sou · H1B325 · 2013-04-09 00:00:00 — Skillnaderna mot dagens förhållanden är stora. har maskiner och teknik i allt högre grad tagit över tunga och farliga arbetsuppgifter. Strukturförändringarna innebär att allt fler arbetar i tjänstesektorn. De flesta arbeten kräver också god utbildning. Arbetsmiljön har förbättrats, inom många yrken och branscher på ett närmast dramatiskt sätt. För allt fler medborgare kan antas att arbetets nyttovärde har förändras, från något negativt och enahanda till något som ger ett utbyte utöver lönen. De allmänna och avtalade pensionerna har emellertid inte anpassats till dessa stora förändringar. Tidiga pensioneringar kan betraktas som en historisk kvarleva som innebär ett slöseri med humankapital. För inte så länge sedan användes den dåvarande förtidspensioneringen för att lösa olika samhällsproblem som exempelvis arbetslöshet och omstruktureringar i arbetslivet i stället för bristande försörjningsförmåga på grund av sjukdom. De flesta torde inse att detta inte bidrog till en höjd välfärd i samhället. förekommer det att politiskt för- troendevalda och chefer i näringslivet får livsvariga pensioner tjänstgöring. Få anser numera att detta är rimligt. Det bedrivs ett framgångsrikt arbete inom bl.a. och hjälpa äldre som förlorat sin anställning att få ett nytt arbete. Inom socialförsäkringen och arbets- marknadspolitiken inriktas arbetet också på att erbjuda omställning i syfte att få ett nytt arbete. Även parterna på arbetsmarknaden arbetar med att utveckla och förstärka möjligheterna till omställ- ning. Mot den bakgrunden förefaller det otidsenligt att så många fortfarande anser att det är godtagbart att välutbildade och friska personer permanent lämnar arbetsmarknaden med allmän pension, tjänstepension eller avgångspension. Ofta erbjuds pension med fördelaktiga villkor som gör det svårt för den enskilde att välja att fortsätta att arbeta. Det mesta av debatten och forskningen om pensionering utgår från att pensionsbeslutet är frivilligt och bygger på den enskildes bedömning av löner, pensioner, förmögenhet, hälsoförhållanden m.m. I många länder diskuteras emellertid numera i vilken grad det förekommer tvångspensionering eller ofrivillig pensionering som beror på anställ- nings- och pensionsavtal, attityder bland arbetsgivare, svag efterfrågan på äldre arbetskraft osv. Inte minst i finns det forskare som jämställer ofrivillig pensionering med arbetslöshet, både vad gäller hur utträdet uppstår och vilka effekterna blir för den enskilde. Det finns t.o.m. forskning som pekar på att pensionering leder till positiva effekter på livskvaliteten endast om pensioneringen uppfattas som fri- villig. En stor undersökning av pensionärer i 19 industriländer visade att mer än hälften av alla pensionärer i bl.a. och uppgav att man inte gick i pension frivilligt1. Det gäller även i flera länder i östra – och i . I uppgav mer än en tredjedel att pensioneringen var ofrivillig. Låga andelar redovisas för bl.a. , och . Ofrivillig pensionering var vanlig i länder med hög arbetslöshet och där man har en stark anställningstrygghet. Generösa socialförsäkringar gör det enklare för arbetsgivarna att anpassa arbetskraften till den eko- nomiska utvecklingen. Andra studier i pekar på att av pensionärerna uppfattar att pensionsbeslutet var ofrivilligt.2 Orsakerna anges ofta vara nedsatt arbetsförmåga eller arbetslöshet. och har undersökt hur äldres tillfredställelse med livet påverkas av pensionering.3 Deras resultat 1David , , (2007): Voluntary and Involuntary Retirement: Analysis. 