sou · H1B352 · 2013-06-25 00:00:00 — I stället tillämpas samma tidsgräns som för studier i , det vill säga 15 dagars studier för heltidsstuderande och 30 dagars studier för deltidsstuderande.75 Tillämpningen grundar sig enligt CSN på en fördragskonform tolkning av bestämmelserna i 2 kap. 15 § andra stycket studiestöds- förordningen, där det stadgas att studiehjälp får lämnas även om utbildningen är kortare än om det finns särskilda skäl, samt 2 kap. 16 § tredje stycket studiestödsförordningen, där det framgår att studiehjälp får lämnas även om kravet på tre månaders heltidsundervisning inte är uppfyllt om det finns särskilda skäl. I ärenden som avser studiehjälp för studier inom EES och i ska CSN enligt beslutet från i vissa fall bortse från kravet att motsvarande studier inte med lika stor fördel kan bedrivas i Sverige.76 Skälet är enligt CSN att bestämmelsen kan hindra studerande att utnyttja sin rätt att fritt röra sig inom EES och i enligt artiklarna 20 och 21 i FEUF, rörlighetsdirektivet respektive avtalet mellan och om fri rörlighet för personer. Enligt beslutet ska CSN även bortse från kravet att den studerande ska ha varit folkbokförd i under de senaste två åren77 vid studier inom EES och i , eftersom detta krav strider mot artikel 45 i FEUF78 som reglerar den fria rörligheten för arbetstagare. Denna tillämpning gäller svenska medborgare och de utländska medborgare som ska jämställas med svenska medborgare enligt bestämmelserna i 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen. har CSN endast bortsett från villkoren om att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i , folkbokföring i , samt minst tre månaders heltidsunder- visning, när det gällde prövningen av rätt till studiebidrag och extra tillägg för utländska medborgare som omfattades av någon av förord- ningarna 1408/71 eller 883/2004. I och med CSN:s beslut från tillämpar CSN inte längre dessa villkor för utländska medborgare trots att de inte omfattas av förordningarna 1408/71 eller 883/2004. En förut- sättning är dock att CSN har bedömt att de utländska medborgarna ska jämställas med en svensk medborgare enligt bestämmelserna i 752 kap. 6 § andra stycket studiestödslagen samt 2 kap. 15 första stycket 2 punkten och 16 första stycket 2 punkten §§ studiestödsförordningen. 762 kap. 9 § första stycket 2 studiestödslagen. 772 kap. 16 § första stycket 1 studiestödsförordningen. 78Motsvarar artikel 39 i . 1 kap. 4, 5 eller 7 §§ studiestödslagen.79 De omdiskuterade villkoren tillämpas inte heller, sedan ovan nämnda beslut, vid prövningen av rätt till inackorderingstillägg för studier inom EES och i . Det innebär att enligt CSN har utländska medborgare som ska jämställas med svenska medborgare rätt till studiebidrag, extra tillägg och inackorderingstillägg för studier inom EES och i , utan tillämpning av kraven på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i , folkbokföring i , samt minst tre månaders heltidsundervisning. Propositionen om studiemedel för utlandsstudier I propositionen Studiemedel i en globaliserad värld (prop. 2012/13:152), som beslutades , lämnar regeringen förslag och gör bedömningar som syftar till att skapa ett mer enhetligt och effektivt studiemedelssystem för studier utomlands. I propositionen föreslås vissa anpassningar till av bestämmelserna om rätt till studiemedel för utlandsstudier. Detta gäller bland annat för rätten till studiemedel för gymnasiala studier. Regeringen gör även bedömningen att kvalitetskravet för studier inom och utanför bör vara enhetligt och att studiemedel endast får lämnas för en utbildning som har en godtagbar standard. 