sou · H1B32 · 2013-01-31 00:00:00 — till väntetidsdatabasen.5 När föreskrifter om lands- tingens rapporteringsskyldighet träder i kraft ska rapporteringen göras i enlighet med dessa. fördelas till de landsting som uppfyller vissa i överenskommelsen fastställda prestationskrav. För att få ta del av medlen förutsätts landstingen kunna erbjuda såväl besöks- som behandlingsgaranti inom den specialiserade vården , dvs. väsentligt kortare tider än vad som är reglerat i förordningen. Det tydliggörs även att regeringen och SKL är eniga om att till- gängligheten till hälso- och sjukvården behöver stärkas ytterligare. års överenskommelse aviseras därför att vårdgarantin ska utvecklas så att den täcker en större del av patientens väg genom vården. Kortare tidsgränser kan också komma att bli aktu- ella. Regeringen och SKL fattade beslut om 2013 års överenskommelse. En särskild vårdgaranti för barn och unga med psykisk ohälsa Regeringen och SKL har slutit särskilda överenskommelser för att förbättra tillgängligheten för barn och unga med psykisk ohälsa för åren 2009–2012. För dessa överenskommelser har avsatts . Barn- och ungdomspsykiatrin omfattas av den lagreglerade vårdgarantin, men genom de särskilda överenskommelserna stimu- leras landstingen till att korta väntetiderna ytterligare. Hälften av medlen i överenskommelsen fördelas till de landsting som når målet att av barn och unga med beslut om en första bedömning inom den specialiserade barn- och ungdomspsy- kiatrin, eller annan verksamhet med uppdrag kring psykisk ohälsa, har fått en första bedömning . Den andra hälften av medlen () fördelas till de landsting som når målet att av barn och unga med beslut om en fördjupad utredning eller behandling inom den specialiserade barn- och ung- domspsykiatrin, eller annan verksamhet med uppdrag kring psykisk 5Dnr S2011/11007/FS överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting om fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso- och sjukvård. 6Dnr S2012/8767/FS Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting – Fortsatta insatser för att förbättra patienters tillgänglighet till hälso- och sjukvård (kömiljarden) 2013. Den nuvarande nationella vårdgarantin ohälsa, har påbörjat fördjupad utredning eller behandling . har satsningen på förbättrad tillgänglighet för barn och unga med psykisk ohälsa fortsatt inom ramen för överenskommel- sen mellan staten och Kommuner och Landsting om stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa. Lokala/regionala tillgänglighetssatsningar Förutom de nationella reformer och överenskommelser som har redogjorts för ovan, har vissa landsting och regioner på egen hand ytterligare utökat sina åtaganden för att tillgängliggöra vården. En majoritet av landstingen har dock inte utlovat något utöver vad som stadgas i den nationella vårdgarantin. har en särskild garanti som gäller vid misstanke om cancer.8 Den innebär att vid välgrun- dad misstanke om cancer hos barn ska barnet erbjudas besök hos specialistläkare , räknat från remissens ankomst- datum. Vid välgrundad misstanke om cancer hos vuxna är motsva- rande tidsgräns . I läns landsting har tidsgränserna kortats väsentligt jämfört med den nationella vårdgarantin.9 Besöksgarantin till primärvården är satt till och besöksgarantin inom den specialiserade vården . Utöver dessa tidsgränser har formulerat en egen beskedsgaranti som innebär att patienten, med vissa undantag, ska få besked om resultat av under- sökningar och provtagningar dagar efter besöket. Även region har formulerat egna – mer gynsamma – villkor för vårdgarantin.10 Bland annat ska undersökningar i form av exempelvis röntgen eller provtagningar ske inom 90-dagarsgränsen för behandling. Vidare ska patienten erbjudas besök i den speciali- serade vården inom en månad om patienten känner stor oro eller om läkaren befarar en allvarlig sjukdom. 7Dnr S2012/8769/FS Överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting – Stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa 2013. 