2Marie-Eve Lachance, (2009): Involuntary Retirements: Prevalence, Causes, and Impacts. pekar på att ofrivillig pensionering har en starkt negativ effekt på mäns tillfredställelse efter pensioneringen. Många utländska studier av ofrivillig pensionering handlar om för- tidspensionering, ofta delvis beroende av nedsatt arbetsförmåga. Det finns såvitt känt inga systematiska undersökningar som visar hur vanligt det är att övergången till ålderspension i uppfattas som ofrivillig, exempelvis på grund av nedsatt arbetsförmåga, avtal om anställning och tjänstepension, negativa attityder osv. Vad som är frivilligt respektive ofrivillig är dock svårt att veta, arbetstagaren och arbetsgivaren kan ha olika syn. Det finns dock en rad indikationer på att ofrivillig ålderspensionering kan vara ganska vanlig och att den kanske ökar. En undersökning från försäkrings- bolaget visar att andelen pensionärer som hade velat jobba längre har ökat till mot 2010. I den enkät som genomfört i samarbete med utredningen framgår att av ålderspensionärerna 61–som inte arbetar skulle en femtedel egentligen vilja arbeta. Andelen som önskar gå i pension senare än har fördubblats . Cirka 25–av pensionärerna säger att de gärna skulle ha arbetat längre om atti- tyderna mot äldre var mindre negativa. Seniorbarometern som genom- förs av visar att 310 000 svenskar planerar att pensionera sig . Men nära 70 000 av dem gör det mot sin vilja. Två nya undersökningar från Linneuniversitetet respektive IFAU pekar på att åldersdiskriminering kan vara ganska utbredd. Även den faktiska utvecklingen av de äldres sysselsättning pekar på att äldre i växande omfattning inte kan fortsätta att arbeta i den omfattning de egentligen önskar. Allt fler äldre är friska och väl- utbildade och skulle gärna arbeta längre. Trots vissa positiva tendenser har sysselsättningen bland 65 + inte ökat alls räknat i heltidsekvivalenter. Den svenska sysselsättningsgraden närmast är praktiskt taget högst i världen, men den är låg efter . Dessa olika data tyder på att det finns avsevärda hinder för ett längre arbetsliv. 3 och : Psychosocial wellbeing and reasons for retirement in . Ageing and Society 2009. 4.5Myten att äldre tränger ut unga från arbetsmarknaden Myten att äldre tränger ut unga från arbetsmarknaden är fort- farande ett av de allvarligaste hindren för ett längre arbetsliv. Motiveringar till regler eller avtal som ställer en åldersgrupp mot en annan på arbetsmarknaden bör utmönstras. Det finns fortfarande, även bland i övrigt bildade personer, en utbredd och cementerad föreställning att äldre bör ge plats till ungdomar på arbetsmarknaden, bl.a. för att minska ungdomsarbetslösheten.4 Många försvarar de generösa villkoren för tidig pension i de avtalade tjänstepensionerna med önskan att ge unga arbetslösa en chans. enkät som redovisas i delbetänkandet tyder på att denna föreställning är vanlig både bland arbetsgivare och fackliga representanter. av fackliga representanter och av arbetsgivare anser att äldre borde gå i pension tidigare för att lämna plats för yngre. Ekonomer anser i allmänhet att detta är en seglivad myt. I utredningens delbetänkande finns bl.a. diagram 10.13 från som illustrerar sambandet mellan andelen sysselsatta unga (15–) och äldre (55–). Diagrammet visar att det finns ett positivt samband mellan äldres och ungas sysselsättningsnivå. I länder med en hög sysselsättning bland äldre är också sysselsättningen hög bland ungdomar. Som nämnts har forskare vid IFAU på utredningens uppdrag undersökt om man kan pensionera bort ungdomsarbetslösheten. De visar i sin analys att ökningar av den arbetsföra befolkningen leder till ett ökat antal arbetstillfällen men lämnar den relativa arbets- lösheten oförändrad. Mönstren tyder inte på att en höjd pensions- ålder skulle försvåra ungdomars möjligheter att ta sig in på arbets- marknaden. Slutsatserna får stöd i en ny studie från USA.5 Studien mäter arbetskraftsdeltagande, sysselsättning och arbetslöshet, arbetade timmar och lönenivå. Studien ger inga belägg för att ökad syssel- 4Bilden av att äldre står i vägen för yngre fick det slående namnet Jätteproppen av Expressen-journalisten i TV-programmet talat 1984: Dom är så många, dom sitter som en slags enda stor jättepropp i hålet och hindrar all utveck- ling. 5Alicia H. Munnell and April Yanyuan , CRR, 2012. by the Baby Boomers Lead to Higher Unemployment Among Younger Workers? sättning