sou · H0B393d2 · 2013-01-01 00:00:00 — Det leder till problem i hovrätten, eftersom möjligheterna att ta upp tilltrosbevisning i hovrätten genom uppspelning bara gäller videoupptagning. Det innebär att det inte sällan måste, helt i onödan, hållas omförhör i hovrätten. Hovrätterna har även tillfrågats om det har skett några märkbara förändringar i parternas processföring som kan antas ha samband med reformen. Flera hovrätter har förklarat att det numera är vanligare med åklagarbyte, dvs. att det är en annan åklagare vid huvudförhandlingen i hovrätten än vid huvudförhand- lingen i tingsrätten. Det hänger säkert samman med att det av naturliga skäl är lättare att förbereda sig inför huvudförhandlingen i hovrätten när nya förhör inte ska hållas. Det finns dock en risk med detta. Åklagare kan frestas att komma dåligt förberedda till förhandlingen och räkna med att successivt sätta sig in i målet genom att ta del av förhören. I vart fall en hovrätt har uppgett sig ha märkt en sådan tendens. I samma riktning talar att vissa domare tycker sig ha märkt att åklagarnas sakframställningar har blivit kortare och mer rapsodiska än vad som förutsattes i lagstiftningens förarbeten. Reformen har inneburit ökade möjligheter för parter och andra aktörer att delta i ett sammanträde genom videokonferens eller per telefon. Huvudregeln är fortfarande att den som ska delta i ett sammanträde ska komma till domstolen. Om det finns skäl för det får rätten emellertid besluta att en part eller någon annan aktör i stället ska delta genom ljudöverföring (telefon) eller genom ljud- och bildöverföring SvJT 2011 s 25 (video). Även syn kan hållas med hjälp av ljud- och bildupptagning. Utredningen har visat att den praktiska tillämpningen av vissa av de nya bestämmelserna varierar en hel del mellan domstolarna och ibland även inom en och samma domstol. Hit hör tillämpningen av reglerna om video- och telefonkonferens. Det är olika vanligt att videokonferens används i målen. Några dom- stolar använder möjligheten ofta medan det förekommer mer sällan vid andra domstolar. Vid ett par hovrätter har antalet tingsresor minskat som en följd av möjligheten till videokonferens. Allmänt anses tillgången på videokonferensutrustningar ännu vara för liten. Det finns därför anledning att tro att möjligheterna för parter och andra att närvara vid domstolssammanträden per telefon eller via video kommer att öka . Det kan anmärkas att flertalet advokater som vi talat med inte har något att invända mot att åklagare deltar i förhandlingen via video när målet bara avser påföljdsfrågan, vilket ju inte är ovanligt. EMR ger större möjligheter för parterna att vid en huvudförhandling presentera processmaterial genom en hänvisning till handlingar i målet i stället för att muntligen redovisa innehållet i dessa. Denna möjlighet inkluderar även ljud- och bildupptagningar eller skriftliga referat av tidigare upptagen muntlig bevisning. Slutanföranden ska dock alltid hållas i muntlig form. Möjligheten att hänvisa till handlingar i målet bör Materialet kan vara skyddat av upphovsrätt. SvJT 2011 s 18 enligt motiven framförallt användas i omfattande och komplicerade mål med ett vidlyftigt skriftligt material. Användning av hänvisning till skriftlig bevisning synes variera en hel del mellan domstolarna. Erfaren- heterna visar att hänvisning ofta kan ske till skriftlig bevisning av begränsad omfattning, såsom rättsintyg, vårdnadsutredningar och liknande. När den skriftliga bevisningen är mer omfattande bör också möjlig- heterna till hänvisning kunna utnyttjas. I sådana fall kan det dock vara nödvändigt att, inte minst för nämndemännens skull, ge vissa förklaringar och läsanvisningar. I förarbetena sägs att hänvisning till ljud- och bildupptagningar bör ske restriktivt. Så har bestämmelsen också tillämpats i domstolarna. Det förefaller ha förekommit främst när det av praktiska skäl varit nödvändigt för att kunna genomföra en förhandling. Parts närvaro under uppspelning