sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — Beslutet om åtals- underlåtelse ska därför antecknas i belastningsregistret (3 § 4 lagen [1998:620] om belastningsregister). Enligt reglerna i 48 kap. får åklagaren, i stället för att väcka åtal, utfärda strafföreläggande. Åklagaren förelägger skrift- ligen den tilltalade ett bötesstraff eller en villkorlig dom. Om den misstänkte godkänner strafföreläggandet, genom att förklara att han eller hon erkänner brottet och godtar straffet, gäller detta som en dom som har fått laga kraft. För det fall den misstänkte inte godkänner strafföreläggandet väcker åklagaren regelmässigt åtal, om det inte tillkommit några nya omständigheter som ställer skuld- frågan i en ny dager. I 59 kap. finns särskilda regler om klagan på strafföreläggande. Förundersökningen dokumenteras i ett protokoll som utgör under- lag för åklagarens beslut i åtalsfrågan och förberedelser för rätte- gången. När åklagaren beslutar om åtal lämnar han eller hon in en stämningsansökan till tingsrätten. Det är domstolen som slutligen avgör frågan om skuld. 5Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser Tulltillägg är en administrativ sanktion inom tullområdet som är uppbyggd på i princip samma sätt som skattetillägget. När sank- tionen infördes motiverades den liksom skatte- tillägget med hänvisning till effektivitets- och avlastningsskäl. Sanktionssystemet ansågs vara ett enkelt och effektivt sätt att under- stryka vikten av att uppgiftsskyldigheten iakttas med noggrannhet och omsorg och systemet förväntades avlasta åklagare och dom- stolar mindre allvarliga mål om varusmuggling och liknande brott. Till skillnad mot vad som är fallet på skatteområdet utgör EU- rättens regelverk kärnan i den svenska tullagstiftningen. Några av de viktigaste föreskrifterna finns i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (tullkodex), kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (tillämpningskodex) och rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomen- klaturen och om Gemensamma tulltaxan. Det finns också en ny tullkodex, och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (Moderniserad tullkodex, MCC). Delar av MCC, mest genomförandebestämmelser, tillämpas . Övriga delar tillämpas . MCC är under omarbetning och ska resultera i en ännu nyare tullkodex, som benämns Union Customs Code, UCC. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser EU-förordningarna är direkt tillämpliga som gällande svensk rätt. I vissa delar har de formen av ramlagstiftning och kan komplet- teras av nationella bestämmelser. Den nu gällande tullagen (2000:1281) trädde i kraft . Lagen är till skillnad från sin föregångare indelad i kapitel och innehåller hänvisningar till de EU-bestämmelser som lagen komplet- terar. Tullagen bygger till största delen på förslag som lämnades i slutbetänkande En ny tullag (SOU 1999:54). Utredningen lade dock inte fram några förslag till ändringar av reglerna om tulltillägg, utan hänvisade i den delen till den särskilda utredare som hade tillsatts för att göra en översyn av skattetilläggs- institutet; ett uppdrag som även omfattade reglerna om tulltillägg.1 De tidigare tulltilläggsreglerna fördes därför i stort sett oföränd- rade över från den gamla tullagen (1994:1550) till 8 kap. i den nya tullagen. Tullagens regler om tulltillägg kom att förändras först i sam- band med reform av skatte- och tulltilläggsreglerna. Vid reformen uttalades att skatte- och tulltilläggen även i fortsätt- ningen borde behålla samma grundläggande struktur så långt det är sakligt motiverat.2 Kritiken mot tulltilläggen befanns till stora delar var densamma som kritiken mot skattetilläggen. Regeringen ansåg att det i många delar fanns fog för kritiken och att systemet borde förändras för att inte förlora legitimitet.3 Tulltilläggen blev föremål för en ny översyn i samband med införandet av skatteförfarandelagen (2011:1244), SFL. Det uttalades