sou · H1B353 · 2013-06-28 00:00:00 — När informationen av någon anledning inte kan lämnas till pati- enten bör den i stället normalt lämnas till en närstående (2 b § andra stycket HSL). föreslår i sitt delbetänkande Patientlag (SOU 2013:02) som lämnades en ny patientlag, där bestämmelser från hälso- och sjukvårdslagen som tydliggör pati- enters möjligheter till inflytande i hälso- och sjukvården eller som 2009/10:67 s. 77. 2009/10:67 s. 77. 2009/10:67 s. 49. 2009/10:67 s. 49 f. har direkt betydelse för vårdens utformning ska samlas. I den nya patientlagen föreslås att patienten, när det är aktuellt, ska få in- formation om möjligheten att välja vårdgivare och utförare av offent- ligt finansierad hälso- och sjukvård. Utredningen föreslår att när det gäller individuellt anpassad information till patienten ska be- stämmelserna om sådan information ändras i patientsäkerhetslagen och hälso- och sjukvårdslagen så att dessa lagar i stället hänvisar till vad som ska gälla beträffande information till patienter i patient- lagen. När det gäller primärvården är landstingen enligt 5 § HSL skyl- diga att organisera primärvården så att alla som är bosatta inom ska kunna välja utförare av hälso- och sjukvårdstjänster samt få tillgång till och välja en fast läkarkontakt (det obligatoriska vårdvalssystemet). får, enligt hälso- och sjukvårds- lagen, inte begränsa den enskildes val till ett visst geografiskt om- råde inom . När har beslutat att införa vård- valssystem ska LOV tillämpas. Av 9 kap. 1 § LOV framgår att landstingen som upphandlande myndighet har en skyldighet att lämna information till enskilda om de vårdgivare som ingår i ett vårdvalssystem i primärvården. Detta innebär dock inte någon be- gränsning i vårdgivarens skyldighet att lämna individuellt anpassad information även om valmöjligheterna inom primärvården.7 8.4Tillgång till information i praktiken 8.4.1Tillgång till information på hälso- och sjukvårdens samt område Det finns ett lagstadgat krav på att lämna individuellt anpassad information till patienter enligt hälso- och sjukvårdslagen och pati- entsäkerhetslagen. Vid sidan av denna lagreglerade individuella information finns vissa generella informationsmöjligheter för pati- enter. Landstingens webbplats uppger att den erbjuder både kvalitetssäkrad och användarvänlig information och tjänster som underlättar kontakter med vården. Man kan bl.a. söka, hitta och jämföra vård i hela . 2009/10:67 s. 49. SKL driver en nationell databas, i vården. Databasen följer tillgängligheten i primärvården hos vårdcentraler eller mot- svarande avseende telefontillgänglighet och läkarbesök samt i den specialiserade planerade vården avseende besök, operation och åt- gärd.8 Det är möjligt att i databasen söka information om vilken vårdgivare som har kortast väntetid, vilket kan vara ett stöd för patienter som önskar utnyttja möjligheten att välja vårdgivare. SKL och ger ut rapporten jämfö- relser där bl.a. vård och omsorg om äldre jämförs utifrån 31 indikatorer. Rapporten tar upp personalens bemötande, personal- kontinuitet och kundnöjdhet (nöjd-kund-index). Redovisningen sker på nivå men det går inte att utläsa resultaten för enskilda vårdgivare. har uppdraget att utveckla ett nationellt system för öppna jämförelser inom kommunernas vård och omsorg om äldre samt landstingens hemsjukvård. Uppdraget består av fem olika deluppdrag, där den s.k. Äldreguiden utgör ett av uppdragen. kommer Äldreguiden enbart att rikta sig till äldre och deras närstående och innehålla lättillgänglig och överskådlig information på kommun- och enhetsnivå. Äldre- guiden ska bl.a. vara vägledande vid val av hemtjänst eller särskilt boende. Leverantörer med få brukare finns inte med i Äldreguiden. konstaterar i sitt delbetänkande att den information som finns tillgänglig i mångt och mycket är av övergripande natur. Lättillgänglig information om vårdens kvalitet och resultat, nedbrutet på verksamhetsnivå, saknas till stor del. Sådan information är emellertid av stor betydelse för patienter som exempelvis befinner sig i en valsituation och ska väga olika alter- vårdgivare mot varandra. Brist på kvalitetssäkrad informa- tion från offentliga aktörer såsom myndigheter eller landsting kan leda till att patienter på egen hand skapar plattformar för att jäm- föra vård eller dela med sig av sina egna omdömen. Exempel på detta är s.k. ratingsajter på webben.9 Enligt utredningen kan rating- sajter vara bra och ha ett värde för patienterna. Det är dock viktigt att detta inte är den enda informationskällan för de enskilda. 