Det har av och till förekommit att särskilt åklagare, men också den tilltalade, bett att få slippa närvara vid uppspelning av förhör. Det synes dock ha varit mer vanligt vid tiden närmast efter reformens ikraftträdande. Enighet förefaller numera råda i hovrätterna om att utgångspunkten ska vara att parterna är närvarande vid uppspelningen. Undantag medges i huvudsak endast då det är en förutsättning för att en förhandling SvJT 2011 s 26 ska kunna genomföras inom rimlig tid och starka processekonomiska skäl talar för att utevaro bör tillåtas. Detta synsätt har goda skäl för sig. Frånvaro av åklagare riskerar att minska förtroendet för processen. Det kan ge intryck av att åklagaren inte tar processen i hovrätten riktigt på allvar. Dessutom talar erfa- renheten för att åklagare presterar bättre slutanföranden om de är närvarande under hela förhandlingen. Parts utevaro – förfaller överklagandet? Bestämmelsen om att överklagandet förfaller om en part som är kallad personligen inte kommer till förhandlingen i hovrätten är oförändrad. Det har dock ifrågasatts om bestämmelsen ska tolkas lika strikt som tidigare, med tanke särskilt på att den tilltalade normalt ändå inte ska förhöras på nytt i hovrätten. Enighet synes numera råda om att förfallsreglerna i princip ska tillämpas som . Det bör beaktas att det inte alltid kan antas vara till fördel för en tilltalad att ta målet i hans utevaro om han inte kommer. Har han laga förfall kan det vara bättre för honom att han efter ett beslut om att överklagandet förfaller kan få målet återupptaget. Den tilltalades personliga närvaro är ofta också nödvändig för bedömning av påföljdsfrågan. Utvidgat krav på prövningstillstånd Det kraftigt utvidgade systemet med prövningstillstånd i hovrätten har påverkat hovrätternas verksamhet i betydande utsträckning. Prövningstillstånd krävs nu i alla tvistemål och domstolsärenden som överklagas dit. För domarna i hovrätten har de nya bestämmelserna självklart inneburit att antalet tvistemålsförhand- lingar liksom antalet meddelade tvistemålsdomar har minskat betydligt och att de i ökad utsträckning ägnar sig åt att förbereda och avgöra frågor om prövningstillstånd. Det har varit svårt att få en rättvisande bild av hur systemet verkar. Det har bl.a. berott på att det funnits en misstro mot domstolsväsendets statistik. För att ta reda på hur regelsystemet faktiskt tillämpas ge- nomförde en kartläggning av samtliga meddelade beslut i fråga om prövningstillstånd . Det rörde sig om sammanlagt 817 beslut. Eftersom det normalt inte framgår på vilken grund hovrätten beviljat prövningstillstånd, har rätten under hand fått rapportera detta i undersökningen. En första iakttagelse var att statistiken inte förefaller lida av de kvalitetsbrister som antagits. Det under- lättar jämförelser över tiden och mellan hovrätterna. Materialet kan vara skyddat av upphovsrätt. SvJT 2011 s 18 Andelen beviljade prövningstillstånd var (miljömålen exkluderade). För tvistemålens del var andelen . Några dramatiska skillnader i förhållande till andra hovrätter förefaller inte finnas, även om jämförelsen lider av att det för vissa hovrätter rör sig SvJT 2011 s 27 om relativt få beslut. För del har andelen beviljade prövningstillstånd gått upp kraftigt som lagstiftningen varit i kraft. En avgörande orsak till detta är säkert ett antal avgöranden av , där HD intagit en påtagligt mindre restriktiv inställning i prövningstillståndsfrågan än hovrätterna gjorde inledningsvis. De vanligaste anledningarna till att prövningstillstånd beviljades var tveksamma bedömningar i rättsfrågor och brister i bevisvärderingen. Det kan dock ifrågasättas om inte andelen beviljade prövningstillstånd alltjämt är något lågt. I de mål som släpps upp synes ändringsfrekvensen vara mycket hög, vilket i och för sig är naturligt. Vårt intryck är att det inte sällan förekommer att hovrätten i princip knäcker målet redan vid föredragningen av frågan om prövningstillstånd. Om man då kommer