sou · H1B365 · 2013-09-16 00:00:00 — Om datumet däremot infaller mindre än 12 månader efter beslut ska detta motiveras utifrån exceptionella omständigheter. Myndigheten ska enligt artikel 139.5 offentliggöra sitt beslut på sin webbplats. Direktivet ställer krav på en tydlig kommunikation av det kontra- cykliska buffertvärdet. Kommunikationskraven innebär både att den buffertsättande myndigheten ska offentliggöra relevanta buffertvärden på sin webbplats och att ESRB ska informeras för att förbättra sam- ordningen av medlemsstaternas olika kontracykliska kapitalbuffert- Avsikten är att öka institutens och andra berörda myndigheters förståelse och förtroende för den kontracykliska kapitalbufferten då det är ett nytt instrument och den nationella myndigheten har viss flexibilitet i tillämpningen av direktivets regler. Den nationella myndigheten ska enligt artikel 136.7 varje kvartal publicera sitt beslut om det kontracykliska buffertvärdet på sin webbplats. Direktivets artikel 136.7 innehåller detaljerade krav på vad informationen ska omfatta. Informationen ska åtminstone innehålla den gällande nivån på det kontracykliska buffertvärdet, den aktuella kreditgivningen som andel av BNP, och hur mycket den avviker från sin långsiktiga trend samt buffertriktvärdet som beräknas enligt 136.2. Motiveringen till beslutet och vilka tidsramar som gäller för buffertvärdet ska också publiceras. Om tillämp- ningen av ett höjt buffertvärde infaller ska även en hänvisning till de exceptionella omständigheter som motiverar den kortare tidsfristen publiceras. Vid sänkning av buffertvärdet ska dessutom den utsedda myndigheten indikera den preliminära tidsperiod under vilken ingen höjning av buffertvärdet väntas tillsammans med en motivering till tidsperioden. Direktivet avser också att förbättra samordningen kring kom- munikationen av medlemsstaternas olika buffertvärden. De utsedda myndigheterna i EU:s medlemsstater ska därför i möjligaste mån tidsmässigt samordna sin information om den kontracykliska kapitalbufferten. Den nationella myndigheten ska även informera ESRB om sitt beslut. ESRB ska i sin tur offentliggöra medlems- staternas buffertvärden på sin webbplats (artikel 136.7). För godkännande av kontracykliska buffertvärden gäller specifika informationskrav enligt artikel 137.2. När en utsedd myndighet godkänner ett buffertvärde som överstiger ska den offentliggöra godkännandet på sin webbplats. Anmälan ska åtminstone innehålla information om det gällande kontracykliska buffertvärdet, de medlemsstater eller tredjeländer för vilka det ska tillämpas och tidpunkt för när ett höjt buffertvärde ska tillämpas för instituten i hemlandet vid beräkning av dess institutspecifika kontracykliska kapitalbuffert (artikel 137.2 [a-c]). Om tidpunkten infaller från offentliggörandet ska de exceptionella omständigheter som motiverar den kortare tidsfristen även anges (artikel 137 [d]). Den utsedda myndighetens beslut om kontracykliska buffert- värden för tredje land ska enligt artikel 139.5 offentliggöras på myndighetens webbplats. Beslutet ska innehålla följande information: (a) det kontracykliska buffertvärdet och det tredje land för vilket det gäller, (b) det bakomliggande skälet till buffertvärdet, (c) tid- punkten för tillämpning av buffertvärdet för beräkningen av den institutspecifika kontracykliska kapitalbufferten och (d) en referens till de exceptionella omständigheter som motiverar den kortare tidsfristen om tidpunkten i (c) infaller tidigare än 12 månader efter publicering av buffertvärdet. Skälen för utredarens förslag: I enlighet med utredarens över- väganden i kapitel 6 föreslås att utses som behörig myndighet enligt artikel 136.1. De krav som direktivet ställer på utsedd myndighet bör enligt utredarens bedömning genomföras genom att genom lag åläggs att utifrån de faktorer som anges i direktivet och efter samråd med fastställa ett kontracykliskt kapitalbuffertriktvärde och ett