sou · H1B372 · 2013-10-09 00:00:00 — Gäldenärens betalningsutrymme tas alltså i anspråk för detta, vilket i slutändan i viss mån påverkar borgenärs- kollektivet. kommer denna tjänst dem till del, genom att de slipper en stor del av hanteringen av skuldsaneringsbetalning- arna, t.ex. för fakturering och kontroll av om betalning har skett. Avgiften tas ut före någon utbetalning kan ske till borgenärerna, men endast i den mån inbetalda medel räcker till detta. Om gälde- nären upphör med sina betalningar så att har betalats in , ska någon verkställighetsåtgärd inte genomföras i syfte att driva in avgiften i dess helhet. 15.3Förslag till lag om ändring av lag (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av information som behövs i och verksamhet för 1.verkställighet eller annan åtgärd som särskilt åligger enligt utsökningsbalken eller annan författning, 2.indrivning av statliga fordringar m.m., 3.avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 4.ansökan om och tillsyn över näringsförbud, 5.förebyggande av överskuldsättning samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering, 6.fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande, och 7.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Krono- fogdemyndighetens utsöknings- och indrivningsdatabas. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.3. och 7.5. I lagrummets femte punkt har ett tillägg gjorts för dels informa- tion om skuldsanering dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. Den ökade möjligheten att behandla uppgifter i informations- syfte föranleds av den skyldighet för som införts i 2 § andra stycket skuldsaneringslagen om att ge riktad information om skuldsanering. Myndigheten ska lämna upplys- ningar om skuldsanering till gäldenärer som varit föremål för utmätning av lön eller andra exekutiva åtgärder enligt utsökningsbalken. För att identifiera de gäldenärer som varit föremål för exekutiva åtgärder krävs tillgång till den information som finns i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Bland dessa gäldenärer ska sedan ett urval göras, så information lämnas endast till dem som rimligen kan förväntas komma i fråga för skuldsanering. Möjligheten att behandla uppgifterna för handläggningen av skuldsaneringsärenden har tillkommit på grund av det förstärkta ansvaret för att kontrollera gäldenärens uppgifter i ansökan. Av 16 § skuldsaneringslagen följer att om skuld- sanering har inletts ska myndigheten utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Detta innefattar även kontroll av informa- tion i de egna databaserna, däribland utsöknings- och indrivnings- databasen. Lagrummet är i övrigt oförändrat. Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av infor- mation som behövs i verksamhet för 1.handläggningen av mål om betalningsföreläggande, handräck- ning eller europeiskt betalningsföreläggande, 2.tillhandahållande av utslag i mål om betalningsföreläggande och handräckning samt verkställighetsförklaring i mål om europeiskt betalningsföreläggande, 3.förebyggande av överskuldsättning samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering, och 4.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens betalningsföreläggande- och handräckningsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 7.5. I lagrummets tredje punkt har ett tillägg gjorts för dels infor- mation om skuldsanering, dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. Bakgrunden till detta återfinns i kommentaren till 2 kap. 2 §. Lagrummet är i övrigt oförändrat. För de ändamål som anges i 14 § får följande uppgifter behandlas i databasen: 1.en fysisk persons identitet, bosättning och familjeförhållanden, 2.en juridisk persons identitet, säte och företrädare, 3.en enskilds ekonomiska förhållanden, 4.yrkanden och grunder i ett ärende, 5.beslut samt övriga åtgärder i ett ärende, och 6.lagöverträdelser som innefattar brott eller domar i brottmål, om uppgifterna utgör grund för en fordran i ett ärende, samt 7.beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder som rör gälde- närens betalningar enligt skuldsaneringslagen (2006:548). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i databasen enligt första stycket. Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens skuldsaneringsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. Ett tillägg har gjorts till paragrafen, som har fått en sjunde punkt. Där anges att i databasen även får behandlas uppgifter om beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder som rör gäldenärens betalningar enligt skuldsaneringslagen. Bestämmelsen föranleds av att det inom enligt vårt förslag ska finnas ett betalningsförmedlande organ i samband med skuldsanering. Gäldenären ska alltså erlägga sina betalningar direkt till myndighet- en i stället för, som , till varje enskild borgenär. Detta innebär att måste hantera information om betalning- arna i sin databas för skuldsanering. I 4 § förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verk- samhet preciseras närmare vilka personuppgifter som får behandlas. Lagrummet är i övrigt oförändrat. Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av infor- mation som behövs i verksamhet för 1.handläggningen av konkurstillsynsärenden och mål enligt löne- garantilagen (1992:497), 2.förebyggande av överskuldsättning samt information om och handläggning av ärenden om skuldsanering, och 3.tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Paragrafen anger vilka uppgifter som får behandlas i Kronofogde- myndighetens konkurstillsynsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 7.5. I lagrummets andra punkt har ett tillägg gjorts för dels infor- mation om skuldsanering dels handläggning av ärenden om skuld- sanering. Bakgrunden till detta återfinns i kommentaren till 2 kap. 2 §. Lagrummet är i övrigt oförändrat. 15.4Förslag till förordning om ändring av förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet Beträffande personer som avses i 2 kap. 16 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet får i skuldsaneringsdatabasen behandlas uppgifter om 1.yrke och anställning, 3.skulder, dock endast uppgift om skuldbelopp, uppkomstdag, ställda säkerheter och villkor i övrigt, 4.delgivning och frister, samt 5.konto och övriga uppgifter för hantering av inbetalda medel och annan redovisning. Paragrafen anger vilka personuppgifter som får behandlas i skuldsaneringsdatabas. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. Ett tillägg har gjorts till paragrafen, som har fått en femte punkt. Där anges att i databasen även får behandlas kontouppgifter och övriga uppgifter för hantering av inbetalda medel och annan redovisning. kommer enligt förslaget att inrymma ett betalningsförmedlande organ i samband med skuldsanering. Gäldenären ska alltså erlägga sina betalningar direkt till myndig- heten i stället för, som , till varje enskild borgenär. Detta innebär att måste hantera information om betal- ningarna i sin databas för skuldsanering. I denna paragraf anges uttömmande vilka uppgifter som får hanteras om personer. För en betalningsförmedlings verksamhet krävs information om t.ex. borgenärers konto, om betalning har skett och till vilket belopp. Sådan information får genom nu införd ändring hanteras i data- basen. Paragrafen är i övrigt oförändrad. 15.5Förslag till lag om ändring av kreditupplysningslagen (1973:1173) En uppgift om en fysisk person ska gallras när det är nödvändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ändamålet med behandlingen. En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska, om uppgiften inte gäller skuldsanering, gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upp- hörde som uppgiften avser. Rör uppgiften en begäran om eller ett utlämnande av en kreditupplysning, ska den dock gallras senast efter den dag då begäran framställdes. En uppgift om skuldsanering ska gallras senast efter för