sou · H1B383 · 2013-12-09 00:00:00 — För det fjärde föreslås inrättande av särskilda överklagandenämnder för ERA:s beslut. Nämndernas beslut ska kunna överklagas till . Ärendena kan dock, som regeringen framhåller, komma att omfatta tillämpning av icke- harmoniserade nationella bestämmelser.74 För det femte intas nya bestämmelser om ERA:s interna organisation och ett 74 Se PM 2012/13:FPM66, s. 7. klassificeringsverktyg för medlemsländerna att använda vid förenkling av deras system av nationella säkerhetsbestämmelser. För del kommer förändringarna i säkerhets- och tillsynshänseende att innebära förändringar gällande myndighets tillsyn m.m. (här; Transportstyrelsen), men även bestämmelser om överklagande av vissa myndighetsbeslut. Sålunda påverkas bestämmelserna i 8 kap. JvL i grunden. Ett i sammanhanget tämligen problematiskt förhållande är att svenska myndigheter ska dela tillsynsansvaret med en central EU-institution och att det införs en för svenskt vidkommande svårhanterlig ordning gällande rättsmedel. Sålunda kommer förvaltningsbesvär mot beslut att bli särskilt problematisk. Regeringen har framfört tvivel om den nu föreslagna ordningen alls är konstitutionsenlig och eventuellt stridande mot centrala grundlagsbestämmelser, t.ex. vad gäller Transportstyrelsens möjlighet att bedriva tillsyn av svensk lag.75 Detta förhållande måste noga utredas. 75 PM 2012/13:FPM66, s. 8. 8 Organisation avseende resenärers rättigheter Tågpassagerares rättigheter och skyldigheter regleras främst genom tågpassagerarförordningen.76 Det följer av artikel 1 i förordningen att syftet är för det första att fastställa regler om information som ska tillhandahållas av järnvägsföretag och införande av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter; för det andra fastställs järnvägsföretagens skadeståndsansvar och försäkringsskyldigheter för resenärer och resgods; för det tredje järnvägsföretagens skyldigheter gentemot resenärer vid förseningar; för det fjärde regler skydd av och assistans till funktionshindrade och personer med nedsatt rörlighet vid tågresor; för det femte fastställande och övervakning av tjänstekvalitetsnormer, hantering av risker för resenärers personliga säkerhet och handläggning av klagomål; samt, för det sjätte, allmänna regler om kontroll av efterlevnad. 8.1Svenska regler om resenärers rättigheter Tågpassagerarförordningen har redan trätt i kraft , men har ännu inte infört några nationella sanktions- bestämmelser såsom de uttrycks i artikel 32. I stället föreligger en departementspromemoria.77 Däri anges att avser att inte utnyttja den undantagsmöjlighet fullt ut som finns för medlemsstaterna angående stads- och förortspersontrafik samt regional persontrafik. I stället föreslås en ordning där en trafikslagsövergripande lagstiftning införs för transporter kortare än alt. tar och är kortare än (härefter; kortdistans), medan längre transporter ska regleras av tågpassagerarförordningen direkt. Den nationella lagstiftningen förslås benämnas lag om resenärers rättigheter. För järnvägs- trafikens vidkommande kommer lagstiftningen att kortfattat innebära en skyldighet för transportörer som yrkesmässigt tillhandahåller allmänheten persontransporter enligt offentliggjord tidtabell med bl.a. tåg att ha riktlinjer avseende resenärernas tillgång till biljetter. I övrigt föreslås sanktionsbestämmelser i lagstift- ningen vid avvikelse från informationskravet eller andra 76Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättig-heter och skyldigheter för tågresenärer, EUT L 315, 03/12/2007, s. 77Ds 2013:44, Lag om resenärers rättigheter - kompletterande bestämmelser. skyldigheter i form av marknadsstörningsavgift, åläggande vid vite, föreläggande samt en allmän delegationsordning till myndighet att meddela föreskrifter (i praktiken och Transportstyrelsen). Vidare föreslås att järnvägstrafiklagen (1985:192) kompletteras med hänvisning till tågpassagerarförordningen, likaså lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik, lagen (1992:1672) om paketresor samt att JvL kompletteras med befogenhetsbestäm- melser för tillsynsmyndighet och att lagen (2006:1116) om information till passagerare ändras och slutligen även att marknads- föringslagen (2008:486) kompletteras med bestämmelser om upplysning om den nya lagen om resenärers rättigheter. Enligt tillämpningsreglerna, uttryckta i artikel 2 gäller förord- ningen alla tågresor och järnvägstjänster i hela gemenskapen som tillhandahålls av ett eller flera järnvägsföretag som innehar tillstånd. Förordningen är dock inte tillämplig på järnvägsföretag och transporttjänster som saknar tillstånd. gäller att artiklarna 9 (tillgång till biljetter), 11 (skadeståndsansvar för resenärer och resgods), 12 (försäkring), 19 (rätten till transport för personer med funktions- hinder eller nedsatt rörlighet78), 20.1 (information till personer med funktionshinder och nedsatt rörlighet) och 26 (resenärers personliga säkerhet) tillämpas på all persontrafik i hela gemenskapen. Förordningen ger dock medlemsstaterna avseende det sistnämnda möjlighet att på klara, tydliga och icke- diskriminerande grunder av högst bevilja dispens, som får förnyas två gånger med högst (dvs. maximalt ), för inhemsk persontrafik från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning. Ett annat undantag härtill är även att medlemsstaterna får undanta stads- och förortspersontrafik samt regional persontrafik från tillämpningen av bestämmelserna i 78 Med person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet avses en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk störning eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare. Bilaga 3 SOU 2013:83 denna förordning, såsom trafiken är definierad i tillämpliga bestämmelser. En generell möjlighet till undantag från tillämpningen av förordningen gäller även för särskilda tjänster eller resor av det skälet att en betydande del av persontrafiken, inbegriper minst ett stationsuppehåll enligt tidtabell, tillhandahålls utanför gemenskapen. Sålunda får av högst en medlemsstat på klara, tydliga och icke-diskriminerande grunder bevilja dispens, som får förnyas (utan tidsgräns). Vid nyttjande av undantagsmöjligheterna har medlemsstaterna skyldighet att underrätta kommissionen. 8.3Olika aktörer inom ramen för tågpassagerarförordningen I tågpassagerarförordningen regleras ansvar och uppgifter för flera olika aktörer på järnvägsmarknaden. Sålunda definieras förutom järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare även andra aktörer: Transportör, med vilken avses det järnvägsföretag med vilket resenären har ingått transportavtalet79 eller ett antal på varandra följande järnvägsföretag som enligt avtalet har skadeståndsansvar. Ställföreträdande transportör är ett järnvägsföretag som inte har ingått ett transportavtal med resenären, men till vilket det järnvägsföretag som har ingått avtalet har överlåtit en del av, eller hela, järnvägstransporten. Stationsförvaltare definieras som en organisatorisk enhet i en medlemsstat som har givits ansvaret för förvaltningen av en järnvägsstation. Infrastrukturförvaltaren kan vara stationsför- valtare. I förordningen förutsätts alltså inte att det föreligger någon separation i organisatoriskt hänseende mellan infrastruktur- och stationsförvaltare. Dessa kan sålunda utgöra en enhet. Researrangör är en arrangör eller återförsäljare, annan än järnvägsföretaget, i den bemärkelse som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv /314/EEG,80 dvs. en person som inte enbart i enstaka fall anordnar resepaket och som direkt eller genom en åter-försäljare säljer eller bjuder ut dem till försäljning och en person som säljer eller bjuder ut till försäljning resepaket som satts samman av en arrangör. 79Med transportavtal avses ett avtal om transport mot ersättning eller kostnadsfritt mellan ett järn-vägsföretag eller en biljettutfärdare och resenären om tillhandahållande av en eller flera transport-tjänster. 