sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — De uppgifter som länsstyrelserna får in genom överförmyndarnas årsredogörelser används främst som ett underlag för tillsynen över överförmyndarna. Någon sammanställning av uppgifterna eller fram- ställning av statistik sker inte. De sju länsstyrelser som ska ha till uppgift att framställa statistik över överförmyn- darnas verksamhet kommer därför att behöva förstärkta resurser för att täcka kostnader med anledning av uppgiften. Det rör sig i ett inledningsskede främst om kostnader för att bygga upp ett system för informationshanteringen. Därefter uppkommer det kost- nader för drift och underhåll av systemet, personalkostnader och kostnader för publicering av statistiken. Det tillkommer ytterligare kostnader för den länsstyrelse som ska framställa rikstäckande statistik på området samt göra sådan statistik tillgänglig för externa intressenter. Exakt vilka kostnader som kommer att uppkomma för läns- styrelserna med anledning av förslaget är dock svårt att avgöra. Vid bedömningen bör det beaktas att det i ett första skede endast bör tas fram ett mindre antal statistiska uppgifter och att antalet upp- gifter därefter vid behov succesivt ska kunna utökas. Det bör också beaktas att det bör kunna bli aktuellt att flera länsstyrelser sam- arbetar kring uppgiften att framställa statistik. Man bör för att få en uppfattning om storleken på länsstyrelsernas kostnader på detta område till viss del kunna jämföra med kost- naderna för de myndigheter som ansvarar för den officiella stati- stiken.8 Dessa myndigheter framställer dock statistik i olika stor omfattning och på skilda områden, vilket gör att uppgifterna om deras kostnader endast kan användas för en grov uppskattning. Det bör även beaktas att det i dessa myndigheters kostnader inte ingår någon kostnad för att bygga upp ett system för informations- hantering. Sammantaget gör vi bedömningen att 5,6 mnkr bör avsättas till länsstyrelserna för denna uppgift avseende första året och därefter . Vårt förslag innebär att sju länsstyrelser som en ny uppgift ska framställa statistik beträffande överförmyndarnas verksamhet och de ställföreträdarskap som omfattas av överförmyndarens tillsyn 8 Se officiella statistik – årlig rapport , Rådet för den officiella statistiken. inom respektive tillsynsområde. Eftersom det inte framställs statistik på området är det inte möjligt att överföra medel från någon annan verksamhet. Länsstyrelserna bör därför tillskjutas ytterligare anslag. 11.3Betydelsen för den kommunala självstyrelsen Vår bedömning: Våra förslag påverkar inte den kommunala själv- styrelsen. Enligt 14 kap. 2 § RF sköter kommunerna lokala och regionala ange- lägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. Närmare bestämmelser om detta finns i lag. På samma grund sköter kommunerna även de övriga angelägenheter som bestäms i lag. En inskränkning i den kommunala självstyrelsen bör enligt 14 kap. 3 § RF inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Vi har gjort bedömningen att våra förslag inte är av den karak- tären att de påverkar den kommunala självstyrelsen. 11.4Förslagens konsekvenser för barn Vår bedömning: Att en god man till ett ensamkommande barn inte bör kunna entledigas utan att en ersättare har utsetts med- för att dessa barn tillförsäkras skydd och omvårdnad samt att deras behov av trygghet lyfts fram. Vårt förslag om sekretess hos överförmyndare respektive dom- stol för uppgifter i ärenden om god man för ensamkommande barn innebär att skyddet av ensamkommande barns integritet förstärks. Det finns i FN:s konvention om barnets rättigheter () och dess två tilläggsprotokoll ett antal viktiga principer om barns särskilda behov och rättigheter. ger en universell definition av vilka rättigheter som borde gälla för alla barn i hela världen. har ratificerat dessa traktat och därigenom blivit bunden att respektera barnets rättigheter. tillerkänner barn