sou · H1B31 · 2013-01-16 00:00:00 — uppskattar att kostnaden för att genomföra förändringen av IT-stödet skulle uppgå till cirka 150 000 kronor.6 En bieffekt av detta förslag skulle kunna bli att fler av de importörer som använder förenklat deklarationsförfarande väljer att lämna in den kompletterande tulldeklarationen tidigare än eller att gå över till att deklarera i enlighet med normalförfarandet för att minska den negativa likviditetseffekten. Enligt uppgift från skulle en sådan effekt inte ha någon påverkan på förmåga att hantera deklarationer som lämnas elektroniskt. Förslaget att utfärda tullräkningar tidigare minskar därmed den negativa likviditetseffekten och därmed räntekostnaderna för importörer som har avdragsrätt för mervärdesskatt. En viss lik- viditetseffekt kvarstår dock. Vidare kvarstår övriga nackdelar med den nuvarande mervärdesskattehanteringen vid import som påtalats av näringslivet.7 Exempelvis påverkas inte det faktum att mervärdes- skattebeloppet fortfarande måste betalas in till , att det föreligger risk för periodiseringsfel när importörer gör avdrag för mervärdesskatten, att olika förfaranderegler gäller för den mer- värdesskatt som ska betalas vid import respektive annan mervärdes- skatt etc. En konsekvens av detta förslag är att den tid som finns vid normalförtullning för att rätta en tulldeklaration innan taxerings- beslutet fattas i stort sett försvinner helt eftersom tullräkningen skulle komma att ställas ut kort efter att deklarationen har inkommit till . Det är dock enligt uppgift från av tulldeklarationerna som korrigeras på något sätt mellan när deklarationen lämnas in och när taxeringsbeslutet fattas. En förkortning av bör där- med inte leda till några större konsekvenser för varken importörer eller för . En nackdel med förslaget är att det i många fall kommer att leda till situationer där importörer har rätt att begära återbetalning av mervärdesskatt för import från innan motsvarande belopp har betalats till . De situationer som avses är när importörer väljer att lämna in skattedeklarationen före den tid- punkt då deklarationen senast skulle ha lämnats in för att få tillbaka överskjutande ingående mervärdesskatt tidigare.8 Detta sker enligt 6 300*500=150 000 kronor. bedömer att förändringen av IT-stödet kräver 300 timmars arbete och uppskattar timkostnaden till . 7Se bl.a. hemställan från och AB Fi2009/3145. 8Utbetalning av överskjutande mervärdesskatt regleras i 64 kap. 3 § SFL. uppgift från i ett stort antal fall eftersom t.ex. export- företag i regel redovisar överskjutande ingående mervärdesskatt och därmed vill erhålla en återbetalning så fort som möjligt efter redovisningsperiodens slut. Om förslaget skulle genomföras skulle därmed importörer i många fall kunna få tillbaka ingående mer- värdesskatt avseende en import innan motsvarande utgående skatt ska betalas in. (Denna situation kan även uppstå men i mycket mer begränsad omfattning eftersom tullräkningen i nästan samtliga fall ska vara betald före den tidpunkt då importören tidigast kan erhålla återbetalning av mervärdesskatt.) Denna effekt kan enligt utredningens bedömning öka risken för både medvetna och oavsiktliga skatteundandraganden (t.ex. vid konkurser efter att återbetalning erhållits från men innan inbetalning ska göras till ). Enligt uppgift från kan dock denna risk motverkas genom att , vid de kontroller som görs när en begäran om tidigare återbetalning inkommer, har ett ökat fokus på mervärdesskatt avseende import. Vidare mot- verkas risken för skatteundandragande delvis av krav på säkerhet för tull och mervärdesskatt i vissa fall. En annan effekt av att mervärdesskatt avseende en import kan komma att återbetalas från innan den ska betalas in till , är att det, på bekostnad av staten, uppkommer en positiv likviditetseffekt för denna typ av importörer. Utredningen anser att det saknas skäl för att staten ska bekosta denna likviditets- effekt. (Det är dock inte möjligt att beräkna denna positiva lik- viditetseffekt