggs instituten att entydigt ange var man kan finna den. Mot denna bakgrund bör det inte föreligga hinder mot att i svensk rätt behålla kravet på att en årsredovisning ska innehålla en kapital- 1994/95:50 sid 276. 14Bestämmelsen fanns tidigare i 4 kap. 9 § bankrörelselagen (1987:617). 1986/87:12. 15Rådets direktiv av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut, 86/635/EEG. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. Bestämmelsen i 5 kap. 7 § ÅRKL utgör däremot en dubbelreglering i förhållande till artikel 434.2 CRR och bör därför upp- hävas.16 Vidare bör 6 kap. 3 § ÅRKL justeras eftersom den i fråga om vilka uppgifter som en kapitaltäckningsanalys ska innehålla hänvisar till kapitaltäckningslagen. Bestämmelsen bör i stället hänvisa till CRR. Definitionen av kreditinstitut och värdepappersbolag i ÅRKL överensstämmer med motsvarande definitioner i kapitaltäcknings- lagen, men skiljer sig som ovan nämnts från definitionerna i CRR. För att säkerställa att samtliga institut som omfattas av ÅRKL ställs under liknande krav bör i lagen införas en anvisning om att artikel 434.2 CRR ska gälla för samtliga institut som omfattas av lagen. Slutligen bör, för att undvika att tillämpningsområdet för ÅRKL förändras i förhållande till vad som gäller , hänvisningen i 2 kap. 1 § ÅRKL till kapitaltäckningslagen ändras till den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut. 5.4.4Inverkan på lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen om värdepappersmarknaden, och införandelagen till lagen om bank- och finansieringsrörelse Utredarens förslag: Definitionen i lagen om bank- och finans- ieringsrörelse av kapitalbas ska utgå och definitionen av startkapital justeras. Regleringen i 7 kap. 9–11 §§ samma lag respektive 7 kap. 7– 9 §§ i lagen om värdepappersmarknaden om kvalificerade inne- hav, samt bestämmelserna om krav på startkapital för pågående verksamhet i 9 kap. 3 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, 15 § införandelagen till lagen om bank- och finansieringsrörelse, 3 kap. 7 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden och punkten 7 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till samma lag ska upphävas. Skälen för utredarens förslag: Nedan redogörs för övervägandena i fråga om CRR:s inverkan på framförallt lagen om bank- och finansieringsrörelse (LBF) och lagen om värdepappersmarknaden (LVM), men även i vilken utsträckning som det krävs lagstiftnings- åtgärder med anledning av de definitioner i CRR som ska gälla vid tillämpningen av CRD 4. 16 Både artikel 434 CRR och 5 kap. 7 § ÅRKL baserar sig på artikel 148.2 kreditinstitutsdirektiv. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. Enligt CRD 4 gäller för tillämpningen av direktivet de definitioner såsom de anges i CRR (se artikel 3 i direktivet). I de fall definitionerna i CRR tar sikte på tillämpningen av regler som följer av CRR, utgör EU-förordningens rättsliga status hinder mot att i nationell rätt införa bestämmelser om vad som ska gälla i fråga om definitionerna. Att samma definitioner ska gälla för direktivets tillämpning hindrar emellertid inte att definitionerna blir föremål för ett nationellt genomförande. Att direktivet i denna del hänvisar till förordningen förändrar nämligen inte direktivets rättsliga status. Definitioner i CRD 4 som har ändrats i förhållande till direktiv och redan varit föremål för ett genomförande i LBF utgörs av definitionen av finansiellt institut och filial. Definitionen av finansiellt institut har justerats genom vad som närmast framstår som ett förtydligande om att definitionen ska inkludera finansiella holdingbolag, blandade finansiella holdingbolag, betalningsinstitut i den mening som avses i direktiv /61/EG17 och fondbolag, men däremot inte försäkringsholdingbolag och försäkringsholdingbolag med blandad verksamhet (se artikel 4.3 CRR). En jämförelse med den definition av finansiellt institut som införts i 1 kap. 5 § 7 LBF18 utvisar att den svenska definitionen redan omfattar finansiella holdingbolag.19 Definitionen inkluderar dessutom företag som ägnar sig åt att tillhandahålla betaltjänster enligt lagen om betaltjänster.20 som utan särskilt tillstånd bedriver värde- pappersrörelse utgör ett finansiellt institut.21 Försäkringsholdingbolag omfattas däremot inte av definitionen, då sådana företag inte huvudsakligen ägnar sig åt sådan finansiell verksamhet som avses i 17Europaparlamentets och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG (EUT L 319,5.12.2007, s, 1 Celex 32007L0064). 18Bestämmelsen anger att med finansiellt institut avses ett företag som inte är kreditinstitut, värdepappersbolag eller motsvarande utländskt företag och vars huvudsakliga verksamhet är att a) förvärva eller inneha aktier eller andelar, b) driva värdepappersrörelse utan att vara tillståndspliktig enligt 2 kap. 1 § LVM, eller c)driva en eller flera av de verksamheter som anges i 7 kap. 1 § andra stycket 2–10, 12 och 15 utan att vara tillståndspliktig enligt 2 kap. 1 § LBF. 2002/03:150 sid 113. 20Såvitt avser betalningsinstituten följer detta av att 1 kap. 5 § 7 hänvisar till 7 kap. 1 § andra stycket 4. 21Fondbolagen kan driva sådan rörelse som avses i 2 kap. 1 § LVM med stöd av 5 § 10 LVM och ingår således i definitionen av ett finansiellt institut. Genomförande av CRR i nationell rätt m.m. den svenska definitionen.22 Det nu sagda innebär att CRD 4s nya defi- nition av vad som utgör ett finansiellt institut ryms inom gällande rätt. CRD 4:s definition av filialer har i förhållande till kredit- institutsdirektiv ändrats från att endast omfatta filialer till kredit- institut till att även omfatta filialer till värdepappersföretag (se artikel 3.16 i direktivet jämfört med artikel 4.17 CRR. Att definitionen numera ska omfatta även filialer till värdepappersföretag kräver inte något genomförande i LBF eftersom LBF inte innehåller bestäm- melser om filialer till värdepappersföretag. Reglering för sådana filialer återfinns i stället i LVM. Om det uppstår behov av att ändra regleringen för sådana filialer, bör ändringarna genomföras i LVM. Övriga begrepp som definieras i både CRD 4 och LBF utgörs av definitionen av kreditinstitut, behörig myndighet, hemmedlemsstat, kvalificerat innehav och nära förbindelser. Innebörden av dessa defini- tioner har inte ändrats jämfört med kreditinstitutsdirektiv. Regleringen om kvalificerade innehav