kontra- cykliskt kapitalbuffertvärde som ska gälla för exponeringar mot part i . Storleken på det kontracykliska kapitalbuffertvärdet ska anges som en viss procentandel av ett instituts totala riskvägda exponeringsbelopp och anges i intervaller om . För att genomföra artikel 137 krävs att även ges i uppdrag att besluta om i vilken omfattning som vid beräkningen av det institutspecifika kontracykliska buffertkravet för exponeringar i andra medlemsstater ska åläggas att tillämpa ett högre buffertvärde än . ska i vissa fall i enlighet med artikel 139 ha rätt att besluta om det buffertvärde som ska användas för exponeringar utanför EU. får, i enlighet med artikel 136 fatta beslut om storleken på den kontracykliska kapitalbufferten på basis av löpande bedöm- ningar av cykliska systemrisker som huvudsakligen orsakas av stor kredittillväxt och med hänsyn tagen till den inhemska ekonomins särdrag. så ställer direktivet krav på att den nationella beslutsprocessen kopplas till en för EU gemensam metod21 för att beräkna hur kreditgivningen i förhållande till BNP avviker från sin långsiktiga trend (buffertriktvärde) och till ett antal fastlagda kriterier på EU-nivå med syfte att öka transparensen och jämförbarheten mellan EU:s medlemsstater. bör ges mandat att själv och i sam- arbete med andra myndigheter, såsom exempelvis , utveckla egna modeller och metoder för att kunna fatta väl underbyggda 21 Direktivet anger i skäl 82 att standardmetod för att fastställa den kontracykliska kapitalbufferten ska utgöra den gemensamma metoden. beslut om storleken på de kontracykliska buffertvärden som ska gälla i . Detta mandat bör också innefatta en möjlighet för att beakta olika indikatorer för att aktivera respektive avaktivera bufferten för att ta hänsyn till att det kan råda olika omständlig- heter vid uppbyggnad av cyklisk systemrisk och när den väl materialiseras. Direktivets bestämmelser om tidpunkt för tillämp- ning av bufferten tar hänsyn till detta genom att beslut om att frigöra kapital – sänka eller avaktivera bufferten – får omedelbar effekt. Därför bör myndigheten kunna beakta olika indikatorer för aktivering respektive avaktivering av bufferten. För att skapa för- troende och acceptans för besluten om kontracykliska buffertvärden krävs att på ett klart och transparent sätt kan visa hur man kommit fram till beslutet. När tar beslut om att aktivera eller ändra nivån på det kontracykliska buffertvärdet ska den i sitt beslut även ange från vilket datum som beslutet ska gälla. Direktivets bestämmelser (artiklarna 136.5 och 139.4) i denna del innebär att om nivån på buffertvärdet höjs, ska datumet bestämmas efter beslutets offentliggörande. Om det finns exceptionella skäl får dock datumet sättas till än . Sådana skäl kan t.ex. utgöras av en snabb och oförutsedd förändring i form av kraftig kredittillväxt eller av andra relevanta indikatorer som kan signalera en hastig uppbyggnad av cyklisk systemrisk i det finansiella systemet. Ett beslut om att sänka buffertvärdet ska dock gälla för att inte hämma kreditgivningen. Direktivet (artiklarna 136.7, 137.2 och 139.5) ställer omfattande krav på kommunikationen kring den kontracykliska kapitalbufferten. Kraven bör ses mot bakgrund av att detta är ett nytt instrument där det ges utrymme för nationella hänsyn och val av indikatorer varför behovet av en tydlig kommunikation är av särskild vikt för att främja transparensen och öka förståelsen för de kontracykliska buffert- värdena. Det är därför viktigt att uppfyller direktivets bestämmelser kring kommunikationen, inte minst för de enskilda institut som utifrån fastställda kontracykliska buffertvärden ska beräkna den institutspecifika kontracykliska kapitalbufferten. Men även för ESRB som har en samordnande roll kring kommunikation av medlemsstaternas kontracykliska buffertvärden och för myndig- heterna i tredje land vars institut påverkas av myndighetens fast- ställande av kontracykliska buffertvärden. För