80Rådets direktiv /314/EEG av om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang, EGT L 158, 23/06/1990, s. 59–64. Biljettutfärdare är varje återförsäljare av järnvägstransporter som ingår transportavtal och säljer biljetter för ett järnvägsföretags eller för egen räkning. Detta innefattar alltså även alla mellanmän som tillhandahåller biljetter för egen eller annans räkning, i eget eller i annans namn. I det följande utreds inte det specifika ansvar som järnvägs- företag, transportörer, researrangörer och biljettutfärdare har gällande t.ex. avtalsförhållandet med passagerare, säkerhetsföre- skrifter, skadeståndsansvar. Fokus ligger i stället på de områden där olika aktörer har ett gemensamt och/eller otydligt ansvar för aktiviteter eller funktioner. 8.4Ansvaret för transportavtal, information och biljetter Reglerna knutna till transportavtalet, information, biljetter och ansvar återfinns företrädelsevis i artikel 4–10, samt avdelning II och III i bilaga I. 8.4.1Information om trafiktjänst som upphör Enligt artikel 7 ska järnvägsföretagen eller, i tillämpliga fall, behöriga myndigheter som är ansvariga för kontrakt om allmän järnvägstrafik, på lämpligt sätt, och innan besluten genomförs, offentliggöra beslut om att dra in tjänster. I detta fall torde det röra sig om antingen järnvägsföretaget eller RKTM beroende av om det är en samhällsstödd/samhällsinitierad verksamhet eller ej. Detta ansvar torde inte ge upphov till några större otydligheter; vid kommersiell trafik ligger ansvaret på järnvägsföretaget – i annat fall på myndigheten. Enligt föreliggande förslag kommer denna förordnings regler inte vara tillämpliga på kortdistanser Enligt artikel 8 ska järnvägsföretag och biljettutfärdare som erbjuder transportavtal för ett eller flera järnvägsföretags räkning på begäran, utan att bestämmelserna i artikel 10 påverkas (reseinformation och bokningssystem), ge resenären åtminstone den information som avses i del I av bilaga II81 om de resor för vilka ett transportavtal erbjuds av det berörda järnvägsföretaget. Ansvaret är som utgångspunkt gemensamt och resenärer har alltså rätt att på begäran erhålla samma – här aktuell – information från båda parter. En begränsning är dock att biljettutfärdare som erbjuder transportavtal för egen räkning, och researrangörer, ska lämna denna information om den finns tillgänglig. En sådan begränsning gäller alltså inte biljettutfärdare som säljer för järnvägsföretags räkning, något som i praktiken torde innebära att järnvägsföretaget måste tillse att dess återförsäljare har tillgång till adekvat information i sådana fall. Vidare stadgas ett ensamt ansvar för järnvägsföretagen att under resan lämna resenären åtminstone den information som avses i del II av bilaga II.82 Reglerna föreslås att inte att omfatta kortdistanser i . 8.4.3Ansvaret för biljetter, direktbiljetter och bokningar Artikel 9 stadgar att järnvägsföretag och biljettutfärdare ska erbjuda biljetter, direktbiljetter och bokningar när sådana finns att tillgå. Ansvaret gäller i detta fall en generell erbjudandeplikt (dock en kontraheringsplikt) – synbarligen till envar. Järnvägsföretagen har ett längre gående distributionsansvar för biljetter och har sålunda en skyldighet att distribuera biljetter till resenärerna via åtminstone ett av följande försäljningsställen: a)Biljettkontor eller biljettautomater. b)Telefon, Internet eller via annan allmänt tillgänglig informationsteknik.83 c)Ombord på tågen.84 81Detta gäller information före resan om allmänna avtalsvillkor, tidtabeller och villkor för den snabbaste resan, tidtabeller och villkor för det lägsta biljettpriset, möjligheterna att utnyttja förbindelserna, villkor för detta och tillgången till hjälpmedel ombord på tågen för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, möjligheten att medföra cyklar samt villkor för detta, tillgång på platser för rökare och icke-rökare, i första och andra klass samt i ligg- och sovvagnar, eventuella faktorer som kan leda till avbrott eller förseningar i trafiken, tillgång till tjänster ombord på tågen, förfaranden för att återfå förlorat resgods och förfaranden för inlämnande av klagomål. 