inledandebeslutet eller, om en betalningsplan enligt skuld- saneringslagen (2006:548) avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. En uppgift som har inhämtats från i dess verksamhet med indrivning och utsökning ska gallras när den inte omfattas av undantaget från sekretess i 34 kap. 1 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). En uppgift som har inhämtats från ska också gallras när den har blockerats av med stöd av 3 kap. 3 a § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Kronofogde- myndighetens verksamhet. Paragrafen behandlar frågan om när en uppgift om en privatperson ska gallras. Första och andra stycket är oförändrade. I tredje stycket har tidsfristen ändrats för när en betalnings- anmärkning med anledning av skuldsanering ska gallras. Över- vägandena finns i avsnitt 9.7. Tidsperioden ska genom lagändringen påbörjas från tidpunkten för inledandebeslutet eller om en betalningsplan avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. Samma tidsfrist gäller för borge- närens rätt att begära omprövning av skuldsaneringen på grund av förbättrade ekonomiska förhållanden för gäldenären (24 § skuld- saneringslagen). Tidsperioden inleds alltså inte, som enligt nuva- rande ordning, vid beslutet att bevilja skuldsanering utan från inledandebeslutet (jfr kommentar för 24 § skuldsaneringslagen). Utredningen föreslår att begreppet kvalificerad insolvens förs in i 4 § skuldsaneringslagen och ges en definition enligt vilken det klargörs att alla omständigheter i det enskilda fallet ska beaktas. En lagändring kan inte anses motiverad. Till stöd för ändringsförslaget anförs att tillämpningen av insolvensrekvisitet ändrats rättsfall i HD, i vilket domstolen uttalat att gäldenären kunde beräknas betala sina skulder på i vart fall . Det anges att praxis har blivit strängare rättsfall. Utredningens egen slutsats är att gällande rätt redan innefattar att begreppet kvalificerat insolvent ska bedömas i ljuset av alla omständigheter i det enskilda fallet. Detta har gällt sedan lagens ikraftträdande och framgår i lagens förarbeten och i praktiskt taget samtliga rättsfall på området, liksom i doktrinen. Praxis från är också entydig på den punkten. Varför bör detta fastställas i lagtext? beslutade den myndighet som handlägger ärenden om skuldsanering, , , att utfärda ett så kallat rättsligt ställningstagande om myndighetens syn på hur begreppet kvalificerad insolvens ska tillämpas. Ett sådant uttalande ska följas internt men saknar rättslig betydelse utom myndigheten. Ställningstagandet fick naturligtvis genomslagskraft i praktiken emedan de flesta ärenden aldrig prövas i annan instans. KFM ansåg enligt ställningstagandet att gäldenärens betalningsoförmåga, alltså den oförmåga som ska kvalificera insolvensen, ska bestå i 5–när prognosen görs. rättsfall nämner HD att det [inte] torde vara omöjligt för henne att, bortsett från studielånet, var skuldfri på åtminstone 15 Härefter har avgjort ytterligare ett ärende, (rättsfall), där HD särskilt framhåller att tids- perioden för insolvensprognosen kan variera och att omständig- heterna i det enskilda fallet är avgörande, (här diskuterades en period längre än ). Situationen är alltså den att såväl lagstiftningen som rättsutveck- lingen i domstolarna är entydig – omständigheterna i det enskilda fallet är avgörande för insolvensprognosen. Mellan KFM:s ställ- ningstagande 2008 och HD:s avgörande 2010 uppkom en olycklig situation där bestämda tidsgränser tillämpades av KFM vid prövning av kvalificerad insolvens. Därefter har HD i de två avgörandena tydliggjort rättsläget – insolvensprognosen ska avgöras från fall till fall. Den tillämpning av begreppet kvalificerad insolvens som fått spridning –2010 var felaktig. Om en förändrad tillämpning kan anses ha uppkommit rättsfall beror det på att rättsfallet övertolkas vad avser tidsperioden och att allt för stor vikt läggs vid de som nämns i en bisats i domen. Lika lite som det