medborgerliga, politiska, eko- nomiska, sociala och kulturella rättigheter. Den innehåller fyra grundläggande principer som finns i artikel 2, 3, 6 och 12. Av arti- kel 2 framgår att alla barn har samma rättigheter och lika värde samt att ingen får diskrimineras. Enligt artikel 3 ska barnets bästa alltid komma i första rummet. I artikel 6 anges att alla barn ska tillåtas utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar. Vidare framgår av artikel 12 att barnet ska få uttrycka sin åsikt i alla frågor som rör honom eller henne samt att åsikterna ska tillmätas betyd- else i förhållande till barnets ålder och mognad. Artikel 4 i konventionen förpliktar staten att vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Förutom i behandlas barnets rättigheter i Lissabonfördraget som trädde i kraft . I artikel 3 i fördraget anges att ett av unionens mål är att främja skyddet av barnets rättigheter. Genom fördraget har europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna blivit rättsligt bindande. Av artikel 24 i fördraget framgår att barn har rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd. De ska fritt kunna uttrycka sina åsikter och dessa ska beaktas i frågor som rör barnen i förhållande till deras ålder och mognad. Vidare ska vid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas av offentliga myndigheter eller privata institutioner, barnets bästa komma i främsta rummet. Regeringen har i prop. 2009/10:232, Strategi för att stärka barnets rättigheter, lämnat förslag till hur barnets rättigheter kan stärkas i . Det anges där att regeringens politik för barnets rättigheter syftar till att ta tillvara och stärka barnets rättigheter och intressen i samhället, med utgångspunkt i . Målet för barn- rättspolitiken anges vara att barn och unga ska respekteras, och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflyt- ande. Enligt regeringen ska all lagstiftning som rör barn utformas i överensstämmelse med normerna i och andra internationella traktat som reglerar barnets rättigheter. Det är en- ligt regeringen av vikt att hela lagstiftningskedjan, från utrednings- direktiv till beslut i , präglas både av ett barnperspektiv och av ett barnrättsperspektiv. har bifallit regeringens proposi- tion (Rskr 2010/11:35). 11.4.2Ger våra förslag konsekvenser för barn? I kapitel 4 har vi föreslagit att en god man som har förordnats med stöd av 11 kap. 1, 2, 3 eller 4 § FB ska ha rätt att frånträda sitt upp- drag om han eller hon har skälig orsak att göra det, trots att det fort- farande finns ett behov av godmanskap och fastän någon ersättare inte har utsetts. Vi har vidare gjort den bedömningen att godman- skapet ska upphöra om det saknas en god man och någon ny inte kan utses. När det gäller godmanskap för ensamkommande barn anser vi dock att det inte är lämpligt att göra motsvarande bedömning. Detta beror på att det inte bör vara möjligt att låta ensamkommande barn stå utan företrädare. En god man för ett ensamkommande barn bör därför inte kunna entledigas utan att en ersättare har utsetts. Detta medför att dessa barn tillförsäkras skydd och omvårdnad samt att deras behov av trygghet lyfts fram. I kapitel 8 har vi föreslagit att det ska gälla sekretess för upp- gifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i ären- den om god man för ensamkommande barn hos överförmyndare respektive domstol. Hos överförmyndare ska sekretessen gälla om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Sekretessen i domstol ska gälla om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Uppgifter som på detta sätt kan skyddas är bl.a. hur barnet har kommit hit, hans eller hennes hälsotillstånd samt ekonomiska för- hållanden. Vårt förslag om sekretess innebär att skyddet av ensam- kommande barns integritet förstärks. Vårt förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De lagändringar som vi föreslår påverkar såväl myndigheter som enskilda. Det kan förutses att det bl.a. kommer att finnas