3.10.1Samma villkor för rätt till svensk studiehjälp för studier inom EES och i Regelverket för studiehjälp för utlandsstudier gör skillnad mellan studier inom och utanför och innebär att rätten till studiehjälp för studier utanför är begränsad. Skälet till detta är att de nordiska länderna haft ett samarbete som sträcker sig mer än ett halvt sekel tillbaka80, där länderna har arbetat för gemensamma nordiska lösningar inom bland annat utbildnings- området. I det gällande regelverket prioriteras detta nordiska 79Det förekommer ett antal ärenden hos CSN som gäller studiehjälp för studier utomlands, där har bedömt att förordningarna 1408/71 eller 883/2004 inte är tillämpliga, men där CSN har bedömt att den studerande ska jämställas med en svensk medborgare enligt 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen. 80Nordiska ministerrådet bildades . samarbete, vilket har medfört att det till viss del finns särskilda regler för rätt till studiehjälp för studier i de andra nordiska länderna. En studerande som utnyttjar sin rätt till fri rörlighet inom EES och studerar i eller i ett EES-land utanför , missgynnas således jämfört med en studerande som studerar i eller i ett land inom . Att ha olika villkor för rätt till studiehjälp för studier i länder inom EES är ett hinder mot den fria rörligheten och de svenska reglerna är därför diskriminerande och strider mot , om det inte finns sakliga skäl för dem. Frågan är då om det finns något tvingande skäl av allmänintresse som kan motivera denna särreglering. Ekonomiska motiv godtas i princip inte av . Undantag som har godkänts av EU- domstolen är främst olika skyddsvärda intressen, såsom skydd för konsumenter och arbetstagare, skydd för äganderätten och bevarande av det nationella, historiska och konstnärliga arvet etc. I fallet Kommissionen mot godkände det av åberopade skälet att öka studenters rörlighet som ett tvingande skäl av allmänintresse, men fann att det inte var proportionerligt för att motivera det aktuella bosättningsvillkoret. har en restriktiv syn på vad som kan utgöra ett godtagbart allmänintresse. Det synes därför vara svårt att hävda att det finns ett undantag av allmänintresse, som dessutom är såväl lämpligt som proportionerligt, som motiverar de svenska bestämmelserna. Reglerna för rätt till studiehjälp för utlandsstudier bör därför med hänsyn till vara desamma inom EES och i . En sådan ordning ligger dessutom i linje med regeringens strävan att utlandsstudier och studerandes rörlighet bör främjas, och då särskilt inom EU. och andra medlemsländer inom EU bedriver ett omfattande arbete inom bland annat yrkes- utbildningsområdet i syfte att stärka kvaliteten och underlätta rörligheten för studerande inom . Regeringen har i den beslutade propositionen Studiemedel i en globaliserad värld uttalat att rätten till studiemedel för studier på gymnasial nivå bör vara densamma inom EES och i som i , men att utvidga denna rätt till hela världen skulle kunna leda till så höga kostnader att dagens generösa studiemedelssystem inte kan behållas i sin helhet. Regeringen anför vidare att det samarbete som finns inom EU för att underlätta rörligheten i för studerande inom bland annat yrkesutbildning och teoretisk SOU 2013:52 Studiehjälpen och utbildning i stor utsträckning saknas för gymnasiala utbildningar utanför EES och . Samma resonemang kan föras för rätten till studiehjälp. Min bedömning är därför att rätten till studiehjälp för utlandsstudier bör vara densamma inom EES och i . Mitt förslag: Rätten till svensk studiehjälp för utlandsstudier ska vara densamma inom EES och i . Enligt nu gällande bestämmelser får studiehjälp för studier i de nordiska länderna lämnas till personer som inte är och inte heller ska jämställas med svenska medborgare. Det är således lättare att få studiehjälp för studier i ett land i , än för studier i ett land i övriga världen. Då samma villkor bör gälla för rätt till studiehjälp vid studier i samtliga EES-länder och i , föreslås att det även vid studier i de nordiska länderna ska krävas att den studerande är svensk medborgare eller en utländsk medborgare som enligt 1 kap. 4, 5 och 7 §§ studiestödslagen ska jämställas med en svensk medborgare. 