sou · H1B335 · 2013-05-28 00:00:00 — Den som har bytt efternamn enligt första eller andra stycket och som vid namnbytet var kan genom anmälan till Skatte- verket byta till ett annat namn som anges i något av dessa stycken. 6 § Om ett barn bär någon av föräldrarnas namn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för byte av barnets efternamn enligt 5 § att föräldern har samtyckt till namnbytet eller att domstol har funnit att namnbytet är förenligt med barnets bästa. 7 § Bestämmelserna i 5 och 6 §§ tillämpas också då den som har adopterats vill byta ett efternamn som har förvärvats enligt 2 eller 3 § till ett annat efternamn som bärs av någon av adoptivföräldrarna eller som någon av dem senast har burit som ogift. Detsamma gäller om den som har adopterats har behållit sitt efternamn från tiden före adoptionen och vill byta det till ett efternamn som har angetts. 8 § Ett barn , som för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem har tagits emot av någon annan än barnets föräldrar, kan genom anmälan till byta sitt efternamn till ett namn som bärs av den eller dem som har tagit emot barnet eller till ett namn som bärs av någon av dem, om den eller de vars namn avses har samtyckt till namnbytet och domstol har funnit att namn- bytet är förenligt med barnets bästa. Den som har bytt efternamn enligt första stycket kan genom anmälan till byta tillbaka till det efternamn som han eller hon har burit närmast före det namnbytet. Byte till makes efternamn 9 § De som ingår äktenskap kan välja antingen att ha den enes efternamn som gemensamt efternamn eller att behålla var och en sitt efternamn från tiden närmast före äktenskapet. De som ingår äktenskap skall anmäla sitt val av efternamn till senast i samband med vigseln. Har de valt att ha den enes efternamn som gemensamt efternamn förvärvar den andre det namnet vid vigseln. Efternamn får antas som gemensamt efternamn endast om den vars namn avses lämnar sitt samtycke och namnet inte har för- värvats genom ett tidigare äktenskap. 10 § En make som vid äktenskapets ingående har behållit sitt efter- namn kan med den andra makens samtycke senare under äkten- skapet genom anmälan till byta sitt efternamn till den andra makens efternamn. Den som har bytt efternamn enligt första stycket eller enligt 9 § kan under eller efter äktenskapet genom anmälan till byta till det efternamn som han eller hon senast har burit som ogift. Byte under äktenskapet till en makes efternamn får inte avse ett efternamn som den maken har förvärvat genom ett tidigare äkten- skap eller ett efternamn som maken under äktenskapet har bytt till enligt andra stycket eller enligt 5 eller 7 §. En make som under äktenskapet har bytt efternamn kan inte därefter byta till den andra makens efternamn. Byte till andra efternamn 11 § Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat efternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas enligt 1–10 och 49 a §§ kan göra ansökan om tillstånd till bytet hos Patent- och registre- ringsverket. Den som en gång har bytt efternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl. Avser ansökningen ett barn , kan Patent- och registre- ringsverket som villkor för namnbytet uppställa att domstol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. Med byte av efternamn enligt denna paragraf jämställs ändring av efternamns stavning. 12 § Som nybildat efternamn får inte godkännas 1.namn som till bildning, uttal eller stavning har en sådan språklig form att det inte är lämpligt som efternamn här i landet, 2.namn som är i bruk som förnamn, om det inte finns särskilda skäl att namnet ändå skall få bäras som ett nybildat efternamn, 4.namn som kan uppfattas som en benämning på järnvägs- stationer, postkontor eller liknande och därför kan medföra olägenhet eller i övrigt kan vilseleda allmänheten, 5.namn som kan väcka anstöt, eller 6.namn som kan antas leda till obehag för den som bär det. 13 § Som efternamn, vare sig det är nybildat eller ej, får