behov av vissa informationsinsatser till gode män och förvaltare i olika frågor. Vidare kommer det att krävas utbildning av personal och anpass- ning av IT-system inför insamlande och sammanställning av stati- stik hos överförmyndare respektive länsstyrelser. Det kommer också att krävas tid för överförmyndarna att vidta förberedelser inför uppgiften att hämta in utredning i ärenden som handläggs av tings- rätten. Med hänsyn till detta och med beaktande av den tid som kan be- räknas att gå åt för remissförfarandet, beredningen inom regerings- kansliet och riksdagsbehandlingen, bör lagändringarna kunna träda i kraft . Vårt förslag: Äldre föreskrifter i fråga om skyldighet att hämta in utredning med anledning av en ansökan om godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap, ska gälla för ärenden som har kommit in till tingsrätten före ikraftträdandet. Det är tingsrätten som har utredningsansvaret i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB och förvaltarskap och som ska hämta in de yttranden och det underlag som behövs för att kunna ta ställning i ärendet.1 Enligt vårt förslag i avsnitt 7.7 ska det ske en förändring på detta område genom att överförmyndaren, i de fall myndigheten är sök- ande, ska hämta in nödvändig utredning i ärenden om godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap och ge in denna till tings- rätten tillsammans med ansökan. Vidare föreslår vi att tingsrätten ska få uppdra åt överförmyndaren att hämta in utredning i de fall det är någon annan än överförmyndaren som gör ansökan i ärenden av detta slag. I avsnitt 7.8 föreslår vi att överförmyndaren i sam- band med att utredning ges in till tingsrätten även ska lämna förslag på en god man eller förvaltare som är lämplig för uppdraget, om det inte finns särskilda skäl mot detta. Det är lämpligt att tingsrätterna bör ha kvar nuvarande ansvar för att hämta in utredning i de ärenden som har anhängiggjorts i domstol före ikraftträdandet. Överförmyndarens skyldighet att hämta in utredning ska således börja gälla för de ärenden som kommer in till tingsrätten därefter. Eftersom överförmyndarens uppgift att lämna förslag på ställföreträdare ska fullgöras i samband med att utred- ningen ges in till tingsrätten innebär detta att även förslaget i den delen kommer att gälla för de ärenden som kommer in till tings- rätten efter ikraftträdandet. Det finns inte behov av några övergångsbestämmelser i övriga delar. 1 Se 11 kap. 16 och 17 §§ FB. 13.1Förslaget till lag om ändring i 11 kap. 16 § I ärenden om förordnande av god man eller förvaltare för någon som har fyllt ska rätten eller överförmyndaren ge denna person tillfälle att yttra sig, om det kan ske. I bestämmelsen anges att rätten eller överförmyndaren i ärenden om förordnande av god man eller förvaltare som huvudregel ska ge den enskilde tillfälle att yttra sig. Bestämmelsen, i vilken det endast har gjorts en språklig ändring, motsvarar första stycket i nuvarande lydelse av bestämmelsen. Övriga stycken i nuvarande lydelse har till viss del ändrats samt flyttats till 11 kap. 16 a och 16 b §§. 11 kap. 16 a § I ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltar- skap ska, om det inte är obehövligt, ingå utredning i form av yttranden från den enskildes make eller sambo, den enskildes barn, överförmyn- daren och vårdinrättning. Om det behövs ska det i sådana ärenden också ingå utredning i form av yttranden från andra närstående samt från den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom och den eller de nämnder som utövar ledning av omsorgsverksamheten. Myndigheter och inrättningar som anges i första och andra stycket är skyldiga att lämna sådana uppgifter som kan vara av betydelse i ärendet. I paragrafens första och andra stycke anges vilken utredning som ska ingå i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § eller förvaltarskap. Sådan utredning krävs dock inte om det är obe- hövligt. Styckena motsvarar nuvarande 11 kap. 