sou · H1B365 · 2013-09-16 00:00:00 — Kravet i artikel 49.3 om att institut som auktoriserats i andra medlemsländer inte ska behandlas mer restriktivt jämfört med nationellt auktoriserade institut, liksom kravet i artikel 43.2 om att säkerhetsåtgärder inte får leda till att borgenärer i värdlandet ges företräde framför borgenärer i andra länder, är tillgodosett genom grundlagens krav på att domstolar och förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet beaktar allas likhet inför lagen samt iakttar saklighet och opartiskhet (se 1 kap. 9 § regeringsformen). Den enligt artiklarna 41 och 45 för något förändrade skyldigheten att underrätta behöriga myndigheter i hemlandet om vidtagna åtgärder och skyldigheten att samarbeta med behöriga myndigheter i andra länder ryms inom samarbetsskyldighet enligt 13 kap. 6 a § och 15 kap. 5 § LBF och 10 kap. 9 § kapitaltäckningslagen. Bestämmelsen i 15 kap. 5 § LBF bör dock justeras genom ett tillägg om att de åtgärder som vidtas och den efterföljande underrättelse om vidtagna åtgärder ska ske utan otillbörligt dröjsmål. I fråga om de nya hänskjutandebestämmelserna i artikel 41.2 och 43.5 konstateras följande. Vid genomförandet av omnibusdirektivet i svensk rätt anförde regeringen att det av lag bör framgå i vilka fall som har möjlighet att hänskjuta frågor till för tvistlösning (jfr prop. 2011/12:70). Kreditinstitutsdirektivets bestämmelser om hänskjutande genomfördes i LBF och kapital- täckningslagen genom två nya bestämmelser (13 kap. 6 b LBF och 10 kap. 9 a § kapitaltäckningslagen). Dessa lagrum anger i vilka fall som får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES, till för tvistlösning. Artikel 41.2 och 43.5 bör genomföras genom att nu nämnda lagrum utökas till att omfatta även dessa artiklar. Det är ännu oklart som de ändringar som vidtagits i artiklarna 41, 43 och 49 CRD 4 ska börja tillämpas. Ändringarna i denna del bör därför träda kraft vid det datum som regeringen bestämmer. 9.6Rätt att begära rapporter från och genomföra inspektioner av filialer till utländska institut Utredarens förslag: rätt att inspektera och begära information av filialer till utländska kreditinstitut ska omfatta samtliga utländska kreditinstitut som inrättat filial i landet. Innehållet i direktivet: I artikel 52.3 som är ny, anges att behöriga myndigheter i värdlandet ska ha rätt att inspektera och begära information om verksamhet som institut bedriver i landet genom filialer. Sådana tillsynsåtgärder ska kunna tillgripas när värdlandets behöriga myndigheter anser att det behövs med hänsyn till den finansiella stabiliteten i värdlandet. Värdlandets myndigheter åläggs enligt samma artikel att inför inspektionen konsultera hemlandets behöriga myndigheter och efter att inspektionen utförts informera myndigheterna i hemlandet om vad som framkommit vid under- sökningen. Informationen ska enligt artikel 52.4 inhämtas och inspektioner utövas i enlighet med det lands lagar och bestämmelser där inspektionen utförs eller informationen inhämtas. I artikel 40 finns en ytterligare bestämmelse om rätt för den behöriga myndigheten att begära information från filialer inom dess territorium. Artikeln innebär att värdlandets behöriga myndigheter har rätt att begära att alla kreditinstitut som har filialer inom dess territorium lämnar periodiska rapporter om sin verksamhet i värd- landet. Artikel 40 fanns även direktiv men bestämmelsen har i förhållande till dess motsvarighet i det äldre direktivet justerats i fråga om för vilka ändamål värdlandets behöriga myndigheter får kräva sådana rapporter. 19 Enligt artikel 40 ska sådana rapporter få krävas för informations- eller statistikändamål, för att kunna ta ställning till om en filial i enlighet med artikel 51.1 är att betrakta som betydande, eller för tillsynsändamål i enlighet med direktivets artiklar 40-46.20 Av artiklarna 151 och 152 följer att de ändringar som skett i 19Enligt artikel 29 kreditinstitutsdirektiv får värdlandet föreskriva skyldighet för alla kreditinstitut som har filial på dess territorium att för dels statistiska ändamål, dels i syfte att utöva tillsyn över likviditeten, kräva periodiska rapporter om verksamheten i värdlandet. 