sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — Det innebar att rätten till ersättning utvidgades till att omfatta även bl.a. ärenden och mål om kontrollavgifter och undantag av upp- gifter och handlingar från kontroll. De områden som tidigare om- fattades av ersättningslagen omfattas fortfarande genom att det i respektive lag föreskrivs att 43 kap. SFL gäller i ärenden och mål som handläggs enligt dessa lagar. En sådan hänvisning finns i t.ex. tullagen (2000:1281), lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskriv- ningsmyndigheter, lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogs- kontomedel m.m., fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och kupong- skattelagen (1970:624).4 1988/89:126 s. 15 ff. 1993/94:151 s. 132 f. 2010/11:165 s. 417 f. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning Enligt reglerna om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning i 43 kap. SFL har den som haft kostnader för om- bud, biträde, utredning eller annat som denne skäligen har behövt för att ta till vara sin rätt, under vissa förutsättningar och efter ansökan, rätt till ersättning. Rätt till ersättning för kostnader som sökanden skäligen har behövt föreligger om dennes yrkanden i ären- det eller målet bifalls helt eller delvis, ärendet eller målet avser en fråga som är av betydelse för rättstillämpningen eller om det finns synnerliga skäl för ersättning (43 kap. 1 § SFL). Enligt 43 kap. 2 § SFL får ersättning inte beviljas för kostnader som avser skyldigheten att lämna deklaration, lämna föreskrivna uppgifter eller genom räkenskaper, anteckningar eller annan lämp- lig dokumentation se till att det finns underlag för att fullgöra upp- giftsskyldighet samt för kontroll av uppgiftsskyldighet. Av 43 kap. 3 § framgår att inte heller eget arbete eller egen tidsspillan eller i övrigt för kostnader för sådant arbete som den sökande själv har utfört med anledning av ärendet eller målet berättigar till ersätt- ning. Ersättning beviljas inte heller för kostnader som har ersatts eller kan komma att ersättas enligt någon annan författning eller enligt avtal (43 kap. 4 §). Ersättningen får vidare minskas enligt 43 kap. 5 § om den sökandes yrkanden i ärendet eller målet bifalls bara delvis, såvida inte övriga yrkanden bara är av ringa betydelse eller om den sökande har varit försumlig eller orsakat att ärendet eller målet blivit mer omfattande än nödvändigt. Ansökan om ersättning för kostnader ska göras hos den myn- dighet där kostnaderna har uppkommit och ska ha kommit in innan ärendet eller målet avgörs. Kommer ansökningen in för sent kan den ändå prövas om förseningen beror på ett ursäktligt misstag (43 kap. 6 och 7 §§ SFL). Av tabell 11.1 framgår utbetald ersättning från och –2012. Att notera är att utbetald ersätt- ning från ökade med för att sedan minska igen. har inte någon förklaring till ökningen. Även vad gäller utbetalningar avseende ersättning från kan noteras stora skillnader i utbetald ersättning utan någon särskild förklaring. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning SOU 2013:62 Tabell 11.1 Utbetald ersättning, belopp i tkr, från och enligt ersättningslagen och 43 kap. SFL 2008–2012 11.3.2Grundläggande förutsättningar för att ersättning ska kunna beviljas Den som skäligen har behövt Den som har haft kostnader för ombud som denne skäligen har be- hövt för att ta till vara sin rätt har enligt 43 kap. 1 § SFL rätt till ersättning för sina kostnader. Vad är innebörden av uttrycket skäligen har behövt? 1993/94:151 uttalades bl.a. följande. 