sou · H1B333 · 2013-04-29 00:00:00 — En myndighet för alarmering SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice. Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över samhällets alarmeringstjänst. Översynen har haft till syfte att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. I uppdraget har ingått att kartlägga samhällets alarmeringstjänst, pröva och föreslå i vilken organisationsform verksamheten ska bedrivas. Genom tilläggsdirektiv förlängdes utrednings- tiden så att slutredovisning av uppdraget skulle ske . Som särskild utredare förordnades f.d. generaldirektören . Som sekreterare förordnades . beslutades att skulle vara huvudsekreterare i utredningen. Som sekreterare förordnades departementsekretaren . för- ordnades juristen som sekreterare i utredningen. Utredningen, som har antagit namnet Alarmeringstjänst- utredningen, överlämnar härmed sitt betänkande En myndighet för alarmering (SOU 2013:33). I och med detta är utredningens uppdrag avslutat. 7.5Närmare beskrivning av larmbehandling av olika typer 8.1Utredningens kartläggning – observationer och 8.2Rapport om kommunernas och landstingens syn på 8.4Kommuner och landsting – utvecklingstendenser och 9.7Förutsättningar för personer som talar andra språk än Utredaren har haft regeringens uppdrag att se över samhällets alarmeringstjänst i syfte att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. En central utgångspunkt har varit att säkerställa den enskildes möjlighet att komma i kontakt med samhällets räddningsorgan och få snabb hjälp i en nödsituation. En annan utgångspunkt har varit att en samordnad alarmeringstjänst ska eftersträvas för att främja stärkt samverkan, minimera hanteringstider och skapa förut- sättningar för ett optimalt nyttjande av samhällets samlade resurser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. I utredningens direktiv betonas också att en samordnad alarmeringstjänst är en viktig grund för samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap och för samordningen av lägesbild och resurser vid större händelser och kriser i samhället. har i jämförelse med många andra länder haft en väl samordnad alarmering. En grundläggande styrka har varit ett enda och gemensamt nödnummer 112, tidigare 90 000. En annan faktor har varit samordningen av larmbehandlingen i alarmeringsbolaget , som bildades och som ägs gemensamt av staten samt av kommuner och landsting via SKL. De grundläggande motiven för samordning har varit att en nödställd person enkelt ska kunna komma i kontakt med hjälp- organ och att möjliggöra effektiva och samordnade räddnings- insatser. En samordning har också bedömts vara kostnadseffektiv. Utredningen bedömer att dessa motiv är giltiga än . Den kartläggning och analys som genomförts visar dock att den nuvarande modellen har brister. Modellen med samordning genom SOS Alarm är frivillig och bygger på samförstånd. vill flera kommuner och landsting kunna välja alternativa lösningar för alarmering. Statliga myndigheter har egna ledningscentraler som inte har varit samordnade med SOS Alarm. Styrningen av SOS Alarm har brister till följd av att både staten och kommunsektorn har dubbla roller som ägare och kunder till SOS Alarm. Aktiebolagsformen har försvårat samverkan med räddningsorgan och myndigheter. Larmkedjan har blivit allt mer komplex genom ökade krav på särskild kompetens och rutiner i larmbehandlingen. Nya aktörer ökar komplexiteten. Nya aktörer som etablerar larmcentraler opererar utanför de ordinarie samverkansstrukturerna och delar inte information om inträffade händelser och tillgängliga räddningsresurser. Tillsyn och uppföljning har brister i samordning, systematik och riskbedömning. Regler om alarmering och krav på larmbehandling saknas. Ingen enskild aktör har i dagens system ett tydligt ansvar för helheten och för att säkerställa att den enskilde får säker och effektiv hjälp i en nödsituation. Utredningen bedömer sammantaget att utvecklingen visar tendenser till ett fragmentiserat alarmeringssystem som kan innebära risker för samhällets förmåga att säkerställa människors skydd och undsättning i allvarliga och brådskande nödsituationer. En ökad komplexitet försvårar också samverkan mellan samhällets räddningsorgan. kan det försämra samhällets förmåga att hantera allvarliga händelser och kriser. Utredningens överväganden och förslag har fokus på följande åtgärder: Ökad nationell samordning och styrning av alarmeringen Reglering av alarmering i lag En gemensam teknisk plattform utvecklas Samlad uppföljning och tillsyn av alarmeringsförhållanden Mot bakgrund av den problembild och de iakttagelser som