fram till att tingsrätten dömt rätt leder det nog inte sällan till att prövningstillstånd vägras. Det finns anledning att understryka att det ligger i prövningstill- ståndsfrågans natur att prövningen inte ska vara alltför djupgående. Om målet måste penetreras i varje detalj för att man ska kunna avgöra om tillstånd ska ges, är nog ofta förutsättningarna för s.k. gransk- ningsdispens i själva verket uppfyllda. Vi bedömer att hovrätterna sakta men säkert är på väg mot att av såväl materiella som processekonomiska skäl i sådana fall ge tillstånd utan en så ingående prövning av tingsrättens dom. En effekt av reformen i denna del är, helt naturligt, att de genomsnittliga handläggningstiderna för inte minst tvistemål gått ner avsevärt. Frågan om prövningstillstånd avgörs normalt inom någon eller några månader. I de fall målen släpps upp bör förutsättningarna för en handläggning inom rimlig tid ha ökat. Vanligt är att tidsplan för handläggningen fastställs i samband med att prövningstillstånd medges. Av tingsrätternas uppgifter framgår att det utvidgade kravet på prövningstillstånd i hovrätten har haft betydelse även för verksamheten vid tingsrätterna. Många tingsrätter har uppgett att parter i ökad ut- sträckning begär att dispositiva tvistemål ska avgöras av tre domare. En sådan utveckling är emellertid inte tydlig i statistiken, i vart fall inte ännu, varför det är osäkert om det rör sig om en allmän trend. Det finns från domarhåll ett missnöje med regler om rättens sammansättning i dispositiva tvistemål och det inflytande som bestämmelserna ger parterna i frågan. Det är en allmän uppfattning att domstolen har en alltför begränsad möjlighet att neka en part ett avgörande med tre domare om en begäran om s.k. tresits framförs. har den s.k. behandlat frågan och i sitt betänkande Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol (SOU 2010:44) konstaterat att en mer flexibel ordning än den nu- varande skulle kunna leda till ett generellt sett bättre resursutnyttjande och snabbare avgöranden. SvJT 2011 s 28 överlåtas på tingsrätten att, mot bakgrund av målets beskaffenhet och det som parterna har anfört, av- göra när rätten vid huvudförhandlingen i tvistemål ska bestå av en respektive tre lagfarna ledamöter. Vi är för vår del inte övertygade om att det just nu är ett klokt steg att ta. Det är ingen tvekan om att den trots allt relativt låga andel prövningstillstånd som hovrätterna medger leder till höga krav på rättslig kvalité i tingsrätterna. kan dock finnas skäl för lagstiftaren att fundera på om inte målets karaktär och omfattning bör ha större betydelse för rättens sammansättning än parternas uppfattning i frågan. Reformen har inneburit att det har blivit möjligt för tingsrätterna att i vissa fall pröva ett brottmål i sak utan huvudförhandling. För att ett brottmål ska kunna avgöras på handlingarna krävs att det saknas anledning att döma till annan påföljd än böter och att en förhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utredningen i målet. Möjligheten kan inte användas om den åtalade är . I utredningen har framkommit att en betydande andel av de s.k. notariebrottmålen i tingsrätterna avgörs utan huvudförhandling och utan nämnd efter reformen. Andelen mål avgjorda utan huvudförhandling Materialet kan vara skyddat av upphovsrätt. SvJT 2011 s 18 är betydligt större än förväntat. Detta kan bero på att det är mer ovanligt än man förväntat sig att någon av parterna begär att en förhandling ska hållas. Förändringen har lett till att målen kan avgöras snabbare. En risk med förändringen är dock att notariernas utbildning påverkas på ett negativt sätt genom att de handlägger färre mål som avgörs efter huvudförhandling. För att förkorta handläggningstiderna har det införts ett krav på att tingsrätten som regel ska upprätta tidsplaner i tvistemålen.Tingsrättens skyldighet att upprätta sammanställningar av parternas ståndpunkter har också skärpts. Om det är till fördel för handläggningen