eftersom det inte är möjligt att ur den överskjutande ingående mervärdesskatten som betalar ut urskilja mervärdesskatt avseende import). Denna positiva likviditetseffekt som skulle uppkomma i många fall, medför också en omotiverad fördel vid import jämfört med förvärv från andra EU-länder. Effekten innebär att det i vissa fall blir mer förmånligt att importera en vara jämfört med att förvärva den inom EU. Likviditetsfördelen skulle därmed riskera att sned- vrida konkurrensen till fördel för import från tredjeland. Ett sätt att begränsa möjligheten att erhålla utbetalning av mer- värdesskatt avseende en import innan motsvarande betalning ska göras (och därmed undvika ovan nämnda effekter) vore att begränsa rätten till tidigare utbetalning av överskjutande mervärdesskatt i 64 kap. 3 § SFL. Rätten skulle kunna begränsas i de fall den skattskyldige har gjort avdrag för mervärdesskatt avseende en import i den aktuella skattedeklarationen. En sådan begränsning skulle dock t.ex. resultera i att många exportföretag som även importerar varor skulle drabbas av en stor negativ likviditetseffekt jämfört med nuvarande regler eftersom all överskjutande mervärdesskatt skulle betalas ut senare än . Den minskning av den negativa likviditetseffekten som förslaget skulle innebära skulle därmed leda till en stor negativ likviditetseffekt för många exportföretag och andra företag som redovisar överskjutande mervärdesskatt. Utredningen gör där- för bedömningen att denna typ av begränsning inte utgör en lämplig åtgärd för att undvika ovan nämnda effekter. Ett annat alternativ vore att endast försöka begränsa tidigare utbetalningar av mervärdesskattebelopp avseende import. En sådan lösning skulle dock bli mycket komplicerad med flera utbetalningar, krav på kopplingar mellan och avseende betal- ningar etc. En sådan ordning skulle dessutom innebära att en ny ruta måste införas i skattedeklarationen vilket också innebär att samtliga mervärdesskatteregistrerade företag skulle tvingas ställa om sina system för redovisning av mervärdesskatt (dvs. innebära en ökad administrativ börda). Utredningen anser därför att denna lös- ning inte heller utgör en framkomlig väg för att undvika ovan nämnda effekter. Utredningen kan inte heller finna någon annan lämplig lösning på detta problem. Utredningen gör därmed den samlade bedömningen att den minskning av den negativa likviditetseffekten som förslaget innebär inte uppväger de nackdelar som uppkommer genom förslaget. Vidare kvarstår övriga nackdelar med den nuvarande hanteringen av mervärdesskatt vid import (se vidare avsnitt 4.1). Utredningen anser därför att förslaget inte bör genomföras. Utredningens bedömning: Utfärdande av dagliga elektroniska tullräkningar skulle innebära en minskning av den negativa lik- viditetseffekten som uppkommer för importörer som har avdrags- rätt för mervärdesskatt. Utredningens samlade bedömning är dock att denna fördel inte uppväger de nackdelar som uppkommer till följd av åtgärden (bl.a. den ökade administrativa bördan och ökad risk för felaktiga eller sena betalningar som uppkommer p.g.a. att både importörer och måste hantera fler tullräk- ningar och betalningar). Utredningen anser därför att åtgärden inte bör genomföras. Skälen för utredningens bedömning Utfärdande av dagliga elektroniska tullräkningar utfärdar veckovisa tullräkningar och dessa tull- räkningar ställs ut efter att de importerade varorna har frigjorts. Denna hantering leder till att importörer som har avdragsrätt för mervärdesskatt drabbas av en negativ likviditets- effekt (se vidare avsnitt 10.1.1). En åtgärd som skulle minska denna negativa likviditetseffekt vore att införa dagliga tullräkningar kom- binerat med att tullräkningarna ställs ut elektroniskt. Förslaget innebär att företag skulle få en tullräkning per utlämningsdag i stället för . Tullräkningen ställs då ut dagen efter utlämningsdagen (dvs. den dag då importören får ta in varorna i ). Importörer skulle då i många fall kunna göra avdrag