då att regelverken även fortsättningsvis borde vara så lika som möjligt och det sågs som en fördel att samma uttryckssätt i stor utsträckning kunde användas i bestämmelserna om tull- och skatte- tillägg. Översynen av bestämmelserna om skattetillägg innebar änd- ringar i struktur och formuleringar. Vissa bestämmelser har också slopats utan att någon ändring i sak var avsedd. Det gällde t.ex. slopandet av två grunder i bestämmelsen om undantag från skatte- 1SOU 1999:54 s. 145 och prop. 1999/2000:126 s. 121. Uppdraget att se över tulltilläggs- reglerna lades skattetilläggskommitté, som redovisade sina förslag i slut- betänkandet Skattetillägg m.m. (SOU 2001:25). 2002/03:106 s. 195 f. 2002/03:106 s. 195, 196 och 201. SOU 2013:62 Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser tillägg (49 kap. 10 § SFL). Motsvarande förändringar gjordes i tullagen (8 kap. 6 § tullagen).4 5.2.1Kopplingen mellan skattetillägg och tulltillägg Vid införandet av tulltilläggen uttalades i motiven att föreskrifterna om sanktionsavgifter på tullområdet borde utformas i så nära överens- stämmelse som möjligt med bestämmelserna om skatte- och avgifts- tillägg.5 Målsättningen att hålla ihop lagstiftningen om sanktioner på skatte- och tullområdet har därefter kommit till uttryck . Exempelvis i förarbetena till 72 § tullag6 be- tonades målsättningen att förfarandereglerna på skatte-, avgifts- och tullområdet ska vara så likformiga som möjligt.7 Vid såväl reform som vid införandet av skatteförfarandelagen har rege- ringen hållit fast vid detta synsätt.8 Sanktionen tulltillägg riktar sig i huvudsak mot brister vid full- görandet av anmälnings- och uppgiftsskyldigheten i tullbehand- lingen av den kommersiella importen. Tillämpningsområdet av- gränsas mot privatimport genom att det endast omfattar sådan import för vilken skriftlig eller med databehandlingsteknik upp- rättad tulldeklaration ska lämnas till ledning för tulltaxeringen. I de fall en muntlig tulldeklaration får lämnas kan tulltillägg inte bli aktuellt. För varor av kommersiell natur ska det i princip alltid upprättas en skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad tulldeklaration. I vilka fall en muntlig tulldeklaration får lämnas för varor vid övergång till fri omsättning framgår av artikel 225 i tillämpningskodex. Det som sägs om tulldeklaration ska även enligt 8 kap. 1 § tullagen, gälla sådan deklaration med skatteredovisning som avses i 3 kap. 3 a § tullagen. 2010/11:165 s. 493. 1985/86:41 s. 17. 1996/97:100 s. 489. 1996/97:100 s. 489 f. 2002/03:106 s. 196 och prop. 2010/11:165 s. 490. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser Bestämmelserna om tulltillägg finns i 8 kap. 2–8 §§ och 10–13 och 15 §§ tullagen. Den som är gäldenär och skyldig att lämna en skriftlig eller med databehandlingsteknik upprättad tulldeklaration ska påföras tulltillägg om han eller hon på annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en oriktig uppgift till ledning för tulltaxeringen. Det ska anses vara en oriktig uppgift om det klart framgår att en lämnad uppgift är felaktig, eller om en uppgift som ska lämnas till ledning för tulltaxeringen har utelämnats. En uppgift är dock inte oriktig när den tillsammans med övriga lämnade uppgifter utgör tillräckligt underlag för ett riktigt beslut. En upp- gift är inte heller oriktig om den uppenbart inte kan läggas till grund för ett beslut. Tulltillägget är av den tull som inte skulle ha påförts om den oriktiga uppgiften hade godtagits (8 kap. 2 § fjärde stycket). Med tull avses även annan skatt som ska tas ut för varor vid import (1 kap. 3 §). När det gäller mervärdesskatt som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) sker beräkningen efter (8 kap. 2 § fjärde stycket tullagen). När det gäller bedömningen av om oriktig uppgift föreligger och beviskravet för att påföra tulltillägg gäller i princip samma resone- mang som för skattetillägg. Förekomsten av