fram- kommit, bedömer utredningen att den nationella styrningen över alarmeringsförhållandena behöver stärkas. Motivet är att säkerställa en säker, effektiv larmbehandling och likvärdiga förhållanden i hela landet. Styrningen ska präglas av ett tydligare helhetsperspektiv på den enskildes behov att få snabb och säker hjälp i en nödsituation. Utredningen föreslår att en nationell alarmeringsfunktion inrättas med uppdrag att säkerställa en snabb, säker och effektiv larm- behandling. Verksamheten ska bedrivas i myndighetsform för att tillgodose behovet av långsiktigt stabila förutsättningar, ge bättre förutsättningar för samverkan samt för att ge riksdag och regering bättre möjligheter att styra och granska verksamheten. Ett ökat statligt åtagande inom alarmering ställer krav på att verksamhetens omfattning och inriktning noga prövas. Statens ansvar bör inte överskrida vad som kan vara nödvändigt för att säkerställa de nationella mål och utgångspunkter som ligger till grund för utredningens arbete. Endast staten kan förväntas ta det övergripande ansvaret för att säkerställa detta. Därtill kommer att alarmering i nödsituationer är att betrakta som en grundläggande samhällsviktig tjänst för att säkra enskildas trygghet och säkerhet. Sådan verksamhet bör enligt utredningens mening inte vara föremål för konkurrens på en öppen marknad och bör heller inte drivas på affärsmässiga villkor. Myndigheten ska ansvara för att ta emot nödsamtal på larm- nummer 112, bedöma prioritet och räddningsbehov och därefter vidareförmedla larmuppdrag till berörda räddningsorgan och myndigheter. Vid identifiering av situationer som bedöms kräva omedelbar utryckning ska larmoperatören direkt kunna aktivera en första åtgärd. Myndigheten ska vidare kunna utföra varnings- och informations- tjänster samt erbjuda stöd och gemensam infrastruktur till samverkande räddningsorgan. Myndigheten ska ha samma ansvar och uppgifter vad gäller vardagshändelser och allvarliga olyckor som i kris. Verksamheten ska inriktas på larm på nödnummer 112 som avser nödsituationer som bedöms kräva brådskande insatser på plats från samhällets räddningsresurser. Ansvaret ska omfatta samtliga sådana larm till och statlig räddningstjänst, polis samt till landstingens hälso- och sjukvård. Andra larmärenden ska i högre utsträckning kunna vidarebefordras till räddningsorgan och andra myndigheter. I enlighet med en renodling av verksamheten bedömer utredningen att myndighetens verksamhet inte bör omfatta kommersiella larm- och säkerhetstjänster, där det finns en fungerande marknad med flera privata aktörer. Den nya myndigheten ska bestå av en central funktion för ledning, stöd och samordning och regionala larmcentraler för den operativa verksamheten. Utredningen föreslår en koncentration till färre larmcentraler med större kapacitet. Större och mer robusta larmcentraler har bättre förutsättningar att uppnå kravet på en snabb, säker och effektiv larmbehandling. Syftet är också att underlätta en ökad harmonisering av arbetsprocesser och rutiner som stöder målet om en likvärdig service till alla medborgare. Erfarenheterna från den reform som genomförts i , innebärande en övergång till sammanlagt sex nödcentraler, ger stöd för ett sådant synsätt. Genom att myndigheten ska ha samma ansvar och uppgifter vad gäller vardagshändelser och allvarliga olyckor som i kris, krävs också att centralerna har tillräcklig bemanning och kapacitet. Utredningens bedömning är att antalet regionala larmcentraler bör uppgå till 5–7 centraler. Den regionala indelningen och lämpliga orter för larmcentralerna behöver göras med utgångs- punkt i de samverkansytor som den operativa verksamheten kommer att ha med räddningsorgan och myndigheter på olika nivåer i samhället. För att säkerställa hög professionell kompetens i larm- centralerna föreslås att en särskild yrkesutbildning tas fram för larmoperatörer. Utbildningen bör omfatta grundläggande kunskaper inom olika räddningsområden, metodik och träning i intervjuteknik för nödsamtal samt utbildning i logistik och stabs- arbete. Utbildningen bör omfatta utbildning. Ökad samverkan i teknik och lokaler verksamhet ska bedrivas i nära samverkan med ansvariga myndigheter och hjälporgan på lokal, regional och statlig nivå. Möjligheterna att samutnyttja lokaler och teknik och andra stödfunktioner behöver tas till vara för att effektivisera larmbehandlingen och räddningsinsatserna. Erfarenheter från pågående samverkansformer och projekt visar att en närmare samverkan ger flera positiva effekter i verksamheten. Utredningen föreslår att en gemensam teknisk plattform utvecklas för larmbehandling, informationsdelning