att genomföra artiklarna 136.7, 137.2 och 139.5 bör genom lag åläggas att offentliggöra sina beslut om kontracykliska buffertvärden, inklusive uppgift om vilket datum besluten ska börja gälla, på myndighetens webbplats. Utredarens överväganden och förslag: Institut ska åläggas att uppfylla ett institutspecifikt kontracykliskt buffertkrav. Det institutspecifika kontracykliska buffertkravet ska uppfyllas med kärnprimärkapital. Buffertkravet ska motsvara institutets riskvägda exponeringsbelopp, beräknat i enlighet med artikel 92.3 i CRR, multiplicerat med det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärden beräknade i enlighet med artikel 140. Det institut- specifika buffertvärdet ska beräknas på både individuell nivå och på gruppnivå utifrån institutens konsoliderade situation enligt bestämmelserna i förordningen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om hur det viktade genomsnittet av de kontracykliska kapital- buffertvärdena ska beräknas. Innehållet i direktivet: Medlemsstaterna ska enligt artikel 130.1 kräva att instituten upprätthåller en institutspecifik kontracyklisk kapital- buffert motsvarande institutets totala riskvägda exponeringsbelopp som beräknas i enlighet med artikel 92.3 i CRR, och multipliceras med det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärden som fastställts för de länder där institutets exponeringar finns. Den kontracykliska kapitalbufferten ska gälla både på individuell nivå och på gruppnivå enligt bestämmelserna i förordningen. Kravet på kärnprimärkapital till följd av den kontracykliska bufferten gäller utöver det krav som följer av förordningens kapitalbaskrav, kapital- konserveringsbufferten och eventuella tillsynskrav enligt artikel 104 (artikel 130.5). Om ett institut inte fullt ut uppfyller kravet med avseende på den kontracykliska kapitalbufferten åläggs det restrik- tioner enligt artikel 141.2 och 141.3 (artikel 130.6) (se avsnitt 7.3.7). Direktivet innehåller i artikel 140 detaljerade bestämmelser för hur det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärdena ska beräknas. Artikel 140.1 första stycket anger att det institutspecifika kontracykliska kapitalbuffertvärdet ska bestå av det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärden som gäller i de jurisdiktioner mot vilka institutet har sina berörda kreditexponeringar, eller de värden som gäller p.g.a. att den nationella myndigheten har använt sig av sin möjlighet att fastställa ett eget kontracykliskt kapitalbuffertvärde för exponeringar i tredje land (se avsnitt 7.3.2 om Buffertvärden för tredje land). I artikel 140.1 andra stycket anges hur det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärdena ska beräknas. Det viktade genomsnittet beräknas genom att institutet ska för varje tillämpligt kontracykliskt buffertvärde tillämpa förordningens kapitalbaskrav för kreditrisk22 för de geografiska kreditexponeringar buffertvärdet avser, dividerat med förordningens sammanlagda kapitalbaskrav för kreditrisk för samtliga av institutets berörda kreditexponeringar. Medlemsstaterna ska se till att kontracykliska kapitalbuffert- värden tillämpas fullt ut vid beräkning av det institutsspecifika kontracykliska kapitalbuffertvärdet (se avsnitt 7.2.2 om Reciprocitetsprincipen). Om en utsedd myndighet däremot fastställer ett kontracykliskt kapitalbuffertvärde som överstiger gäller särskilda regler för vilka buffertvärden som ska tillämpas på berörda kreditexponeringar i den utsedda myndighetens medlemsstat (artikel 140.2). Dessa regler innebär att a) inhemska institut ska tillämpa det kontracykliska buffertvärdet som överstiger , b) institut som står under annan myndighets tillsyn ska tillämpa ett kontracykliskt buffertvärde på i de fall den utsedda myndigheten i det landet inte har erkänt det högre kontra- cykliska buffertvärdet och c) institut som står under annan myndighets tillsyn ska tillämpa det högre kontracykliska buffertvärdet i de fall den utsedda myndigheten i det landet har erkänt det högre buffertvärdet. Av artikel 140.3 framgår i vilken utsträckning reciprocitets- principen ska tillämpas i de fall som utsedda myndigheter i tredje land beslutat om ett kontracykliskt buffertvärde som överstiger . Även i detta fall ska instituten tillämpa ett kontracykliskt buffertvärde överstigande endast om den utsedda myndigheten där institutet auktoriserats har godkänt det högre kontracykliska buffertvärdet. I annat fall ska exponeringar i tredje land tillämpa ett kontracykliskt buffertvärde om . 