sou · H1B325 · 2013-04-09 00:00:00 — kom från män och från kvinnor. Enligt DO rör anmälningarna inom arbetslivet främst dis- kriminering vid rekrytering och uppsägning och i viss mån lön eller andra anställningsvillkor. Inom utbildningsområdet rör många anmäl- ningar diskriminering vid antagning till utbildning och placeringar i förskola/skola. Ett fåtal anmälningar rör trakasserier i skolan. Anmälningarna inom övriga samhällsområden handlar t.ex. om regel- verk/policys/erbjudanden/förmåner riktade till personer utifrån ålder och sämre bemötande på grund av ålder samt att det förutsätts att personer har tillgång till dator eller andra tekniska hjälpmedel för att ta del av deras tjänster och att det kan komma att missgynna personer i viss ålder. Av de anmälningar som inkommit anger DO att diskriminerings- grunden ålder förhållandevis ofta samspelar med någon av de andra diskrimineringsgrunderna t.ex. kön, det vill säga att anmälare upp- lever sig diskriminerade och att där finns ett samband med ålder och annan diskrimineringsgrund. I det följande redovisas Arbetsdomstolens, AD, domar som rör åldersdiskriminering av äldre. Ett mål handlar om en 62-årig kvinna som valdes bort vid rekryte- ringen till en tjänst som jobbcoach. Enligt AD utsatte den 62-åriga kvinnan för diskriminering som har samband med kön och ålder genom att inte kalla henne till intervju, samt med ålder genom att hon inte erbjöds anställning. AD ansåg att 62-åringen mycket väl uppfyllde den kravprofil som angav för arbetet, särskilt ifråga om utbildning och arbetslivserfarenhet. AD bedömde också att kvinnan var bättre meriterad vad gäller den utbildning och arbetslivserfarenhet som efterfrågades än flera av dem som kallades till intervju och detta även jämfört med dem som anställdes. Arbetsförmedlingen förklarade urvalet med att 62-åringen hade brister i den personliga lämplig- heten. AD menade att den bedömningen hade skett på otillräckligt underlag. Kvinnan tillerkändes i diskriminerings- ersättning. (AD 2010 nr 919) Det andra målet gäller flygbolaget som i en enlighet med en så kallad avtalsturlista sagt upp bl.a. 25 kabinanställda på grund av arbetsbrist. De lokala avtalsparterna angav i överenskommelsen om avtalsturlistan att en del av den övertalighet som förelåg skulle hanteras genom uppsägningar av de arbetstagare som var pensions- berättigade, eftersom de därigenom hade sin försörjning tryggad genom tjänstepension. Av det mellan avtalsparterna gällande kollek- tivavtalet framgår att pensionsberättigad är den som fyllt . Tvisten avser huvudsakligen två frågor. Den ena frågan avser om åtgärden att säga upp de 25 kabinanställda, i enlighet med den över- enskomna avtalsturlistan, inneburit att arbetstagarna utsatts för ålders- diskriminering i strid mot diskrimineringslagen och om uppsäg- ningarna varit sakligt grundade enligt anställningsskyddslagen. Den andra frågan avser om de 25 arbetstagarna utsatts för åldersdiskri- minering i strid mot diskrimineringslagen genom att de i den lokala överenskommelsen även undantagits från företrädesrätt till åter- anställning. AD fann att SAS hade åberopat ett berättigat syfte. AD ansåg dock att åtgärden att säga upp de som var berättigade till tjänstepension inte var lämplig eftersom det i praktiken innebar en tvångspensionering av dessa personer i strid med rätten att arbeta till enligt anställningsskyddslagen liksom från tog dessa personer möjligheterna att tjäna in ytterligare allmän pension. Upp- sägningen ogiltigförklarades och de berörda arbetstagarna tillerkän- des var i diskrimineringsersättning och allmänt skade- stånd. (AD 2011 nr 37) 7.1.6Synpunkter från och arbetsmarknadens parter DO har drivit ett par ärenden som rör åldersdiskriminering. DO anser att det förebyggande arbete mot åldersdiskriminering är väsentligt. Myndigheten har i en skrivelse till regeringen begärt att en utredning tillsätts för att se över vilka åtgärder som behövs för att förbättra möjligheterna för att driva