sou · H1B348 · 2013-06-18 00:00:00 — Ombudsskyldighet för innehavare av validerade europeiska patent har som redogjorts för ansetts vara förenlig med EU- rätten. Det kan självklart finnas fördelar med ett uppgivet ombud, särskilt om patenthavaren har hemvist utanför . Den praktiska betydelsen av ombudsskyldigheten kan dock i många fall ifrågasättas även för dessa patent. Från PRV:s sida har det framkommit att det inte har någon avgörande betydelse om patenthavaren har en adress i eller utomlands. När det gäller domstolarnas hantering delges i regel inte ett uppgivet ombud med stöd av 71 § patentlagen. I stället tillämpas den s.k. EU-delgivningsförordningen (och rådets förordning (EG) nr 1393/2007 om delgivning av handlingar i civila eller kommersiella ärenden). Enligt utredningens uppfattning bör det därför övervägas om inte innehavare av europeiska patent generellt bör undantas från ombudsskyldigheten enligt 71 § patentlagen. Frågan behöver dock inte besvaras i detta sammanhang, som bara gäller europiska patent med enhetlig verkan. 6Hur förhindras dubbelt patentskydd? Enligt gällande rätt kan patent få verkan i på två olika sätt. Antingen är det patent som har meddelats av PRV (till följd av en nationell ansökan eller en internationell ansökan som fullföljs hos PRV) eller är det europeiska patent som har meddelats av EPO (till följd av en europeisk ansökan eller en internationell ansökan som fullföljs vid EPO) och sedan validerats i . När nationella patent får verkan När en nationell patentansökan bifalls får patentet verkan, vilket innebär att patenthavaren har den ensamrätt som anges i 3 § patentlagen till uppfinningen. Patentskyddet gäller, förutsatt bl.a. att avgifterna betalas, från den dag då patentansökningen gavs in till PRV. Det provisoriska skyddet för patentansökningar Ett visst skydd kan uppnås för tiden före det att patentet beviljas. Från den dag då handlingarna i ansökningsärendet enligt 22 § patentlagen blivit tillgängliga – vilket innebär arton månader från ansökningsdagen, om beslut i ärendet inte meddelats – föreligger patentintrång vid ett otillåtet utnyttjande. För tiden innan patentet har meddelats omfattar patentskyddet dock endast vad som framgår såväl av patentkraven i deras lydelse när ansökningen blev allmänt tillgänglig som av patentkraven enligt patentet. Straff får inte dömas ut, förverkande får inte ske och skadestånd kan under Hur förhindras dubbelt patentskydd? tiden före meddelandet endast utgå i form av ersättning för utnyttjandet. När europeiska patent får verkan Ett europeiskt patent är meddelat när EPO har kungjort sitt beslut att bifalla patentansökningen (81 § patentlagen). För att få verkan i måste det dock valideras här efter kungörandet (82 § patentlagen). När PRV har fått in den översättning som krävs och avgiften för valideringen har betalats ska PRV utfärda en kungörelse och hålla översättningen tillgänglig för allmänheten. Kungörelsen har visserligen stor praktisk betydelse men saknar i sig rättsverkan. För att det europeiska patentet ska få rättsverkan i krävs bara att den föreskriva översättningen har getts in och att avgiften för offentliggörandet har betalts. 1977/78:1 s. 379) Provisoriskt skydd för europeiska patentansökningar Även europeiska patentansökningar kan få ett provisoriskt skydd i . Bestämmelserna om detta finns i 88 § patentlagen, som i sin tur grundar sig på artikel 67 i EPC, och innebär att en europeisk patentansökan ska ha samma provisoriska skydd som en nationell ansökan. Det provisoriska skyddet omfattar europeiska patentansökningar som har publicerats enligt EPC. För att det ska gälla ska en översättning till svenska av patentkraven i den lydelse de har publicerats ges in till PRV och en avgift betalas. PRV ska då utfärda en kungörelse i och hålla översättningen tillgänglig. Förutsatt att ansökningen sedan fullföljs, dvs. leder till ett europeiskt patent, gäller ett provisoriskt patentskydd på samma sätt som för en svensk patentansökan för kungörelsen. 