3.10.3Kravet på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas i Kravet på att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt gäller inte för rätt till studiehjälp för studier inom . Regeringen har i fråga om rätten till studiemedel för studier på gymnasial nivå i propositionen Studiemedel i en globaliserad värld uttalat att kravet på att utbildningen inte med lika stor fördel kan bedrivas i bör tas bort för studier inom EES och i Schweiz82. Eftersom det inte kan anses vara förenligt med att ha olika regler för rätt till studiehjälp inom EES beroende på vilket land som studierna bedrivs i , bör nämnda krav inte omfatta studier inom EES och i . När det gäller studier utanför EES och 2012/13:152 s. 18. 2012/13:152 s. 18. ska det däremot fortsatt krävas, för att studiehjälp ska lämnas, att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt. Kravet på att den studerande har varit folkbokförd i uppställs för rätt till studiehjälp för studier utanför . Även detta krav bör ändras så att kravet tas bort för rätt till studiehjälp för studier inom EES och i , men är kvar för studier utanför EES och . 3.10.5Kravet på minst tre månaders heltidsundervisning Enligt gällande bestämmelser finns ett krav om att studiehjälp endast får lämnas för utlandsstudier om studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. Detta krav strider mot principen om den fria rörligheten för personer inom EU och unions- medborgarskapet och står därför i strid med artiklarna 20 och 21 i FEUF. ÖKS fastslog i ett avgörande från att kravet på minst tre månaders heltidsundervisning kunde avskräcka unions- medborgare från att lämna för att studera i en annan medlemsstat och på så sätt utnyttja rätten att röra sig fritt och uppehålla sig i denna medlemsstat. Detta krav tillämpas numera inte av CSN för studier inom EES och i , utan i stället tillämpas samma krav på minsta studietid som finns för studier i . CSN och ÖKS menar att stöd för att bortse från det nämnda kravet finns i en fördragskonform tolkning av undantags- bestämmelsen om särskilda skäl i 2 kap. 16 § tredje stycket studie- stödsförordningen. CSN anser att denna tolkning även kan göras analogivis för undantagsbestämmelsen i 2 kap. 15 § andra stycket studiestödsförordningen. Att notera är emellertid att undantagen i de två bestämmelserna inte är utformade på samma sätt. Undantaget i 2 kap. 15 § andra stycket avser situationer, enligt bestämmelsens ordalydelse, där utbildningen är kortare än . Det framstår inte som lämpligt att konstruera fram en fördrags- konform tillämpning genom att använda sig av dessa undantags- Det förefaller onaturligt att använda sig av undantagsbestämmelser, som uppenbarligen inte är avsedda för detta ändamål, för att undkomma diskriminerande bestämmelser. Särskilda skäl är främst avsett att vara individuella skäl och bör inte användas för att införliva EU-rätt i den nationella rätten. Att man ska bortse från de diskriminerande bestämmelserna följer redan av att bestämmelserna strider mot principen om den fria rörligheten i . Dock bör man för att det ska vara förutsebart för den enskilde reglera detta särskilt. Kravet på minst tre månaders heltidsundervisning för rätt till studiehjälp ska därför inte tillämpas på studier inom EES och i , men ska kvarstå för studier utanför EES och . 3.10.6Migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar Enligt förslagen i avsnitten 3.10.3 till 3.10.5 ska det ställas upp olika villkor för att studiehjälp ska lämnas beroende på om studierna sker inom eller utanför EES och i . Enligt praxis är det inte tillåtet för en medlems- stat att ha krav som missgynnar migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. En unionsmedborgare som har utnyttjat arbets- kraftens fria rörlighet enligt artikel 45 FEUF har enligt artikel 7.2 i förordning 492/2011 rätt till samma sociala förmåner som den mottagande medlemsstatens medborgare. Bistånd till uppehälle och utbildning avseende studier på högstadie-, gymnasie- eller universitetsnivå utgör enligt domstolens praxis en social förmån i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning 492/2011. Barn till migrerande arbetstagare kan åberopa