är korrekt att pröv- ningen ska göras på 5–, lika fel är det att tro att prövningen alltid ska göras . Detta framgår också tydligt av rättsfall. Om insolvensrekvisitets utformning och tillämpning trots detta ställer till problem är det en utbildnings- snarare än en lagstiftningsfråga. Betalningsplanens längd – betalningsfria månader? Betalningsplanens längd diskuteras i enlighet med utrednings- direktiven ingående i betänkandetexten. De uppfattningar som framkommit i samrådsprocessen pekar i olika riktningar. Det går inte att utläsa någon samstämmighet om att betalningsplanen borde vara kortare än . Frågan om införande av betalningsfria månader berörs inte i utredningsdirektiven. Samrådsprocessen ger inte stöd för införande av flexibla avbetalningsplaner med två betalningsfria månader. Betal- ningsfria månader tycks inte tillämpas någonstans i . Två betalningsfria månader enligt utredningens förslag, utan justering av gäldenärens beräknade buffertutrymme, skulle kosta borgenär- erna beräknade . Invändningarna i samrådsprocessen mot betalningsfria månader är många, av varierande slag. Praktiska och administrativa skäl talar emot, tveksamheter framhålls om en ändring verkligen är av sådant slag att fler gäldenärer kommer att ansöka om skuldsanering. För ett stort antal gäldenärer, t.ex. sådana med noll-beslut och för gäldenärer med mycket litet betalningsutrymme (sammanlagt mer än hälften av alla beviljade skuldsaneringar) kommer en ändring inte att ha någon betydelse alls. Därtill bör noteras att när regering och riksdag senast tog ställning till förekomsten av betalningsfria månader – då gällande löneutmätningsinstitutet – framhölls att samma för gäldenären mildrande effekt kan åstadkommas med rimliga förbehållsbelopp. Utredningens nu framlagda förslag avvisar utan vägande skäl att gäldenärens buffertbelopp vid skuldsaneringsbeslut borde påverkas, trots att detta innebär dubbla lättnadsbestäm- melser. Den föreslagna ändringen kan inte motiveras med tillräcklig styrka; motiven är vagt tecknade och samrådsinstanserna spretar i frågan. Kostnaderna ökar för borgenärerna utan att nyttan, på det sätt som avses i direktiven, för gäldenärerna kan motivera detta. skuldsaneringsutredning har gjort en viktig kartläggning av skuldsaneringsinstitutets funktionssätt och utvärdering av tillämpningen av reglerna i skuldsaneringslagen i praktiken, mot bakgrund av praxis hos myndigheter och domstolar. Jag stöder hel- hjärtat utredningens förslag att stärka och effektivisera kommunernas roll som budget- och skuldsaneringsrådgivare och att förbättra infor- mationen kring skuldsanering samt att underlätta ansöknings- och betalförfarandet. Det är viktigt att få personer som ligger på löneutmätning att i stället inleda ett skuldsanerings- förfarande för att kunna råda bot på sin situation och börja om på nytt. Jag anser dock att huvudinriktningen på åtgärder mot över- skuldsättning ska vara av förebyggande slag och att skuldsanering ska vara en slutlig åtgärd som ska stå till buds i särskilda situationer och på restriktiva villkor. Enligt utredningens bedömning bör borgenärerna överta den största delen av ansvaret för redovisningen av gäldenärernas skulder. Utredningens förslag innebär således att ett större utrednings- ansvar för gäldenärens skulder läggs på borgenärskollektivet för att underlätta för gäldenären och kommunernas budget- och skuld- rådgivare. Utredningen föreslår att ansökningsförfarandet för- enklas i syfte att avlasta budget- och skuldsanerarnas initiala insatser och för att snabbt komma vidare i processen. Utredningen föreslår därför att Skuldsaneringslagen ändras på så sätt att gäl- denärens ansvar för att redovisa sina skulder i ansökan begränsas. Gäldenären ska ange en [ungefärlig] total skuldbörda och bak- grunden till denna. Uppgifter ska lämnas om gäldenärens samtliga skulder till de borgenärer som är privatpersoner samt till dem som är näringsidkare och inte bedriver