inte god- kännas namn som lätt kan förväxlas med 1.ett efternamn som någon annan enligt lag bär eller har rätt att bära, 2.ett allmänt känt efternamn som har burits av en utdöd släkt, 3.ett allmänt känt utländskt efternamn, 4.någon annans konstnärsnamn eller ett likartat namn som är all- mänt känt, 5.en beteckning för en stiftelse, en ideell förening eller någon liknande sammanslutning, 6.någon annans här i riket skyddade firma eller varumärke eller ett annat kännetecken som har inarbetats för någon annan i en näringsverksamhet här i riket, eller 7.en titel på någon annans skyddade litterära eller konstnärliga verk, om titeln är egenartad, eller ett särskilt skapat namn som förekommer i ett sådant verk och vars utnyttjande skulle inne- bära en kränkning av någon annans upphovsrätt till verket. Har någon efter ansökan förvärvat ett nybildat efternamn, utgör vad som sägs i första stycket 1 inte hinder för föräldrar, syskon eller syskonbarn att med förvärvarens samtycke erhålla det namnet efter ansökan hos patent- och registreringsverket. Har det förra förvärvet gjorts av flera, fordras samtycke av dem alla. 14 § Utan hinder av 12 eller 13 § kan, om det finns särskilda skäl, byte ske till ett efternamn som är bildat av faders eller moders förnamn med tillägg av ändelsen son eller dotter eller till ett efter- namn som sökanden har burit tidigare utan att ha förlorat det enligt 16–19 §§. I övrigt kan byte till ett efternamn ske utan hinder av 12 eller 13 § endast om det finns synnerliga skäl. Ändring av efternamns genusform 15 § Ändring av ett utländskt efternamns genusform anses inte som byte till annat efternamn. Sådan ändring sker genom anmälan till . 16 § Fastställs det att en man inte är far till ett barn som på grund av faderskapet har förvärvat mannens efternamn eller ett efternamn som mannen har burit, förlorar barnet det efternamnet. I stället förvärvar barnet moderns efternamn vid tiden för barnets födelse. Barnet anses då ha förvärvat det namnet enligt 1 §. Finns det synnerliga skäl, får domstol tillåta att barnet behåller sitt efternamn. Sådant tillstånd meddelas, om frågan angående fader- skapet prövas av domstol, i samband med domen. I annat fall prövas namnfrågan efter särskild ansökan, som skall ha kommit in till domstolen inom efter fastställelsen. 17 § Har någon genom anmälan till förvärvat ett efternamn som han eller hon inte har rätt till och är det inte fråga om fall som avses i 16 §, skall domstol på talan av den vars namn sålunda har förvärvats besluta att namnet förloras, om inte synner- liga skäl talar för att namnet får behållas. Den som på detta sätt förlorar sitt namn återfår det efternamn han eller hon hade före anmälningen. 18 § Har någon efter ansökan hos patent- och registreringsverket bytt till ett efternamn som han eller hon inte har burit tidigare och uppstår olägenhet för någon annan till följd av sådan risk för förväxling som anges i 13 § första stycket, skall domstol på talan av den andre besluta att den som har erhållit namnet förlorar detta, om inte synnerliga skäl talar för att han eller hon får behålla det. Den som på detta sätt förlorar sitt namn återfår det efternamn han eller hon hade före ansökningen. 19 § Förlorar någon sitt efternamn enligt 16–18 §§ skall domstolen, om talan förs om detta, besluta att också den som genom denne har förvärvat eller i övrigt har rätt att bära namnet förlorar namnet eller rätten att bära det, om inte synnerliga skäl talar mot detta. Det- samma gäller om någon som borde ha förlorat sitt efternamn enligt 16–18 §§ har avlidit. Förlorar någon sitt efternamn enligt första stycket, skall dom- stolen med tillämpning av 1–10 §§ fastställa det namn som för- värvas i stället för det som förloras. Särskilt skydd för egenartade efternamn 20 § Har någon förvärvat ett egenartat efternamn, får ett namn som lätt kan förväxlas med detta användas av någon annan endast om han eller hon enligt denna lag kan åberopa rätt till namnet eller om han eller hon eller släkten av ålder eller annars enligt ortens sed har burit det som tillnamn. Ingen får obehörigen, till nackdel för den som har förvärvat ett egenartat efternamn, i näringsverksamhet använda en firma, ett varumärke eller ett annat kännetecken som lätt kan förväxlas med namnet. Med firma likställs beteckning för stiftelse, ideell förening eller därmed jämförlig sammanslutning. Ett efternamn skall anses som egenartat, om det är ägnat att utmärka tillhörigheten till en viss släkt. 