6.2Patentskyddet i med patentförordningen De nationella patent som meddelas av PRV påverkas inte av att patentförordningen börjar tillämpas. Det ska också i fortsättningen gå att få ett europeiskt patent utan enhetlig verkan och få detta Hur förhindras dubbelt patentskydd? Det som tillkommer till de nuvarande kategorierna av patent i är europeiska patent med enhetlig verkan. Patentförordningens regler gäller för europeiska patent som beviljas efter tillämpningsdagen för förordningen. En begäran om enhetlig verkan kan göras inom en månad från det att EPO offentliggjort beslutet att meddela det europeiska patentet i Europeiska patenttidningen. Enligt artikel 4.1 patentförordningen ska ett europeiskt patent med enhetlig verkan få verkan i de deltagande medlemsländerna som EPO i Europeiska patenttidningen offentliggör beslutet att bevilja det europeiska patentet. Patentet får alltså verkan retroaktivt i upp till en månad för det fall enhetlig verkan begärs för ett europeiskt patent. Utredningens förslag: Bestämmelserna i 82 § patentlagen om validering av europeiska patent kompletteras med en regel som innebär att patenthavarens åtgärder för validering blir utan verkan om enhetlig verkan registreras för det europeiska patentet. Skyldigheten att förhindra dubbelt patentskydd Enligt artikel 4.1 i patentförordningen ankommer det på medlemsstaterna att se till att, när enhetlig verkan har registrerats för ett patent och omfattar den medlemsstaten, det europeiska patentet inte ska anses ha fått verkan som ett nationellt patent vid offentliggörandet i Europeiska patenttidningen. Detta innebär att medlemsstaterna är skyldiga att förhindra att dubbelt patentskydd uppstår för de europeiska patenten med enhetlig verkan. Som konstaterats ovan ska det enhetliga patentskyddet inte påverka den nationella patenträtten. skulle en fortsatt tillämpning av de nu gällande reglerna i praktiken innebära att ett europeiskt patent som validerats i också kan ges enhetlig verkan. I det fallet skulle det europeiska patentet kunna anses ha fått verkan som ett nationellt patent från offentliggörandet på ett sätt som inte är tillåtet enligt artikel 4.2. Även om det i praktiken saknas anledning att göra så skulle det också teoretiskt kunna ske i den omvända ordningen, dvs. att ett europeiskt patent som fått Hur förhindras dubbelt patentskydd? enhetlig verkan valideras i . Även i det fallet skulle det europeiska patentet anses ha fått verkan som ett nationellt patent från offentliggörandet, vilket alltså inte är tillåtet enligt förordningen. Det krävs därför en lagändring som hindrar patenthavare från att både begära enhetlig verkan och validera ett europeiskt patent. Det finns olika tänkbara sätt att utforma en reglering som säkerställer att dubbelt patentskydd inte kan uppnås för de europeiska patenten med enhetlig verkan. Kan tidsgränsen för validering ändras? Ett sätt att hindra dubbelt patentskydd skulle kunna vara att se över de tidsgränser som finns för begäran om enhetlig verkan respektive validering av europeiska patent. Enligt gällande rätt har sökanden på sig att validera ett europeiskt patent. Enligt patentförordningen ska en begäran om enhetlig verkan däremot ges in inom en månad. Det är under som båda åtgärderna alltså kan vidtas. Tidsgränsen för validering skulle kunna justeras så att den kan göras tidigast , när tiden för att begära enhetlig verkan har gått ut. En fördel med den lösningen är att den fungerar på båda hållen, dvs. den förhindrar både att man validerar patentet först och sedan ansöker om enhetlig verkan och tvärtom. Enligt artikel 65 i EPC får medlemsstaterna sätta tidsgränser för att validera patent, och som artikeln är formulerad utesluter den inte att tidsgränsen innebär även en tidigaste tidpunkt. Det finns alltså inte några formella hinder för den ändringen. Även om en ändring av tidsgränsen för validering på ett enkelt sätt skulle