kontrollmaterial som lämnats av gäldenären och som utgjort tillräckligt underlag för ett riktigt beslut innebär enligt 8 kap. 2 § tredje stycket 1 tullagen att uppgiften inte är oriktig. Vid införandet av bestämmelsen diskuterade regeringen hur man skulle se på fall där deklarationen lämnas elektroniskt och några styrkande handlingar således inte bifogas. Vid elektronisk deklaration behöver gäldenären normalt inte lämna in eller visa styrkande handlingar, men deklarationen ska innehålla uttryckliga hänvisningar till de fakturor, frakthandlingar och andra dokument som är aktuella. Dessa handlingar begärs regelmässigt in när pris- registret i tulldatasystemet ger utfall i s.k. röd kanal eller vid spärr- utfall på grund av riskbedömningar som görs regelbundet av analysenheten. De begärs även in stickprovsvis. Enligt regeringen föreligger inte oriktig uppgift om ett fel i själva deklarationen framgår av en kontroll mot ett korrekt kontrollmaterial som begärs in från gäldenären vid kontroll eller som bifogats en pappers- deklaration. Detta förutsätter dock dels att det i deklarationen uttryckligen hänvisas till det aktuella kontrollmaterialet, dels att detta klart utvisar hur tulltaxeringen ska ske och således inte lämnar utrymme för tvekan eller annars förutsätter fortsatta under- Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser Regeringen gjorde inte skillnad på fall där uppgifterna inhämtas vid en initialkontroll och fall där det sker vid en efter- kontroll.9 I likhet med vad som gäller för skattetillägg kan tulltillägg, utöver de fall där det föreligger en oriktig uppgift, tas ut när sköns- tulltaxering har skett. Tulltillägg kan tas ut dels i de fall där sköns- tulltaxering har skett på grund av utebliven tulldeklaration och sådan inte har kommit in trots att föreläggande sänts ut till gälde- nären, dels då avvikelse från deklarationen har skett genom sköns- tulltaxering. Tulltillägget är i detta fall (8 kap. 2 a § tullagen). Vid tillämpning av tulltilläggsreglerna i 8 kap. 2 och 2 a §§ tullagen ansvarar gäldenären för handlingar och underlåtenhet av hans eller hennes ombud. Tulldeklaration eller annat dokument som lämnas för en gäldenär som är juridisk person anses ha lämnats av gäldenären, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda gäldenären (8 kap. 5 §). Reglerna bygger alltså på att gäldenären själv valt sitt ombud och svarar för sitt ombuds handlingar och underlåtenheter, vilket överensstämmer med de civilrättsliga principer som gäller när man anlitar ett ombud. Enligt 8 kap. 3 § första stycket tullagen ska tulltillägg, även i andra fall än vid oriktig uppgift och skönstulltaxering, tas ut på grund av olaglig införsel, olagligt undandragande av varor från tull- övervakning eller förfoganden i övrigt över en icke-gemenskapsvara i strid mot föreskriven inskränkning i förfoganderätten. Uttrycken olaglig införsel och olagligt undandragande från tullövervakning är hämtade från artiklarna 202 och 203 i tullkodex. Artiklarna anger när en tullskuld uppkommer. En förutsättning för tulltillägg är att gäldenären rätteligen skulle ha lämnat en skriftlig eller med data- behandlingsteknik upprättad tulldeklaration till ledning för fast- ställande av tull. Tulltillägget är av den tull som påförs. Med tull avses även annan skatt som ska tas ut för varor vid import (1 kap. 3 § tullagen). Tulltillägg kan enligt 8 kap. 4 § tullagen tas ut även av den som förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull. Tull- tillägget är av den tullförmån som gäldenären går miste om. 2002/03:106 s. 204. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser 5.2.3När tulltillägg inte ska tas ut I 8 kap. 6 § tullagen regleras i vilka fall tulltillägg inte ska tas ut. Dessa bestämmelser överensstämmer i stort sett med motsvarande bestämmelser om skattetillägg. Tulltillägg ska inte tas ut om gälde- nären har gjort en frivillig rättelse eller om det undandragna tull- beloppet är obetydligt. Enligt allmänna råd (23 kap. 2 § TFS 2000:20) bör en gäldenär inte påföras tulltillägg om det undan- dragna beloppet är . I beloppet inräknas såväl tull som annan skatt som ska tas ut vid importen. Vid upprepade felaktigheter kan tulltillägg komma i fråga även för mindre belopp. Av 8 kap. 7 och 8 §§ tullagen framgår att tulltillägg tillfaller staten och att tulltillägg inte får påföras för belopp där betalnings- skyldighet för tull kan åläggas. Bestämmelser om befrielse helt eller delvis från tulltillägg finns i 8 kap. 10 § tullagen. Reglerna är i huvudsak lika de som finns för skattetillägg i 51 kap. SFL. Ett allmänt kriterium för befrielse är att det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. I bestämmelsen anges också vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Det ska särskilt beaktas om den felaktighet eller passivitet som har lett till avgiften kan antas ha berott på gäldenärens eller dekla- rantens ålder, hans eller hans ombuds hälsa eller likande förhåll- ande, berott på en felbedömning av reglerna eller betydelsen av de faktiska förhållandena (8 kap. 10 § andra stycket 1 tullagen). Någon motsvarighet till regeln för skattetillägg om felbedömning för- anledd av vilseledande eller missvisande kontrolluppgifter finns alltså inte. I motiven angavs att bestämmelsen om befrielse för felbedömning av en regel eller betydelsen av de faktiska förhållan- dena får särskild betydelse exempelvis i fråga om uppgifter angå- ende en varas nummer enligt tulltaxan eller statistisk varuförteck- ning eller andra uppgifter av intrikat tullteknisk natur.10 Meningen är inte att bestämmelsen ska leda till befrielse eller nedsättning i alla de situationer där tulldeklaration kan anses vara svår att upprätta med anledning av komplicerade regler. I stället ska be- 2002/03:106 s. 253. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser döma varje situation för sig och särskilt beakta om den som upp- rättat tulldeklarationen varit van vid tullförfaranden och om omstän- digheterna är sådana att felbedömningen framstår som ursäktlig.11 Förhållandet att avgiften inte står i rimlig proportion till fel- aktigheten eller passiviteten ska också beaktas särskilt vid skälig- hetsbedömningen (8 kap. 10 § andra stycket 2 tullagen). Det blir här fråga om att göra en rimlighetsbedömning av tulltilläggets storlek i förhållande till den felaktighet eller passivitet som gjorts. Uttrycket felaktigheten eller passiviteten syftar både till arten av den lämnade – eller utelämnade – uppgiften och till gäldenärens eller deklarantens faktiska agerande.12 Det ska även beaktas särskilt om en oskäligt har gått efter det att har funnit anledning att anta att avgift ska tas ut utan att den som avgiften gäller kan lastas för dröjsmålet (8 kap. 10 § andra stycket 3 tullagen). Vid bedömningen av oskälighetskriteriet ska även beaktas om felaktigheten eller passiviteten har medfört att den som avgiften gäller har fällts till ansvar för brott enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling, smugglingslagen, eller 10 kap. tullagen eller blivit föremål för förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § (8 kap. 10 § andra stycket 4 tullagen). Regleringen syftar till att undvika att den sammanlagda påföljds- bördan blir orimligt tung. Det är endast vid ytterst kännbara straff som det bör komma i fråga att ge hel befrielse från tulltillägget med stöd av bestämmelsen. I normala fall bör det bli aktuellt att ge delvis befrielse. En dom i vilken den enskilde ådöms straff enligt smugglingslagen eller 10 kap. tullagen behöver inte ha vunnit laga kraft för att befrielse från tulltillägget ska kunna ges. I de fall där ett beslut om tulltillägg har föregått avgörandet i brottmålet bör det påförda tulltillägget inte anses oskäligt. Gäldenären bör således normalt inte kunna utverka att tulltillägget sätts ned genom att begära omprövning. Då prövningen i allmän domstol sker efter det att tulltillägg påförts ankommer det i stället på den allmänna dom- stolen att inom ramen för straffmätningen beakta ett påfört tull- tillägg.13 2002/03:106 s. 253. 