21 § Har ett konstnärsnamn eller ett liknande namn blivit allmänt känt och har någon annan en äldre rätt till ett egenartat efternamn med vilket konstnärsnamnet lätt kan förväxlas, måste den andre inom rimlig tid inskrida mot användandet. Annars får konstnärs- namnet användas utan hinder av vad som föreskrivs i 20 §. Första stycket tillämpas även i fall då ett kännetecken av det slag som anges i 20 § andra stycket har inarbetats och någon annan har en äldre rätt till ett egenartat efternamn med vilket kännetecknet lätt kan förväxlas. I de fall som avses i första eller andra stycket kan domstol efter vad som är skäligt föreskriva att konstnärsnamnet eller känne- tecknet får användas endast på ett särskilt sätt. 22 § Talan om fastställelse huruvida en rätt till ett egenartat efter- namn består eller ej eller huruvida ett förfarande utgör intrång i en sådan rätt eller ej får prövas av domstol, när det råder ovisshet om förhållandet och ovissheten är till nackdel för den som har väckt talan. 23 § Den som gör intrång i någon annans rätt till ett egenartat efternamn är skyldig att ersätta den andres skada, om han eller hon har insett eller borde ha insett att förfarandet var till nackdel för denne. Vid bedömande om och i vad mån skada har uppstått skall hänsyn tas även till lidande och övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Föräldraskap enligt 1 kap. 9 § 23 a § Det som sägs i 1 § fjärde stycket och 16 § om far och fader- skap tillämpas också i fråga om förälder och föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . 24 § En make som har förvärvat den andra makens efternamn får bära ett tidigare efternamn som mellannamn. Har makar olika efternamn får en av dem, med den andres sam- tycke, bära den andres efternamn som mellannamn, om inte detta har förvärvats på grund av ett tidigare äktenskap. make att med den andra makens samtycke börja bära dennes efter- namn som mellannamn gäller även sedan äktenskapet har upplösts. En efterlevande make får utan samtycke börja bära ett sådant mellan- namn. 25 § Har barn förvärvat ett efternamn som bärs av enbart den ena av föräldrarna får barnet bära den andra förälderns efternamn som mellannamn. Om en förälder förvärvar ett nytt efternamn genom äktenskap med någon annan än den andra föräldern krävs att maken i detta äktenskap samtycker till att barnet bär detta namn som mellan- namn. 26 § Den som har adopterats av makar med gemensamt efternamn och som har förvärvat det namnet får som mellannamn bära sitt efternamn från tiden före adoptionen. Har adoptivföräldrarna olika efternamn och har adoptivbarnet förvärvat ett efternamn som en av dem bär, får adoptivbarnet som mellannamn bära den andra adoptiv- förälderns efternamn eller sitt efternamn från tiden före adoptionen. Om den som adopterats har behållit sitt tidigare efternamn, får han eller hon som mellannamn bära ett efternamn som bärs av adoptivföräldrarna eller en av dem. Om en adoptivförälder förvärvar ett nytt efternamn genom äktenskap med någon annan än den andra adoptivföräldern, krävs att maken i detta äktenskap samtycker till att den som har adopte- rats bär detta namn som mellannamn. 27 § Den som har adopterats av en person ensam och som har förvärvat adoptivförälderns efternamn får som mellannamn bära sitt namn från tiden före adoptionen. Om den som adopterats har behållit sitt tidigare efternamn, får han eller hon som mellannamn bära adoptivförälderns efternamn. Om adoptivföräldern förvärvar ett nytt efternamn genom äkten- skap, krävs att maken i detta äktenskap samtycker till att den som har adopterats bär detta namn som mellannamn. 