förhindra dubbelt patentskydd skulle dock en sådan lösning kunna vara till nackdel för en patenthavare som avser att validera sitt europeiska patent i . Det skulle kunna innebära att han eller hon under efter patentets meddelande får minskade möjligheter att bevaka sitt patent, t.ex. genom att begära ett vitesförbud eller interimistiskt förbud. Enligt utredningens bedömning bör tidsgränserna för validering inte ändras. Hur förhindras dubbelt patentskydd? Kompletterande villkor för validering I 82 § patentlagen anges vilka åtgärder sökanden måste vidta för att validera sitt europeiska patent i . Det skulle också gå att föra in ytterligare villkor för valideringen i form av exempelvis en förklaring om att enhetlig verkan inte har sökts eller kommer att sökas för det europeiska patentet. Det har vissa fördelar att reglera valideringsprocessen genom att införa villkor i stället för att använda sig av en ogiltighetsregel. Patenthavaren blir tvungen att redan före valideringen ta ställning till om han eller hon i stället vill uppnå enhetlig verkan. Risken skulle annars kunna finnas att en patenthavare i händelse av tvist om ett validerat europeiskt patent skulle begära enhetlig verkan och på så sätt få tvisten att falla. En viss börda för tredje man att undersöka om enhetlig verkan har begärts skulle då kunna uppstå när det gäller validerade europeiska patent. Å andra sidan kan det ifrågasättas om inte den rättsliga följden av att ett villkor inte uppfylls ändå måste regleras. Det blir i så fall fråga om att valideringen ska vara ogiltig. Det kan också vara av värde med en regel som hanterar eventuella misstag. En ogiltighetsregel hindrar dubbelt patentskydd Ett alternativ till att reglera valideringsprocessen är att ta sikte på resultatet av att patenthavaren vidtagit dubbla åtgärder. Enhetlig verkan bör rimligtvis ha företräde framför nationell validering. Den följden skulle uppnås genom en regel som innebär att om ett patent ges enhetlig verkan – oavsett om det är före eller efter det att sökanden vidtagit åtgärder för validering enligt 82 § patentlagen – ska valideringen vara utan verkan Naturligtvis är det tänkbart att kombinera kompletterande villkor för validering med en ogiltighetsregel. Om det ändå är nödvändigt med en ogiltighetsregel kan dock syftet med att också ändra villkoren för validering ifrågasättas. Enbart en ogiltighetsregel fyller samma funktion och är därmed, enligt utredningens bedömning, det enklaste och mest lämpliga sättet att förhindra dubbelt patentskydd. Reglerna om validering i 82 § patentlagen ska därför kompletteras med en bestämmelse som innebär att sökandens åtgärder för validering blir utan verkan om det europeiska patentet ges enhetlig verkan. 7Pantsättning av patent och patentansökningar Pantsättningen får verkan mot tredje man genom registrering Möjligheten att pantsätta patent och patentansökningar med sakrättslig verkan mot tredje man lagreglerades i . innehöll lagstiftningen inte några bestämmelser om pantsättning av patent, och det ansågs oklart om en sådan pantsättning över huvud taget kunde ske enligt svensk rätt. I förarbetena (prop. 1987/88:4 s. 9 f.) konstaterades att det såvitt avser lös egendom krävs iakttagande av ett sakrättsligt moment – någon form av publicitet – för att ett avtal om pantsättning ska få sakrättslig verkan. Det konstaterades vidare att publicitetsverkan beträffande lös egendom vanligtvis uppnås genom tradition, dvs. att egendomen övergår i panthavarens besittning, eller genom offentlig registrering av något slag. Som ytterligare en möjlighet nämndes denuntiation, som används t.ex. vid pantsättning av egendom i tredje mans besittning, och som fullgörs genom att pantsättaren lämnar ett meddelande om pantsättningen till den som har godset i sin besittning. Eftersom en patenträtt inte kan överlämnas och ett patentbrev inte är någon bärare av patenträtten kunde tradition inte komma i fråga. Denuntiation fungerade inte