82Information under resan som omfattar tjänster ombord på tågen, nästa station, förseningar, viktigare anslutande tåg och säkerhets- och trygghetsfrågor. 83När det gäller tjänster som tillhandahålls enligt avtal om offentliga tjänster fick emellertid ingen skyldighet att tillhandahålla biljetter via telefon, internet eller annan allmänt tillgänglig informationsteknik. I vad mån dessa avtal skiljer från avtal om allmän trafik är dock oklart och kan vara resultatet av en felöversättning Om det inte finns något biljettkontor eller någon biljettautomat på avgångsstationen ska resenärerna på järnvägsstationen informeras om dels möjligheten att köpa biljett per telefon, via Internet eller på tåget samt hur detta ska göras, dels den närmaste järnvägsstation eller plats där det finns biljettkontor och/eller biljettautomater. Det är inte stadgat vem som har detta ansvar. Det ligger dock närmare till hands att tolka bestämmelse så att det primärt torde vara järnvägsföretagets ansvar att information om detta, eftersom det i sådana fall inte finns någon biljettutfärdare på den aktuella platsen och att stationsförvaltaren rimligen inte ska åläggas ett sådant ansvar. I förslås särskilda regler att gälla för kortdistanser, varvid dessa regler blir tillämpliga för längre tågresor. 8.4.4Ansvaret för reseinformation och bokningssystem För att lämna den information och utfärda de biljetter som behandlats ovan stadgas i artikel 10 en skyldighet för järnvägs- företag och biljettutfärdare att använda ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstrafik (CIRSRT)85 som ska upprättas enligt de förfaranden som avses i denna artikel. Ansvaret att upprätta systemet åvilar därmed i praktiken järnvägsföretaget i egenskap av utförare av tjänsten, men kan även träffa biljettutfärdaren om denne tillhandahåller biljetter för egen räkning. Härtill finns sedan en skyldighet att använda och anpassa systemet med iakttagande av respekt för personuppgifter. 84Järnvägsföretagen har skyldighet erbjuda möjlighet att erhålla biljetter för respektive förbindelse ombord på tåget om inte detta begränsas eller vägras av säkerhetsskäl, enligt en policy mot bedrägerier, på grund av obligatorisk platsbokning eller på skäliga kommersiella grunder. 85Ett datoriserat system med information om järnvägsförbindelser som erbjuds av järnvägsföretag. Detta system ska omfatta följande information om persontrafiken: a) scheman och tidtabeller för persontrafiken; b) platstillgången på persontåg; c) biljettpriser och särskilda villkor; d) hur tågen kan utnyttjas av personer med nedsatt rörlighet; e) olika möjligheter att göra bokningar eller utfärda biljetter eller direktbiljetter, i den utsträckning vissa av eller samtliga dessa möjligheter är tillgängliga för användarna. 8.4.5Ansvar för assistans vid förseningar Med undantag för föreslagna nationella regler i om kortdistanser gäller enligt artikel 18 att järnvägsföretaget eller stationsförvaltaren har en skyldighet att vid försenad ankomst eller avgång hålla resenärerna informerade om situationen och om förväntad avgångs- och ankomsttid så snart dessa uppgifter finns att tillgå. Ansvaret är alternativt och förordningen anger inte vem som har det primära och subsidiära ansvaret. Indirekt synes dock följa att eftersom huvudprestationen ligger på järnvägsföretagen torde ansvaret i första hand åvila dem, men att järnvägsföretag i samarbete med stationsförvaltare kan uppfylla sitt ansvar genom att låta informera om förseningar genom stationsförvaltarens försorg. Härtill gäller att vid varje sådan försening som överstiger ska resenärerna dessutom kostnadsfritt erbjudas a)måltider och förfriskningar, om