9Patientlag, SOU 2013:2, s. 65. 8.4.2Hur informationen lämnas till de enskilda Kommunernas information till brukarna När det gäller kommunens information till brukarna enligt LOV ska den säkerställa konkurrensneutraliteten. När det gäller tjänster inom socialtjänstområdet är det i praktiken biståndshandläggaren som ger brukarna information om valfrihetssystemet och dess ut- förare. Handläggaren ska förutom att informera brukaren även stödja brukaren i valet av utförare. Detta ställer krav på handlägga- ren att ge brukaren likvärdig och tydlig information om de olika utförarna.10 Det får konstateras att det är en svår utmaning för bi- ståndshandläggarna att i en sådan situation vara konkurrensneutrala och ge adekvat information. I SKL:s skrift Valfrihetssystem för nybörjare och andra ny- fikna11 uppges att kommunen ska lämna information till brukarna om vilka leverantörer de kan välja mellan, dels individuellt i sam- band med biståndsbeslut, dels genom att det ska finnas generell information tillgänglig på olika sätt och olika ställen. SKL uppger i skriften att kommunen ska lämna generell information om ut- förarna både genom traditionella broschyrer och genom lätthittad information på kommunens webbplats. För att underlätta jämför- barheten bör man enligt SKL överväga en standardiserad form för den information som leverantören själv ska stå för. Av en rapport från om kommunernas valfri- hetssystem framgår att biståndshandläggarna upplever att deras roll har förändrats sedan LOV började tillämpas från att tidigare varit av en mer utredande och myndighetsbeslutande karaktär till att ha ett stort inslag av information. I rapporten angavs att bistånds- handläggarna uppgav att det första mötet med brukarna tar 20–än förut. De kommuner som finns med i rap- porten uppgav att de lämnar informationen om utförarna både skriftligt och muntligt. När det gäller informationen om valfrihets- systemet i sig, val och omval, sker det hos vissa kommuner enbart muntligt. I uppgav de brukare som intervjuat att kommunernas information var bristfällig. Flera brukare påpekade att det var svårt att hitta och ta del av ytterligare information om utförarna, utöver den informa- 10Konkurrensverket, Kommunernas valfrihetssystem – med fokus på hemtjänst, Slutrapport, Rapport 2013:01. 11SKL, Valfrihetssystem för nybörjare och andra nyfikna, 2009. tion de fick av biståndshandläggaren. Brukarna upplevde ofta en osäkerhet hos biståndshandläggarna om vilken information om utförarna de kunde lämna ut. granskade i sin undersökning de utförarpresentationer som de flesta kommuner delade ut till brukarna. ansåg att innehållet i presentationerna ofta var mycket kortfattade och att det var svårt att skilja utförarna åt. De brukare som efterfrågade mer informa- tion fick själva kontakta utföraren. Brukarna uppgav också att de ansåg att informationen saknade uppgifter om utförarnas kvalitet vilket gjorde det svårare för brukarna att välja. En viktig informa- tionskälla för brukarna var därför vänner och bekanta. Det var i första hand från dem de skaffade sig information om utförarna.12 I krav på kvalitet och följa upp13 angavs följande om brukarinformation. För att den enskilde ska ha ett reellt val behöver det finnas saklig och jämförbar information. Kommunen har ett långtgående ansvar för att informera med- borgarna och användarna av de offentligt finansierade tjänsterna. Likaså har utförarna