20Artikel 40-46 inbegriper värdlandets behöriga myndigheters rätt vidta säkerhetsåtgärder för att skydda bland annat den finansiella stabiliteten i värdlandet (se artikel 43), samt värdlandets rätt att förhindra överträdelser inom sitt territorium (se artikel 44, vilken motsvaras av artikel 34 kreditinstitutsdirektiv). artikel 40 jämfört med dess motsvarighet direktiv ska börja tillämpas från det datum som kravet på likviditetstäckning börjar tillämpas i enlighet med den delegerade akt som införs som bindande standard i enlighet med artikel 460 i CRR. Skälen för utredarens förslag: I svensk rätt, 13 kap. 3 och 4 §§ LBF, finns en vidsträckt rätt för att begära information från och inspektera kreditinstitut och utländska kredit- institut som har inrättat filial i landet. Bestämmelserna i 13 kap. LBF ger intryck av att denna befogenhet såvitt avser utländska kredit- institut endast gäller i förhållande till utländska kreditinstitut som inte hör hemma inom EES. Både 13 kap. 3 och 4 §§ föreskriver nämligen en rätt för inspektionen att inhämta upplysningar respektive genomföra undersökningar hos kreditinstitut och sådana utländska kreditinstitut som inrättat filial enligt 4 kap. 4 § LBF, närmare bestämt endast andra utländska kreditinstitut än sådana som hör hemma inom EES. Å andra sidan ska bestämmelserna i i tillämpliga delar även gälla för utländska företags verksamhet i , oberoende av om företaget hör hemma inom eller utanför EES (se 1 kap. 2 § LBF), vilket kan uppfattas som att bestämmelserna om kreditinstitut i 13 kap. LBF ska tillämpas på filialer oberoende av om det utländska kreditinstitut hör hemma inom eller utanför EES. Den EU-rättsliga regleringen gör i denna del inte någon åtskillnad för om det är fråga om filialer till utländska kreditinstitut inom eller utanför EES, utan relevanta artiklar i både kredit- institutsdirektiv och CRD 4 avser alla utländska kreditinstitut. Regleringen i 23 kap. LVM om rätt att vidta inspektioner och begära information från utländska företag som har tillstånd att driva verksamhet från filial i , gör inte heller någon skillnad på om det utländska företaget är verksamt inom eller utanför EES. Om filialer till utländska kreditinstitut inom EES inte omfattas av bestämmelserna i 13 kap. 3 och 4 §§ LBF saknas möjlighet att utöva en effektiv tillsyn över reglernas efterlevnad. Det kommer inte heller finnas möjlighet för att inhämta information från filialerna m.m. på det sätt som föreskrivs i direktivet. Mot denna bakgrund bör bestämmelserna i 13 kap. LBF ändras så att det inte råder någon tvekan om att rätten att begära information och genomföra inspek- tioner gäller i förhållande till alla utländska kreditinstitut som inrättat filial i landet. Vad därefter gäller frågan om för vilka syften information får begäras kan följande konstateras. med direktivet ska kunna bedöma den verksamhet som i landet utövas av filialer tillhörande utländska institut, behöver information om den verksamhet som dessa filialer utövar i landet. De justeringar som skett i artikel 40 jämfört med motsvarande artikel direktiv, och den nya rätten till informationsinhämtande i artikel 52.3, är därför inte av den art att de medför ett behov att ändra rätt att i enlighet med 13 kap. 3 § LBF kräva att utländska kreditinstitut som inrättat filial i landet lämnar upplysningar om den verksamhet som bedrivs. Det senare ledet i artikel 52.3, om skyldigheten att inför en inspektion konsultera behöriga myndigheter i hemlandet och informera om resultatet av gjorda undersökningar, behandlas i betänkandets avsnitt 10.3.1. Utredarens förslag: Bestämmelserna om nya krav på behöriga myndigheter såvitt avser metoder för tillsynens utövande m.m. bör inte regleras i lag utan i föreskrifter meddelade av regeringen. Utredarens