2002/03:106 s. 242. 2002/03:106 s. 253. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser 5.2.5Uttag av tulltillägg vid förverkande Av 8 kap. 12 § tullagen framgår att om en icke-gemenskapsvara eller dess värde förverkas ska tulltillägg inte tas ut till den del varan eller dess värde förverkats. Har tulltillägg redan beslutats när för- verkandebeslutet vinner laga kraft, ska tulltilläggsbeslutet upphävas eller ändras. Enligt 16 § smugglingslagen ska, om det inte är uppen- bart oskäligt, vara som varit föremål för brott enligt smugglings- lagen eller sådan varas värde, förklaras förverkad. Förverkande kan komma i fråga när någon har begått ett brott i mening. Ett förverkande förutsätter att den gärning som begåtts är ett brott enligt de principer som 1 kap. 1 § ger uttryck för. Detta innebär att samtliga objektiva och subjektiva rekvisit måste vara uppfyllda; det är dock inte nödvändigt att gärningen har lett till lagföring eller straff. Förverkande kan därför ske när gärnings- mannen inte har uppnått straffbarhetsåldern.14 En förverkande- förklaring kan meddelas av domstol, genom strafföreläggande eller ordningsbot.15 I praktiken är beslut om förverkande mycket vanligt förekom- mande i samband med brott enligt smugglingslagen och värdet av det förverkade torde i princip alltid överstiga tulltilläggsbeloppet. I många situationer där ansvar utdöms för brott enligt smugglings- lagen kommer tulltillägg alltså inte att utgå. 5.2.6Tullagens regler om tulltaxering, prövningsordning för tulltillägg och förseningsavgift, m.m. Bestämmelser om tulltaxering och betalning av tull finns i 5 kap. tullagen, som i stora delar hänvisar till bestämmelser i tullkodex.16 Enligt 5 kap. 1 § andra stycket tullagen fastställer , med ledning av tulldeklaration eller motsvarande uppgifter, den tull som ska betalas vid import från och export till tredje land (tull- taxering). Fastställandet av den tull som ska betalas kan sägas utgå från de tidpunkter då tullskuld (skattskyldighet) uppkommer enligt artikel 201–216 i tullkodex. Varje belopp avseende importtullar och exporttullar som kommer från en tullskuld, s.k. tullbelopp, ska av 1999/2000:124 s. 150. 15Jfr 36 kap. , 48 kap. 2 § och 5 § ordningsbotskungörelsen (1968:199) 16Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tull- kodex för gemenskapen. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser beräknas så snart verket fått nödvändiga uppgifter och föras in i räkenskaperna eller annat likvärdigt medium (bokföring, art. 217 tullkodex). Bokföring kan sägas utgöra ett grundläggande tulltaxeringsbeslut. Om en tullskuld uppkommer till följd av mottagandet av en deklaration ska som regel ett belopp motsvarande tullskulden bokföras så snart det har beräknats och senast efter det att varorna har frigjorts (artikel 218 tullkodex). ska ompröva tulltaxeringsbeslutet i en fråga som kan ha betydelse för tulltaxeringen, om deklaranten eller gäldenären begär det eller om det finns andra skäl. Omprövningen kan ske såväl till fördel som till nackdel för deklaranten eller gäldenären. Bestämmelserna i tullagstiftningen om omprövning och beslut om tull gäller även beslut om tulltillägg och förseningsavgift (5 kap. 3 § tullagen).17 Beslut om tulltillägg behöver inte fattas som beslutet om tull.18 Har en fråga som avses i 3 § avgjorts av allmän förvaltningsdomstol, får dock inte ompröva frågan (5 kap. 4 §). Om ett tullbelopp inte har bokförts i sådant samband med fri- görandet av varorna som föreskrivs i artiklarna 218 och 219 i tull- kodex eller har bokförts med lägre belopp än som rätteligen ska utgå, ska det belopp som ska utkrävas eller återstår att kräva bok- föras efter det att myndigheterna blivit medvetna om situationen och har möjlighet att beräkna