bland äldre försämrar de yngres arbetsmarknadschanser. Tvärtom pekar resultaten, i likhet med tidigare studier, på att högre sysselsättning bland äldre leder till en bättre arbetsmarknad för yngre, med lägre arbetslöshet, ökad sysselsättning och högre löner. Det mesta talar för att situationen i är som skriver i sin bok kraft: Ju fler äldre som fort- sätter att arbeta, desto färre behöver de yngre försörja. Många äldre i arbetskraften hjälper till att hålla hjulen i gång. 67-åringen som fort- sätter är 22-åringens bäste vän på arbetsmarknaden. Föreställning om att äldre tar arbetstillfällen från ungdomar kan liknas vid den seglivade myt som fanns före kvinnornas breda inträde på arbetsmarknaden, om att kvinnor vid giftermål borde lämna sina arbeten till förmån för män. 4.5.1Flera perspektiv på skillnader i medellivslängd En kraftigt minskad spridning i livslängd sedan början av 1990- talet bör rimligen motverka eventuella risker att en högre faktisk pensionsålder försvagar pensionssystemets omfördelande förmåga, om inte nya analyser pekar på motsatsen. Fördelarna med ett längre arbetsliv måste komma alla till del. Den viktigaste frågan för att höja den faktiska pensionsåldern och för- länga arbetslivet är att försöka minska andelen äldre som lämnar arbetslivet . I annat fall finns det en risk att åtgärder för ett längre arbetsliv delvis kan leda till en övervältring på andra ersätt- ningssystem, dvs. ett ökat antal personer med sjukersättning och sjukpenning. En annan risk är att åtgärderna kan bidra till att pensionssystemets omfördelande egenskaper försvagas. Hälsoklyftor och skillnader i dödlighet Trots genomgripande samhällsförändringar och ökande välstånd tilltar i vissa fall skillnaderna i ohälsa och medellivslängd mellan olika socioekonomiska grupper. SCB:s analyser visar att skillna- derna i återstående medellivslängd mellan olika utbildningsgrupper har ökat något 2000–2010, dock långsammare än tidigare.6 När människorna blir äldre minskar dock skillnaderna 6 Livslängden i –2010, Livslängdstabeller för riket och länen, 2010, SCB. Bland personer är skillnaderna ungefär hälften så stora som bland personer . Enligt den nya kunskapsöversikten Den orättvisa hälsan visar forskningen att skillnader i självrapporterad hälsa och sjukdoms- förekomst (morbiditet) mellan olika socioekonomiska grupper är betydande och förändras knappast alls över tiden.7 Det råder dock en betydande oenighet om de socioekonomiska skillnaderna i hälsa ökar eller minskar bland äldre. I en artikel visas att nedgången i dödlighet –2000 varit större i gruppen med högre utbildning än i grupper med lägre utbildning i , och Sverige.8 Skill- naderna i dödlighet mellan utbildningsgrupperna hade ökat. Utvecklingen av skillnader i hälsa och medellivslängd är dock inte entydiga. Utredningens underlagsrapporter visar att för- bättringar av självrapporterad hälsa har varit något större i gruppen med kort utbildning än för dem med längre utbildning.9 Det gäller för båda könen. beräkningar pekar på att spridningen i livs- längd har minskat dramatiskt och att har en av de lägsta spridningarna av alla länder.10 Skillnaden i livslängden för de 10 pro- cent med längst liv och de med kortast liv har minskat mycket kraftigt framför allt (diagram 4.4). Denna stora utjämning består även om man beaktar medel- livslängden exkl. barnadödligheten. 7Mikael Rostila, , ed: Den orättvisa hälsan. Om socioekonomiska skillnader i hälsa och livslängd. 8Vladimir M Shkolnikov et al: Increasing absolute mortality disparities by education in , and , 1971–2000. 9Mårten : Finns det hälsomässiga förutsättningar för ett längre arbetsliv – en analys av hälsoutvecklingen i den övre medelåldern, 2012. 