8www.1177.se Vårdgaranti i . 9www.1177.se Vårdgaranti i i län. 10www.1177.se Vårdgaranti i Region . Den nuvarande nationella vårdgarantin Patienter i garanteras besök i primär- vården inom och besök till den specialiserade vården inom högst 30 dagar.11 5.3Individuellt anpassad information om vårdgarantin Individuellt anpassad information är en förutsättning för patientens möjlighet till delaktighet och självbestämmande i vården. I samband med att den nationella vårdgarantin lagfästes 2010 tydliggjordes i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL) att patienten ska ges individuellt anpassad information om bl.a. vård- garantin. I kravet ligger att – utifrån vad situationen i det enskilda fallet kräver – informera om både innehållet i och innebörden av vårdgarantin samt om det kan förväntas att patienten kan ges besök eller åtgärd inom de tidsgränser som följer av vårdgarantin.12 Patienten ska därmed ges information om eventuell väntetid för besök eller åtgärd. Patienten ska vidare informeras om huruvida det bedöms att inte kommer att klara att upprätthålla de tidsgränser som gäller samt vad avser att vidta för åtgärder, t.ex. hur man ska se till att patienten kan ges vård hos en annan vårdgivare. Informationsskyldigheten gäller under hela vårdförloppet. Om det uppkommer en situation som påverkar väntetiden till vård ska patienten informeras om det. Med individuellt anpassad information menas att den måste anpassas till patientens individuella förutsättningar och göras lätt- begriplig. Särskild hänsyn måste tas till om patienten är ett barn, om han eller hon har svårigheter att förstå svenska eller har en funktionsnedsättning som medför svårigheter att ta till sig infor- mation. Det är som har det övergripande ansvaret för att organisera verksamheten så att kravet på fullgod information till patienten kan upprätthållas.13 Skyldigheten att informera patienten är, enligt patientsäkerhetslagen (2010:659), även ett ansvar för hälso- och sjukvårdspersonalen, men ankommer i första hand på 12Regeringens proposition (2009/10:67) Stärkt ställning för patienten – vårdgaranti, fast vårdkontakt och förnyad medicinsk bedömning, s. 49 f. Den nuvarande nationella vårdgarantin den som har det direkta ansvaret för den vårdsituation som infor- mationen avser. Ytterst är det dock verksamhetschefen vid enheten som ansvarar för att det finns rutiner eller lokala instruktioner som både möjliggör och säkerställer att patienten kan få del av infor- mation av sådant innehåll och i sådan omfattning som föreskrivs. Enligt 3 kap. 6 § patientdatalagen (2008:355) ska uppgifter om information som lämnats till patienten antecknas i patientjournalen. har haft ett treårigt regeringsuppdrag att följa upp den nationella vårdgarantin och kömiljarden. Myndigheten lämnade en rapport om uppföljningen 2009–2011.14 För att vårdgarantin ska fungera i praktiken är det nödvändigt att såväl befolkning och patienter som vårdgivare har god känne- dom om vårdgarantins regelverk och innehåll. Information och kännedom om vårdgarantin har därför varit ett viktigt tema i Soci- alstyrelsens uppföljningar av vårdgarantin. Landstingens kommunikations- och informationsinsatser För att få kunskap om hur landstingen kommunicerar internt och externt kring vårdgarantin har genomfört flera enkätundersökningar till landstingens informationschefer och vårdgarantisamordnare, besökt samtliga landsting samt deltagit vid SKL:s nätverksträffar för bl.a. vårdgarantisamordnare. Av uppföljningen av informationsinsatser genomförda 2005/ 2006 jämfört med framgår att kommunikationen med läns- innevånarna hade minskat något i prioritet , medan kommunikationen med patienter hade ökat något. Flera landsting beskrev att de 2005/2006 genomförde breda insatser som var rik- tade till allmänheten, men att de därefter hade legat lågt. Ett skäl som angavs var rädsla för att fortsatta satsningar skulle skapa en förväntan och ett