vad beloppet lagligen uppgår till samt fastställa vem som är gäldenär (bokföring i efter- hand, artikel 220.1 i tullkodex). Bokföring i efterhand kan möjligen beskrivas som ett beslut om omprövning till gäldenärens nackdel. Tidsfristen för bokföring i efterhand enligt artikel 220 i tull- kodex är . Detta följer av bestämmelsen i artikel 221.3 om att underrättelse till gäldenären inte får ske senare än efter den dag då tullskulden uppkom. Av 5 kap. 5 § första stycket tullagen framgår att tulltaxering och sådan omprövning som innefattar bokföring i efterhand får göras även efter utgången av annars föreskriven tid (jfr artikel 221.3), om gäldenären samtyckt till att sådan tulltaxering sker. Bokföring i efterhand efter utgången av treårsfristen kan vidare ske om gäldenären har åtalats för brott enligt smugglingslagen för vara som åtalet avser. Beslut om det får dock inte meddelas senare än under kalenderåret då åtalet väcktes. 1994/95:34 s. 131. 18RÅ 2008 ref. 48. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser har avlidit, får beslutet inte meddelas senare än efter dödsfallet. Ogillas åtalet, ska undanröja beslutet, om domen får laga kraft (5 kap. 5 § andra stycket tullagen). Om tull inte kan beräknas tillförlitligt vid tulltaxering eller omprövning, fastställer vad som ska betalas efter skälig grund (skönstulltaxering, 5 kap. 6 § tullagen). I 8 kap. 11–13 och 15 §§ tullagen finns regler om bl.a. pröv- ningsordningen för tulltillägg och förseningsavgift (13 §) samt upp- börd av tulltillägg och förseningsavgift (15 §). Av 8 kap. 13 § tullagen framgår att frågor om tulltillägg och förseningsavgift prövas av . Allmän förvaltningsdomstol prövar dock, på talan av det allmänna ombudet (9 kap. 1 §), frågor om tulltillägg på grund av oriktiga uppgifter i mål om tull. Sådan talan får föras, om den oriktiga uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan ska väckas från utgången av den månad då domen eller det slutliga beslutet har fått laga kraft. Innan beslut fattas om tulltillägg eller förseningsavgift, ska gäldenären respektive deklaranten om möjligt ges tillfälle att yttra sig. Av 8 kap. 12 § tullagen framgår att om en icke-gemenskapsvara eller dess värde förverkas, ska tulltillägg inte tas ut till den del varan eller dess värde förverkats. Ett tidigare meddelat beslut om sådan pålaga ska upphävas eller ändras sedan dom eller beslut som inne- fattar förverkande har fått laga kraft. Beslut av får överklagas av gäldenären eller den skatt- skyldige, och i vissa fall även av det allmänna genom ett allmänt ombud. Av 9 kap. 1 § tullagen framgår att det ska finnas ett allmänt ombud hos . Det allmänna ombudet får överklaga Tull- verkets beslut i ärenden som gäller beslut vid tulltaxering i en fråga som kan ha betydelse för fastställelse av tull eller beslut om fast- ställelse av annan skatt än sådan som avses i 5 kap. 11 § andra stycket. Vidare får det allmänna ombudet överklaga beslut i ärenden om tulltillägg och förseningsavgift. Beslut av bl.a. enligt tullagstiftningen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Kravet på prövningstillstånd gäller även Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser vid överklagande av mål rörande tulltillägg och förseningsavgift (9 kap. 2 § tullagen). Om ett överklagande gäller beslut vid tulltaxering i en fråga som kan ha betydelse för fastställelse av tull eller beslut om fastställelse av annan skatt än sådan som avses i 5 kap. 11 § andra stycket tullagen, ska överklagandet ha kommit in till från den dag då tullskulden uppkom eller skattskyldigheten in- trädde. Om beslutet har meddelats senare än efter den dag då tullskulden uppkom eller skattskyldigheten in- trädde, får överklagandet dock, om tiden för överklagande därigenom blir längre, komma in från den dag då gäldenären eller den skattskyldige fick del av beslutet. Har beslutet omprövats, får även omprövningsbeslutet överklagas inom treårsfristen.