nämnda artikel för att få studiestöd på samma villkor som barn till arbetstagare som är medborgare i landet, utan att det är möjligt att uppställa ytterligare villkor i fråga om barnets bosättningsort. Att ställa upp vissa villkor för rätt till studiehjälp för studier utanför EES och , kan därför anses diskriminerande när det gäller migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. Med hänsyn till praxis, bland annat fallet Kommissionen mot , se avsnitt 3.6.5, finns det mycket som talar för att kravet i studiestödsförordningen om att den studerande har varit folkbokförd i , är missgynnande vad avser migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar. En sådan regel är svårare att uppfylla för en migrerande arbetstagare och särbehandlar därmed de migrerande arbetstagarna i förhållande till svenska arbetstagare. En åtgärd som begränsar den fria rörligheten för arbetstagare inom unionen strider emellertid inte mot artikel 45 FEUF och artikel 7.2 i förordning 492/2011 om åtgärden är motiverad av ett tvingande skäl av allmänintresse som är såväl lämpligt som proportionerligt. Då fallet Kommissionen mot handlade om rätt till studiestöd för studier inom EU, finns anledning till försiktighet med att göra analogier med nämnda fall. Det är inte osannolikt att skulle komma fram till ett annat domslut när det gäller studiestöd för studier utanför EU. Exempelvis anför EU- domstolen att artikel 7.2 i förordning 1612/68 innebär en förpliktelse för den medlemsstat som ger sina egna arbetstagare möjlighet att genomgå en utbildning som ges i en annan medlems- stat (min kursivering) att erbjuda denna möjlighet även till arbets- tagare från unionen som är bosatta på dess territorium 83. Rättsläget är därför oklart fram till dess att saken prövas av EU- domstolen. Det finns därför enligt min bedömning ingen anledning till att föreslå en författningsändring om att migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar ska ha rätt till studiehjälp för studier utanför EES och , trots att folkbokförings- kravet inte är uppfyllt. 83 Dom C-542/09 p 36. Mitt förslag: Kravet på svenskt medborgarskap, eller utländskt medborgarskap som ska jämställas med ett svenskt medborgar- skap, för att studiehjälp ska lämnas för utlandsstudier, ska gälla även för studier i . Följande krav för rätt till studiehjälp ska tas bort för studier inom EES och i , men ska kvarstå för studier utanför EES och . 1.att studierna inte med lika stor fördel kan bedrivas vid en svensk läroanstalt, 2.att den studerande har varit folkbokförd i , 3.att studierna omfattar minst tre månaders heltidsundervisning. Bestämmelsen om att studiehjälp får lämnas till studerande vid de svenska utlandsskolorna i , , , , och , om de studerande på heltid tar del i undervisning som motsvarar ett nationellt program i den svenska gymnasieskolan, ska tas bort. 3.10.7Godtagbar standard för utlandsstudier Utredningen om ett rättvisare och enklare studiemedelssystem för utlandsstudier i en globaliserad värld har föreslagit att samma kvalitetskrav ska ställas på utbildningar såväl inom som utanför . Enligt utredningens bedömning är det inte någon större skillnad mellan de kvalitetskrav som ställs på utbildningar inom som utanför , fast att kraven uttrycks på olika sätt i regelverket. Kvalitetskravet som innebär att en utbildning ska ha en godtagbar standard, som ställs för studier utanför , bör därför enligt utredningen tillämpas för alla utbildningar utomlands, såväl på gymnasial som eftergymnasial nivå. Nämnda utredning föreslår att studiestödsförordningen reglerar vad som krävs för att en utbildning utanför ska anses ha en godtagbar standard.84 Regeringen har i propositionen Studiemedel i en globaliserad värld gjort bedömningen att det bör vara ett enhetligt kvalitetskrav för alla utbildningar utomlands och att kravet på godtagbar 84 SOU 2011:26 s. 302 ff. standard innebär att en utländsk utbildning håller en kvalitet som är i linje med kvaliteten på motsvarande svenska utbildningar. Regeringen