ett ansvar att förutom lämna direkt informa- tion till den enskilde även informera kommunen så att de krav som ställs på en myndighet kring informationsskyldighet och insyn kan uppfyllas. Vidare behöver den information som tjänsteföretaget använder för sin marknadsföring vara korrekt och uppföljningsbar. Det är kommunen eller som ansvarar för att brukaren eller patienten får fullödig information om samtliga leverantörer som de kan välja mellan. Ett antal granskningar och uppföljningar som har gjorts, främst av landstingens information kring vårdval, visar på att det finns brister i informationen. Landstingens information till de enskilda publicerade rapporten av vårdcentral, förutsättningar för kvalitetskonkurrens i vårdvals- systemen.14 Enligt kände av de till- frågade personerna till möjligheten att välja vårdcentral och de 12Konkurrensverket, Kommunernas valfrihetssystem – med fokus på hemtjänst, Slutrapport, Rapport 2013:01. 13Socialstyrelsen, Ställa krav på kvalitet och följa upp – en vägledning för upphandling och omsorg för äldre, 2013. 14Konkurrensverket, Val av vårdcentral, förutsättningar för kvalitetskonkurrens i vårdvalssystemen, rapport 2012:2. flesta hade minst två vårdcentraler inom rimligt avstånd. Enligt rapporten ansåg sig tre av fyra tillfrågade personer ha gjort ett ak- tivt val av vårdcentral. Det bör enligt ses som en stor andel. ansåg att vårdvalsreformen kan ses som en relativt lyckad reform, med goda förutsättningar att bidra till en fortsatt kvalitetskonkurrens och mångfald i primärvården. ansåg dock att bristande tillgång till information kan utgöra ett hinder. pekade på att det i vissa landsting är mindre än hälften av de tillfrågade som anser att de har tillräcklig information för att kunna göra ett aktivt val. I en rapport från , Valfrihetssystem ur ett befolk- nings- och patientperspektiv15, konstaterade också att utbudet av information om olika vårdenheters kvalitet och effek- tivitet är mycket begränsat. Enligt tycks det inte heller finnas något stort intresse av att göra omval i primärvården. Inom skolans område har kommunen enligt 29 kap. 19 § skollagen en skyldighet att informera vårdnadshavarna om förskola, fritids- hem och sådan pedagogisk verksamhet som avses i 25 kap. som kommunen anordnar eller vars huvudman kommunen har godkänt eller förklarat berättigad till bidrag. Med annan pedagogisk verk- samhet enligt 25 kap. avses pedagogisk omsorg som erbjuds i stället för förskola eller fritidshem, t.ex. familjedaghem, öppen förskola, öppen fritidsverksamhet och omsorg under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds. Kommunens informationsskyldighet gäller oavsett om verksamheten anordnas av kommunen eller en enskild huvudman. Informationen ska även avse möjligheten för enskilda att starta och driva såväl förskola eller fritidshem som annan peda- gogisk verksamhet med offentlig finansiering genom kommunalt bidrag. Informationsskyldigheten omfattar inte skolverksamhet utan endast förskola, fritidshem och annan pedagogisk omsorg. Bestämmelsen som i sak motsvarar bestämmelser i den äldre skollagen (1985:1100) innebär enligt förarbetena16 att kommunen ska informera föräldrar om verksamheten i allmän förskola och syftet med denna. För att underlätta föräldrarnas val av verksam- 15Socialstyrelsen, Valfrihetssystem ur ett befolknings- och patientperspektiv, 2012. 2008/09:115 s. 40 f. hetsform bör informationen omfatta uppgifter om verksamheter- nas huvudmän, huvuddragen i den pedagogiska inriktningen, orga- nisation, avgifter, lokaler, omfattning vad gäller barn och personal samt gällande statliga och kommunala bestämmelser. I förarbetena anförde regeringen vidare att det inte är rimligt att familjerna själva inför val av omsorgsform ska behöva kontakta flera utövare i kommunen. Kommunernas information bör därför även omfatta syftet med en specifik verksamhet samt grundlägg- ande orientering om förskoleverksamhetens och skolbarns- omsorgens styrsystem och