heller eftersom det inte fanns någon tredje man som skulle kunna ta emot en underrättelse. Slutsatsen blev därför att det var nödvändigt att skapa ett system där publicitetsverkan uppnås genom offentlig registrering. Samma slutsats hade Utredningen om pantsättning av patent och patentansökningar kommit till i sitt betänkande (SOU 1985:10), liksom samtliga instanser vid remissbehandlingen. Pantsättning av patent och patentansökningar Det fanns alltså en stor enighet bakom förslaget om att införa en offentlig registrering vid pantsättning av patent. Nästa fråga var hur det skulle genomföras. Det konstaterades att PRV redan förde ett patentregister, och att detta borde utnyttjas också vid pantsättningar. PRV hade dessutom redan tillgång till de uppgifter som behövdes för att kontrollera om sökanden i ett ärende om pantsättning var behörig. Uppgiften att registrera pantavtal skulle också utan svårigheter kunna anpassas till övriga registreringsrutiner inom PRV. Slutsatsen var alltså att det var mest rationellt att låta PRV vara registreringsmyndighet. 1987/88:4 s. 10) Patentlagens bestämmelser om pantsättning Bestämmelserna om pantsättning av patent och patentansökningar finns i 12 kap. patentlagen. Reglerna omfattar alla patent som har meddelats i eller har verkan här, alltså även validerade europeiska patent. De omfattar också svenska patentansökningar och internationella patentansökningar under vissa förutsättningar, samt europeiska patentansökningar där den översättning som krävs för att få provisoriskt patentskydd har getts in till PRV eller som har omvandlats till en ansökan om svenskt patent i enlighet med 93 § patentlagen. Enligt 95 § patentlagen uppkommer panträtt i ett patent eller i en patentansökan genom att ett skriftligt avtal om pantsättning registreras. Ansökan om registrering görs hos PRV. I 12 kap. patentlagen finns också andra bestämmelser om pantsättningen, t.ex. vilken panträtt som har företräde vid flera upplåtelser, vem som har rätt att ansöka om registrering och det kan göras samt om försäljning av panten. Den registrering som sker av pantsättningsavtal är knuten till patentregistret, eller, i fråga om patentansökningar, till patentansökningsdiariet. Den som vill registrera ett avtal om pantsättning av ett patent ska skriftligen ansöka om detta på en blankett som tillhandahålls av PRV. Ansökan är utformad som en begäran om anteckning i patentregistret respektive patentansökningsdiariet. Pantsättning av patent och patentansökningar en av flera anteckningar som kan göras. Förutom begäran om anteckning ska ansökan innehålla nummer på det patent eller den patentansökan som anteckningen berör, ansöknings- eller publiceringsnummer, uppgifter om pantsättarens och panthavarens namn samt panthavarens adress. Datum för pantsättningsavtalet ska anges på ansökan och ansökan ska åtföljas av en bestyrkt kopia av pantsättningsavtalet eller utdrag ur avtalet som visar pantsättning. Ansökan är avgiftsbelagd (). 7.2Pantsättning av europeiska patent med enhetlig verkan Artikel 7 i patentförordningen behandlar europeiska patent med enhetlig verkan som förmögenhetsobjekt. Utgångspunkten är att ett europeiskt patent i den egenskapen ska anses som ett nationellt patent. Det ska gälla det europeiska patentet med enhetlig verkan i sin helhet och i alla deltagande medlemsstater. I artikeln klargörs sedan i vilket land det ska anses som ett nationellt patent. I första hand ska det vara den medlemsstat där sökanden hade sitt hemvist eller sitt huvudsakliga säte när ansökan om europeiskt patent gavs in, eller om detta inte är tillämpligt, där sökanden hade ett driftsställe. Särskilda regler för hur detta ska bedömas när det finns medsökande eller om ingen sökande har hemvist, huvudsakligt säte eller driftsställe i någon medlemsstat finns också. I artikel 7.4 anges att förvärvandet av en rättighet inte får vara beroende av en eventuell registrering i ett nationellt patentregister. Vad