tryck från patienter och anhöriga som lands- tingen sedan inte kunde leva upp till. 14 (2012) Vårdgaranti och kömiljard – uppföljning 2009–2011. Den nuvarande nationella vårdgarantin För att nå patienter med information om vårdgarantin använde landstingen framför allt remissbekräftelser och kallelser. Andra vanliga sätt att informera om vårdgarantin var genom brev, telefon- kontakt eller genom att diskutera ämnet vid ett besök. gick igenom samtliga landstings externa webbplatser, samt . I hälften av landstingen fanns en lyssnarfunktion knuten till hemsidorna. I nio landsting fanns information om vårdgarantin på andra språk än svenska. Bland fem officiella språk förekom i några lands- ting översättningar till finska och jiddisch. I sju landsting gick information att få på lättläst svenska och i fyra fanns information på teckenspråk. Ansvaret för att utveckla och internt kommunicera hur lands- tinget ska tillämpa vårdgarantins regelverk låg på central nivå i flertalet landsting. I de fall ansvaret var decentraliserat till förvalt- ningarna, avdelningarna och klinikerna fungerade den centrala informationsavdelningen som stöd och sammanhållande länk. När landstingen uppskattade hur aktiva de hade varit i att kommunicera vårdgarantin till de privata vårdgivarna framkom att kontakterna hade ökat, men att aktiviteten generellt sett var lägre jämfört med stödet till den egna organisationen. Flera olika kanaler användes för att nå de anställda och de pri- vata utförarna. Egna hemsidor och intranät nämndes av samtliga landsting som vägar för att nå ut med information. Särskilda informationsträffar och internutbildning förekom också. Flertalet informationschefer ansåg att det interna kommunikationsarbetet förändrades genom att tillgänglighetsfrågan fått ökad prioritet. Något fler än hälften av cheferna ansåg att innehållet i den information man förmedlade hade utvecklats och blivit mer omfattande. Av en enkät till landstingens väntetidssamordnare fram- gick att det fortfarande fanns många patienter som inte kontakta- des av landstingen när väntetiden förmodades överstiga . Sju landsting uppskattade att de kontaktade av patienterna. Sex landsting sa sig inte känna till hur stor andel av patienterna som kontaktades. En orsak till att man inte visste var att informationsansvaret låg på kliniknivå och därför saknades kun- skap om hur stor andel av patienterna som blivit informerade. Rutinerna varierade för hur man hanterade patienter vars vård- garantitid överskridits. Flera landsting skickade information till patienten i samband med remissbekräftelsen. Den nuvarande nationella vårdgarantin information om aktuella väntetider till nybesök, operation och åtgärd, samt förklarade om kunde komma att erbjudas eller inte. I några landsting fanns vårdgarantisamordnare, koordinatorer eller vårdlotsar som hade det huvudsakliga infor- mationsansvaret när det gällde de patienter som inte kunde få vård inom garantins tidsgräns. Patienter som förmodades få vänta än fick enligt landstingen främst generell information om vårdgarantin, infor- mation om vilka kostnader landstingen står för om patienten väljer vård av en annan vårdgivare och information om hur långa vänte- tiderna är till landstingens kliniker (figur 1). Figur 1 Information som lämnas till patienter som förväntas vänta än (flera svarsalternativ var möjliga) Generell information om vårdgarantin Generell information om de kostnader som står för om slussning skulle bli Specifik information om vilka väntetider som gäller i den egna kliniken om patienten tackar nej till vårdgarantin. Generell information om den praktiska hjälpen som kan ge om slussning skulle bli aktuell. Specifik information om vilken klinik/vilket sjukhus som kan ta emot patienten om slussning skulle bli aktuell. Det går inte att ge något generellt svar olika rutiner beroende på sjukhus och/eller klinik. Specifik information om när i tiden patienten kan få hjälp om han eller hon tackar ja till vård