och informat- ionssamordning. Utredningen föreslår att regeringen uppdrar åt Myndigheten för samhällskydd och beredskap (MSB) att utarbeta ett förslag till en sådan teknisk plattform som är gemensam för alla berörda myndigheter och aktörer. Stärkt uppföljning och tillsyn För att säkerställa att alarmeringen fungerar säkert och effektivt behövs ökad uppföljning och en mer heltäckande och systematisk tillsyn. föreslås få ett samlat ansvar för att följa upp larmbehandlingstider och kvalitet i verksamheten och kunna ta initiativ till förändringar som innebär förbättringar i rutiner för larmbehandling. Utredningen föreslår vidare att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) ska utöva samlad tillsyn över alarmerings- verksamheten. För att säkerställa behovet av nationell samordning ska larm- nummer 112 fortsatt vara det enda och gemensamma larmnumret i landet för nödsituationer som bedöms kräva omedelbara insatser från samhällets räddningstjänst, polis samt hälso- och sjukvård. Andra informationsnummer eller webbaserade tjänster ska i ökad utsträckning kunna avlasta 112-numret. Utredningen föreslår att larmnummer 112 bör renodlas för akuta händelser som bedöms kräva omgående insatser på plats av samhällets hjälporgan och räddningsresurser. En bred och lättillgänglig information till allmänheten om samhällets larm- och informationsnummer måste tas fram. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) föreslås få ansvar för det. MSB föreslås också ansvara för informationsnumret 113 13. Utredningen föreslår att kraven på teleoperatörer behöver skärpas när det gäller att förebygga och åtgärda driftsstörningar i näten. Utredningen konstaterar att det inte finns krav på tillgång till telefoni i hela landet, s.k. yttäckning. Detta innebär att möjligheterna att ringa nödnummer 112 eller på annat sätt larma i en nödsituation kan påverkas. Utredningen föreslår en lag med bestämmelser om alarmeringen, den nya myndighetens ansvar och verksamhet samt räddnings- organens skyldigheter. Den nya myndigheten föreslås finansieras genom anslag på statsbudgeten. Kostnaderna för myndighetens förvaltning beräknas uppgå till . De ökade kostnaderna för staten föreslås finansieras genom omfördelningar mellan anslag inom utgiftsområde 6, Försvar och samhällets krisberedskap och genom en reglering mellan stat och kommunsektorn. För omställning beräknas kostnader om 30–under . Medlen , som föreslås anvisas , föreslås finansieras inom utgiftsområde 6. Den nya myndigheten föreslås inrättas . Utredningens förslag behöver förberedas i flera steg. För förändringar av verksamhet i bolaget krävs att staten inleder förhandlingar med företrädare för Kommuner och Landsting, som genom äger hälften av bolaget. För inrättandet av den nya myndigheten behöver en organisationskommitté tillsättas för att förbereda det praktiska genomförandet. En organisationskommitté bör kunna tillsättas så snart har beslutat om nödvändiga förutsättningar för den förändring som ska genomföras. Utredningens bedömning är att genomförandet av de föreslagna förändringarna behöver ske inom en relativt avgränsad tidsperiod för att inte riskera kompetensbortfall och effektnedgång i verk- samheten. Regeringen behöver inför och under genomförandet säkerställa att samhällsviktig verksamhet vid SOS Alarm kan upp- rätthållas på ett sådant sätt att verksamhetens funktionalitet säkras. The Inquiry was assigned to review the current emergency services system in , including the emergency number 112 and SOS Alarm centers, to ensure that it is secure and effecient. A central starting point has been to ensure that citizens in a situation of emergency may be assissted by emergency services by the services, ambulance and other rescue services. Another requirement is to enhance coordinated actions, and ensure quick responses as well as the optimal use of resourses. The importance of coordinated actions in crisis management and public security is emphazied in the directives. For a long time has had a comparably well-coordinated emergency services system based on the single emergency number 112 (formely 90 000 in ) and integrated emergency services centres run by SOS Alarm, a company owned by the Swedish Government and the Authorities and Regions. The original motive for coordination was that the individual easily and quickly be able to get in contact with emergency services in an emergency situation, and to ensure coordinated actions by the services, ambulance and other rescue services. Also, cooperation was believed to be cost-efficient. According to the Inquiry, the fundamental reasons for coordination