10http:///2012/06/kap-8-medellivslangdens- utveckling.html Källa: beräkningar. De till synes delvis motstridiga resultaten kan bero på selektions- effekter. De få personer som förr hade eftergymnasial utbildning var antagligen gynnade i många avseenden, varför andra faktorer än utbildning kan antas ha bidragit till ett längre liv. Den kraftiga utbildningsexpansionen har inneburit att de få yngre som endast har förgymnasial utbildning, på motsatt sätt kan antas vara allmänt sett mindre gynnade i genomsnitt. Det kan vara förändringar i sammansättningen som främst förklarar att skillnaderna i medellivslängden ökar mellan utbildningsgrupper, som skillnaden mellan dem med längst liv och kortaste liv faktisk minskar kraftigt. Det behövs dock fler empiriska studier som kan klarlägga om och hur selektionen kan påverka att de sociala skillnaderna i livslängd ökar. MEDFÖR LÄNGRE UTBILDNING MINSKAD DÖDLIGHET Ett av de mest kända statistiska sambanden är att personer med en högre utbildningsnivå lever än personer med lägre utbildning. Det har ofta tolkats som ett orsakssamband. Forskarna har försökt förklara sambandet med att välutbildade får högre inkomster som de kan använda till sjukvård och hälsoförebyggande åtgärder, att väl- utbildade bättre förstår värdet av en hälsosam livsstil, att de snabbare söker vård vid sjukdomar osv. Det väckte därför ganska stor uppståndelse i media i och när två brittiska forskare rapporterade att en förlängd skolgång inte medförde en höjd medellivslängd.11 Forskarna utnyttjade att reformer med längre obligatorisk skoltid infördes i resp. 1972 så att näraliggande åldersgrupper fick stora skillnader i antal utbildningsår. Man kunde då jämföra dödligheten och andra mått på hälsan mellan personer som fick längre skoltid med andra som behöll kortare utbildningstid. De extra skolåren hade ingen signifikant effekt på dödligheten eller hälsobeteenden. I en ny studie på svenska data har och undersökt om det omfattande sociala experiment med förlängd skolgång som föregick grundskolereformen i hade någon effekt på dödlighet och ohälsa12. De har använt register- data för nära 1,3 miljoner personer födda –55 om dödlighet, döds- orsaker m.m. Experimentet innebar att den obligatoriska skoltiden förlängdes från 7 eller till på prov i olika kommuner åren 1949–1962. Forskarna fann inga tydliga belägg för att längre skol- utbildning påverkade dödligheten i alla åldersgrupper. En mindre nedgång i dödligheten kunde observeras efter . Längre utbildade hade också något lägre dödlighet i sjukdomar som anses ha ett samband med utbildningsnivå. Forskarna anser att studien inte ger ett klart svar på frågan om utbildningens kausala effekter på dödlighet. , och har också undersökt om grundskolereformen i med denna förlängda skolgång hade någon effekt på dödlighet och ohälsa.13 De har använt registerdata för nära 1,5 miljoner personer födda –57 om död- 11 , , , NBER: The Effect of Education on Adult Health and Mortality: Evidence from . 12Anton och (2012): Causal effect of education on mortality in a quasi-experiment on 1.2 million Swedes. 13 , , , . Education, Health and Mortality: Evidence from a Social Experience. lighet, dödsorsaker, sjukhusvård, utträde från arbetslivet osv. Grund- skolereformen infördes stegvis i olika kommuner och forskarna kunde därför jämföra dödligheten för personer med längre resp. kortare utbildningstid. De fann att reformen hade mycket små effekter på dödligheten . Den längre utbildningen förefaller inte heller ha minskat förekomsten av sjukdomar som kan förebyggas exempelvis genom en hälsosam livsstil. Den förlängda utbildningen medförde dock ett påtagligt uppskjutet utträde från arbetslivet. Ännu finns det relativt få studier som undersöker orsaks- sambanden mellan utbildningsnivå och hälsa. Sambanden kan vara beroende av förhållandena som undersöks, tillgången till subventionerad hälso- och sjukvård, hur mycket utbildningen för- längs, kvaliteten i utbildningen, vilka grupper som får längre utbildning osv. Det råder ingen konsensus om orsakerna till skillnaderna i hälsa mellan socio-ekonomiska grupper. Förutom selektionen kan en viktig förklaring vara växande skillnader i livsstil mellan olika grupper i samhället. Det finns exempelvis