tillståndspliktig inkasso- verksamhet enligt inkassolagen (1974:182) eller företräds av sådant tillståndspliktigt företag, med angivande av skuldens storlek, borgenärens namn, adress och telefon. Utredningens samråd visar att många upplever att ansöknings- förfarandet är komplicerat och man efterlyser en förenklad ansökningsblankett. Flera samråd invänder dock också att det inte får bli alltför enkelt för gäldenären att ansöka (se närmare redo- görelsen i kapitel 7). Jag välkomnar att blanketten förenklas men invänder mot att innehållet ändras på det sätt som föreslås. Jag anser att det bör vara ett krav i lagen att samtliga borgenärer ska anges i ansökan på sätt som krävs . Det är en viktig del av skuldsaneringens rehabiliterande syfte att gäldenären själv bidrar till att kartlägga sin skuldsituation och genom denna kartläggning får en tydligare bild av sin ekonomi. Jag ifrågasätter också om den reglering som föreslås verkligen underlättar för gäldenären. gäller att samtliga skulder med uppgift om borgenärens namn etc. ska anges i ansökan. Med de skrivningar som föreslås skapas enligt min bedömning nya gränssnitt för gäldenären som måste ta ställning till om borgenären i juridisk mening är en tillståndspliktig inkassoverksamhet eller ett företag som står under Finansinspek- tionens tillsyn. Vidare ökar risken att fler borgenärer kommer att missas på grund av att samtliga borgenärer inte behöver anges i ansökan. KFM:s utredningar baseras i hög grad på gäldenärens ansökan. En förenkling kan eventuellt uppnås genom att lätta på kraven att ange exakta skuldbelopp. Allmänt sett är det förstås lämpligt att gäldenärer erhåller kunskap om sina rättigheter. Det bör dock inte i lag bestämmas en skyldighet för att upplysa gäldenärer om skuldsanering. Myndigheten har att företräda olika intressen i samband med skuldsanering och det framstår därför som olämpligt att tillägga ytterligare en uppgift vilken skulle kunna komma att påverka förtroendet för myndighetens verksamhet. Utredningen har inte visat att det finns tillräckliga skäl för att ge avkall på att gäldenären i princip skall reda ut sin skuldbörda och upprätta en förteckning över sina skulder. Ett sådant ansvar för utredningen i den inledande delen av skuldsaneringsprocessen kan ha både ett pedagogiskt värde och en rehabiliterande betydelse. Även rättsföljden för borgenärerna av ett beslut om skuldsanering talar för att behålla nuvarande ordning. En särskild utredare ska föreslå åtgärder som förbättrar möjlighet- erna för dem som har rätt till skuldsanering att också få det. I det sammanhanget ska kravet på kvalificerad insolvens och längden på betalningsplanen utredas. Utredaren ska föreslå de författningsänd- ringar och andra åtgärder som det finns anledning till. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning En enskild som är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom en överskåd- lig framtid (s.k. kvalificerad insolvens) kan helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen. För att någon ska beviljas skuldsane- ring krävs att det med hänsyn till de personliga och ekonomiska förhållandena är skäligt att skuldsanering beviljas. Vid skuldsane- ringen ska det bestämmas en betalningsplan. Den ska löpa , om det inte finns särskilda skäl att bestämma . Ett syfte med möjligheten till skuldsanering är att de svårast skuldsatta gäldenärerna ska rehabiliteras ekonomiskt och åter- komma till ett mera normalt samhällsliv. En annan grundtanke är att skuldsaneringen ska omfatta sådana skulder som bedöms ändå inte kunna bli betalda (jfr prop. 1993/94:123 s. 73, 92 f. och 197). Skuldsaneringslagen (2006:548) trädde i kraft och ersatte då skuldsaneringslag. Genom den nya lagen förbättrades förutsättningarna för att få skuldsanering. Kravet på gäldenären att först på egen hand försöka nå en uppgörelse med sina borgenärer, det s.k. egenförsökskravet, togs bort. Det ledde till en fördubbling av antalet ansökningar