för mervärdesskatten för en import i en tidigare redovisningsperiod. Betalningstidpunkten tidigareläggs dock inte utan importören får, på samma sätt som i förslaget i avsnitt 10.1.1, en längre kredittid än . Effekter av förslaget att införa dagliga elektroniska tullräkningar En fördel med förslaget att tullräkningar ska utfärdas och i elektronisk form är att betalningstidpunkten för mervärdesskatt för import i många fall skulle hamna närmare tidpunkten för avdraget för denna mervärdesskatt än vad som är fallet vid veckovisa tullräkningar. För företag med en omsättning på över 40 miljoner kronor som redovisar mervärdesskatt den 26 månaden efter redo- visningsperioden, skulle likviditetseffekten och därmed räntekost- naderna i många fall minska avsevärt. För övriga företag skulle den negativa likviditetseffekten minska men fortfarande uppkomma för varje import. Om detta förslag genomförs uppkommer dock flera nackdelar. För det första skulle dagliga tullräkningar innebära att företag som gör fler än en import skulle tvingas hantera fler tull- räkningar och fler betalningar än (dvs. de stora företag som likviditetsmässigt antagligen skulle tjäna mest på denna lösning skulle antagligen också tillhöra den kategori som drabbas av en ökad administrativ börda och ökad risk för felaktiga eller sena betalningar). Kostnaden för den ökade administrationen kan därmed komma att äta upp delar av eller hela den likviditetsfördel som uppkommer av detta förslag, beroende på när i en månad en import sker och på vilket sätt företagen deklarerar sina importer (i de fall en importör använder förenklat deklarationsförfarande kommer likviditets- effekten även att bero på tidpunkten för när den kompletterande deklarationen lämnas in). Den administrativa bördan för skulle också öka p.g.a. den ökade mängden tullräkningar och betalningar som ska hanteras. Vidare skulle datumet för respektive import leda till olika effekter avseende mervärdesskattehanteringen. Exempelvis skulle en import den innebära att tullräkningen ändå kommer importören tillhanda först nästa redovisningsperiod, vilket i sin tur innebär att tiden mellan betalning och avdrag ändå skulle uppgå till minst en månad. Importer som sker i en månad skulle också kunna leda till att importörer som redovisar mervärdesskatt den 26 månaden efter redovisningsperioden skulle ha rätt att göra avdrag för mervärdesskatten för en import innan betalning av denna mervärdesskatt ska ske till . Utred- ningen anser att en sådan effekt inte är önskvärd eftersom den skulle kunna leda till en ökad risk för skatteundandragande. Dessa situationer skulle därmed behöva hanteras t.ex. genom en special- lösning med kortare betalningsfrist än i normalfallet. Det är därmed inte möjligt att göra en enkel enhetlig reglering av dessa fall. Vidare skulle, precis som beskrivits i avsnitt 10.1.1, i många fall situationer uppkomma där företag som lämnar in skattedeklara- tioner för att erhålla utbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt tidigare, erhåller en utbetalningen från avseende en import innan motsvarande inbetalning ska göras till Utredningen gör bedömningen att denna konsekvens av förslaget resulterar i oönskade effekter, och utredningen har inte kunnat finna någon lämplig lösning som kan motverka dessa effekter (se vidare avsnitt 10.1.1). En annan konsekvens av detta förslag är att den tid som finns vid normalförtullning för att rätta en tulldeklaration innan taxeringsbeslutet fattas i stort sett försvinner helt eftersom tull- räkningen skulle komma att ställas ut kort efter att deklarationen har inkommit till . Som ovan nämnts är det dock enligt uppgift från av tulldeklarationerna som korrigeras på något sätt mellan när en deklaration lämnas in och när taxeringsbeslutet fattas. En för- kortning av bör därmed inte leda till några större kon- sekvenser för varken importörer eller för . Slutligen kan konstateras att förslaget med dagliga elektroniska tullräkningar skulle, till skillnad från