5 Skattelagstiftningen har fortlöpande blivit alltmer komplicerad, särskilt för näringsidkare. Allt fler skattskyldiga har därför funnit för gott att anlita skatte- expertis i ärenden och mål om skatt. Det framstår då som angeläget att den enskilde inte ställs utan ekonomiskt stöd i en situation där det under vissa omständigheter skulle framstå som stötande att han eller hon själv skulle svara för sina kostnader. Av rättviseskäl är det också viktigt att skattskyldiga så långt det är möjligt bereds samma möjligheter att oberoende av olika förutsättningar kunna föra en framgångsrik process. Däremot är det inte meningsfullt från rätts- säkerhetssynpunkt att ge ersättning till en enskild som av bekväm- lighetsskäl låter ett juridiskt ombud föra talan. Om man emellertid uppställer villkoret att kostnaderna för ombud, biträde, utredning eller annat skäligen har behövts för att ta till vara den skattskyldiges rätt, dvs. samma rekvisit som i nuvarande 3 § ersättningslagen, kan skattemyndigheten respektive domstolen pröva om sådant behov förelegat eller ej. Av författningskommentaren framgår vidare avseende skäligen har behövt att det ska vara fråga om ett verkligt behov av sak- kunnig hjälp för att ersättning ska beviljas.6 Här avses i första hand 1993/94:151 s. 134 f. 1993/94:151 s. 174 f. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning objektiva omständigheter, men i vissa fall kan även subjektiva om- ständigheter vägas in. Till de objektiva förutsättningarna hör främst sakens beskaffenhet, dvs. hur svår den skatterättsliga problemställ- ningen är. Subjektiva omständigheter som kan vägas mot skatte- frågans beskaffenhet är frågan om den skattskyldiges ålder, sjuk- dom, bristande erfarenhet och liknande förhållanden. Ärenden och mål av enklare beskaffenhet eller där myndigheten i tillräcklig ut- sträckning redovisat gällande rätt och sakomständigheter bör falla utanför ersättningsfallen. Vidare bör man kunna ställa högre krav på personer som driver någon form av näringsverksamhet beträff- ande uppgifter som de till följd av detta kan antas ha större kun- skap om. Skälighetsbedömningen innefattar även kostnadernas stor- lek. Sammanfattningsvis kan uttrycket skäligen har behövt sägas avgränsa kretsen ersättningsberättigade till dem som, i förhållande till sin egen kapacitet, har en svår skatterättslig fråga att ta ställning till. Även kostnadernas storlek begränsas av uttrycket skäligen har behövt. Utöver den grundläggande förutsättningen att den sökande skäligen har behövt juridiskt biträde eller ombud för att ersättning ska kunna beviljas krävs att en av tre alternativa förutsättningar är uppfyllda. Helt eller delvis bifall En omständighet som berättigar till ersättning är att den sökande vinner bifall till sin talan helt eller delvis. Det kan finnas flera anledningar till att den sökande vinner bifall till sitt yrkande. Ett ärende kan ha handlagts felaktigt av . Det förekommer även att den sökande vinner målet eftersom intagit en alltför fiskal hållning, utan att för den skull ha gjort något fel. Vidare kan ny utredning eller ändrad praxis medföra att saken ställs i ett annat läge . Om deklarationsskyldigheten fullgjorts på ett riktigt sätt och avviker från deklarationen, men av- vikelsen sedan ändras av eller av domstol, får det anses rimligt från rättssäkerhetssynpunkt att ersätta den sökande för en process som leder till en beskattning i enlighet med deklaration. Var och ens allmänna skyldighet sträcker sig endast till att dekla- Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning rera, inte att driva en process mot skattemyndigheten om deklara- tionens riktighet.7 Har yrkandena helt eller delvis bifallits föreligger i princip en rätt till ersättning, dock under förutsättning att det inte är fråga om kostnader som den sökande är skyldig att svara för själv under skatte- utredningar eller andra liknande utredningar för fastställande av skatt, tull eller avgift eller att det finns anledning att minska ersätt- ningen.8 Vidare finns det ett stort antal fall där rättsläget är oklart eller sak- omständigheterna är komplicerade. Inte minst antalet prejudikatfall hos visar detta. Det bör rimligen även finnas ett antal fall som inte når , men som har samma karaktär och kanske dessutom avgörs med ledning av att ett sådant fall prövats av Högsta förvalt- ningsdomstolen. Prejudikatfallen innefattar normalt svåra rättsfrågor och karaktäriseras