28 § Har ett barn för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem tagits emot av några andra än barnets föräldrar och har barnet bytt sitt efternamn till ett efternamn som bärs av enbart den ena av dem som har tagit emot barnet, får barnet med sam- tycke av den andre av dem som har tagit emot barnet bära dennes efternamn som mellannamn. 29 § Bestämmelserna i 24–28 §§ medför inte rätt att bära mer än ett mellannamn. Mellannamnet skall alltid bäras närmast framför efternamnet. Den som vill bära ett mellannamn skall anmäla detta namn till . Vill han eller hon inte längre bära mellannamnet skall anmälan härom göras till . 30 § Varje barn skall ges ett eller flera förnamn, som från födelsen skall anmälas till . 31 § Den som enligt 30 § har förvärvat ett enda förnamn kan genom anmälan till förvärva ytterligare ett eller flera förnamn. Den som enligt 30 § har förvärvat flera förnamn kan genom anmälan till byta ut, stryka eller lägga till ett eller flera förnamn. Ett av de förnamn som har förvärvats enligt 30 § skall dock alltid behållas. Anmälan enligt denna paragraf får göras endast en gång. 32 § Ändring av ordningsföljden mellan två eller flera förnamn kan göras genom anmälan till . Genom en sådan anmälan får även stavningen ändras, om inte namnets uttal ändras genom detta. 33 § Tillägg, ändring eller strykning av förnamn kan i andra fall än som avses i 30–32 och 49 a §§ ske efter ansökan hos , om det finns särskilda skäl. 34 § Som förnamn får inte godkännas namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som skall bära det eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Förnamn som anmäls till enligt 30 eller 31 § för- värvas genom anmälningen, om det inte finns något hinder enligt första stycket mot att namnet godkänns. 35 § Den som invid ett förnamn vill bära ett gårdsnamn, som han eller hon har anknytning till genom släktskap eller äktenskap och som enligt gammal sedvänja är i bruk som tillnamn, kan anmäla gårdsnamnet till . Vill han eller hon inte längre använda gårdsnamnet, kan anmälan härom göras till . Förfarandet i mål och ärenden enligt denna lag 36 § Anmälan till skall göras skriftligen. Som anmälan till anses anmälan som 2.vid vigsel görs om efternamn till vigselförrättaren och vid dop inom görs om förnamn till dopförrättaren. 37 § Beslut av får överklagas hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets klaganden för beslutet var folk- bokförd. Om behörig förvaltningsrätt enligt första stycket inte finns, över- klagas beslut hos Förvaltningsrätten i . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 38 § Har upphävts genom lag (1991:493). Ansökan hos patent- och registreringsverket 39 § Ansökningar hos patent- och registreringsverket skall göras skriftligen. De skall innehålla uppgift om sökandens postadress och om skälen för ansökningen. Till ansökningen skall fogas ett person- bevis. Sökanden skall betala ansökningsavgift. Regeringen bestämmer avgiftens storlek. 40 § Har sökanden inte iakttagit vad som är föreskrivet om en ansökan eller finner patent- och registreringsverket annars att det föreligger hinder för att bifalla ansökningen, skall verket förelägga sökanden att yttra sig eller göra rättelse samt erinra att ansök- ningen annars kan avskrivas. Finner verket även efter det att sökanden har yttrat sig att ansökningen inte kan bifallas, skall ansökningen avslås, om det inte finns anledning att förelägga sökanden på nytt. Föreläggande enligt denna paragraf skall delges sökanden. 41 § Är i fall som avses i 11 § ansökningshandlingarna fullständiga och finns det inte något hinder för bifall till ansökningen, skall ansökningen kungöras av patent- och registreringsverket i Post- och , om verket inte finner att ett sådant kun- görande skulle sakna betydelse. När kungörande har skett skall den som vill framställa någon invändning mot ansökningen göra detta skriftligen inom en månad från kungörelsedagen. har gått ut, skall verket avgöra ärendet. 