studier som visar att rökning och andra livsstilsfaktorer har betydelse för skillnaden i medellivs. Det finns dock skäl att anta att skillnaden i medellivslängden mellan olika socio-ekonomiska grupper i viss utsträckning kan samman- hänga med arbetsmiljöbrister. De faktorer som bidrar till överdöd- lighet i arbetet är betydligt vanligare i yrken med lägre utbild- ningskrav och löner. I en kunskapsöversikt från beräknas att det är cirka 1 000 personer som dör på grund av arbetsrelaterade orsaker.14 Hälsa, inkomst och pensionsbeslut Redovisningen i delbetänkandet visar att beslutet att pensionera sig beror på en rad faktorer. Framför allt har regler för pensionsålder, hälsoförhållanden, vilken pensionsnivå man får, hur stor förmögen- heten är, makans/makens och kollegors pensionering, efterfrågan på äldre arbetskraft osv. vet vi ganska lite om den relativa betydelsen av dessa olika faktorer. Flera studier, även i , pekar på att hälsa är en viktigare bestämningsfaktor 14 Arbetsrelaterade dödsorsaker – Kunskapsöversikt, 2010. Några grundläggande utgångspunkter SOU 2013:25 för pensioneringstidpunkten än exempelvis de ekonomiska förutsättningarna. Enligt amerikanska forskare arbetar friska personer i med höga livsinkomster längre än friska personer med låga livsinkomster.15 Men bland personer med dålig hälsa arbetar de med höga livsinkomster längre än de med låga livsinkomster. En förklaring till skillnaden kan vara att låg- inkomsttagare i pensionera sig tidigt för att få tillgång till Medicare, den subventionerade sjukvården för pensionärer. Såvitt känt finns det inga liknande undersökningar i . har dock bl.a. visat att hälsovariabler inte har så stor betydelse för vem som arbetar efter . Det finns dock en selektionsproblematik, personer med dålig hälsa har för- modligen lämnat arbetsmarknaden före denna ålder.16 Det finns åtskilliga studier som tydligt visar att självrapporterad dålig hälsa starkt ökar sannolikheten för tidig pensionering. Hälso- chocker, som allvarlig sjukdom, leder till tidig pensionering. Den som har en sjukdomshistorik med perioder på sjukhus har större sannolikhet att lämna förvärvslivet tidigare än den som inte har det. LEDER PENSIONERING TILL LÄNGRE LIV En omstridd fråga bland forskare är om pensionering leder till bättre eller sämre hälsa och därmed till ett längre eller kortare liv. Att lämna arbetslivet kan minska stress och fysisk belastning och bidra till ett rikare liv. Pensionering kan dock också leda till vad man för yngre personer kallar utanförskap. Ett meningsfullt arbete är viktigt för individens självbestämmande, vår upplevelse av livskvalitet och del- aktighet. Pensionering kan bidra till minskad fysisk och mental aktivitet, försvagade sociala nätverk, sämre livsstil, faktorer som skulle kunna förkorta livet. Det finns en relativt omfattade forskning som visar ett samband mellan pensionering och upplevd bättre hälsa respektive en minskad sjuklighet. Dessa samband säger dock inte mycket om kausaliteten. Skillnader i hälsa mellan olika individer påverkar både pensions- tidpunkten och den fortsatta hälsoutvecklingen och dödligheten. 15John , Ananth Seshadri, MRRC: The Interplay of Wealth, Retirement Decisions, Policy and Economic Shocks. Vem arbetar efter ? En statistisk analys. En rapport från sociala rådet SOU 2010:85. I en norsk studie används unika administrativa data över hela befolkningen där man kan jämföra dödligheten i vissa grupper på arbetsmarknaden som fick sänkt pensionsålder med andra grupper som inte berördes av reformerna.17 Reformen som infördes i innebar att man successivt införde en tidig pensionering för anställda i offentliga sektorn och hos vissa privata arbetsgivare. För dessa anställda sänktes pensionsåldern från 67 till 1989 och därefter stegvis till 1998. För alla andra anställda gällde 67 som pensionsålder. I studien undersöks pensioneringen i olika månadskohorter och visas att reformen medförde en avsevärd sänkning av den faktiska pensionsåldern. Därefter