dessa finns att tillgå ombord på tåget eller på stationen eller rimligen kan anskaffas, som står i skälig proportion till väntetiden, b)hotellrum eller annan inkvartering, samt transport mellan järnvägsstationen och inkvarteringsplatsen, när ett uppehåll på en eller fler nätter, eller ett ytterligare uppehåll blir nödvändigt, där och om detta är fysiskt möjligt, c)transport från tåget till järnvägsstationen, till en alternativ avgångspunkt el-ler till den slutliga bestämmelseorten för förbindelsen om tåget har blivit stående på linjen, där och om detta är fysiskt möjligt. Anmärkningsvärt nog stadgas inte vem som ska erbjuda denna assistans och dessa tjänster, men eftersom avtalsförhållandet primärt är mellan resenären och järnvägsföretaget torde ansvaret i första åvila järnvägsföretaget. Det förefaller orimligt att stationsförvaltaren skulle träffas av detta ansvar. anges ett primärt ansvar för järnvägsföretagen i händelse av att förbindelsen måste avbrytas att organisera alternativ befordran av resenärerna. I alla händelser ska järnvägsföretag (notera: inte stationsförvaltaren) som genomför trafiken vid tillämpningen av skyldigheterna fästa särskild uppmärksamhet vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och eventuella medföljande personer. Slutligen måste järnvägsföretagen på resenärens begäran intyga på biljetten att tågtrafiken varit försenad, att förseningen lett till en missad anslutning eller att förbindelsen har ställts in. 8.4.6Ansvaret för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet Stationsförvaltares huvudsakliga uppgifter torde vara självklara, vilket även framgår av SERA-direktivet; att tillhandahålla stations- anläggning(ar) och därtill knutna tjänster. De organisatoriska reglerna knuta till den verksamheten framgår primärt av SERA- direktivet, vilket har utvecklats ovan. Vad däremot gäller de lagfästa kraven på utförandet av tjänsterna i anläggningarna har mer detaljerade regler tagits fram i tågpassagerarförordningen. Ansvaret gällande rätten till transport Det följer till att börja med att stationsförvaltare – gemensamt med järnvägsföretag – har ett ansvar enligt artikel 19 att med aktivt deltagande av organisationer som företräder personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, ha eller fastställa icke- diskriminerande regler för befordran av personer med funktions- hinder eller nedsatt rörlighet, vilka utan extra kostnad ska erbjudas bokningar och biljetter. Att fastställandet av regler ska ske gemensamt torde vara naturligt, även om ordalydelsen inte ger direkt uttryckt för detta. Det anges inte i förordningen vem som har det primära och/eller subsidiära ansvaret eller hur samrådet ska gå till alternativt vad som händer i avsaknad av samråd. Det föreslås ingen skillnad i mellan kort- och långdistanstransporter i detta hänseende, varför förordningens bestämmelser blir tillämplig fullt ut för detta ansvar. Ansvaret för information till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet Till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, vilka begär information om tågtrafiktjänsternas tillgänglighet och om förutsättningarna för att kunna ta sig in i och ut ur vagnarna samt om vilka hjälpmedel som finns ombord på tågen, stadgas ett Sålunda ska järnvägsföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören kunna ge den informationen. Ansvaret synes vara primärt, vilket innebär att samtliga aktörer måste kunna ge information direkt till sådana personer. Det kan noteras att här aktuella skyldighetsinnehavare även därvidlag måste se till att ha information om den relevanta infrastruktur som finns på t.ex. stationer, eftersom detta påverkar möjligheterna att ta sig ombord och av tåg. Stationsförvaltaren har däremot inte givits något samordnings- eller upplysningsansvar i detta hänseende. I vissa fall finns enligt artikel 19.2 en möjlighet till undantag för befordran av rörelsehindrade eller personer