of emergency services are still essentially valid. However, the analysis of the investigations shows that the current model has has some weaknesses. Firstly, the model of coordination is voluntary, which means that each authority can choose how to connect their services to the SOS Alarm emergency services Government agencies with emergency rescue services including the , have never been coordinated to these emergency centers. Further, SOS Alarm today operates in a market where new players are establishing as operators of emergency services. Several municipalities and counties express that they intend to choose other providers of emergency services, and some have already done so, especially in more urban areas. A further problem is that there is no basic regulation or law for emergency services, and no general requirements established for e.g. technical support systems, sharing of information and communication and overall coordination. The assessment of the Inquiry is that the emergency services system is becoming increasingly complex and fragmented. In the long run this may pose a risk to public safety and security and crisis management. The proposals comprise the following issues: National authority for emergency services Legislation on emergency services The Inqury proposes measures to strengthen national governance to safeguard that emergency call services and across the country. A national authority is proposed for ensuring safe, efficient and equal emergency services across the country. The authority will be responsible for receiving emergency calls on number 112, evaluate the need for assistance and, in case of urgent need for assistance, alertering the appropriate emergency rescue service. The services of the authority will encompass emergency calls to rescue services in municipalities and state agencies, ambulance service and services. The authority will also offer support to rescue services and authorities, for exemple public warning services or coordination services during major or serious incidents, or in crisis management. The services of the authority will have a stronger focus on genuine emergencies, i.e. when there is an imminent danger to life, health or property and urgent assistance is needed. Non-urgent emergency calls will be directed or forwarded to other information numbers or services provided by cooperation authorities. An overall objective is that the authority should be sufficiently robust to perform its services even during a prolonged crisis. The proposed authority should not provide commercial services. The Inquiry proposes a structure with fewer and more robust emergency service centers in order to improve efficiency and harmonization of service to the citizens across the country. Larger and more robust centers are also better placed to meet the requirement for fast, safe and effecient emergency services. The number of emergency centers are proposed to be reduced to 5 or 7 centers. Considerations on the regional breakdown and suitable locations for the centers need to be made on the basis of the interaction with rescue serices and authorities at different levels of society. Cooperation with rescue services and authorities Services are proposed to be carried out in close cooperation with the authorities and emergency services on local, regional and state level. Improved technical support systems will be an important part of cooperation in emergency respons actions. In time, a closer interaction can also be achieved through co-location in emergency services and response centers. Measures are proposed to improve monitoring, following-up of response actions and quality of services. is proposed to answer for supervision and control of emergency call services and emergency respons services overall. To safeguard national coordination, the emergency number 112 will continue to be the single public safety answering point for emergency calls in . The emergency number need to be further restricted to urgent emergency calls. Therefore, non-urgent calls will be directed to information numbers and other contact points. Measures are proposed to enhance public information on available emergency and information numbers and what number to use in different situation. The Inquiry recommends that requirements be raised on telephone companies to provide reliable and robust telecommunication services, as a prerequisite for emergency call services on 112. Also, there are gaps in telecommunication services in some parts of the country that may impair emergency services. The Inquiry proposes that certain fundamental provisions