16 § andra stycket första och andra meningen, med den ändringen att det inte längre anges vem som får hämta in denna typ av yttranden. Kravet på utredning gäller även vid upphörande och, i vissa fall, vid jämkning av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB, i vilket den en- skildes mening inte har kunnat inhämtas, eller förvaltarskap, se av- snitt 7.1.3 och prop. 1987/88:124, s. 178 f. och s. 181. Vissa språkliga ändringar har också gjorts i bestämmelsen. Att det är rätten eller överförmyndaren som hämtar in yttranden enligt dessa bestämmelser framgår av 11 kap. 17 a § första stycket. Paragrafens tredje stycke motsvarar nuvarande 11 kap. 16 § fjärde stycket. Förslaget har behandlats i avsnitt 7.7. 11 kap. 16 b § Bestämmelserna i 16 a § gäller även i ärenden hos överförmyndaren om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 11 kap. 16 § tredje stycket. 11 kap. 17 § I ett ärende om anordnande av förvaltarskap ska det ingå utredning i form av läkarintyg eller annan likvärdig utredning om den enskildes hälsotillstånd. Detta gäller även i ärenden om anordnande av godman- skap enligt 4 §, när den enskilde inte har lämnat sitt samtycke. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela närmare föreskrifter om sådan utredning som avses i första stycket. Paragrafen har ändrats endast på så sätt att det i första stycket inte längre anges vem som får hämta in läkarintyg eller annan likvärdig utredning i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 §, när den enskilde inte har lämnat sitt samtycke, eller förvaltar- skap. Att det är rätten eller överförmyndaren som får hämta in sådan utredning framgår av 11 kap. 17 a § första stycket. Kravet på utredning i form av läkarintyg eller annan likvärdig utredning om den enskildes hälsotillstånd gäller även vid upphörande och, i vissa fall, vid jämkning av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB, i vilket den enskildes mening inte har kunnat inhämtas, eller förvaltar- skap, se avsnitt 7.1.3 och prop. 1987/88:124, s. 178 f. och s. 181. Förslaget har behandlats i avsnitt 7.7. 11 kap. 17 a § Utredning enligt 16 a eller 17 § hämtas in av överförmyndaren eller rätten. I de fall det är överförmyndaren som ansöker om ett godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap ska nödvändig utredning i ärendet hämtas in av överförmyndaren och ges in till rätten tillsammans med ansökan. Om det är någon annan än överförmyndaren som gör ansökan får rätten uppdra åt överförmyndaren att hämta in utredningen. Rätten får fastställa riktlinjer för utredningen och bestämma inom vilken utredningen ska vara inhämtad. Om det behövs får rätten för- länga . Rätten ska se till att utredningen bedrivs skyndsamt. I paragrafen, som är ny, anges i första stycket att utredning enligt 11 kap. 16 a § eller 17 § hämtas in av överförmyndaren eller rätten. Det är överförmyndaren respektive tingsrätten i den ort där den enskilde är folkbokförd som är behörig överförmyndare respektive domstol, se 11 kap. 25 §. Av andra stycket framgår att överförmyndaren ska hämta in nöd- vändig utredning och ge in denna till rätten tillsammans med sin ansökan om godmanskap enligt 11 kap. 4 § eller förvaltarskap. I tredje stycket anges att rätten får uppdra åt överförmyndaren att hämta in utredningen i de fall det är någon annan än överförmyn- daren som gör ansökan. Vilka som är behöriga att ansöka om god- manskap enligt 11 kap. 4 § eller förvaltarskap framgår av 11 kap. 15 §. Den utredning som överförmyndaren ska hämta in enligt andra eller tredje stycket ska inte vara mer omfattande än vad som behövs i det enskilda fallet. Uppgifter som kan behöva ingå i en utredning är den enskildes ekonomiska förhållanden, bostadssituation, sjuk- domar, funktionshinder, sociala situation, släktingar, hur den enskilde fungerar i sin vardag och på vilket sätt han eller hon saknar förut- sättningar att själv ta ansvar för sina angelägenheter. Det bör också