anser dock att studier utomlands är ett varierat och dynamiskt område, vilket talar mot en detaljreglering på för- ordningsnivå. Det bör i stället enligt regeringen vara de tillämpande myndigheterna, CSN och Universitets- och högskolerådet, som meddelar närmare föreskrifter om prövningen av godtagbar standard.85 Det finns mot bakgrund av regeringens bedömning i nämnda proposition skäl att ha samma kvalitetskrav och inarbetade begrepp om godtagbar standard för gymnasiala utbildningar för att studiehjälp ska lämnas. får studiehjälp lämnas för studier utanför om studierna svarar mot eller är jämförbara med studier vid en svensk läroanstalt eller en utbildning som berättigar till studiehjälp (2 kap. 9 § första stycket 3 studiestödslagen). För studier inom finns även ett krav på att utbildningen är ställd under statlig tillsyn i det land där studierna bedrivs (2 kap. 15 § första stycket 1 studiestödsförordningen). Dessa krav bör ersättas med ett kvalitetskrav om godtagbar standard. Den nordiska särlösningen tas då bort och ett enhetligt regelverk skapas som är i bättre överensstämmelse med . Kvalitetskravet godtagbar standard skulle då tillämpas på alla utbildningar utomlands, oavsett studieland och studienivå. Detta bidrar till ett enklare och mer enhetligt studiestödssystem. I likhet med vad regeringen anför i nämnda proposition bör det vara CSN som beslutar om en utbildning utomlands håller godtagbar standard och som meddelar föreskrifter om denna prövning. Mitt förslag: Studiehjälp får lämnas för utlandsstudier om utbildningen kan anses ha en godtagbar standard. ska besluta om en utbildning kan anses ha en godtagbar standard. ska få meddela föreskrifter om vad som kan anses vara en godtagbar standard. 2012/13:152 s. 15 f. 3.11Studiehjälp i andra länder Enligt direktiven ska utredaren kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras EU-rättsligt. Ett särskilt stöd för studier på gymnasial nivå, som motsvarar den svenska studiehjälpen, finns inte i de andra länderna i . I , och kan studiestöd lämnas såväl för utbildning på gymnasial nivå som för eftergymnasiala utbildningar. På motsvarande sätt är systemet uppbyggt i . I många andra EES-länder, t.ex. och ges studiestöd på gymnasial nivå i huvudsak endast för yrkesutbildning. I exempelvis lämnas inget studiestöd för gymnasiala studier, utan endast för eftergymnasiala studier.86 skiljer sig från övriga nordiska länder när det gäller att betrakta studiestöd för unga studerande i gymnasieskolan som en familjeförmån87. De andra nordiska länderna har i stället valt att klassificera ett sådant stöd som enbart en social förmån. Detta beror antagligen på att det i dessa länder inte finns ett särskilt bidrag för gymnasiala studier, utan ett enda bidrag som ges såväl för gymnasiala som eftergymnasiala studier. En annan avgörande faktor är sannolikt att barnbidrag lämnas högre upp i åldrarna i de andra nordiska länderna; till i , och samt till i . Av detta följer att av de nordiska länderna är det således endast som tillämpar förordningarna 1408/71 och 883/2004 på studiestödet vid gymnasiala studier. 3.12EU-domstolens bedömning av vad som utgör familjeförmåner praxis avseende familjeförmåner och exportabilitet av sådana förmåner avser än så länge tolkning av förordning 1408/71. Redogörelsen för praxis på området kommer därför att handla om tillämpning av denna förordning. De principer som har fastslagits av domstolen torde emellertid även gälla i förhållande till den nya förordningen 883/2004. 