22 Fastställda i enlighet med del tre, avdelning två i CRR Artikel 140.4 anger vilka kreditexponeringar som ska utgöra underlag för att beräkna storleken på det institutsspecifika kontracykliska kapitalbuffertvärdet och vilka kreditexponeringar som undantas. Till undantagen räknas kreditexponeringar mot bl. a. stater, samt multinationella och internationella organisationer, då de kan anses ha låg risk.23 Övriga kreditexponeringar som anges nedan ska ingå: 1.Kapitalbaskraven för kreditrisk enligt del tre avdelning II CRR. 2.Om exponeringen ingår i handelslagret, kapitalbaskraven för specifik risk enligt del tre avdelning IV kapitel 2 CRR eller till- kommande fallissemangs- och migrationsrisker enligt del tre avdelning IV kapitel IV CRR. 3.När exponeringen är en värdepapperisering, kapitalbaskraven enligt del tre avdelning II kapitel 5 CRR. Vid beräkning av det institutspecifika kontracykliska buffertvärdet gäller olika tidpunkter för tillämpning av buffertvärden beroende på om värdet höjs eller sänks och vilka exponeringar det gäller (artikel 140.6). Instituten ska tillämpa de tidpunkter som den ansvariga myndigheten i hemlandet har beslutat ska gälla för buffertvärden för exponeringar i hemlandet och för buffertvärden överstigande som den ansvariga myndigheten har erkänt för exponeringar i andra medlemsstater om beslutet avser en höjning. Om den ansvarige myndigheten i hemlandet valt att tillämpa ett högre buffertvärde för sina instituts exponeringar i tredje land än ansvarig myndighet i tredje land ska dessa buffertvärden tillämpas 12 månader efter den ansvarige myndighetens beslut om en höjning oavsett om den ansvariga myndigheten i tredje land valt att tillämpa för sina institut. Däremot ska en sänkning av buffertvärdet tillämpas oavsett storlek eller vilka exponeringar det gäller. Instituten ska ange en berörd kreditexponerings geografiska område i enlighet med de tekniska standarder för tillsyn som ska ta fram och som därefter ska antas av kommissionen (artikel 140.5 och 140.7). Skälen för utredarens förslag: Direktivets bestämmelser innebär att det institutsspecifika kapitalbuffertvärdet kommer att variera beroende på vilka kontracykliska buffertvärden som ska tillämpas och 23 De undantagna kreditexponeringarna definieras av artikel 112 (a-f) CRR. vilka marknader har exponeringar mot. På så sätt kan den kontracykliska bufferten variera både mellan enskilda institut och mellan EU:s medlemsstater. Om har satt ett buffert- värde till noll kommer det att innebära att de vid beräkningen av sitt institutspecifika kontracykliska kapitalbuffert- värde inte ska tillämpa något kontracykliskt buffertvärde för sina exponeringar mot . Utredaren anser att artikel 140.1 andra stycket, som anger hur det viktade genomsnittet av de kontracykliska buffertvärdena ska beräknas, bör genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Även artikel 140.4 med dess detaljerade reglering om vilka kreditexponeringar som ska inkluderas vid beräkning av det institutspecifika buffert- värdet, och kravet på instituten att ange berörda kredit- exponeringars geografiska område i enlighet med EBA:s tekniska standarder bör genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela sådana föreskrifter. Undantag för små och medelstora värdepappersföretag Utredarens förslag: Möjligheten att besluta om undantag från kravet på en kontracyklisk