framgå vad den enskilde behöver hjälp med. Vid godmanskap krävs det också den enskildes samtycke till att en god man förordnas. Är hans eller hennes tillstånd sådant att ett samtycke inte kan ges ska i stället behovet av en god man styrkas genom ett läkarintyg eller annan likvärdig utredning om den en- skildes hälsotillstånd. Läkarintyg krävs som regel också vid anord- nande av förvaltarskap. Rätten bör ge överförmyndaren närmare riktlinjer om vilken utred- ning som ska hämtas in främst när rätten bedömer att utredningen behöver kompletteras i något hänseende. Endast i mer sällsynta fall bör det bli aktuellt att ge överförmyndaren riktlinjer om utred- ningens innehåll i dess helhet. Förslaget har behandlats i avsnitt 7.7. 11 kap. 17 b § Överförmyndaren ska i samband med att utredning ges in till rätten enligt 17 a § andra eller tredje stycket eller på uppdrag av rätten lämna förslag på en god man eller förvaltare som är lämplig för uppdraget, om det inte finns särskilda skäl mot detta. Enligt paragrafen, som är ny, ska överförmyndaren lämna förslag på en god man eller förvaltare i samband med att utredning i ärendet ges in till rätten enligt 11 kap. 17 a § andra eller tredje stycket. Skyl- digheten att lämna förslag på ställföreträdare gäller om det inte finns särskilda skäl mot detta. Överförmyndarens förslag ska avse en god man eller förvaltare som är lämplig för uppdraget. Detta innebär att överförmyndaren ska ha gjort sedvanliga registerkontroller, referensinhämtningar etc. innan ett förslag lämnas. Ställföreträdaren ska också ha bedömts vara lämplig för det enskilda uppdraget. Om det är någon annan än överförmyndaren som har gjort ansökan om anordnande av ett god- manskap eller förvaltarskap och gett förslag på en ställföreträdare, bör överförmyndaren endast bedöma om den föreslagne ställföre- trädaren är lämplig. Skyldighet att lämna förslag på god man eller förvaltare gäller inte om det finns särskilda skäl mot detta. Det kan finnas särskilda skäl om det inte går att finna någon enskild person som vill åta sig ett ställföreträdaruppdrag. Överförmyndaren bör i sådana fall ange vilka ansträngningar som har gjorts för att finna en lämplig ställföre- trädare. Särskilda skäl kan också föreligga om överförmyndaren anser att det saknas förutsättningar för ett ställföreträdarskap. Inte heller i det fallet har överförmyndaren någon skyldighet att lämna förslag på lämplig ställföreträdare i samband med att utredningen i ärendet ges in till rätten. Om rätten vid sin handläggning av ärendet gör en annan bedömning än överförmyndaren och finner att det finns förut- sättningar för ett ställföreträdarskap, ska överförmyndaren dock, på uppdrag av rätten, lämna ett förslag på lämplig ställföreträdare. Förslaget har behandlats i avsnitt 7.8. 11 kap. 17 c § I ärenden om anordnande av godmanskap enligt 4 § eller förvaltar- skap ska den som ansökningen avser höras muntligen vid rätten, om det kan ske utan skada för honom eller henne och det inte är uppenbart att han eller hon inte förstår vad saken gäller. Rätten kan dock avstå från att höra den enskilde muntligen om han eller hon själv har gjort an- sökan eller medgett det ifrågasatta förordnandet eller det annars finns särskilda skäl. Bestämmelserna i första stycket gäller även i ärenden hos överför- myndaren om förordnande av god man enligt 4 § eller förvaltare. Bestämmelsens första stycke motsvarar nuvarande 11 kap. 16 § andra stycket näst sista och sista meningen. Andra stycket motsvarar nu- varande 11 kap. 16 § tredje stycket. Vissa språkliga ändringar har gjorts i bestämmelsen. 