ska rätten göra en sammanställning som omfattar parternas yrkanden, invändningar samt de omständigheter som dessa grundas på. Det är emellertid inget som hindrar att sammanställningen även omfattar annat, t.ex. bevisfakta och hjälpfakta. Upprättandet bör ske successivt under förberedelsen av målet och rätten har en möjlighet att förelägga parterna att lämna underlag för sammanställningen. De förändrade bestämmelserna om sammanställningar och tidsplaner i tvistemålen har påverkat arbetet vid vissa tingsrätter mer än vid andra. Många domare har egentligen inte ändrat sitt sätt att arbeta med tvistemålen. De tingsrätter som har förändrat sitt arbetssätt och i princip regelmässigt upprättar samman- ställningar och tidsplaner i målen har emellertid rapporterat flera positiva konsekvenser för målens handläggning. Det får anses önskvärt att en mer utbredd och SvJT 2011 s 29 enhetlig användning av de nya bestämmelserna kommer till stånd i tingsrätterna. En mycket intressant fråga är hur reformen påverkat parternas benägenhet att överklaga tingsrätternas avgöranden och om de processuella förutsättningarna lett till förändringar i hovrätternas prövning. Det är svårt att av statistiken dra några slutsatser av om överklagandefrekvensen förändrats, men inget tyder på att så skulle vara fallet. Antalet mål i har ökat i ungefär samma takt som målutveck- lingen i tingsrätterna i hovrättsområdet. Det förefaller således som i vart fall parternas vilja att överklaga inte påverkats av vare sig de förändrade reglerna om bevisupptagning eller om prövningstill- stånd. Av särskilt intresse är då vad hovrätterna faktisktgör med de överklagade målen. I genomförs en undersökning av ändringsfrekvensen i brottmål. I princip samtliga domar ska gås i genom. Undersökningen är nästan slutförd. har drygt 1 200 domar undersökts. Resultatet är möjligen lite överraskande. Vi var nog många som antog att EMR skulle leda till att andelen mål som ändrades av hovrätt skulle gå ner. Så förefaller det inte ha blivit. Även om jämförelser bakåt saknas har ändringsfrekvensen varit hög. I av alla brottmål har hovrätten gjort någon ändring i domslutet. Ändringarna fördelar sig enligt följande - både skuld och påföljd - endast övrigt (t.ex. skadestånd) Vid bedömningen av dessa uppgifter bör dock beaktas att hovrätten i drygt 200 brottmål avslagit en begäran om prövningstillstånd. Systematiskt skulle man kunna räkna in dessa mål i antalet fastställda domar, vilket skulle leda till en viss nedjustering av andelen ändrade. När påföljden ändrats har det i ungefär sex fall av tio lett till att påföljden sänkts eller att en lindrigare påföljd dömts ut. Mål överklagas i betydligt större utsträckning av tilltalad än av åklagare. Åklagarna har dock betydligt högre andel bifallna överklaganden. Materialet kan vara skyddat av upphovsrätt. SvJT 2011 s 18 Skälen för hovrättens ändring har också undersökts. Följande skäl för ändring är vanligast - annan rättslig bedömning av skuldfrågan - annan bedömning av påföljdsfrågan - nya omständigheter i påföljdsdelen SvJT 2011 s 30 Det kan noteras att ny avgörande bevisning förefaller mycket ovanligt. Det anförs som skäl i färre än av de ändrade domarna. Även om man ska vara försiktig med att dra alltför långtgående slutsatser av en undersökning av detta slag och någon tid för analys ännu inte medgetts kan i vart fall noteras att betydelsen av hovrättspröv- ningen inte ska underskattas. EMR-reformen var starkt ifrågasatt inför ikraftträdandet, särskilt från advokathåll och kritik förekommer fortfarande. Vår bedömning är dock att den i allt väsentligt fallit väl ut. Den har också såvitt kan bedömas, trots sin omfattning, genomförts på ett utmärkt sätt inom domstolar. En grundläggande avsikt med förändringarna var att tyngdpunkten i rättsskipningen skulle förskjutas mot tingsrätten. Detta förefaller ha infriats. För brottmålens del är det enligt vår uppfattning en påtaglig fördel att prövningen grundas på förhören i