om skuldsane- ring. Vidare koncentrerades handläggningen till Kronofogde- myndigheten, vilket ytterligare förenklade och effektiviserade skuldsaneringsförfarandet. Det klargjordes att kommunens skyl- dighet att lämna råd och vägledning i budget- och skuldfrågor gäller även under ett skuldsaneringsförfarande och för betalningsplanen. tillkallade regeringen en särskild utredare som fick i uppdrag att undersöka varför det fortfarande, efter tillkomsten av skuldsaneringsinstitutet, förekom s.k. evighetsgäl- denärer, dvs. privatpersoner som är så skuldsatta att de uppfyller kravet på kvalificerad insolvens. Utredaren skulle, beroende på vad undersökningen visade, föreslå åtgärder som underlättade för evig- hetsgäldenärerna att ta sig ur överskuldsättningen (dir. 2007:29). insolvensutredning föreslog i delbetänkandet Vägen tillbaka för överskuldsatta (SOU 2008:82) huvudsakligen tre ytter- ligare ändringar av lagstiftningen: skuldernas ålder skulle inte längre beaktas särskilt vid bedömningen av om det är skäligt att bevilja skuldsanering, gäldenären skulle anses kvalificerat insolvent om han eller hon inte kunde betala sina skulder och betalningsplanen skulle som huvudregel vara . I propositionen Bättre möjlighet till skuldsanering (prop. 2010/11:31) lämnade regeringen förslag till ändring avseende skul- dernas ålder i enlighet med utredningens förslag. Skuldsanering kan nu beviljas också i de fall då merparten av skulderna är relativt nya. Vidare konstaterade regeringen att man i större utsträckning borde försöka nå ut till de överskuldsatta genom bättre informations- insatser och rådgivning. Kommunerna och för- stärktes därför med ytterligare resurser, som skulle användas för att öka insatserna från de kommunala budget- och skuldrådgivarnas sida. Medan propositionen behandlades i avgjorde ett mål om skuldsanering som gällde frågan om det förelåg kvalificerad insolvens (rättsfallet NJA 2010 s. 496). biföll regeringens förslag till lagändringar, vilka trädde i kraft (bet. 2010/11:CU9, rskr. 2010/11:208). uttalade i ett tillkännagivande att regeringen bör åter- komma med lagförslag som innebär att kravet på kvalificerad insolvens ändras i enlighet med förslaget års insolvens- utredning. uttalade att det genom Högsta domstolens avgörande har klarlagts hur rekvisitet om kvalificerad insolvens i skuldsaneringslagen ska tolkas. Enligt är risken stor att endast gäldenärer med mycket stora skulder utan betalnings- förmåga kommer att beviljas skuldsanering. framhöll att det är angeläget att fler – inte färre – svårt skuldsatta gäldenärer kan komma i fråga för skuldsanering. avslog motioner om en kortare betalningsplan med hänvisning till att regeringen uttalat att den avsåg att följa utvecklingen på området. väcktes flera motioner som gäller ändringar i skuld- saneringslagen i (se t.ex. 2011/12:C275, 2011/12:C350 och 2011/12:C369). Den kanske viktigaste förklaringen till att det fortfarande finns många överskuldsatta är att ett stort antal gäldenärer inte ansöker om skuldsanering. Enligt finns det tusentals gäldenärer som skulle kunna komma i fråga för skuldsa- nering om de bara ansökte om det men som alltså inte gör det. Det handlar om gäldenärer som har varit föremål för upprepade verk- ställighetsåtgärder och saknar utmätningsbara tillgångar eller som har gått igenom löneutmätning och kanske passiviserats. Grundproblemet i de fallen är alltså att skuldsaneringslagen inte kommer till användning. har inlett ett arbete med att se över möjligheterna att motivera evighetsgäldenärer att ansöka om skuldsanering. Myndigheten har också påbörjat ett arbete med att i övrigt ge bättre råd och ökat stöd till gäldenärerna. Mot denna bakgrund bör det utses en särskild utredare, som ges följande uppdrag. Från verkställighet till skuldsanering Skuldsaneringslagen utgår från att gäldenären själv måste vara aktiv; det är gäldenären som förutsätts ta initiativ till att lösa sina ekonomiska problem (se prop.