bedömning: Behöriga myndigheters skyldigheter att i enlighet med artikel 97.5 utbyta information med ryms inom gällande rätt. Metoder för att utvärdera instituten I artikel 97.1 föreskrivs att behöriga myndigheter ska granska de styrformer, strategier, metoder och rutiner som instituten infört för att uppfylla kraven i direktivet och CRR, samt utvärdera a)de risker som instituten är eller kan vara exponerade emot, b)den risk som ett institut utgör för det finansiella systemet med beaktande av identifieringen och mätningen av systemrisker enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1093/2010 eller, i förekommande fall, och c)risker som påvisats vid stresstester med beaktande av arten, omfattningen och komplexiteten hos kreditinstitutets verksamhet. Artikel 97.1 baseras huvudsakligen på artikel 124 kredit- institutsdirektiv men bestämmelsen har utökats genom det som anges i led b) och c). Artikel 97.3 anger i likhet med artikel 124.3 direktiv att behöriga myndigheter på grundval av den översyn och utvärdering som avses i punkt 1 ska fastställa om de styrformer, strategier, processer och rutiner som instituten infört för att följa direktivet och den kapitalbas och likviditet de förfogar över är tillräckliga för att säkerställa en sund hantering och täckning av de risker som de är exponerade för. Bestämmelsen har i förhållande till direktiv utökats genom att det numera anges att behöriga myndigheter även ska fastställa om instituten har tillräcklig likviditet, men i övrigt är bestämmelsen oförändrad. Artikel 97.4 innehåller en nyhet i för- hållande till dess motsvarighet kreditinstitutsdirektiv21 genom att CRD 4 uppställer krav på årlig utvärderingen endast av de institut som enligt artikel 99.2 omfattas av ett särskilt tillsynsprogram. Artikel 97.5 är ny och innebär att om en utvärdering av ett institut utvisar att institutet kan utgöra en systemrisk enligt artikel 23 i för- ordning (EU) nr 2010/1093, ankommer det på behöriga myndigheter att informera om detta. Vid den granskning som ska utföras enligt artikel 97, ska myndig- heterna beakta de tekniska kriterier som framgår av artikel 98.22 Artikel 98 innebär jämfört med dess motsvarighet direktiv nya kriterier för hur tillsynsutvärderingen ska utövas. En översyn och utvärdering ska utöver tidigare krav numera även -omfatta det geografiska området för institutets exponeringar, institutets affärsmodell och bedömningen av systemrisker i enlighet med de kriterier som fastslås i artikel 97 (artikel 98.1 h-j), -beakta institutens exponering för en alltför låg bruttosoliditet, som avspeglas i indikatorerna för en låg bruttosoliditet, inklusive den bruttosoliditet som fastställs i enlighet med artikel 429 21Motsvarande artikel kreditinstitutsdirektiv återfanns i artikel 124.4. 22Artikel 98 baseras huvudsakligen på bilaga XI till kreditinstitutsdirektiv, med undantag för artikel 98.5 som tidigare reglerades i artikel 124.5 kredit- institutsdirektiv. Bestämmelserna i dess lydelse enligt kreditinstitutsdirektiv har genomförts på det sätt som framgår av prop. 2006/07:5 sid 342 ff. och prop. 2010/11:110 sid. 96. CRR, varvid de behöriga myndigheterna ska beakta institutens affärsmodell (artikel 98.6) och, -inbegripa institutens företagsstyrning, företagskultur och företags- värden och den förmåga som ledamöterna i ledningsorganet har att utföra sitt uppdrag, varvid de behöriga myndigheterna åtminstone ska ha tillgång till dagordningar och andra dokument från lednings- organets och kommittéernas möten samt resultaten från interna eller externa utvärderingar av ledningsorganets funktion. (artikel 98.7). Artikel 98.5 motsvaras av artikel 124.5 kreditinstituts- direktiv. Bestämmelsen anger när det ska krävas åtgärder med anledning av en utvärdering av institutens exponering för ränterisker i samband med andra verksamheter än handel. anges att åtgärder ska vidtas åtminstone beträffande institut vars ekonomiska värde minskar med mer än motsvarande av deras