diskrimi- neringsmål och att förbättra möjligheterna för den som utsätts för diskriminering att ta tillvarata sina rättigheter. DO har i skrivelsen bl.a. angett att det bör skapas en processfond ur vilka enskilda eller föreningar kan söka medel för att bekosta drivandet av viktiga diskrimineringstvister i domstol, att antidiskrimineringsbyråernas villkor bör förbättras t.ex. genom att stärka deras resurser samt att rättshjälps- och rättsskyddssystemet bör stärkas. Vid ett av utredningens referensmöten med arbetsmarknadens parter diskuterades frågor om åldersdiskriminering. Det framkom då att arbetsmarknadens parter arbetar för att skapa medvetande när det gäller åldersrelaterade frågor och att parterna såg behov av attitydförändringar på arbetsplatserna. Flera talade om att de har policys/ strategier för arbetet och att de ger råd i enskilda fall samt att de bedriver utbildning. Vidare uppgav flera också att de avser att vidareutveckla arbetet med frågorna om åldersdiskriminering . Utredningens bedömning: Det finns behov av ett strategiskt arbete för att stärka skyddet mot åldersdiskriminering och mot olika former av negativa attityder och fördomar vad gäller äldre i arbetslivet. Som framgår är forskningen i kring frågor om åldersdiskri- minering begränsad. De få studier som finns pekar dock på att dis- krimineringen av äldre i arbetslivet kan vara omfattande och t.o.m. kraftigare än den diskriminering som har samband med etnisk till- hörighet. Enligt utredningen finns det behov av ett strategiskt arbete för att motverka åldersdiskriminering men också för att bryta mer allmänna fördomar och negativa attityder vad gäller äldre på arbetsplatserna som kan leda till åldersdiskriminering. Arbetslivet behöver anpassas till de äldres behov för att de ska kunna arbeta längre. Många kan och vill arbeta längre om förutsättningarna är de rätta. Som anger i sin essä om ett längre arbetsliv behövs det satsningar på en mer inkluderande syn på äldre för att få äldre att stanna kvar i arbetslivet. Det finns en negativ uppfattning om äldres behov av utbildning. De ska ju ändå snart sluta arbeta. Det kan också finnas behov av att förändra synen hos den anställde som själv närmar sig pensionsåldern vad gäller att gå på utbildningar och ta nya arbetsuppgifter. För dessa personer handlar det ofta inte om att komma in på arbetsmarknaden, även om det också kan vara fråga om detta. Här handlar det i stället om stöd för att ibland orka eller att få vara kvar i anställningen. I det följande redogör utredningen för de åtgärder som utred- ningen bedömer nödvändiga för att stärka skyddet mot åldersdiskri- minering m.m. 7.2Starkare skydd mot åldersdiskriminering m.m. Utredningens bedömning: Det finns behov av att regelbundet följa upp och analysera situationen när det gäller frågor om åldersdiskriminering. Ett sådant uppdrag kan lämpligen läggas på en befintlig myndighet eller annan funktion. Utredningen anser att det finns behov av att regelbundet följa upp och analysera situationen när det gäller frågor som rör ålders- diskriminering. Genom återkommande granskningar av omfattningen och kvaliteten i det aktiva arbetet mot frågor som rör åldersdiskri- minering på olika arbetsplatser samt återkommande mätningar av dessa frågors omfattning och utveckling kan utvecklingen tydligt redovisas. Utredningen förordar att en myndighet eller en funktion bör få i uppdrag att följa upp och analysera frågor som rör ålders- diskriminering. Eftersom det är ett omfattande uppdrag behöver myndigheten eller funktionen tillföras särskilda resurser. Utredningens bedömning: Det bör utredas om reglerna i diskrimineringslagen behöver ändras för att underlätta för en- skilda att driva diskrimineringsärenden i allmän domstol. Även tillämpningen av diskrimineringsersättningen och den s.k. bevis- börderegeln bör utredas. Vidare bör utredas om de aktiva åt- gärderna i diskrimineringslagen även bör omfatta åldersdiskri- minering. En översyn av diskrimineringslagen bör