förslaget med tidigare utfärdande av veckovisa tullräkningar, innebära både en engångskostnad för förändring av IT-stödet på uppskattningsvis 2,5 miljoner kronor9 och en årlig kostnad för den något ökade arbetsbördan för betalnings- funktionen inom på uppskattningsvis 416 000 kronor.10 Förslaget skulle antagligen leda till en något bättre likviditetseffekt för företagen än förslaget med tidigare utfärdade veckovisa tullräk- ningar, men det är svårt att göra en exakt bedömning p.g.a. de olika regleringarna av betalningar som skulle behöva införas. Utredningen gör den samlade bedömningen att den minskning av den negativa likviditetseffekten som detta förslag innebär för i första hand större företag som importerar varor till inte uppväger de nackdelar som uppkommer genom förslaget. Dessutom kvarstår övriga nackdelar med den nuvarande hanteringen av mervärdesskatt vid import (se vidare avsnitt 4.1). Utredningen anser därför att detta förslag inte bör genomföras. 9 5 000*500=2 500 000 kronor. bedömer att förändringen av IT-stödet kräver 5 000 timmars arbete och uppskattar timkostnaden till . 10 832*500=416 000 kronor. bedömer att den ökade arbetsbördan uppgår och uppskattar timkostnaden till . 10.1.3Senarelagd betalning av mervärdesskatt vid import Utredningens bedömning: En senareläggning av betalnings- tidpunkten för mervärdesskatt vid import skulle innebära en minskning av den negativa likviditetseffekt som uppkommer för importörer som har avdragsrätt för mervärdesskatt. Utred- ningens samlade bedömning är dock att denna fördel inte uppväger de nackdelar som uppkommer till följd av förslaget (bl.a. en ökad risk för skatteundandragande samt ett ökat antal tullräkningar och betalningar att hantera både för importörer och för ). Utredningen anser därför att förslaget inte bör genomföras. Skälen för utredningens bedömning Senarelagd betalning av mervärdesskatt vid import utfärdar veckovisa tullräkningar och dessa tull- räkningar ställs ut efter att de importerade varorna har frigjorts. Denna hantering leder till att importörer som har avdragsrätt för mervärdesskatt drabbas av en negativ likviditets- effekt (se vidare avsnitt 10.1.1). En åtgärd som skulle minska denna likviditetseffekt vore att senarelägga betalningen av mervärdes- skatten vid import så att betalning sker i anslutning till att avdraget redovisas i skattedeklarationen. skulle därmed ställa ut en separat räkning per kalendermånad som omfattar mervärdes- skatten för de importer som skett under månaden. Begränsningar i tull- och mervärdesskattelagstiftning I artikel 224 i tullkodex regleras möjligheten att få anstånd med att betala tull (dvs. Enligt artikel 227 i tullkodex ska den tid för vilken anstånd med betalning beviljas vara . Enligt 1 kap. 3 § tullagen ska lagen även gälla för annan skatt än tull som tas ut för varor vid import och som ska betalas till , om inte annat uttryckligen anges. Vidare framgår av 5 kap. 11 § andra stycket tullagen att mervärdesskatt vid import fastställs och betalas i den ordning som gäller för tull, om inte annat föreskrivits. En senareläggning av betalningen av både tull och mervärdes- skatt för en import är inte möjlig eftersom gränsen för betalning av tull är reglerad i tullkodex (som är en för bindande EU-förordning). För att uppnå en minskad negativ lik- viditetseffekt avseende mervärdesskatten behöver därför tid- punkterna för betalning av tull respektive mervärdesskatt för en import separeras. En sådan lösning är möjligt att genomföra ur ett tullperspektiv eftersom det inte följer av EU:s tullagstiftning att mervärdesskatt måste betalas i den ordning som gäller för tull, utan endast av nationell lagstiftning.11 För att betalningen av mervärdesskatt ska kunna senareläggas krävs dock att hanteringen även är i linje med EU:s mervärdesskattedirektiv. I artikel 211 i mervärdesskattedirektivet regleras betalning av mer- värdesskatt vid import av varor. I första stycket anges att medlems- staterna ska fastställa närmare regler för