ofta av att man måste få fram en stor mängd argument för att hitta en rimlig lösning. Denna process tjänar på att två parter argumenterar för sin mening. I dessa fall är det därför till fördel för rättssäkerheten att den enskilde har tillgång till juri- diskt biträde eller ombud, på samma sätt som före- träds av sakkunniga tjänstemän. Det är då rimligt att det allmänna bekostar en verksamhet som ofta orsakas av den komplicerade skattelagstiftningen och som kommer ett större antal skattskyldiga till del. Ersättning bör således utgå i dessa mål under förutsättning att målet inte haft en sådan enkel karaktär att talan kunnat föras utan juridisk kunskap.9 Den tredje och sista alternativa möjligheten att erhålla ersättning för kostnader är att det finns synnerliga skäl för ersättning. Det kan avse sådana fall där processen på grund av myndighetens age- rande blivit onödigt omfattande eller komplicerad. Det kan vara fråga om ett revisionsärende där har orsakat den revi- 1993/94:151 s. 135. 1993/94:151 s. 173 f. 1993/94:151 s. 135 f. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning derade större kostnader än nödvändigt. Det måste dock vara fråga om sådana extraordinära fall där man i efterhand kan konstatera att utredningen utan den skattskyldiges eller reviderades förskyllan gått för långt eller där man i vart fall kan konstatera att kraven på den skattskyldige eller reviderade varit oproportionerligt stora. Synnerliga skäl kan även anses föreligga enbart med beaktande av målets beskaffenhet i förhållande till den skattskyldiges personliga förhållanden. Dessa fall måste dock bedömas med stor restriktivi- tet.10 Av de ursprungliga förarbetena till ersättningslagen framgår att kostnaden, för att vara ersättningsgill, ska avse något som den skatt- skyldige skäligen behövt för att ta till vara sin rätt. Efter mönster från 9 § första stycket rättshjälpslag får kostnaden avse ombud, biträde, utredning eller något annat. Ersättning kan främst avse arvode till ombud eller biträde men också avse kostnader för exempelvis bevisning. En förutsättning för att ersättning ska medges är också att den sökande verkligen har haft kostnader i ärendet eller målet. Enligt uppfattning ska en precisering av ett framställt ersätt- ningsyrkande lämnas genom en specifikation eller genom att om- budet eller biträdet vid en muntlig förhandling informerar om vad som ingår i det yrkande som framställts. Oavsett om faktura eller kvitto finns behövs en specifikation av de kostnader som den sök- ande begär ersättning för. Specifikationen behövs som underlag vid bedömningen av vad som utgör skälig kostnad. Om ett skatte- eller avgiftsärende avser flera sakfrågor bör specifikationen vara sådan att det framgår vilken kostnad som är hänförlig till varje sakfråga.11 Kostnader som inte ersätts I 43 kap. 2–4 §§ SFL anges vilka kostnader som inte ersätts och i 5 § anges när ersättningen ska minskas. Åtgärder som normalt ligger på den sökande, exempelvis att lämna deklaration, räkenskaper, anteck- 1993/94:151 s. 174. 11Handledning för handläggning av ärenden enligt ersättningslagen, 2006 s. 26. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning ningar eller annat som ska finnas som underlag till deklarationen, berättigar inte till ersättning för eventuella kostnader. Om till exempel en sökande på grund av allvarliga brister i sin deklaration eller i sin bokföring påförs en skönsmässig beskattning men sedan i en process får skönsbeskattningen nedsatt eller undanröjd bör ersättning normalt inte lämnas. Inte heller bör full ersättning be- viljas när ärendet eller målet komplicerats på grund av oskicklig processföring från den sökandes sida.12 Ersättning beviljas inte för den sökandes arbete eller tidsspillan eller annars för kostnad som avser vad den sökande utfört med anledning av ärendet eller målet. Med den sökande avses här också ställföreträdare och anställda.13 Ersättning får inte heller betalas ut avseende kostnader som er- sätts genom rättshjälp; 43 kap. SFL är subsidiär till rättshjälpslagen (1996:1619).14 1988/89:126 framgår att kostnadsersättning inte bör medges om en sökande vidtagit åtgärder av skatteplaneringskaraktär som kan ifrågasättas och som därför lett till en skatteprocess. 