genomföras i syfte att säkerställa att lagen fått fullt genomslag vad avser reglerna mot åldersdiskriminering. Det kan konstateras att nya skärpta regler mot diskriminering som har samband med ålder infördes i diskrimineringslagen fr.o.m. . Diskriminering som har samband ålder är förbjuden inom övriga samhällsområden och inte längre bara inom arbetslivet och utbildningsområdet. Enligt utredningens mening är en förutsättning för arbetet med att bekämpa diskriminering emellertid en effektiv och heltäckande diskrimineringslagstiftning. Eftersom det finns indikationer på att diskrimineringslagen i vissa delar inte fått fullt genomslag anser utredningen att ambitionsnivån när det gäller diskrimineringslagen behöver höjas ytterligare. Det gäller t.ex. tillämpningen av dis- krimineringslagens bestämmelser om diskrimineringsersättning och den s.k. bevisbörderegeln. I budgetpropositionen har regeringen angett att en översyn av lagstiftningen kan behövas. Utredningen anser att det är angeläget att en översyn genomförs så att diskrimineringslagen får fullt genomslag. Inte minst viktigt är detta för att motverka diskriminering som har samband med ålder. är det t.ex. inte helt enkelt att få rätt i en diskriminerings- tvist vid en anställning. Den omvända bevisbördan innebär att det är tillräckligt för den som känner sig diskriminerad att göra antag- ligt att han eller hon utsatts för negativ särbehandling på grund av ålder. Sedan får arbetsgivaren försöka bevisa att missgynnandet inte har något samband med ålder. Men den enskilda har också att visa att man varit i en jämförbar situation med någon annan som fått en annan behandling, dvs. fått den anställning som man sökte. Möjligheterna att driva ärenden angående diskriminering, inklu- sive åldersdiskriminering, i allmän domstol behöver förenklas. kan det finnas en tvekan inför att driva en process i allmän domstol då det kan blir kostsamt för den enskilda. står även en del enskilda utanför det försäkringsskydd för domstolsprocesser – rättsskydd – som försäkringsbranschen erbjuder. Det kan t.ex. gälla nyanlända och personer med svag anknytning till arbetsmark- naden. En del enskilda är inte medlemmar i facket och kan inte få hjälp därifrån vid påstådd diskriminering inom arbetlivet. Som kon- stateras är det inte heller helt enkelt att driva en diskriminerings- process. Ofta kan det röra sig om flera upplevda diskriminerings- grunder. I kartläggning i delbetänkandet konstateras att anmälare som upplever sig diskriminerade anger att det finns ett samband med ålder och annan diskrimineringsgrund t.ex. kön. DO har dragit samma slutsats i sin redovisning (se ovan). Utredningen anser att det är viktigt att de nämnda frågorna också ingår i en översyn. Vidare har regeringen beslutat att ge en särskild utredare i uppdrag att undersöka hur krav på aktiva åtgärder i dis- krimineringslagen ska utformas och göras tydliga för att bli ett effektivare medel i arbetet med att förebygga diskriminering och uppnå lika rättigheter och möjligheter (dir. 2012:80). I uppdraget ingår även att förutsättningslöst ta ställning till och föreslå hur till- synen av att regler om aktiva åtgärder följs ska bedrivas. Utred- ningens uppdrag ska redovisas . Eftersom den utredningen har i uppdrag att föreslå hur kraven på aktiva åtgärder för att förebygga diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter ska bli mer effektiva avstår Pensions- utredningen från att lämna egna förslag. principiella inställning är dock att det kan finns skäl att driva på utvecklingen genom att utreda om de aktiva åtgärderna i diskrimineringslagen även ska omfatta ålders- diskriminering. Vidare anser att det bör genomföras en översyn av diskrimineringslagen i syfte att säker- ställa att lagen fått fullt genomslag vad avser reglerna mot ålders- diskriminering. 