concerning emergency services should be regulated by law. Costs for the implementation of the proposed emergency service authority are estimated to 550 million SEK. The inceased costs for central government are proposed to be financed through reallocations within the State Budget, including an adjustment between central government and municipalities and local authorities. Temporary cost for restructuring and adjustments are estimated to approximatly 30– for a period of three years. The new authority for emergency services is proposed to be established on 1 January 2015. The implementation of the proposals needs to be prepared in several steps. Changes concerning the company SOS Alarm requires that the Government state engages in negotiations with representatives of the Authorities and Regions. An special committee is proposed to be set up to prepare the proposed emergency services authority and changes in the stucture of emercency service centers. The overall implementation should be carefully planned and properly monitored to maintain quality and safety in emergency services. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i denna lag syftar till att säkerställa en effektiv, säker och ändamålsenlig alarmering av polis, räddningstjänst samt hälso- och sjukvård. 2 § Med alarmering avses i lagen mottagning av och behandling av nödsamtal på larmnummer 112 eller annan larmväg som avser en nödsituation och bedöms kräva omedelbara insatser från räddningsorgan. 3 § I lagen avses med räddningsorgan statliga eller kommunala myndigheter som ansvarar för räddningsinsatser enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, landsting som ansvarar för hälso- och sjukvård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) samt polismyndigheter som ansvarar för uppgifter enligt polislagen (1984:387). 4 § För ändamål som anges i 1 § ska det finnas en statlig myndighet med ansvar för alarmering. Den myndighet som regeringen bestämmer ska ansvara för alarmering. Myndigheten ansvarar också för varning och information samt stöd och infrastruktur för alarmering. För alarmering ska det finnas regionala larmcentraler. 5 § Myndigheten ska ta emot nödsamtal på larmnumret 112 eller annan larmväg, bedöma situationen, prioritera och förmedla larmuppdrag till räddningsorganen. 6 § Myndigheten får besluta om att larma ut en räddningsinsats om det bedöms föreligga en nödsituation och överhängande fara hotar människors liv och hälsa, egendom eller miljö. 7 § Nödsamtal på larmnumret 112 eller annan larmväg får spelas in i syfte att säkerställa den information som lämnas under samtalet samt behövs för uppföljning och kontroll av larmbehandlingen. 8 § Myndigheten ska utföra varningar och lämna information på uppdrag av de myndigheter som fullgör uppgifter enligt 1.lagen (2003:877) om skydd mot olyckor, 2.lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap, 3.förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, eller 4.lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Om det inte kan anstå får myndigheten själv utfärda varningar och lämna information till allmänheten och andra myndigheter. 9 § Myndigheten ska se till att räddningsorganen kan få del av information om inkommande larm. Myndigheten ska även kunna stödja räddningsorganen i samband med deras insatser. Myndigheten ansvarar för att det finns en teknisk infrastruktur för ärendehantering, informationsdelning och kommunikation. 10 § Myndigheten ansvarar för att följa upp och utveckla larm- behandlingen. 11 § Räddningsorganen ska säkerställa att de kan ta emot larmuppdrag enligt denna lag. 12 § Räddningsorganen ska se till att de har tillgång till sådan teknisk infrastruktur som sägs i 9 §. 13 § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela de föreskrifter som behövs för lagens tillämpning. 14 § Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om kompetenskrav för den personal som har ansvar för larmbehandling i den myndighet som har ansvar för alarmering. 15 § Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som meddelas med stöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . lag om upphävande av lagen (1981:1104) om verksamhet hos vissa regionala alarmeringscentraler Härigenom föreskrivs att lagen (1981:1104) om verksamhet hos vissa regionala alarmeringscentraler ska upphöra att gälla vid utgången av . lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) dels att det i 32 kap. införs en ny rubrik efter 2 § med följande lydelse och dels att det i 32 kap. införs en ny paragraf 2 a § med följande lydelse. Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som avser alarmering