86Centrala , 2011a. 87Arbetsgruppen för studiestöd i , 2011. har i ett flertal fall bedömt vilka nationella förmåner som utgör familjeförmåner och därmed omfattas av förordning 1408/71.88 Domstolen har uttalat att avgörande för att en nationell förmån ska anses vara en social trygghetsförmån är för det första att mottagaren beviljas förmånen – utan att någon skönsmässig bedömning i enskilda fall av personliga behov görs – på grundval av förhållanden som definieras i lag. Förmånen ska, enligt domstolen, för det andra hänföra sig till en av de situationer som uttryckligen anges i artikel 4.1 i förordning 1408/71. Vid den bedömningen ska man se på varje förmåns grundläggande kännetecken, i synnerhet dess syfte och förutsättningar för att förmånen ska beviljas, och inte på den omständigheten att förmånen i nationell lagstiftning betecknas som en social trygghetsförmån. När det gäller det första kriteriet har slagit fast att även om en förmån beviljas eller nekas beroende på sökandens inkomster, tillgångar och antal barn, innebär detta inte att beviljandet av förmånen är avhängig en individuell prövning av sökandens personliga behov, vilket exempelvis är karakteristiskt för socialhjälp. Om ett objektivt och lagstadgat kriterium uppfylls och rätt till förmånen därmed föreligger, har myndigheten inte möjlighet att ta hänsyn till andra personliga omständigheter.89 har understrukit att när det gäller den rättsliga karaktären av en förmån är dess beteckning enligt nationell rätt inte avgörande för bedömningen av om den omfattas av tillämpningsområdet för förordning 1408/71. För bedömningen av förmånens grundläggande kännetecken kan vägledning hittas i förordningens definition av beteckningen familjeförmån. En familjeförmån definieras i artikel 1.u i förordningen som alla vård- eller kontantförmåner som är avsedda att täcka en familjs utgifter.90 Domstolen har i detta avseende fastställt att syftet med familjeförmåner är att i socialt hänseende hjälpa arbetstagare som har försörjningsbörda för en familj genom att det allmänna hjälper arbetstagaren med dennes utgifter.91 Domstolen har därför fastställt att målet med föräldrabidrag, som syftar till att ge en av föräldrarna möjlighet att ägna sig åt ett 88Se bland annat målen C-245/94, C-312/94 Hoever och Zachow, C-275/96 Kuusijärvi samt C-78/91 . 89Se mål C-78/91 , punkten 17. 90I artikel 1 z i förordning 883/2004 definieras uttrycket familjeförmån som alla förmåner och kontantförmåner som är avsedda att kompensera för en familjs utgifter. 91Se mål C-104/84 Kromhout, punkten 14. litet barns uppfostran och närmare bestämt till att utgöra ersättning vid uppfostran av barnet, täcka andra kostnader för vård och uppfostran och i förekommande fall mildra de ekonomiska nackdelar som följer av att en förälder avstår från inkomst av förvärvsverksamhet, är att täcka en familjs utgifter på det sätt som avses i artikel 1.u i förordning 1408/71.92 Av detta följer, enligt domstolen, att uttrycket täcka en familjs utgifter i artikel 1.u ska tolkas så, att det bland annat avser ett bidrag från det allmänna till en familjs budget med syftet att lindra den börda som utgifter för barns underhåll medför.93 3.13Hur bör den svenska studiehjälpen klassificeras? Enligt direktiven ska utredaren utreda om den svenska studie- hjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004 eller andra berörda EU-regler som innebär att förmånen kan tas med till andra EES-länder eller . Uppdraget innebär även att föreslå hur stödet bör klassificeras samt utreda konsekvenser av klassificeringen. Som tidigare nämnts är det endast av de nordiska länderna som anser att studiestöd till ungdomar som läser på gymnasienivå ska betraktas som en familjeförmån och således omfattas av förordningarna 1408/71 och 883/2004. När Utredningen om socialförsäkringen och EG föreslog vilka förmåner som skulle betraktas som familjeförmåner enligt förordning 1408/71, framhölls att klassificeringen av förmånerna skulle ses i ljuset av den fria rörligheten för personer som flyttar mellan medlemsstaterna, samt att det i ovissa fall finns en presumtion för att en förmån ryms inom tillämpningsområdet /71. Utredningen fann att studiebidrag till personer , sett mot bakgrund av reglerna om familjerättslig försörjnings- skyldighet, hade karaktär av familjeförmån. Utredningen konstaterade att eftersom studiebidrag ges under tid som den 92Se mål C-312/94 Hoever och Zachow, punkterna 23 och 25. 93Se mål C-85/99 Offermanns, punkten 41.