jämförs dödligheten fram till (för vissa kohorter till ) för tidigt pensionerade med dem som inte fick del av denna reform. Av resultaten framgår att den sänkta pensionsåldern inte hade någon signifikant effekt på dödligheten. Forskarna drar slutsatsen att överväganden om dödlighet inte bör påverka den politiska diskussionen om en höjd pensionsålder. Det finns de som är utslitna efter årtionden av tungt arbete eller som av hälsoskäl inte orkar arbeta ett helt yrkesliv. Ett fortsatt arbete kan leda till att hälsoproblem förvärras. Det är särskilt viktigt vid åtgärder för längre arbetsliv att den ekonomiska tryggheten fungerar väl för dem som av hälsoskäl inte kan eller orkar arbeta längre. Personer som drabbas av nedsatt arbetsförmåga måste även i fortsättningen få en god ekonomisk trygghet och aktivt stöd till omställning genom sjukpenning och arbetslivsintroduktion, och ska beviljas sjukersättning om nedsättningen är stadigvarande. Ett längre arbetsliv och höjda åldersgränser bör leda till att för- säkringsskyddet vid nedsatt arbetsförmåga följer med. Höjda åldersgränser för sjukpenning och sjukersättning kommer i genom- snitt att förbättra den ekonomiska standarden för personer med nedsatt arbetsförmåga, både före och efter pensioneringen. Erfarenheter från länder som höjt pensionsåldern pekar på att en viss överströmning till andra trygghetssystem kan inträffa.18 Storleken 17Erik Hernaes, , and , CEPAR ARC: Does Retirement ? 18Gabriella : Om effekter på arbetsutbud och pensionering av förändringar av pensionsåldern – en forskningsöversikt, 2013. av övervältringen beror dock bl.a. på hur generösa villkoren är i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen och hur starkt anställnings- skyddet är. I flera länder har man gjort sjukersättningen och/eller arbetslöshetsersättningen mer tillgänglig i samband med att pensionsåldern höjts, vilket har medfört en betydande överströmning. har betydande reformer genomförts vad gäller rätten till sjukpenning och sjukersättning respektive möjlig- heterna till rehabilitering och stöd från Arbetsförmedlingen. Reformerna har förstärkt det aktiva inslaget i försäkringen och minskat antalet personer som permanent hamnar utanför arbets- livet. prognoser pekar på att sjukfrånvaron och nybeviljandet av sjukersättning kommer att ligga kvar på en lägre nivå . Det är också viktigt med en effektiv medicinsk och arbetslivs- inriktad rehabilitering. De som blir sjukskrivna behöver få en snabb och effektiv rehabilitering för att komma tillbaka till arbetslivet. har en rad åtgärder vidtagits för att åstadkomma en effektivare rehabilitering och prevention. har regeringen avsatt till förstärkta tidiga och aktiva rehabiliteringsinsatser i samverkan mellan Försäkrings- kassan och Arbetsförmedlingen. Systematiska utvärderingar och omfattande försök har genomförts för att identifiera framgångsrika rehabiliteringsinsatser. Reformerna och satsningarna på effektiv rehabilitering bör minska risken för överströmning. Parlamentariska socialförsäkringsutred- ningen ser över försäkringsskyddet och rehabiliteringen för personer med nedsatt arbetsförmåga. Åtgärder som bidrar till ett längre arbetsliv och högre faktisk pensionsålder kan få en bred acceptans bara om det genomförs insatser för att fortsätta att minska andelen som lämnar arbetslivet tidigt på grund av ohälsa. Det behövs långsiktiga insatser för att möjliggöra för fler att arbeta ett helt yrkesliv. Framför allt behövs åtgärder för att minska risken för att arbetstagare skadas eller slits ut och måste lämna arbetslivet . Det behövs insatser för bättre arbetsmiljö, bl.a. genom systematiskt arbetsmiljöarbete, satsningar på kompetensutveckling och ökade ansträngningar till omställning i stället för ett permanent utträde från arbetslivet. Det behövs insatser under hela arbetslivet för att fler arbetstagare ska kunna arbeta längre. De flesta måste få möjligheter att arbeta så länge att de kan få en rimlig pensionsnivå.