på annan klinik/annat sjukhus. Källa: Enkätsvar , 2011, . Den nuvarande nationella vårdgarantin samlade iakttagelser om landstingens kommuni- kations- och informationsinsatser visade att landstingens kommunikations- och informationsinsatser skiljde sig åt och i de flesta landsting fanns brister när det gällde att informera såväl internt som externt kring vårdgarantins regel- verk och hur det ska tillämpas, det fanns skillnader mellan landstingen beträffande när och hur man kontaktade de patienter vars väntetid förmodades överstiga , en viss förbättring skedde när det gällde den information som gavs till patienter som fått vänta än , endast ett fåtal landsting kunde ge patienterna specifik informa- tion om när de kunde få hjälp om de tackade ja till vård hos en annan vårdgivare än det egna . Befolkningens kännedom och attityder genomförde en telefonunder- sökning av allmänhetens kännedom och erfarenhet av vårdgarantin. Totalt intervjuades 4 200 personer, 200 i varje landsting. Undersökningen visade att av de intervjuade kunde påminna sig att de hade hört talas om vårdgarantin. Av dessa upp- gav att de kände till reformen mycket eller ganska bra. Kännedomen varierade beroende på ålder, kön, utbildning och födelseland. Av de som kände till vårdgarantin kunde ange att vårdgarantin handlade om tidsgränser för väntetider i vården. Av de olika tidsgränserna var det tidsgränsen för behandling och opera- tion som allmänheten främst hade uppfattat. Primärvårdens tids- gränser hade mycket få av de intervjuade hört talas om. Bland de som kände till vårdgarantin svarade sex av tio att de hade fått sin kännedom via media (tidningar, tv och andra medier). Av samtliga intervjuade hade någon eller fått vänta så länge att de därför hade diskuterat med vården om möjligheten att få vård av någon annan vårdgivare. Totalt hade fått ett erbjudande om vård hos en annan vårdgivare. Erbju- dandet gällde i första hand vård inom det egna . Den nuvarande nationella vårdgarantin Tre av fyra av dem som hade fått ett erbjudande accepterade det. De vanligaste skälen var att det inte spelade någon roll vid vilken mottagning eller sjukhus de vårdades, de hade så ont och mådde så dåligt att det viktigaste var att få vård, de var säkra på att få lika bra vård oavsett vem som gav den. Bland dem som avstod från vård var de främsta skälen att de inte ville vårdas så långt hemifrån, det kändes för ansträngande att resa längre bort, det hade ingen avgörande betydelse om de fick vänta lite längre. har också undersökt sambandet mellan landstingens måluppfyllelse av vårdgarantin och befolkningens uppfattning om vårdens tillgänglighet enligt Vårdbarometern. Man fann ett positivt samband mellan andelen som fått träffa en läkare och andelen som tyckte att väntetiderna var rimliga i primärvården. I alla landsting hade det skett förbättringar när det gällde andelen av befolkningen som ansåg att väntetiderna var rimliga, jämfört med tidigare Vårdbarometerundersökning. Det fanns även ett samband mellan andelen som fått tid för ett specialistbesök och den andel av befolkningen som tyckte att väntetiderna var rimliga. Befolkningen var generellt mer missnöjd med väntetiderna till specialistvården än till primärvården. Även när det gällde hur befolkningen uppfattade tillgängligheten till specialistvården hade det emellertid skett en förbättring jämfört med resultaten från tidigare Vårdbarometerundersökning. samlade iakttagelser om befolkningens känne- dom och attityder visade att allmänhetens kännedom om vårdgarantin var förhållandevis låg, allmänheten var nöjdare med väntetiderna inom primärvården än inom den specialiserade vården, allmänheten visste inte vart de skulle vända sig för att få information eller för att påtala att de hade fått vänta för . Det var tydligt att kommunikationsinsatserna inte hade fungerat på ett tillfredsställande sätt. Den nuvarande nationella vårdgarantin Hälso- och sjukvårdspersonalens kännedom och attityder har genomfört