15 Kammarrätten i har i några avgöranden ansett att grund för att vägra ersättning i fall av skatteplanering inte kan utläsas av ersättningslagen.16 överklagade några av domarna till men prövningstillstånd beviljades inte. En skälighetsbedömning ska göras av kostnadernas storlek. Att den sökande behövt hjälp i tvisten med myndigheten får alltså inte medföra att ersättning beviljas för högre kostnader än som skäligen varit påkallade. I fråga om arvoden till biträde eller ombud bör viss ledning kunna hämtas från taxa på den allmänna rättshjälpens område.17 Av praxis på området framgår att det inte råder någon strikt uppfattning att ersättning ska beviljas enligt rättshjälpstaxan. I RÅ 2001 ref. 10 beviljades ersättning med /timme och i 1993/94:151 s. 137. 1993/94:151 s. 174 f. 1988/89:126 s. 30. 1988/89:126 s. 16. 16Dom i mål nr 2907-08 och 2908-08 m.fl. samt dom i mål nr 8468-08, 8469-08 och 8471-08. 1993/94:151 s. 174 f. SOU 2013:62 Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning RÅ 2001 ref. 25 accepterades en ersättning motsvarande 1 /timme. uppfattning är att det finns anledning att beakta prop. 2004/05:41, Förbättrad kontroll av rättsliga biträdens ersätt- ningsanspråk, m.m., trots att den inte direkt avser ersättnings- lagen.18 I propositionen uttalas beträffande ersättning för arbete följande. Ersättningen ska bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som är rimlig med hänsyn till uppdragets art och om- fattning och med tillämpning av den timkostnadsnorm som rege- ringen fastställer. Det innebär att ett rättsligt biträde normalt får debitera timkostnadsnormen för varje timme som lagts ner på upp- draget och att timersättningen får avvika från timkostnadsnormen under speciella omständigheter. Enligt uppfattning är således taxan det normala. Endast när det finns en påtaglig grund ska jämkning ske – uppåt eller nedåt.19 Rättshjälpsförordningen (1997:404) gäller inte ärenden enligt skatteförfarandelagen. anser emellertid att det saknas anledning att inte utgå från de krav som gäller enligt 20 § rätts- hjälpsförordningen på hur rättshjälpsbiträdens kostnadsräkningar ska utformas även i fråga om kostnadsräkningar enligt 43 kap. SFL eftersom det är fråga om ersättning från allmänna medel.20 Ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt kan också beviljas enligt rättshjälpslagen. När det gäller skatter, tullar, avgifter eller betalningssäkring för skatter, tullar eller avgifter får rättshjälp, enligt 11 § rättshjälpslagen, beviljas endast om det finns särskilda skäl. Bestämmelsen avsåg enligt förarbetena att kodifiera gällande praxis som innebar att allmän rättshjälp beviljades med stor restrik- tivitet i ärenden hos förvaltningsmyndighet och förvaltningsdom- stol. 21 Rättshjälp hade beviljats i mer invecklade mål eller när det annars funnits särskilda omständigheter, främst där den rättssökande trots domstolens utredningsskyldighet själv måste göra en bedöm- ning. 18Handledning för handläggning av ärenden enligt ersättningslagen, 2006 s. 32. 19Handledning för handläggning av ärenden enligt ersättningslagen, 2006 s. 36. 20Handledning för handläggning av ärenden enligt ersättningslagen, 2006 s. 59 f. 1993/94:151 s. 141. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning Förutsättningarna för att erhålla rättshjälp anges i 6–8 §§ rätts- hjälpslagen. Rättshjälp kan, efter ansökan, beviljas till en fysisk person vars ekonomiska underlag inte överstiger . 