7.2.3Olikheter i lagar, regler och avtal som gäller behandlingen av äldre och begränsande regler m.m. Utredningens bedömning: En lämplig myndighet eller funk- tion bör få i uppdrag att kartlägga olikheter i lagar, regler och avtal som gäller behandlingen av äldre och begränsande regler som hindrar flexibilitet och valmöjligheter, t.ex. åldersregler som styr enskilda mot pensionering och i andra fall utgör hinder för möjligheter till fortsatt arbete för enskilda. Vidare är det lämpligt att effekterna av utredningens förslag följs upp med avseende på behandlingen av äldre. Åldersfixeringen i samhället skapar olika problem. Det pågår en diskussion om hur fixerad man är vid ålder på arbetsmarknaden. Ofta beskrivs detta som att äldre inte är önskvärda och att arbets- givaren efterfrågar yngre. Det finns också en seglivad myt om att äldre tränger ut yngre från arbetsmarknaden. Det är inte bara bland medborgare och på arbetsplatser som denna myt lever. Det finns fortfarande ett flertal exempel i lagstiftningskommentarer, regel- verk och avtal på att särbehandling av s.k. äldre motiveras av att unga ska gynnas i arbetslivet. Utredningen anser att olikhet i behandling med sådana motiv inte har en objektiv och godtagbar grund. Det kan därför finnas skäl att granska olikheter i behandling i regelverk och avtal som motiveras av att unga ska gynnas i arbetslivet framför äldre. Även olikheter i lagar, regler och avtal som gäller behandlingen av äldre och begränsande regler, t.ex. åldersregler som styr enskilda mot pensionering eller utgör hinder för möjligheter till fortsatt arbete bör kartläggas. Utredningen anser att en lämplig myndighet eller en funktion bör genomföra kartläggningen. Utredningen avstår dock från att peka ut vem ska genomföra en sådan kartläggning. Vidare är det lämpligt att effekterna av utredningens förslag följs upp med avseende på behandlingen av äldre. Utredningen har vidare uppmärksammat att det finns speciella åldersregler inom socialförsäkringen som kan antas ha införts av budgetskäl, som att vissa stöd till funktionshindrade bara ska beviljas till och med en viss ålder. Utredningen anser att sådan särbehand- ling kan uppfattas som en form av diskriminering. I möjligaste mån bör dessa regler förändras så att de överensstämmer med den all- männa synen på arbete för äldre och de generella åldersreglerna i pensionssystemet. Dessa stöd bör kunna beviljas så länge den en- skilde kan och vill fortsätta att arbeta. I kapitel 15 redovisar utred- ningen de åtgärder som utredningen bedömer nödvändiga att vidta inom detta område. Utredningens bedömning: Det krävs en särskild forsknings- satsning för att öka kunskapen om åldersdiskriminering och om fördomar och negativa attityder om äldre i arbetslivet. Forskningen i om frågor om åldersdiskriminering och om negativa attityder och fördomar m.m. är som nämnts begränsad. Det finns ett stort behov av debatt kring och fördjupad kunskap om åldersdiskrimineringen, attityder och uppfattningar vad gäller äldre och dess betydelse på arbetsplatsen. Diskrimineringsombuds- mannen pekar i sin rapport också på att det behövs ökat all- män medvetenhet om hur åldersdiskrimineringen ser ut och var den finns genom systematiska kartläggningar och analyser av ålders- diskriminering i arbetslivet. Om sysselsättningen ska öka genom att fler äldre ska jobba allt längre är det angeläget att fördjupa kunskapen om den äldre arbets- kraften. För att fler äldre ska kunna arbeta längre behöver få fram lösningar som ger drivkraft även för äldre att arbeta längre. Kunskap kan nås genom att forskningen kring frågor om ålders- diskriminering fortsätter och utvecklas. Det kan t.ex. göras genom fortsatta komparativa studier för att identifiera nycklar som leder till ett framgångsrikt förändringsarbete oavsett bransch och system- 2 DO, Åldersdiskriminering i svenskt arbetsliv – Om ålderskodningar och myter som skapar ojämlikhet, 2011. nivå; individ, grupp eller organisation. Det krävs även satsning på forskning för att göra internationella jämförelser. Delegationen för mänskliga rättigheter har i sitt slutbetänkande (SOU 2010:70) föreslagit att forskning