betalning av mervärdesskatt vid import av varor. I andra stycket anges att medlemsstaterna får bl.a. föreskriva att mervärdesskatt som ska betalas på import av varor inte behöver betalas för importen, under förutsättning att skatten anges som sådan i den mervärdes- skattedeklaration som lämnas enligt artikel 250.12 (I andra språk- versioner av direktivet13 börjar det andra stycket i artikel 211 i stället på ett sätt som på svenska skulle motsvara att medlemsstaterna får i synnerhet föreskriva). Frågan är hur denna artikel ska tolkas. En tolkning skulle kunna vara att medlemsstaterna kan reglera betalning av mervärdesskatt vid import på valfritt sätt och att andra stycket endast utgör ett exempel. En annan möjlig tolkning är att medlemsstaterna kan reglera betalning av mervärdesskatt vid import på valfritt sätt men om betalning inte behöver ske vid importtillfället måste mervärdes- skatten redovisas i mervärdesskattedeklarationen. Denna tolkning innebär att en åtgärd som endast förlänger betalningstiden, utan att skatten redovisas i skattedeklaration, inte skulle vara tillåten. Det finns mycket lite rättspraxis från avseende tolk- ningen av denna artikel och utredningen har inte funnit någon dom som rör just denna fråga. Vidare har utredningen inte funnit något uttalande i doktrinen avseende tolkningen av detta stycke. Enligt artikel 211 första stycket ska medlemsstaterna fastställa närmare regler för betalning och mervärdesskatt vid import av varor. Andra stycket är, enligt utredningens mening, inte formulerat som 11Ett genomförande av denna åtgärd skulle dock kräva en förändring av 5 kap. 11 § tullagen. 12I artikel 250 i mervärdesskattedirektivet regleras att en beskattningsbar person ska inge en mervärdesskattedeklaration samt vad deklarationen ska innehålla. den engelska, tyska och franska språkversionen. något tydligt undantag från regeln i det första stycket utan är snarare formulerat som ett exempel på en åtgärd som medlemsstaterna kan vidta. De tyska, engelska och franska språkversionerna är formul- erade på ett liknande sätt. Mot bakgrund härav, och i avsaknad av vägledande praxis eller uttalanden i doktrinen, anser utredningen inte att det ur andra styckets ordalydelse klart och tydligt kan utläsas att mervärdesskatt som betalas efter tidpunkten för import- tillfället måste redovisas i skattedeklaration. En senareläggning av betalningen, med bibehållen redovisning i tulldeklaration, bör därför inte anses strida mot mervärdesskattedirektivet. Utred- ningen anser dock att eftersom rättsläget är oklart bör regeringen, i de fall regeringen beslutar att införa denna åtgärd, vända sig till kommissionen för att erhålla deras syn på tolkningen av denna artikel. Vilka skulle kunna omfattas av möjligheten till senarelagd betalning? Syftet med förslaget om senarelagd betalning av mervärdesskatt vid import är att minska den negativa likviditetseffekt som uppkommer för de importörer som betalar in mervärdesskatten och sedan får tillbaka den genom avdrag i skattedeklaration. Om detta förslag skulle införas bör därför möjligheten att få ytterligare kredit med att betala mervärdesskatten (förutom den kredit som erhålls genom kredittillståndet) endast omfatta de importörer som är registrerade till mervärdesskatt i . För övriga importörer utgör mervärdes- skatten i de allra flesta fall en kostnad som ska betalas och det finns därmed inte någon anledning att ge dessa importörer ytterligare kredit med betalningen. Dessutom skulle en lösning där samtliga importörer får ytterligare kredit kunna öka risken för skatteundandragande (se vidare avsnitt 4.1). På samma sätt som beskrivits i utredningens förslag i kapitel 4 skulle importörer som är registrerade till mervärdesskatt men som inte har full avdragsrätt eller inte har någon avdragsrätt alls för vissa varor ändå komma att erhålla kredit med betalningen. Dessa fall utgör dock enligt uppgift från en mycket liten del av den totala mervärdesskatten som redovisas. Utredningen gör