22 Rätts- hjälp får beviljas om det finns behov av juridiskt biträde. Vid behovs- bedömningen ska ärendets svårighetsgrad vägas mot den rättssökan- des personliga kvalifikationer. Rättshjälp får beviljas endast om det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna med hänsyn till angelägen- hetens art och betydelse, tvisteföremålets värde och omständig- heterna i övrigt. Ytterligare en förutsättning för att rättshjälp ska kunna beviljas är att rådgivning lämnats enligt 4 § i men med sammanlagt högst . Rådgivning sker mot en avgift motsvarande timkostnadsnormen som betalas av den enskilde själv. 23 Har rådgivning lämnats med mer än och rättshjälp därefter beviljas kan ersättning lämnas för kostnaden för över- stigande rådgivning. Rättshjälp beviljas inte till andra juridiska personer än dödsbon, och då endast om det finns synnerliga skäl. Inte heller den som är eller har varit näringsidkare i en angelägenhet som har uppkommit i näringsverksamhet får beviljas rättshjälp om det inte finns särskilda skäl.24 Rättshjälp får inte heller beviljas om den sökande har en rättsskyddsförsäkring eller annat liknande rättsskydd som omfattar angelägenheten. Om rättsskydd saknas men den sökande, med hänsyn till sitt övriga försäkringsskydd eller sina ekonomiska och personliga förhållanden, borde ha haft sådant skydd får ersättning endast beviljas om det finns särskilda skäl. Om det finns särskilda skäl bedöms med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse för den rättssökande.25 Rättsskyddsförsäkringar gäller normalt aldrig vid tvister som prövas vid förvaltningsdomstolar. Skillnaden i för- hållande till rättshjälpen är dock inte så stor med tanke på att rätts- hjälp beviljas med stor restriktivitet i sådana fall.26 Om rättshjälp beviljas förordnas ett rättshjälpsbiträde som er- håller skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som upp- draget krävt. 27 Ersättningen motsvarar en timkostnadsnorm som 22Det ekonomiska underlaget beräknas med hänsyn tagen till årsinkomst, försörjningsbörda, tillgångar och skulder enligt 38 §§ rättshjälpslagen. 23Timkostnadsnormen uppgår till exkl. mervärdesskatt för enligt förordning (2009:1237) om timkostnadsnorm inom rättshjälpsområdet. 2413 § rättshjälpslagen. 259 § rättshjälpslagen. 26Renfors, Sverne Arvill, Rättshjälpslagen och annan lagstiftning om rättsligt bistånd En kommentar, 3 uppl. 2012 s. 70. 27 26 § rättshjälpslagen. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning regeringen meddelar föreskrifter om.28 Den sökande betalar en rättshjälpsavgift som beräknas med hänsyn till det ekonomiska underlaget och kostnaden för rättshjälpsbiträdet. Timkostnads- är avsedd att innefatta ersättning för lönekostnader, kontors- kostnader, fortbildning och andra kostnader för en advokatbyrå.29 11.5Rätt till kostnadsfritt biträde Enligt artikel 6 i för mänskliga rättigheter har var och en som blivit anklagad för brott vissa minimirättigheter. 3 c framgår att den som saknar tillräckliga medel för att betala ett rättegångsbiträde har rätt att erhålla ett sådant utan kostnad, om rättvisans intresse så fordrar. Frågan om kostnadsfritt biträde kan således bli aktuell när det är aktuellt med skattetillägg eftersom skattetillägg i mening utgör ett straff.30 Frågan om kostnadsfritt biträde skulle eventuellt också kunna bli aktuell i de fall då det gäller tulltillägg. När bedömningen görs om rätt till kostnadsfritt biträde finns enligt ska hänsyn tas till storleken av det uttagna skattetillägget och målets art och beskaffenhet. Endast om det är fråga om en särskilt betungande påföljd och en komplicerad rättsfråga bör fri biträdeshjälp i mål om skattetillägg kunna beviljas med stöd av konventionen.31 Ersättning enligt 43 kap. SFL beviljas först efter avslutad pro- cess och rätten till kostnadsfritt biträde enligt inträder från och med att åtal väcks.32 Ersättning kan emellertid beviljas enligt 11 § 3 rättshjälpslagen i angelägenhet om bl.a. tull eller skatt om det finns särskilda skäl, jfr RÅ 2003 ref. 56 där frågan i målet dock inte ansågs tillräckligt komplicerad varför ersättning inte beviljades. En begränsning i rättshjälpslagen i förhållande till rätten till kostnadsfritt biträde enligt är att endast fysiska personer med ett ekonomiskt underlag som understiger ett visst belopp har rätt till ersättning (se avsnitt 11.4). 