kapitalbuffert avseende små och medelstora värdepappersföretag ska införas. bör bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka företag som ska undantas från kravet på en kontracyklisk kapitalbuffert. Skyldigheten att underrätta kommissionen, ESRB och om beviljade undantag ska genomföras genom föreskrifter på regeringsnivå. Innehållet i direktivet: Enligt artikel 130.1 a får en medlemsstat undanta små och medelstora värdepappersföretag från kravet på en kontracyklisk kapitalbuffert förutsatt att undantaget inte utgör ett hot mot den finansiella stabiliteten. Beslutet om undantag måste innehålla en förklaring till varför det inte utgör ett hot mot den finansiella stabiliteten i den medlemsstaten och omfatta en exakt definition av vilka små och medelstora värdepappersföretag som undantas. Kommissionen, ESRB, och behöriga myndigheter i medlemsstater som berörs av undantaget ska underrättas om beslutet. Enligt artikel 130.3 ska medlemsstaten utse vilken myndighet som är ansvarig för artikel 130.2. Det ska antingen vara tillsynsmyndigheten eller den utsedda myndigheten. Om värdepappersföretag ska klassificeras som små och medelstora ska avgöras utifrån EU:s rekommendation 2003/361 (artikel 130.4). Utredarens överväganden och förslag: Utredarens grund- inställning är att så få särregler som möjligt bör införas. Det kan dock konstateras att värdepappersbolagen spelar en liten roll för kreditgivningen i . Med tanke på syftet med den kontracykliska kapitalbufferten anser utredaren att det därför i lag bör ges åtminstone en möjlighet att göra undantag för värdepappersbolagen. bör utifrån sin specifika kompetens om de enskilda instituten utses som ansvarig myndighet för beslut rörande detta undantag. Utredaren föreslår därför att det införs en regel i lag som gör det möjligt för att fatta beslut om att små och medelstora värdepappersbolag undantas från kravet på den kontracykliska kapitalbufferten. Finans- inspektionen bör bemyndigas att meddela föreskrifter om sådana undantag. Skyldigheten att underrätta kommissionen, ESRB och om beviljade undantag bör genomföras genom föreskrifter på regerings- nivå. 7.3.3Kapitalbuffertar för systemviktiga institut Utredarens förslag: ska besluta vilka insti- tut som ska utgöra globalt systemviktiga institut och därför på gruppnivå ska upprätthålla en extra kapitalbuffert. Finans- inspektionen ska vidare besluta om vilka institut som ska utgöra övriga systemviktiga institut. kan besluta att institut som är identifierade som övriga systemviktiga institut ska upprätthålla en extra kapitalbuffert på individuell nivå, undergruppnivå eller gruppnivå. Besluten ska tas efter samråd med . Kapitalbufferten för globalt systemviktiga institut ska uppgå till minst 1 och högst , och kapitalbufferten för övriga systemviktiga institut får högst fastställas till av institutets totala riskvägda expo- neringsbelopp. Närmare anvisningar om hur institut ska identi- fieras och graderas inom tillämpliga riskkategorier, samt vilka principer som bör beaktas inför denna bedömning, bör anges genom föreskrifter på regeringsnivå. skyl- dighet att i enlighet med artiklarna 131.7 och 131.12 underrätta övriga berörda myndigheter samt offentliggöra information om systemviktiga institut bör genomföras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Innehåll i direktivet: Direktivet innehåller nya bestämmelser om krav på en särskilt utsedd myndighet att identifiera institut som är systemviktiga på global respektive övrig nivå. Varje institut som identifieras som globalt systemviktigt ska tilldelas ett extra buffertkrav medan övriga systemviktiga institut kan tilldelas ett buffertkrav. Den ansvariga myndigheten ska underrätta ESRB, och om vilka institut som bedöms vara systemviktiga, vilken riskkategori de globalt systemviktiga insti- tuten tilldelats samt offentliggöra en lista på de systemviktiga instituten. Identifiering av systemviktiga institut Den utsedda