tingsrätten, men med generös tillämpning av möjligheterna att ställa nya frågor när det finns skäl för det. För tvistemålens del kan möjligen ifrågasättas om andelen prövningstillstånd alltjämt är alltför låg, men i grunden är det rätt att prövningen i hovrätten begränsas. Reformen har lett till att handläggningstiderna i hovrätterna förkortats, vilket är mycket positivt. Det är också positivt att personer som ska höras i rätten, något som ofta är en stor påfrestning, i princip bara behöver uppträda i en instans. Man kan naturligtvis ifrågasätta om inte en generell reglering med prövningstillstånd också för alla brottmål skulle ha varit en mer naturlig väg att gå. Det synes vara det internationellt sett vanligaste sättet att begränsa prövningen i överrätt. bör en sådan lösning enligt vår mening övervägas. Med tanke på att ändringsfrekvensen i hovrätten, enligt undersökning, trots allt är så hög är det vår bedömning att EMR bör mer grundligt utvärderas innan den vägen beträds. Att tekniken fungerar så väl som den gör är mycket glädjande. Många domare har uppgett att de har blivit positivt överraskade över hur bra inspelningarna är. Det är inte heller ovanligt att hovrättsdomare anser sig ha fått bättre möjligheter att göra bevisvärderingen från videouppspelningarna än vad de hade vid live-förhör. Vår bedömning är att den eventuella försämring som det kan innebära att ta del av ett förhör genom videouppspelning mer än väl uppvägs av att kvalitén på förhöret normalt är bättre genom att det ligger närmare händelsen och inte påverkas av att ett tidigare förhör hållits inför rätten. Detta är dock ett forskningsfält som fortsatt bör exploateras. Även övriga processuella förändringar, bl.a. möjligheten att avgöra vissa brottmål på handlingarna, ökad möjlighet till videokonferenser och hänvisningar samt kraven på tidsplaner och sammanställningar SvJT 2011 s 31 har i huvudsak varit lyckosamma. De har inte minst lett till att handläggningstiderna har kunnat förkortas, vilket enligt vår bedömning är en utomordentlig viktig kvalitetsaspekt. Allt är dock naturligtvis inte rosenrött. Det är vår bedömning att regeringen bör initiera en mer generell utvärdering av reformen. Inte minst med tanke på reformens omfattning förefaller det väl motiverat. Materialet kan vara skyddat av upphovsrätt. Granskning av beslut om prövningstillstånd i – 2 (19) Är statistiken i tillförlitlig?......................................................... Andel meddelade prövningstillstånd ................................................. Skäl att bevilja prövningstillstånd .................................................... Är statistiken i tillförlitlig?......................................................... Andel meddelade prövningstillstånd ................................................. 4.2.4 Övriga hovrätter...................................................................................... Skäl att bevilja prövningstillstånd ................................................... 4.4.1 Processuella frågor .................................................................................. 4.4.2 Materiella frågor ..................................................................................... Skäl att bevilja prövningstillstånd i respektive måltyp .......................... 4.5.4 Övriga mål och ärenden ............................................................................ Skäl att bevilja prövningstillstånd – särskilt om granskningsfallen och de 4.6.2 De extraordinära fallen ............................................................................. 3 (19) 1.1 Är statistiken i tillförlitlig? Inget har framkommit som tyder på att statistiken i SIV1 skulle vara felaktig i nå- got väsentligt avseende. 