med funktionshinder. Järnvägsföretag, biljettutfärdare och/eller researrangörer har därvidlag en skyldighet att på begäran skriftligen informera vederbörande om skälen till varför befordran vägras eller krav på medföljande ställs upp. Det föreslås inte heller någon skillnad i mellan kort- och långdistanstransporter i detta hänseende, varför förordningens bestämmelser blir tillämplig fullt ut för detta ansvar. Beträffande tillgänglighet stadgas det gemensamma ansvaret för järnvägsföretag och stationsförvaltare enligt artikel 21 att, i överensstämmelse med TSD för personer med nedsatt rörlighet, se till att stationer, perronger, rullande materiel och andra inrättningar är tillgängliga för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Vidare stadgas en skyldighet att vidta varje rimlig ansträngning för att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ska ha möjlighet att resa med tåg, i de fall när det saknas personal som kan fungera som ledsagare. Ansvaret föreslås för vidkommande att bli detsamma vid kort- och långdistansresor, varför förordningens bestämmelser blir tillämpliga här. Härigenom uppkommer ett indirekt samordningsansvar mellan järnvägsföretag och stationsförvaltare att dels tillgängliggöra tågen eller mera generellt; möjliggöra tågresor och gemensamt organisera personal för ledsagning. Ingen av aktörerna ges det primära ansvaret, varför det i stället är fråga om ett delat och till synes solidariskt ansvar. Ansvaret för assistans på stationer För stationsförvaltare gäller även beträffande assistans på stationer, enligt artikel 22, en särskild skyldighet att vid avresa från, tågbyte vid eller ankomst till en bemannad järnvägsstation lämna personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kostnadsfri assistans, så att de kan stiga på avgående tåg, byta till anslutande tåg eller stiga av ett ankommande tåg till vilket de köpt biljett, utan att tillämpningen av reglerna för utnyttjande enligt artikel 19.1 därför påverkas. har valt att föreslå undantag från artikel 22 för kort- distanssträckor och därmed blir den tillämplig på långdistans- sträckor. Här ska även nämnas att förordningen ger möjlighet till undantag för medlemsstaterna avseende personer som utnyttjar förbindelser inom ramen för ett avtal om allmänna tjänster som tilldelats i enlighet med gemenskapslagstiftningen, under förutsätt- ning att den behöriga myndigheten tillhandahåller arrangemang med likvärdig eller bättre tillgång till transporttjänster. har i stället kopplat detta till kortdistanser. Vad gäller obemannade stationer ska järnvägsföretaget och stationsförvaltaren se till att lätt tillgänglig information i enlighet med reglerna för befordran i artikel 19.1 visas beträffande närbelägna, bemannade stationer och tillgänglig assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Ansvaret för villkor för assistans Gällande villkor för assistans finns en skyldighet enligt artikel 24 för järnvägsföretag, stationsförvaltare, biljettutfärdare och rese- arrangörer att samarbeta för att lämna assistans till personer med nedsatt rörlighet enligt artiklarna 22 och 23 i enlighet med följande: 1.Assistansen ska lämnas under förutsättning att det järnvägs- företag, den stationsförvaltare, den biljettutfärdare eller den researrangör biljetten köpts hos minst innan assistansen erfordras har meddelats att personen behöver sådan assistans. Om biljetten avser flera resor ska ett meddelande vara tillräckligt, under förutsättning att tillräcklig information lämnas om tidpunkten för påföljande resor. 2.Järnvägsföretag, stationsförvaltare, biljettutfärdare och rese- arrangörer ska vidta de åtgärder som erfordras för att ta emot dessa meddelanden. 3.Om inget meddelande i enlighet med led a lämnas, ska järnvägs- företaget och stationsförvaltaren i all rimlig utsträckning lämna den assistans som erfordras för att personen med funktions- hinder eller nedsatt rörlighet ska kunna företa resan.