11 kap. 19 § Om en god man eller förvaltare inte längre behövs, ska godmanskapet eller förvaltarskapet upphöra. Beslut om att godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap ska upphöra fattas av rätten. I övriga fall fattas be- slutet av överförmyndaren. Har god man förordnats enligt 3 § 1–5, ska överförmyndaren entlediga den gode mannen så snart den som för- ordnandet avser begär det. När en god man eller förvaltare har slutfört sitt uppdrag, ska han eller hon genast anmäla det till överförmyndaren. En god man eller förvaltare har rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Beslut om entledigande fattas av överförmyndaren. Finns det fortfarande behov av ett godmanskap eller ett förvaltarskap, är den gode mannen eller förvaltaren dock skyldig att kvarstå till dess en ny god man eller förvaltare har utsetts, om inte annat sägs i 19 a §. Det har i första stycket av bestämmelsen endast gjorts språkliga änd- ringar. Av andra stycket första och andra meningen, i vilka inga ändringar har gjorts, framgår att en god man eller förvaltare har rätt att bli ent- ledigad från sitt uppdrag och att det är överförmyndaren som fattar beslut om entledigandet. I tredje meningen i andra stycket anges att en god man eller för- valtare är skyldig att kvarstå i uppdraget till dess att en ny ställföre- trädare har utsetts. Meningen har förtydligats på så sätt att det nu framgår att skyldigheten gäller om det fortfarande finns ett behov av godmanskap eller förvaltarskap. I meningen har det även lagts till en hänvisning till 11 kap. 19 a §, i vilken det finns ett undantag från en god mans eller förvaltares skyldighet att kvarstå i sitt upp- drag till dess en ny ställföreträdare har utsetts. 11 kap. 19 a § En god man eller förvaltare är inte skyldig att kvarstå i sitt uppdrag till dess att en ny ställföreträdare har utsetts om han eller hon har skälig orsak att lämna uppdraget . När en god man eller förvaltare entledigas enligt första stycket eller när ett uppdrag som god man eller förvaltare upphör av någon annan orsak ska ställföreträdarskapet upphöra om en ny ställföreträdare inte kan utses och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Beslut om entledigande av ställföreträdaren enligt första stycket och om upphörande av ställföreträdarskapet enligt andra stycket fattas av rätten. I paragrafens första stycke anges ett undantag från en god mans eller en förvaltares skyldighet att kvarstå i sitt uppdrag till dess en ny ställföreträdare har utsetts. Enligt undantaget ska den gode mannen eller förvaltaren inte ha en sådan skyldighet om han eller hon har skälig orsak att lämna uppdraget . Stycket är, såvitt gäller förvaltare, en lagreglering av den rätts- praxis som HD har lagt fast i avgörandet i mål Ö 91-12. Enligt vårt förslag ska motsvarande gälla även för gode män. handlats i avsnitt 4.8.1 och 4.9. En redogörelse för HD:s avgörande finns i avsnitt 4.1.4. Det ska vid bedömningen av vad som är en skälig orsak för en förvaltare göras en avvägning mellan hans eller hennes bevekelse- grunder för att avsluta uppdraget och behovet av att det kontinuer- ligt finns en förvaltare. I vissa fall kan omständigheterna vara sådana att förvaltaren ska anses ha en rätt att frånträda sitt upp- drag. Detta kan t.ex. vara fallet när förvaltarens sjukdomstillstånd ger anledning till antagande av en begränsad återstående livstid. Det kan även förhålla sig så att det finns en sista tidpunkt efter vilken förvaltaren inte bör stå kvar, som när han eller hon tillträder en tjänst som omöjliggör ett fortsatt uppdrag. I vissa fall kan agerandet hos den som är satt under förvaltarskap också vara så allvarligt att en omedelbar rätt att frånträda uppdraget bör föreligga. Förvaltaren har i regel dock att godta vissa och kanske inte helt obetydliga olägenheter för att behovet av förvaltarskap ska tillgodo- ses i avvaktan på att en ny förvaltare utses. Det ska vid bedöm- ningen av vad som skäligen kan begäras av förvaltaren bl.a. beaktas hur svårt det är för överförmyndaren att hitta en ersättare. Vid intresseavvägningen är också den tid det tar för överför- myndaren att finna en ersättare av betydelse. Ju det tar att utse en ny förvaltare, desto lägre krav ska gälla för de skäl som ska anses vara tillräckliga för att förvaltaren ska ha rätt att bli ent- ledigad.