kapitalbas till följd av en plötslig eller oväntat förändring av räntenivåerna med 200 räntepunkter eller en sådan förändring som definieras i EBA:s riktlinjer. I artikel 103 anges att om behöriga myndigheter vid sin utvärdering av instituten konstaterar att institut med likartade riskprofiler, såsom likartade affärsmodeller eller likartat geografiskt område för exponeringar, är eller kan bli exponerade för likartade risker eller utgör liknande risker för det finansiella systemet, kan de tillämpa den översyns- och utvärderingsprocessen som avses i artikel 97 för dessa institut på ett likartat eller identiskt sätt. Medlemsstaterna ska se till att de behöriga myndigheterna har de rättsliga befogenheter som krävs för att ålägga krav i enlighet med direktivet eller CRR på ett likartat eller identiskt sätt, särskilt tillsynsbefogenheterna enligt artiklarna 104-106. Den typ av institut som avses kan fastställas enligt kriterierna i artikel 98.1 j, det vill säga utifrån en bedömning av systemrisker i enlighet med kriterierna i artikel 97. I artikel 103.2 åläggs behöriga myndigheter att underrätta om artikel 103.1 tillämpas. ska i sin tur utöva tillsyn över behöriga myndigheters utövande av tillsynen och utfärda riktlinjer om hur liknande risker ska bedömas i syfte att säkerställa en enhetlig tillämpning av artikel 103.1. Riktlinjerna ska antas i enlighet med artikel 16 i förordning (EU) nr 1093/2010. Artiklarna 97 och 98 har i förhållande till dess motsvarighet direktiv även reviderats till följd av att regelverket omarbetats. Artikel 100, som också är ny, anger att behöriga myndigheter som stöd för den utvärdering och översyn som ska göras enligt artikel 97, när så är lämpligt men minst ska genomföra stresstester på de institut som står under deras tillsyn. Enligt artikel 100.2 ska i enlighet med artikel 16 i förordning (EU) nr 1093/2010 utfärda rikt- linjer i syfte att säkerställa att behöriga myndigheter vid utförandet av stresstester använder sig av gemensamma metoder. Institut som omfattas av särskilda tillsynsprogram Artikel 99 om program för tillsynsgranskning är ny. Bestämmelsen innebär att behöriga myndigheter, för de institut som står under deras tillsyn, minst en gång ska anta s.k. tillsynsprogram. Programmen ska utformas med beaktande av den utvärdering som skett enligt artikel 97 och bl.a. innehålla information om hur de behöriga myndigheter avser att genomföra sitt uppdrag och vilka institut som kan bli föremål för utökad tillsyn. Artikel 99.2 anger att följande institut ska omfattas av tillsyns- programmen: resultaten från stresstesterna som avses i artiklarna 98.1 a och och 100, eller resultatet från översynen och utvärderingen enligt artikel 97 tyder på betydande risker för den ekonomiska ställningen eller bristande efterlevnad av de krav som följer enligt direktivet eller förordningen, 2.institut som utgör en systemrisk för det finansiella systemet, 3.andra institut som behöriga myndigheter bedömer vara i behov av ett sådant program. I artikel 99.3 föreskrivs ett antal åtgärder som vid behov ska vidtas mot de institut som omfattas av tillsynsprogrammen. I bestämmelsen anges bl.a. fler inspektioner, ständig närvaro hos institutet från de behöriga myndigheternas sida, eller krav på mer frekventa rapporter från institutet. Artikel 99.4 fastslår att ett tillsynsprogram som antagits av behörig myndighet i hemlandet, inte ska inkräkta på värdlandets behöriga myndigheters rätt att i enlighet med artikel 52.3 utföra inspektioner av den verksamhet som filialer bedriver i värd- landet. Anvisningar om översyn av tillstånd att använda interna metoder Artikel 101.1-4 innehåller nya krav på behöriga myndigheters löpande tillsyn av institut som fått tillstånd att använda sig av interna metoder för att beräkna kapitalbaskraven. Enligt artikel 101.1 ska de behöriga myndigheterna med jämna mellanrum åtminstone granska hur institut uppfyller ställda krav när det gäller kraven på metoder som kräver tillstånd från de