enkätundersökningar riktade till hälso- och sjukvårdspersonalen i några landsting; , Krono- berg, , och . Undersök- ningarna visade att merparten av hälso- och sjukvårdspersonalen kände till att tidsgränsen för ett första besök till specialistvården var , men kunskapen var förhållandevis låg om detaljerna i vårdgarantins regelverk. Få ansåg t.ex. att de som personal hade ett informationsansvar gentemot patienterna och ett fåtal sa sig ha fått information eller utbildning om reformen. När det gällde hälso- och sjukvårdspersonalens attityder till garantin ansåg flertalet att den inneburit en högre arbetsbelastning. Få menade att reformen haft några positiva konsekvenser för sättet att arbeta. En frekvent uppfattning var dock att vårdgarantin stärkte patientens ställning och att den medförde en högre patient- säkerhet. Läkare var generellt mer negativa till vårdgarantin än övriga personalgrupper. har också låtit göra djupin- tervjuer med olika personalgrupper i fyra landsting – , , och – kring deras kännedom om, attityd till och erfarenheter av vårdgarantin och kömiljarden. samlade iakttagelser om hälso- och sjukvårds- personalens kännedom och attityder visade att den kunskap som finns hos vårdpersonalen avseende vårdgaran- tin inte är tillräcklig. En god kännedom om vårdgarantin och dess regelverk är en förutsättning för att personalen ska kunna fullfölja sin uppgift att vägleda patienterna, personalens attityd till vårdgarantin varierar, men är mer positiv än attityden till kömiljarden, personalens kännedom om huruvida fått del av kömiljarden eller inte och vad pengarna i så fall har använts till är låg, enligt personalen är de främsta skälen till att man nått upp till kraven för vårdgarantin och kömiljarden att -bara aktuella patienter finns på väntelistan (kö-rensning), -patientflödena har effektiviserats, -verksamheten har fått större kundfokus, Den nuvarande nationella vårdgarantin -verksamheten har tydliga mål och alla i organisationen arbe- tar mot samma mål, -både det interna och det externa samarbetet har ökat. Som framgår av avsnitt 4.5.3 publicerade forskare vid uni- versitet en rapport om vilken information patienter och medborgare behöver för att kunna välja vårdgivare och behand- ling.15 I rapporten redovisas även information om vårdgarantin. Utifrån en framtagen analysmodell granskades tillgänglig vårdvals- information bl.a. på landstingens webbsidor och på landstingens gemensamt ägda webbplats . Av rapporten framgår att samtliga landsting informerade om vårdgarantin. När det gäller information om hur patienten skulle gå tillväga för att använda sig av garantin såg det däremot något sämre ut. I 17 av de 21 landstingen förklarades utförligt hur och vem pati- enten skulle kontakta för att få besök eller behandling hos vårdgi- vare med kortare väntetider. De landsting (, , och ) som inte ansågs uppfylla kriteriet hade en allmänt hållen information om vårdgarantins tidsgränser, men informerade inte tydligt om hur man skulle gå tillväga för att få del av vårdgarantin eller vem man skulle kontakta för att få hjälp att använda sig av garantin. När det gällde information om väntetider till vården visar stu- dien att tre av 21 landsting informerade direkt på sina webbplatser om tillgängligheten till primärvården. Tolv landsting informerade delvis om tillgängligheten genom att direkt länka till jämförelsegui- den på . Sex av 21 landsting informerade inte alls om till- gängligheten till primärvården. Beträffande information om till- gängligheten till besök eller behandling i specialistvården hänvisa- des i enstaka landsting till SKL:s databas i vården. Här gör författarna jämförelser med där ett utvecklat infor- mationssystem finns för att patienter och medborgare bl.a. ska kunna jämföra sjukhusens tillgänglighet. I rapporten redovisas även informationens tillgänglighet när det gäller patienters och medborgares möjligheter att aktivt kunna ta 15 . och . (2011) Vilken information behöver patienter