förklaringen till den bestämmelsen är kan inte utläsas, men den får förmodas vara dels att systemet för pantsättning ser olika ut i medlemsländerna, dels att det europeiska patentet med enhetlig verkan ska vara just en enhetlig rättighet som inte i något avseende ska vara beroende av nationell registrering. Såvitt framkommit ska dock en möjlighet att registrera pantsättningsavtal erbjudas av EPO. Eftersom patentförordningen bara tar sikte på europeiska patent som har beviljats finns det inte någon reglering där som gäller pantsättning av europeiska patentansökningar. Pantsättning av patent och patentansökningar Utredningens förslag: Panträtt i europeiska patent med enhetlig verkan ska inte kunna uppkomma genom att avtalet om pantsättning registreras av PRV. Om däremot EPO registrerar en pantsättning av ett europeiskt patent med enhetlig verkan, ska pantsättningen ha samma verkningar som en registrerad pantsättning har enligt 12 kap. patentlagen. 12 kap. patentlagen gäller även för europeiska patent med enhetlig verkan Utredningen har att ta ställning till om en tillämpning av patentförordningen medför att några nu gällande författningsbestämmelser som rör pantsättning av patent och patentansökningar behöver ändras. Enligt 94 § patentlagen kan patent som har meddelats eller har verkan i riket pantsättas enligt bestämmelserna i 12 kap. patentlagen. syftar det senare endast på europeiska patent som har validerats i . Om någon ändring inte görs, kommer kapitlet också att gälla för europeiska patent med enhetlig verkan. Nationell registrering varken tillåten eller möjlig Patentförordningen innebär att de europeiska patenten med enhetlig verkan i egenskap av förmögenhetsobjekt i sin helhet ska anses som nationella patent, som förvärvandet av en rättighet inte får vara beroende av registrering i ett nationellt patentregister. Registreringskravet i 95 § patentlagen för pantsättningar av patent står alltså i strid med patentförordningen. Det finns också en praktisk sida av saken. De patent som omfattas av regleringen är upptagna i det , vilket de europeiska patenten med enhetlig verkan inte kommer att vara. En registrering som är knuten till det är alltså inte praktiskt möjlig. Pantsättning av patent och patentansökningar Registreringskravet ska i stället anpassas Det är visserligen tänkbart att 94 § patentlagen skulle kunna ändras så att de europeiska patenten med enhetlig verkan föll utanför tillämpningen av 12 kap. patentlagen. Det skulle innebära att inte heller reglerna om registrering av pantsättningsavtal skulle vara tillämpliga på europeiska patent med enhetlig verkan. En sådan lösning skulle formellt uppfylla kraven i patentförordningen. skulle det i praktiken innebära att de europeiska patenten med enhetlig verkan särbehandlades i egenskap av förmögenhetsobjekt, något som står direkt i strid med utgångspunkterna i artikel 7 i patentförordningen. Det skulle inte enbart vara en särbehandling i rättsligt hänseende, utan det skulle också kunna få reell betydelse för patentets värde som kreditobjekt. Utredningens uppfattning är att det måste vara möjligt att få till stånd en giltig panträtt även i europeiska patent med enhetlig verkan. Patentlagen måste alltså anvisa ett sakrättsligt moment vid pantsättning av sådana patent. När reglerna om pant infördes i patentlagen konstaterade lagstiftaren – som har framgått i det föregående – att en offentlig registrering var den enda möjligheten att få till stånd den publicitetsverkan som det sakrättsliga momentet syftar till. Utredningen har ingen annan uppfattning. Den möjlighet som kommer att finnas att registrera pantsättningsavtal hos EPO är enligt utredningens bedömning det lämpligaste sättet att ge sakrättsligt skydd åt pantsättning av europeiska patent med enhetlig verkan. Den svenske lagstiftaren kan emellertid inte meddela föreskrifter om registrering hos EPO och det är EPO som avgör om ett pantsättningsavtal ska få registreras. Vad som kan föreskrivas i patentlagen är att, om en pantsättning registreras av EPO, panträtt ska uppkomma på samma sätt som när pantsättning av ett nationellt patent registreras av PRV. Om EPO registrerar en pantsättning, ska den alltså ha samma verkningar som en registrerad pantsättning har enligt 12 kap. patentlagen. 