2827 § rättshjälpslagen. 29Renfors, Sverne Arvill, Rättshjälpslagen och annan lagstiftning om rättsligt bistånd En kommentar, 3 uppl. 2012 s. 149. 30RÅ 2000 ref. 66 I. 31Van Dijk/van Hoof, Theory and Practice of Convention on Human Rights, 2006 s. 642 f. 32Lorenzen, m.fl., Den europeiske Menneskerettighedskonvention, 3. udgave s. 587. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning begränsning i rättshjälpslagen är att det enligt 13 § krävs särskilda skäl för näringsidkare att få ersättning. Frågan om rätt till kostnadsfritt biträde i ett skattemål avseende skönsbeskattning och skattetillägg har varit föremål för prövning i Europadomstolen.33 Förhållandena i målet var följande. Barsom och Varli drev en restaurang och skönsbeskattades till följd av att vid revision upptäckte allvarliga brister i bokföringen och att nödvändiga verifikationer inte hade sparats. I länsrätten (numera förvaltningsrätten) ansökte Barsom och Varli om rätts- hjälp för att kunna låta sig företrädas av en advokat med stöd av artikel 6.3 c i . De hävdade att de saknade ekonomiska möjligheter att anlita en advokat, att de var invandrare som saknade full kännedom om det svenska språket och det svenska rättssystemet samt att deras mål var komplicerat och gällde stora belopp för dem. Länsrätten avslog deras ansökan och framhöll att möjligheterna för en näringsidkare att få rättshjälp i ett skattemål var ytterst små. Trots det omfattande materialet i målet var de rättsliga frågorna i målet inte av sådan karaktär att rättshjälp kunde beviljas vare sig enligt svensk lag eller enligt . Kammarrätten fastställde länsrättens beslut och Högsta förvalt- ningsdomstolen vägrade slutligen prövningstillstånd. I klagade och över att deras rätt till kostnadsfritt biträde enligt hade kränkts genom att de trots sitt behov av rättshjälp hade vägrats detta. I sitt beslut betonade att det endast var fråga om skatte- tillägg som föll inom tillämpningsområdet för artikel 6. Domstolen framhöll att utebliven betalning av skattetilläggen enligt svensk lag inte kunnat medföra att de omvandlades till ett fängelsestraff och att Barsom och Varli därför inte hade riskerat att bli berövade friheten. ansåg med hänsyn till de klagandes per- sonliga förhållanden, och noterade därvid att båda hade varit bo- satta i samt att de var näringsidkare som ägde och drev restaurangverksamhet, att det var högst osannolikt att de inte skulle kunnat föra sin egen talan i de svenska domstolarna på ett bra sätt utan rättegångsbiträde. Men även om de skulle ha svårigheter att göra detta betonade domstolen de svenska förvalt- ningsdomstolarnas skyldighet enligt förvaltningsprocesslagen att se till att målet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver och att vid behov anvisa hur utredningen bör kompletteras. 33 beslut () Barsom och Varli mot . Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning hade således inte krävt att de kostnadsfritt skulle få rättegångs- biträde och de svenska domstolarnas avslagsbeslut kränkte inte de klagandes rättigheter enligt artikel 6.3 c. Klagomålet var därför uppenbart ogrundat. 11.6Hur tillämpas reglerna om ersättning av , och domstolarna i praktiken? Enligt våra direktiv ska vi bl.a. analysera om ersättning ges till rätt personkrets och för rätt slags kostnader. Även Skatteförfarande- utredningen skulle överväga denna fråga enligt direktiven 2005:129. grundade sitt förslag om ändring av ersättningsreglerna på en undersökning som låtit göra.34 gick igenom alla domar i skattemål från Kammarrätten i januari–. Med utgångspunkt i undersökningen drog utredningen slutsatsen att nuvarande förutsättningar för rätt till ersättning inte fångar upp alla ärenden och mål där enskilda har behövt biträde för att ta till vara sin rätt. Mot denna bakgrund ansåg utredningen att det fanns två problem med att ersättning normalt enbart beviljas om den enskilde vinner ärendet eller målet.