myndigheten ska identifiera vilka institut som på gruppnivå är globalt systemviktiga (artikel 131.1). De globalt systemviktiga instituten (G-SIIs) ska vara ett institut, moder- institut inom EU, ett finansiellt moderholdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moderholdingföretag inom EU. Ett globalt systemviktigt institut får inte vara dotterföretag till dessa (artikel 131.1). Metoden för att bedöma systemviktighet ska baseras på följande kategorier (artikel 131.2). a)Gruppens storlek. b)Gruppens sammankoppling med det finansiella systemet. c)Möjligheten att ersätta gruppens finansiella tjänster eller finansiella infrastruktur. d)Gruppens komplexitet. e)Gruppens gränsöverskridande verksamhet, inklusive gränsöver- skridande verksamhet mellan medlemsstater, och mellan en medlemsstat och tredje land. Varje kategori ska ges samma vikt och bestå av kvantifierbara indikatorer. Den indikatorbaserade metoden ska resultera i ett genom- snittligt poängtal för varje enhet som det refereras till i artikel 131.1 för att kunna identifiera och dela in de globalt systemviktiga instituten i olika riskkategorier definierade enligt artikel 131.9. Den utsedda myndigheten ska identifiera övriga institut som på individuell, grupp- eller undergruppsnivå är systemviktiga (artikel 131.1). De övriga systemviktiga instituten (O-SIIs) ska antingen vara ett institut, moderinstitut inom EU, ett finansiellt moder- holdingföretag inom EU eller ett blandat finansiellt moder- holdingföretag inom EU. Metoden för att bedöma systemviktighet för övriga systemviktiga institut är inte lika detaljerad som för globalt systemviktiga institut. Direktivet ställer krav på att bedöm- ningen av systemviktighet ska baseras på åtminstone ett av följande kriterier (artikel 131.3). a)Storlek. b)Betydelsen för unionens eller den relevanta medlemsstatens ekonomi. c)Betydelsen av dess gränsöverskridande verksamhet. d)Graden av institutets eller gruppens sammanlänkning med det finansiella systemet. ska, i samråd med ESRB, ta fram riktlinjer för kriterierna ovan. Dessa riktlinjer ska beakta det internationella ramverket för nationellt systemviktiga institut samt särdrag inom unionen och enskilda medlemsstater. Metod för gruppering av globalt systemviktiga institut Varje globalt systemviktigt institut ska tilldelas ett extra buffertkrav enligt den riskkategori de tilldelats (artikel 131.4). Det ska finnas åtminstone fem riskkategorier enligt artikel 131.9. Grupperingen ska ske utifrån graden av institutets systemviktighet. Det lägsta gräns- värdet och gränsvärdena mellan varje kategori ska bestämmas utifrån resultaten från metoden för identifiering. Brytpunkterna mellan angränsande kategorier ska tydligt definieras och ska följa principen om att systemviktigheten har en linjär ökning mellan varje kategori med undantag för den högsta kategorin. Det innebär att ökningstakten är och att systemviktigheten därmed ökar med lika mycket mellan varje kategori. Av det följer att kraven på att hålla extra kärnprimärkapital också ökar med ett lika stort kapitalpåslag på mellan varje riskkategori med undantag för den högsta kategorin där kapitalpåslaget blir . Den utsedda myndigheten ska dock, enligt artikel 131.10, ha visst utrymme i sin utövning av sund tillsynsbedömning att (a) omallokera ett globalt systemviktigt institut från en lägre till en högre riskkategori, dvs. ett eller flera steg, eller, (b) omallokera en enhet som det refereras till i 131.1 som får ett genomsnittligt poängtal som understiger brytpunkten till antingen den lägsta kategorin eller till en högre kategori och därmed utse den till en G- SII. Det innebär därmed att den utsedda myndigheten bara kan justera det modellbaserade resultatet för att införa striktare kapitalkrav, inte för att lätta på kapitalkraven. Om myndigheten utnyttjar möjligheten enligt artikel 131.10 (b) ska den informera om sitt beslut samt motiveringen till detta (artikel 131.11).