därför bedömningen att risken för ökat skattebortfall p.g.a. att dessa importörer får ytterligare kredit endast är marginell. För det fall detta förslag skulle genomföras anser utredningen att det skulle vara lämplig att införa ytterligare en begränsning som innebär att importören, förutom en registrering till mervärdesskatt i , även ska ha ett kredittillstånd alternativt använda ett ombuds kredittillstånd vid importen. Dessa importörer har cirka 30 dagars kredit och har gjort en kontroll av importören eller ombudet. Vidare kan importören eller ombudet ha tvingats ställa en säkerhet för tull eller mervärdesskatt om har bedömt att detta är nödvändigt. Utredningen finner att det inte föreligger någon anledning att ge den fördel som ytterligare kredit med betalning av mervärdesskatt innebär till andra importörer än de som redan själva eller genom ombud använder ett kredittillstånd vid import. Alla importörer har möjlighet att ansöka om kredit- tillstånd eller använda ett ombuds kredittillstånd varför alla därmed skulle ha möjlighet att erhålla denna likviditetsfördel. För att ska kunna bedöma om en importör ska få ytterligare kredit med att betala mervärdesskatt skulle det därmed krävas ett informationsutbyte mellan och . Informationsutbytet ska göra det möjligt för att kon- trollera om en importör är registrerad till mervärdesskatt. Vidare behöver uppgifter om vem som är importör och dennes mervärdes- skatteregistreringsnummer framgå av tulldeklarationen även i de fall ett direkt eller indirekt ombud anlitas. Bestämmelserna om redovisning i tulldeklaration skulle därmed behöva ändras på samma sätt som i utredningens förslag i kapitel 5, se vidare avsnitt 5.2. Hur lång kredittid bör importörerna få? För det fall detta förslag skulle genomföras skulle även längden behöva regleras. För att den negativa likviditetseffekten ska minska så mycket som möjligt bör en senareläggning av betal- ningen kopplas ihop med tidpunkten för avdraget i skattedeklara- tionen. En importör kan ha månadsredovisning den 26 månaden efter redovisningsperioden, månadsredovisning den 12 andra månaden efter redovisningsperioden, kvartalsredovisning eller helårsredovisning. Frågan är då om respektive kategori importörer ska ha olika långa kredittider? En sådan lösning skulle innebära att samtliga impor- törer som är registrerade till mervärdesskatt skulle få en minskad likviditetseffekt oavsett redovisningsperiod. Mot en sådan lösning talar att de som har kvartals- och helårsredovisning skulle få en mycket lång kredittid och att detta skulle kunna leda till ökad risk Å andra sidan skulle, precis som utred- ningen konstaterat i förslaget i kapitel 4, endast mervärdesskatte- registrerade importörer komma att erhålla kredit och i de allra flesta fall har dessa full avdragsrätt för mervärdesskatten. någon mervärdesskatt skulle i praktiken inte behållas av staten för dessa importer). Dessutom kan i vissa fall även ha krävt en garanti för mervärdesskatten från importören eller ombudet i samband med ansökan om kredittillstånd och denna skulle kunna utnyttjas om importören inte betalar mervärdesskatten. För det fall regeringen väljer att genomföra detta förslag anser utredningen att en lösning med olika kredittider beroende på redo- visningsperiod skulle vara lämpligast, eftersom en sådan lösning leder till att den negativa likviditetseffekten minskar maximalt. Utredningen gör, på samma sätt som i analysen av förslaget i kapitel 4, bedömningen att risken för skattebortfall inte bör öka för att vissa importörer erhåller en kredit på ett kvartal eftersom de i de allra flesta fall ändå har full avdragsrätt för den mervärdesskatt som ska betalas. Utredningen anser dock att det inte ska vara möjligt att få kredit utan maximalt ett kvartal. Till skillnad från i förslaget i kapitel 4 ska en betalning alltid göras och av kontrollskäl bör dessa betalningar inte göras allt efter att importen har skett. Det finns inte heller något som direkt talar emot en sådan lösning.