och annan kunskaps- utveckling ska stimuleras om hur rättigheterna regleras, tillämpas och uppfattas i . Delegationen föreslår att ett långsiktigt forskningsprogram om mänskliga rättigheter i inrättas. Forskningsprogrammet bör bestå av fyra delar; en grundforsknings- del, en forskarskola, behovsmotiverade forskningsstudier samt ett forskningsnätverk. Vidare anser delegationen att bör ges i uppdrag att i samarbete med andra forskningsråd närmare utforma och hantera detta forskningsprogram. Eftersom frågor om de mänskliga rättigheterna är av tvärsektoriell karaktär, menar dele- gationen att det är viktigt att eftersträva att ett flertal vetenskapliga discipliner finns representerade och att forskningen omfattar hela bredden av de mänskliga rättigheterna. Ett arbete pågår inom med att ta fram regeringens tredje handlingsplan eller strategi för mänskliga rättigheter. Arbetet bedrivs mot bakgrund av bl.a. utvärderarens rekommendationer och förslagen från Delegationen för mänskliga rättigheter i . delar delegationens redovisade slut- satser. Utredningen understryker att det är särskilt viktigt att forskningen omfattar hela bredden av de mänskliga rättigheterna, även äldre personers rättigheter. 8Ökade möjligheter till kompetensutveckling Utredningen förslag: Åldersgränsen för rätt till studiemedel, dvs. studiebidrag och studielån ska höjas från 54 till . Även den successiva begränsningen av rätten till studielån förlängs till . En studerande som är ska ha rätt till studielån . Återbetalningstiden ska vara , eller det lägre antal år som återstår till låntagaren fyller 63. När återbetalningstiden är slut ska resterande skuld betalas längst till utgången av det år då låntagaren fyller . Avskrivning ska ske vid utgången av det år då låntagaren fyller . En fordran som bevakas på grund av att studiemedel har krävts tillbaka ska kunna bevakas fram till utgången av det år den återbetalnings- skyldige fyller . I studiemedelssystemet ska ett förstärkningsbidrag införas. Förstärkningsbidraget ska kunna lämnas, utöver studiebidrag och studielån, till studerande som är eller äldre. Vidare bör regeringen meddela föreskrifter om förstärk- ningsbidragets belopp i förhållande till studiernas omfattning. Dessutom bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om de förutsättningar i övrigt som ska gälla för förstärkningsbidraget. Utredningens bedömning: Myndigheten för bör få i uppdrag att se över vilka utbildningar som kan vara sär- skilt relevanta för äldre som önskar en kortare utbildning, maxi- malt , för att bygga på en existerande yrkeskompetens alter- nativt byta yrkesinriktning mitt i livet. Utredningen anser att Komvux och Yrkesvux bör få i upp- drag att utveckla studievägledningskompetens så att den bättre riktar sig mot ett längre arbetsliv. Utredningen anser att Arbetsförmedlingens information om att icke arbetslösa kan få coachningstjänster bör bli tydligare. Arbetsförmedlingen bör vidare utveckla sin kompetens för råd- givning om karriärutveckling även till dem som inte är arbets- lösa. Arbetsförmedlingen bör också pröva att bevilja arbets- sökande arbetsmarknadsutbildning i högre åldrar än som sker . Prövningen bör göras i olika delar av landet och utvärderas av IFAU. 8.1Utökade möjligheter till studielån Åldersgränsen för rätt till studiemedel har höjts successivt. I sam- band med studiestödsreformen höjdes åldersgränsen för rätt till studiemedel (studiebidrag och studielån) från 45 till . Sam- tidigt infördes en successiv begränsning av rätten till studielån från och med det kalenderår då den studerande fyller , den s.k. lånetrappan. Det konstaterades då bl.a. att lånemöjligheterna måste vägas mellan å ena sidan angelägenheten att kunna studera för per- soner i högre åldrar och å den andra vilka risker för det allmänna som kan accepteras. Inriktningen i studiestödsreformen var att lånen ska betalas tillbaka (prop. 1999/2000:10: Ett reformerat studie- stödssystem). infördes nya regler som innebar ökade