42 § Ett slutligt beslut av patent- och registreringsverket får över- klagas av sökanden, om beslutet har gått emot honom eller henne. Beslut, som innebär att en ansökan bifalls trots att en invändning har framställts, får överklagas av den som har gjort invändningen. Återkallar denne sin talan får invändningen ändå prövas, om det finns särskilda skäl. Beslut som avses i första stycket får överklagas till patent- besvärsrätten genom besvär. 43 § Ett slutligt beslut av Patentbesvärsrätten får överklagas till . Därvid tillämpas bestämmelserna i 35–37 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) om besvär över kam- marrättens beslut. Patentbesvärsrättens beslut skall innehålla upp- gift om att särskilt tillstånd krävs för prövning av besvär till och om de grunder på vilka sådant tillstånd meddelas. 44 § Har en ansökan om namn bifallits, skall patent- och registre- ringsverket utfärda namnbevis till sökanden sedan beslutet har vunnit laga kraft. SOU 2013:35 Gällande rätt 45 § En ansökan om förklaring att ett namnbyte enligt 6, 8 eller 11 § är förenligt med barnets bästa prövas av den domstol som tar upp frågor om vårdnaden om barnet. I ärenden enligt första stycket skall domstolen, om det kan ske, höra den vars efternamn barnet bär, om denne inte är vårdnads- havare. Domstolen skall även inhämta yttrande från socialnämnden. skall, om det inte är olämpligt, söka klarlägga barnets inställning och redovisa den för rätten. I ärenden enligt första stycket får domstolen förordna att var- dera parten skall bära sin rättegångskostnad. 46 § Särskild ansökan enligt 16 § andra stycket prövas av den dom- stol som tar upp frågor om vårdnaden om barnet eller, om barnet inte står under någons vårdnad, av domstolen i den ort där barnet har sitt hemvist. Finns det inte någon sådan behörig domstol prövas ansökningen av . I ärenden enligt första stycket skall domstolen, om det kan ske, höra den vars efternamn barnet avses få. Är barnet under skall domstolen även höra modern, om hon inte är vårdnadshavare, samt inhämta yttrande från socialnämnden. 47 § Sådan talan i tvister om efternamn som får föras i särskild rättegång väcks vid domstolen i den ort där den mot vilken talan förs skall svara i tvistemål i allmänhet. Finns det inte någon sådan behörig domstol får talan väckas vid . Talan som avses i 18 § får inte väckas senare än efter det att patent- och registreringsverkets beslut med anledning av en ansökan har vunnit laga kraft. Detsamma gäller talan enligt 19 § mot någon som genom anmälan till har förvärvat ett efternamn som någon annan har erhållit efter ansökan hos patent- och registreringsverket. 48 § För den som är görs anmälan eller ansökan i mål eller ärenden enligt denna lag av barnets vårdnadshavare. Har barnet fyllt får sådan anmälan eller ansökan göras utan barnets samtycke endast om barnet är varaktigt förhindrat att lämna sam- tycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annat liknande förhållande. Vid bedömningen av om ett namnbyte enligt 6, 8 eller 11 § är förenligt med barnets bästa skall rätten, även när barnets samtycke inte behövs, ta hänsyn till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. 49 § Samtycke som avses i denna lag skall lämnas skriftligen. Har i ett ärende som avses i 6 eller 8 § samtycke lämnats hos domstolen, behövs inte nytt samtycke när anmälan görs till . 