uppgifter. Utformningen av informationen och sättet att sprida den på bör enligt förarbetena bestämmas av kommunen. Det kan vara rimligt att enskilda verksamheter lämnar relevant information till kommu- nerna avsedd för publicering vid tillfället för godkännande. Informa- tionen bör vara lättillgänglig och språkligt utformad så att den når ut och förstås av alla berörda kommuninvånare. Det är upp till varje kommun att vid behov göra informationen tillgänglig även på minoritets- och invandrarspråk. Det kan konstateras att regeringen i förarbetena angivit en täm- ligen långtgående informationsskyldighet. Vid sidan om kommunens skyldighet att informera om olika förskolor, fritidshem m.m. som finns i kommunen finns det även bestämmelser i skollagen om att kommunen ska informera om gymnasieskolans nationella program och om möjligheterna att få utbildning på introduktionsprogram (15 kap. 8 § skollagen). När det gäller gymnasiesärskola finns en liknande bestämmelse i 18 kap. 9 § skollagen vilken anger att varje kommun ska informera om gymnasiesärskolans olika program. Av förarbetena till de nya be- stämmelserna om gymnasiesärskolan framgår att när elever som söker till gymnasiesärskolan ges möjlighet att välja utbildning på motsvarande sätt som de som söker till gymnasieskolan, måste kommunerna t.ex. ge tydlig information om vilka nationella pro- gram de erbjuder inom sina egna gymnasiesärskolor eller i samver- kan med andra.17 Därutöver finns en bestämmelse om att hemkommunen ska in- formera vårdnadshavarna om förskoleklassen och syftet med denna samt verka för att barnen deltar i den (9 kap. 4 § andra stycket). När det gäller denna bestämmelse framgår det av förarbetena till 2011/12:50 s. 44. den nya skollagen att barnets hemkommun ska ansvara för informationen, som ska avse även verksamhet med enskild huvudman.18 Det finns vidare en bestämmelse i skollagen att elever i alla skolformer utom förskolan och förskoleklassen ska ha tillgång till studie- och yrkesvägledning så att deras behov av vägledning inför val av framtida utbildnings- och yrkesverksamhet kan tillgodoses. Även den som avser att påbörja en utbildning ska ha tillgång till vägledning (2 kap. 29 § skollagen). 8.6Tillgång till information om utbildningarna i landets skolor På i databasen finns information om samtliga skolors kvalitet och resultat tillgängliga. I databasen finns utöver statistisk information även kvalitetsredovisningar, informa- tion om statsbidrag samt resultat av Skolinspektionens kvalitets- granskning, tillsyn och anmälningar. Statistiken publiceras löpande, vilket medför att statistik publiceras vid ett flertal tillfällen . fick 2012 i uppdrag av regeringen att redovisa hur befintlig statistisk information kan redovisas på ett mer användar- vänligt sätt (U2012/4307/S). I som lämnades anges att kommer att presentera en webbplats för elever och föräldrar. Det kommer att bli en webbplats med statistisk information som ger besökaren möjlighet att göra jämför- elser mellan skolor på ett användarvänligt sätt. Användaren kom- mer själv att bestämma vilka variabler som är mest intressanta för det egna skolvalet. Webbplatsen ska kunna hantera val av både grundskola och gymnasieskola. planerar att bygga webbplatsen och att lansera den /14.19 SKL, och har kommit överens om att starta en webbplats med information om samtliga grundskolor i . Resultaten för varje skola ska sammanställas i en databas där man kan jämföra olika skolor. 