1.2 Andel meddelade prövningstillstånd Andelen meddelade prövningstillstånd i och ok- tober uppgick till . Om miljömålen exkluderas var siffran . Andelen beviljade prövningstillstånd varierade mellan avdelningar från . Partiellt prövningstillstånd meddelades i mycket begränsad utsträckning. Statistik , dvs. från att EMR-reformen (prop. 2004/05:131 En modernare rättegång) trädde i kraft, visar att prövningstillstånd beviljas i i högre utsträckning . Ett frågetecken bör dock sättas kring tillförlitligheten av äldre statistik. Andelen meddelade prövningstillstånd vid landets övriga hovrätter under sep- tember och varierade mellan 22,8 och 34,2 procent.2 Den vanligaste grunden för prövningstillstånd i var ändringsdispens som tillämpades i av alla beslut. Härefter följde gransknings- dispens som förekom i , prejudikatdispens i och ex- traordinär dispens i av besluten. I drygt var femte avgörande tilläm- pades mer än en grund för prövningstillstånd. Tillämpningen av tillståndsgrunderna skiljde sig åt mellan de olika måltyperna. Granskningsdispens tillämpades t.ex. i mer än hälften av besluten i tvistemål men i endast ca en fjärdedel av besluten i brottmål. Prejudikatgrunden förekom i av besluten i miljömål, att jämföra med av be- sluten i brottmål. 1SIV är en för alla domstolar gemensam databas med målstatistik. Uppgifterna i kommer från domstolarnas målhanteringssystem och läses över till databasen . 2Statistiken för övriga hovrätter kommer från , vars tillförlitlighet såvitt avser dessa domsto- lar inte har kunnat bedömas inom ramen för denna granskning. 4 (19) 1.4 Skäl att bevilja prövningstillstånd Följande kategorier av skäl att meddela prövningstillstånd har visat sig före- komma ofta. -Ändrade processuella förutsättningar Här avses att den processuella ramen har förändrats efter underinstan- sens avgörande p.g.a. att nya yrkanden, omständigheter eller bevisning har tillkommit i hovrätten. En rad processuella fel av olika slag har förekommit, såsom att underin- stansen har underlåtit att pröva yrkanden, missuppfattat parternas in- ställning, dömt över icke åberopade grunder, inte fullt ut tagit del av pro- cessmaterialet, felaktigt avvisat stämningsansökningar och bevisning samt vidtagit tvivelaktiga handläggningsåtgärder. -Felaktig eller tveksam bedömning i en rättslig fråga Inom denna kategori återfinns felaktiga, tveksamma och svåra bedöm- ningar av materiella rättsfrågor och även prejudikatfallen. Felaktig eller knapphändig bevisvärdering från underinstansens sida faller inom denna kategori. -Brister avseende avgörandets utformning Det rör sig här om oklarheter och brister beträffande domslut och dom- skäl, såsom allt för knapphändiga motiveringar samt bristfälliga rättsliga resonemang och analyser, liksom brister i redovisningen av grunder och processmaterial. Av dessa kategorier avser de två förstnämnda närmast bedömningar i processu- ella frågor medan de tre sistnämnda i huvudsak berör materiella spörsmål. När det gäller skälen för prövningstillstånd förefaller tyngdpunkten ligga i materiella bedömningar. 5 (19) Ikraftträdandet av EMR-reformen innebar omfattande ändringar av . Bland annat utvidgades systemet med prövnings- tillstånd i hovrätten till att omfatta alla tvistemål och domstolsärenden som överklagas från tingsrätt till hovrätt. Tillämpningen av de nya bestämmelserna om prövningstillstånd i hovrätten har behandlats av i ett antal avgöranden3 och varit föremål för diskussion i såväl doktrin som internt inom hovrätterna. Vid ett presidentmöte diskuterades statistik avseende pröv- ningstillstånd i hovrätterna. Statistiken antydde att det rådde påtagliga skillnader mellan hovrätterna i fråga om andelen meddelade prövningstillstånd. Av denna anledning tillsattes en arbetsgrupp som bl.a. skulle bevaka frågor om prövnings- tillstånd. Arbetsgruppen tog fram ett diskussionsunderlag som presenterades vid presidentmötet . I underlaget ifrågasattes tillförlitligheten av statistiken i bl.a. p.g.a. att systemet inte ansågs anpassat för registrering av blandade beslut, dvs. då prövningstillstånd meddelas i endast en av flera delar eller ytterli- gare något beslut, utöver det om prövningstillstånd, fattas.