49 a § Den som har förvärvat ett namn i en annan stat än inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i genom födelse, ändrat civilstånd eller annat familjerättsligt för- hållande har genom anmälan till rätt att förvärva det namnet också i , om han eller hon vid förvärvet i den andra staten var medborgare eller hade hemvist där eller hade annan särskild anknytning dit. Första stycket ger inte rätt att som förnamn förvärva ett namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som ska bära det eller namn som av någon annan anledning uppen- barligen inte är lämpligt som förnamn. Om ett barn bär någon av föräldrarnas efternamn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för ett förvärv enligt första stycket som medför att barnet inte längre bär för- älderns namn att föräldern har samtyckt till förvärvet eller att dom- stol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. I ett sådant fall tillämpas 45 §, 48 § andra stycket och 49 § på motsvarande sätt. 50 § Denna lag tillämpas inte på svenska medborgare som har hemvist i , eller . 51 § Lagen tillämpas på danska, finska och norska medborgare som har hemvist i . Andra utländska medborgare som har hemvist i får med tillämpning av denna lag förvärva, ändra eller behålla namn genom anmälan till eller efter ansökan hos patent- och registreringsverket. I fråga om efternamn som har förvärvats på detta sätt tillämpas 16–23 §§. Utländska medborgare som har hem- vist i får också bära mellannamn enligt denna lag efter anmälan till . När utländska medborgare adopteras här i landet enligt svensk lag tillämpas alltid 2–4 §§. 52 § Lagen tillämpas på statslösa personer som har hemvist i eller, om de inte har hemvist i något land, har sin vistelseort här. [Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser: Här utelämnade]. 4.3Efternamn (1–23 a §§) 4.3.1Förvärv av efternamn genom födelsen (1 §) I första stycket anges att barn till föräldrar med gemensamt efter- namn genom födelsen förvärvar det namnet. Bestämmelsen tar där- med i första hand sikte på barn vars föräldrar genom giftermål har förvärvat namngemenskap. Bestämmelsen är emellertid tillämplig också när föräldrarna av någon annan anledning har samma efter- namn. I båda fallen förvärvar barnet vid födelsen automatiskt det för föräldrarna gemensamma namnet. Någon möjlighet för för- äldrarna att med verkan redan från barnets födelse genom anmälan till ge det ett annat namn, exempelvis faderns eller moderns efternamn som ogift, finns inte (prop. 1981/82:156 s. 49). Andra och tredje styckena reglerar i huvudsak de fall då föräld- rarna har olika efternamn, oavsett om de är gifta med varandra eller inte. Enligt andra stycket förvärvar i dessa fall ett nyfött barn sam- ma efternamn som det senast födda syskonet bär, förutsatt att syskonet står under båda föräldrarnas vårdnad. Bestämmelsen, som kom till efter riksdagskritik av regeringens proposition i lagärendet, syftar till att så långt möjligt uppnå namngemenskap mellan hel- syskon (LU 1981/82:41 s. 21). Inte heller i detta fall finns någon möjlighet att med verkan från barnets födelse i stället ge det faderns eller moderns efternamn som ogift. Om andra stycket inte är tillämpligt anses barnet enligt tredje stycket ha förvärvat det av föräldrarnas efternamn som anmäls till efter födelsen. Endast ett av namnen får anmälas, varför anmälan inte kan avse båda föräldrarnas namn i förening såsom ett dubbelnamn på barnet. Föräldrarna kan alltså fritt välja vilket av föräldrarnas efternamn barnet ska få, och det även om de själva förvärvat sina namn genom tidigare äkten- skap. Alternativt kan de välja att ge barnet det efternamn som en av dem senast burit som ogift, vilket innebär att barnet kan komma att ges ett namn som inte någon av föräldrarna bär. Vad som avses med att ett namn senast burits av någon som ogift har varit föremål för olika tolkningar. Klart är att syftet varit att möjliggöra namngemenskap mellan barnet och den ena för- älderns släkt också i fall då föräldern inte bär släktnamnet. Det är därför följdriktigt att det i propositionen sägs att anmälan inte kan avse ett namn som en förälder har förvärvat i ett tidigare äkten- skap eller som denne har förvärvat sedan ett sådant äktenskap har upplösts (a. prop. s. 49). Emellertid synes det vara svårt att utläsa denna begränsning av enbart lagtexten; det fordrar i så fall att man utesluter att en skild person på nytt kan vara att betrakta som ogift (jfr , s. 90–91; häremot , s. 265).