2009/10:165 s. 719 f. 19 , Redovisning av uppdraget om skol- och resultatinformation, Dnr U2012/4307/S, s. 31 ff. Databasen ska innehålla ett antal kvalitetsmått, som utgår från skolans uppdrag om kunskap och värdegrund. Uppgifter hämtas från officiella statistik, t.ex. resultat från nationella prov och betyg, och från olika enkäter till föräldrar och elever. Tanken med webbplatsen är att redovisa kvalitetsmått som kan underlätta för föräldrar och elever inför val av skola. Mer djupgående information om respektive skola får därefter lämnas på t.ex. skolans egen webbplats. En första version som enbart innehåller uppgifter från officiella statistik är planerad att vara klar i september 2013.20 (U 2011:04) har vid tryckningen av utred- ningens betänkande endast lämnat ett pressmeddelande över dess förslag och bedömningar.21 Kommittén föreslår att en nyetablering av en fristående skola alltid ska föregås av ett samråd med den be- rörda kommunen. Inom ramen för samrådet kan ömsesidiga åta- ganden göras. Det kan t.ex. betyda att information till kommun- medborgarna kan samordnas och att vissa satsningar kan göras tillsammans. Kommittén anser att ett nationellt system som möjliggör jämför- elser av olika skolor bör byggas upp och administreras av Skol- verket. Systemet ska innehålla information från den officiella stati- stiken, uppgifter från Skolinspektionen samt information insamlad genom kundenkäter och inrapportering från skolor. Alla grund-, gymnasie- och särskolor ska oberoende av huvudman vara skyldiga att lämna den information som krävs. Skyldigheten bör gälla fr.o.m. . Informationen ska redovisas öppet och i lättill- gänglig form på en webbplats och erbjuda goda sökmöjligheter för allmänheten. 21Friskolekommittén M/FP/C/KD/S/MP , Vissa nya regler för fristående skolor. 8.7Brukarinformation bör vara mer enhetlig och heltäckande Utredningens bedömning: De bestämmelser om information till enskilda som finns i lagen om valfrihetssystem, patientsäker- hetslagen, hälso- och sjukvårdslagen samt skollagen har liknande syften. De är emellertid inte enhetliga utan har delvis olika ut- formning i de olika lagarna. De bestämmelser som reglerar kommunernas och landsting- ens informationsskyldighet bör vara heltäckande och avse alla de situationer när kommun eller landsting beslutat att erbjuda en- skilda att välja en särskild utförare av en nämnds tjänster. Bestämmelsernas lydelse bör vidare vara enhetliga. Bestämmelserna om den individuellt utformade informa- tionen i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen bör även fortsättningsvis regleras särskilt. En jämförelse mellan kraven i speciallagstiftningen Bestämmelserna om information i skollagen, LOV, hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen har liknande syften eftersom de alla reglerar en situation där kommunen eller lands- tinget är en aktör på en marknad där det även finns andra aktörer. Det kan dock först konstateras att bestämmelserna lagstiftnings- tekniskt uppvisar stora skillnader. Av bestämmelsen i LOV framgår flera krav på informationen: den ska vara saklig, relevant, jämför- bar, lättförståelig och lättillgänglig. Motsvarande krav framgår inte av informationsbestämmelsen i 29 kap. skollagen. Det framgår först i förarbetena till skollagen vad som omfattas av kommunens informationsskyldighet. Det kan diskuteras om det är rimligt att så mycket av kraven endast framgår av förarbetsuttalanden. Förarbet- ena till bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen och patient- säkerhetslagen är inte lika omfattande som skollagen, men förut- sätter även de att informationen ska vara anpassad till olika mål- grupper, utan att detta explicit anges i lagtexten. Utifrån vad som anges i förarbetena till skollagen och LOV går det dock att se likheter mellan dessa två bestämmelser. Båda förut- sätter att informationen ska vara lättillgänglig och kunna nå ut till alla typer av medborgare. När det gäller LOV har regeringen i för- arbetena uttalat att informationen ska vara nåbar på kommunernas och landstingens webbplatser. När det gäller skollagens bestäm- melse saknas något sådant förtydligande. Båda förutsätter att in- formation lämnas om utförarnas personal och inriktning på verk- samheten. Förarbetena till LOV är dock mera utförlig vad gäller de konkreta kraven på information om personal, där även information om bl.a. antalet anställda omräknat till heltid och språkkunskaper ska lämnas. Information ska enligt LOV också vara tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Att information ska vara saklig anges inte särskilt i skollagens bestämmelse eller förarbeten. Förvaltningslagens krav gäller dock i detta fall, varför ett sådant konstaterande kanske bedömts onödigt. Att den ska vara relevant och jämförbar framgår inte heller av bestämmelsen i skollagen. Bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäker- hetslagen avviker från skollagen och LOV genom att de tar sikte på det konkreta mötet mellan patienten och en företrädare för vårdgivaren. Det är i detta möte som information ska lämnas. Något resonemang om information på webbplatser eller liknande finns inte i förarbetena. Kraven på information bör vara heltäckande och enhetlig är det utförligt beskrivet i LOV hur informationen till de enskilda ska utformas om den upphandlande myndigheten, t.ex. en kommun eller ett landsting, inrättar ett valfrihetssystem. Däremot är det inte reglerat hur kommunen ska informera inför t.ex. val mellan olika kommunala äldreboenden. Det finns i sådana fall inte heller någon skyldighet i lag för kommunen att informera de en- skilda om de olika boendealternativen. Enligt utredningens mening bör kommunernas och landstingens informationsskyldighet vara heltäckande och reglerad i lag. Informationsskyldigheten bör avse alla de situationer när kommun eller landsting beslutat att erbjuda enskilda att välja en särskild utförare av en nämnds tjänster. I de valsituationer som är reglerade i olika speciallagar är de olika bestämmelserna om brukarinformation mycket olika utfor- made även om de har liknande syften. Det medför att informa- tionen till enskilda kan komma att se olika ut med hänsyn till vil- ken lag som reglerar kommunens eller informations- Det är enligt utredningen olyckligt om informationen till de enskilda utformas på olika sätt beroende på inom vilket om- råde tjänsterna erbjuds. Det är lika viktigt att informationen är saklig, relevant, jämförbar, lättförståelig och lättillgänglig när en enskild ska välja vårdcentral som när denne ska välja förskola. Ut- redningen anser därför att bestämmelser om information till en- skilda bör vara likalydande. Det är viktigt att kraven på hur informa- tionen ska lämnas är enhetlig och inte ser olika ut beroende på i vilken lag bestämmelsen är reglerad. Bestämmelserna om den individuellt utformade informationen i hälso- och sjukvårdslagen och patientsäkerhetslagen avser infor- mation som ges vid ett konkret möte mellan patienten och en före- trädare för vårdgivaren. Eftersom sådan information skiljer sig från annan information som nämnts i avsnittet anser utredningen att så- dan information, med hänsyn till dess särskilda karaktär, även fort- sättningsvis bör regleras särskilt. 8.8Nämnden ska informera om de olika utförarna Utredningens förslag: För de valsituationer där lagen om val- frihetssystem inte är tillämplig ska det i kommunallagen införas en ny bestämmelse om information till enskilda. När enskilda kan välja endast en särskild utförare av nämndens tjänster ska nämnden lämna information om samtliga utförare. Sådan information till de enskilda ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförståelig och lättillgänglig. I lagen om valfrihetssystem ska det inte längre regleras hur information till enskilda ska utformas. I stället ska genom en hänvisning kommunallagens informationsbestämmelse bli tillämplig. Den föreslagna bestämmelsen i kommunallagen ska inte omfatta den individuellt utformade informationen till patienter som regleras i patientsäkerhetslagen och hälso- och sjukvårds- lagen. har medborgarna möjlighet att i stor utsträckning välja mellan olika utförare av kommunala tjänster. Det gäller exempelvis när kommuner och landsting beslutat om att den enskilde ska få välja utförare av hemtjänst eller mellan olika kommunala vårdboenden. För att den enskilde ska kunna göra ett bra val av utförare krävs att denne har tillgång till bra information. Detta är lika viktigt oavsett vad som ska väljas.