och medborgare för att välja vårdgivare och behandling? Patienters och medborgares behov av kvalitetssäkrad och lättillgänglig information. Den nuvarande nationella vårdgarantin del av befintlig information. De kriterier som studerades var information på lättläst svenska och andra språk, hur många klick som krävdes för att ta sig till relevant information på aktuella webbplatser, om möjligheten fanns att få information på webbplat- serna uppläst eller förmedlad på teckenspråk, om det fanns en telefontjänst att tillgå för dem som inte har tillgång till eller inte kan använda sig av internet samt om de olika webbplatserna erbjöd anpassningsfunktioner för att underlätta för personer med synned- sättning att läsa texten. Webbinformation på lättläst svenska fanns i 12 av 21 landsting. 18 av 21 landsting hade också information på andra språk. Antalet språk varierade från enbart engelska till ett flertal språk. Informa- tion på lättläst svenska eller andra språk var emellertid på grundläg- gande nivå. Sammantaget konstaterar författarna när det gällde informa- tionens tillgänglighet att många landsting strävade efter att erbjuda lättillgänglig information för olika sorters användare. Det märktes att man hade fokuserat på att anpassa sina webbplatser för att möj- liggöra för fler att kunna ta del av informationen dels via webb- platsen, dels genom att erbjuda särskilda telefontjänster rörande vårdval och vårdgarantin. 5.4.3ESO:s rapport om den medicinska professionens roll i styrningen av svensk hälso- och sjukvård , Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, lämnade rapporten och köerna.16 Syftet med studien var att undersöka om det är möjligt att styra läkares agerande genom politiskt fattade beslut. Studien bygger huvudsakligen på en enkätundersökning januari–april 2010.17 Undersök- ningen tog sikte på att undersöka hur läkarna (ortopederna) agerat i samband med implementeringen av den nationella vårdgarantin. I rapporten påpekas att just vårdgarantin var en lämplig reform att studera, då den på ett tydligt sätt utmanar läkarkårens traditionella ansvarsområde. Rapportens författare menar att läkarna bör ges en nyckelroll i genomförandet av vårdgarantin. En viktig del för att kunna 16Winblad U. och (2010) Kåren och köerna. En om den medicinska professionens roll i styrningen av svensk hälso- och sjukvård. 17Enkäten skickades ut till 985 ortopeder över hela landet. Svarsfrekvensen uppgick till . Den nuvarande nationella vårdgarantin uppfylla reformen är att informera patienterna om rättigheten att åberopa vårdgarantin och hur han eller hon ska kunna nyttja den i praktiken. Det faller sig mest naturligt att patientens frågor om när, var och hur en eventuell behandling ska ske uppstår i mötet mellan läkare och patient, då läkaren fattat beslut om medicinsk åtgärd. En fråga som behandlades i rapporten var vad centrala och regionala, dvs. statens och landstingens, politiska styrdokument säger om läkarnas roll för att implementera vårdgarantin. Här kunde man endast finna vaga formuleringar, exempelvis om vikten av att vid beslutstillfället ge patienten tydliga besked, vilka antyder att vårdpersonalen, och däribland läkarna, har ett ansvar för att informera om reformen. Sammantaget visar resultaten av enkätundersökningen att många, men inte alla, av de tillfrågade ortopederna var positiva till reformen. En majoritet ansåg dock inte att de hade något ansvar för att verkställa reformen. Orsaker till detta kan vara att den politiska styrningen av reformen har varit vag; ingen har tydligt uttalat att läkarna ska ha ett sådant ansvar. Vidare undersöktes om ortopederna upplevde att de organisa- toriska förutsättningarna var tillräckligt gynnsamma för att kunna genomföra reformen. En övervägande del av läkarna ansåg att bris- ten på operationsutrymme och vårdplatser utgjorde centrala hinder för att uppfylla vårdgarantin. Andra hinder som lyftes fram var bristen på informationsinsatser från landstingen.