behöriga myndigheterna innan de används för att beräkna kapitalbaskraven i enlighet med del tre i CRR. De behöriga myndigheterna ska särskilt uppmärksamma förändringar i institutets affärsverksamhet och hur interna metoder tillämpas på nya produkter. Om det framkommer att instituts interna metoder innebär väsentliga brister i fråga om förmågan att identifiera risker, ankommer det på behöriga myndigheter att säker- ställa att metoderna åtgärdas eller vidta nödvändiga åtgärder för att minska följderna av dem. Sådana åtgärder kan exempelvis bestå i att införa högre multiplikationsfaktorer eller införa kapitaltillägg, eller vidta andra lämpliga effektiva åtgärder. Om en intern marknadsriskmodell leder till upprepade över- skridanden av bestämmelserna i artikel 355 i CRR, vilket tyder på att modellen inte är eller är exakt, ska behöriga myndig- heter återkalla tillståndet att använda sig av en viss metod, eller vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att metoden förbättras (se artikel 101.3). Artikel 101 (4) föreskriver att om ett institut fått tillstånd att använda sig av en metod, som inte längre uppfyller tillämpliga krav, ska behöriga myndigheter kräva att institutet -visar att de brister metoden innebär endast är av ringa betydelse, eller -presenterar en åtgärdsplan för att återställa att kraven följs och ange en tidsfrist för när planen ska genomföras. Om behöriga myndigheter bedömer att det är osannolikt att den åtgärdsplan som presenteras leder till att kraven kommer att uppfyllas, eller att tidsfristen för dess genomförande inte är tillfredställande, ska myndigheten kräva förbättringar av planen. Om det är osannolikt att institutet inom en lämplig tidsfrist åter kommer att uppfylla gällande regler eller inte på ett tillfredsställande vis lyckas visa att konstaterade brister är av endast ringa betydelse, ska tillståndet att använda sig av metoden återkallas, eller begränsas till områden där en efterlevnad kan uppnås inom en lämplig tidsfrist. Artikel 101.5 är också ny. Bestämmelsen anger att i syfte att främja en enhetlig sundhet i de interna metoderna ska analysera de metoder som används av instituten och i enlighet med artikel 16 förordningen (EU) nr 1093/2010 utveckla riktlinjer med riktmärken (benchmarks) på grundval av utförd analys. Behöriga myndig- heter åläggs att vid sin tillsyn av institutens interna metoder beakta EBA:s analys. 9.7.2Utredarens förslag och bedömning Den granskning och de åtgärder som behöriga myndigheter ska utöva respektive vidta enligt artiklarna 97-99 utgör i varierande utsträckning anvisningar om hur behöriga myndigheter ska utöva tillsyn över instituten. De justeringar som gjorts i artikel 97 jämfört med artikel 124 direktiv innebär bland annat en uttrycklig skyldighet för behöriga myndigheter att vid utvärderingen av instituten även beakta de risker som ett institut utgör för det finansiella systemet, det vill säga utsätter det finansiella systemet för. Om ett institut kan orsaka systemrisk i enlighet med artikel 23 i förordning (EU) nr 1093/2010, ankommer det på behöriga myndig- heter att omgående underrätta om detta. När behöriga myndigheter därefter bedömer om institutets eller institutens styr- former, kapitalbas och likviditet m.m. är tillräckliga, ska bedömning liksom baseras på de risker som institutet är exponerade för (coverage of their risks). Detta innebär ingen förändring jämfört med (se artikel 97.3 i CRD 4 jämfört med artikel 124.3 kreditinstitutsdirektiv). Vid genomförandet av direktiv i svensk rätt ansåg regeringen att detaljerade reglerna om hur ofta tillsynen ska ske och vad den ska omfatta inte bör framgå av lag utan regleras igenom före- skrifter på lägre nivå. Närmare bestämmelser om tillsyn har därför genomförts i bl.a. kapitaltäckningsförordningen (se 29 och 30 §§). De justeringar av behöriga myndigheters tillsyns- metoder som tillkommit genom CRD 4 bör i linje med tidigare överväganden genomföras i svensk rätt genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Behov av särskilda genomförandeåtgärder för att säkerställa en rätt för att i enlighet med artikel 103 gentemot berörda institut fatta identiska eller likartade beslut om ingripande bedöms inte föreligga. Inget i svensk rätt hindrar inspektionen från att fatta sådana beslut. Artikeln framstår i stället närmast som ett förtydligande om att behöriga myndigheter ska ha möjlighet att göra sådana likartade bedömningar. Den för utökade skyldigheten att i enlighet med artiklarna 97.5 och 103.2 underrätta om en utvärdering visar att ett institut kan orsaka systemrisk, respektive om inspektionens tillämpning av artikel 103, ryms inom skyldighet att i enlighet med 1 kap. 9 § förordningen om bank- och finansierings- rörelse respektive 26 a § kapitaltäckningsförordningen underrätta i den utsträckning som följer av kreditinstitutsdirektivet. 9.8Institutens administrativa förfaranden för intern kontroll Utredarens förslag: Artikel 4.5 andra meningen och artikel 4.6 ska inom ramen för befintliga bemyndiganden genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Direktivets innehåll: Enligt artikel 4.5 andra meningen ska medlems- staterna säkerställa att det finns interna kontrollrutiner, administrativa förfaranden och redovisningsförfaranden för instituten så att det är möjligt att kontrollera att reglerna följs. Av artikel 4.6 framgår att medlemsstaterna ska se till att instituten dokumenterar alla sina transaktioner, system och rutiner som omfattas av CRD 4 och CRR på ett sådant sätt att de behöriga myndigheterna alltid kan kontrollera att de krav som ställs på instituten uppfylls. Skälen för utredarens förslag: I 6 kap. 2 § LBF och 8 kap. 4 § LVM ställs krav på instituten att ha en tillfredsställande intern kontroll samt att de ska kunna identifiera, mäta, styra och internt rapportera och ha kontroll över de risker som dess rörelse är för- knippad med.23 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmelser får med stöd av 16 kap. 1 § LBF respektive 8 kap. 42 § LVM meddela ytterligare föreskrifter om vilka åtgärder som instituten ska vidta för att uppfylla lagens krav på riskhantering. 23 Den närmare innebörden av rörelsereglerna i 6 kap. LBF framgår av prop. 2002/03:139 sid 273 ff. De nya krav som artiklarna 4.5 andra meningen och 4.6 CRD 4 ställer på medlemsstaterna bör inom ramen för befintliga bemyndigan- den genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. 9.9Särskilda krav på offentliggörande Utredarens förslag: Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om , på vilken plats och med vilka intervall institut ska offentliggöra informationen i enlighet med del 8 i CRR. ska åläggas att offentliggöra information som rör dess rätts- liga struktur, styrning och organisationsstruktur för gruppen. ska bemyndigas att meddela närmare före- skrifter om den information som moderföretagen ska offentlig- göra. Direktivets innehåll: Artikel 106.124 anger att behöriga myndig- heter ska ha befogenhet att kräva att instituten 1.offentliggör den information som avses i del åtta i förordningen mer än en gång och sätter tidsfrister för offentliggörandet, 2.använder specifika medier och platser för offentliggörande av annan information än årsredovisningen. Enligt artikel 106.2 ska behöriga myndigheter dessutom kunna kräva att moderföretag25 offentliggör, i fullständig form eller i form av hänvisningar till likvärdig information, en beskrivning av moder- företagets rättsliga struktur, samt lednings- och organisationsstruktur för den grupp av institut som avses i artiklarna 14.3, 74.1 och artikel 109.2. Skälen för utredarens förslag: Innehållet i artikel 106 bör ses mot bakgrund av att CRR och dess reglering om institutens skyldighet att 24 Artikel 106 baserar sig delvis på artikel 149 direktiv, som enligt artikel 39 i kapitalkravsdirektivet även ägde tillämpning på värdepappersinstitut. Innehållet i artikel 101.2 är emellertid nytt. 25 Moderföretag definieras i artikel 4.60 CRR.