möjlig- heterna för äldre att få studiemedel. Åldersgränsen för rätt till studiemedel höjdes till och åldern för när den successiva lånebegränsningen påbörjas höjdes till . Regeringen bedömde att en justering av reglerna kunde göras utan att grundprincipen, att lån ska betalas tillbaka, övergavs. Motivet var att en höjd åldersgräns och därmed förbättrade möjligheter att finansiera studier kan anses gynna såväl den enskilda som samhället. Den enskilda får bättre möjligheter att finansiera sina studier och samhället drar nytta av att individen fortsatt kan vara en tillgång på arbetsmarknaden. De kostnadsberäkningar som gjordes angavs vara relativt osäkra, dels beroende på ett något bristfälligt statistiskt underlag, dels beroende på att de dynamiska effekterna av förslagen var svåra att förutse. Eftersom antalet studieplatser på alla utbildningsnivåer är begränsat och inte förväntades öka genom förslagen antogs de bara delvis leda till kostnadsökningar. I viss utsträckning leder för- ändrade studiestödsregler till omfördelningar mellan olika studerande- grupper. Totalt beräknades förslagen leda till att det som mest till- kom cirka 5 500 studiemedelstagare. Den årliga kostnaden för höj- ningen av åldersgränsen beräknades till , inklusive avgift för ålderspensioner, och kostnaden för en lånebe- gränsning i ett högre åldersintervall uppskattades till 700 000 kro- nor. Vidare beräknades den ökade möjligheten för personer att kunna få undantag från veckobegränsningen i studie- medelssystemet kosta . De eventuella framtida kostnaderna för ökade avskrivningar uppskattades till (prop 2004/05:111 Förstärkning av studie- stödet). Utredningen föreslår att flera åldersgränser höjs. Bl.a. föreslås att åldersgränsen i anställningsskyddslagen höjs till , att den lägsta åldern för uttag av ålderspension höjs från 61 till och till 2019 och att det införs en riktålder för pension som följer medellivslängdens utveckling. Utredningen önskar bibehålla möj- ligheten för medborgarna att i stor utsträckning själva välja pen- sioneringstillfälle. Utredningens förslag innebär att det spann mellan tidigaste ålder för uttag av pension och åldersgränsen i an- ställningsskyddslagen behålls, men förskjuts med . Ett längre arbetsliv innebär ökade behov av att komplettera tidigare utbildning eller att byta yrke via en ny utbildning. Utred- ningens förslag innebär att anställda får utökad rätt att kvarstå i tjänst och att den lägsta åldern för pensionsuttag höjs. Det innebär att också rätten att finansiera studier med studiemedel bör utökas för att möjliggöra för fler att arbeta längre. Mot bakgrund av detta föreslår utredningen att åldersgränsen inom studiemedelssystemet höjs från 54 till . Vidare föreslår utredningen att den s.k. lånetrappan förlängs med och att per- soner som är ska kunna ta studielån . Utredningen bedömer att det främst är möjligheten till kortare utbildning som behöver förstärkas. Därför gör utredningen be- dömningen att åldersgränsen för 40 veckors studielån bör höjas. Enligt utredningens förslag ser avtrappningen ut som följer: Ökade möjligheter till kompetensutveckling SOU 2013:25 Enligt nuvarande regler är återbetalningstiden som längst . Om det är mindre än till och med det man fyller 60, är det i stället som är återbetalningstiden. Utredningen föreslår att åldersgränsen höjs från till . Motivet till åldershöj- ningen är att när åldersgränsen för rätt till studielån höjs bör också åldersgränsen för återbetalningstiden höjas. Utredningen föreslår vidare att återbetalning ska pågå längst till utgången av det år då låntagaren fyller , innan återstående lån avskrivs. Avskrivning ska ske vid utgången att det år då låntagaren fyller . En fordran som bevakas på grund av att studiemedel har krävts tillbaka ska kunna bevakas fram till utgången av det år den återbetalningsskyldige fyller . Utredningen anser det rim- ligt att justera återbetalnings- och avskrivningstiden med beaktande av att LAS-åldern föreslås ändras från till .