8Översättningen av europeiska patent och patentansökningar 8.1Översättningskraven enligt gällande rätt Översättningskraven vid validering i Europeiska patent beviljas på något av EPO:s tre handläggningsspråk, engelska, tyska eller franska. När ett beviljat europeiskt patent offentliggörs ska patentskriften enligt artikel 14.6 i EPC publiceras på det aktuella handläggningsspråket, men inkludera en översättning av patentkraven till de andra två språken. De svenska översättningskraven för europeiska patent som valideras här finns i 82 § tredje stycket patentlagen. Kraven har lättat genom den s.k. Londonöverenskommelsen , och innebär att det numera bara är patentkraven som alltid måste översättas till svenska. Om patentet har meddelats på tyska eller franska ska patentbeskrivningen ges in på svenska eller engelska. Översättning av en europeisk patentansökan En europeisk patentansökan som har publicerats enligt EPC kan, som redogjorts för i avsnitt 6.1, få ett provisoriskt skydd i enligt 88 § patentlagen. En av förutsättningarna för detta är att patentkraven i den lydelse som har publicerats översätts till svenska och ges in till PRV. Översättningen kan få olika betydelse i olika situationer. Om den översättning som görs antingen vid validering enligt 82 § tredje stycket patentlagen eller vid översättning av en europeisk patent- Översättningen av europeiska patent och patentansökningar ansökan enligt 88 § patentlagen inte överensstämmer med handlingens lydelse på EPO:s handläggningsspråk omfattar patentskyddet endast det som framgår av båda lydelserna. Effekten av en avvikelse kan alltså bli att patentets skyddsomfång minskas. När det gäller det provisoriska skyddsomfånget enligt 88 § patentlagen kan det finnas fyra olika lydelser av patentkraven. Det kan nämligen finnas skillnader i patentkravens lydelse när ansökan blev offentlig och enligt patentet när det beviljats, och båda dessa lydelser ska vara översatta. Skyddsomfånget för tiden innan patentet meddelades omfattar då bara det som framgår av samtliga lydelser. Är det däremot fråga om ett mål om ogiltighet gäller enbart lydelsen på EPO:s handläggningsspråk. Om det blir tvist i om ett europeiskt patent har enligt 68 a § patentlagen möjlighet att kräva att patenthavaren ger in en fullständig översättning till svenska av patentet om någon sådan inte finns hos PRV. Kravet kan ställas oavsett på vilken sida i målet patenthavaren befinner sig. Om patenthavaren är kärande i målet och inte följer ett föreläggande om översättning, kan talan komma att avvisas. Är patenthavaren svarande, kan rätten i stället översätta patentskriften på dennes bekostnad. 8.2Översättningskraven för europeiska patent med enhetlig verkan Översättningsarrangemangen för det enhetliga patentskyddet Som redogjordes för i 3 kap. har frågan om vilka språk som ska användas för de europeiska patenten med enhetlig verkan brutits ut ur den övriga regleringen och reglerats i en särskild förordning, EU-förordningen om genomförandet av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd när det gäller tillämpliga översättningsarrangemang (översättningsförordningen). Enhetlig verkan är något som kan ges för redan beviljade europeiska patent när begäran om detta görs inom en månad från det att patentet beviljades. Patenten beviljas, som beskrevs i föregående avsnitt, på något av EPO:s tre handläggningsspråk. Översättningen av europeiska patent och patentansökningar publiceras på det aktuella handläggningsspråket och ska inkludera en översättning av patentkraven till de andra två språken. En begäran om enhetlig verkan ska enligt artikel 3.2 översättningsförordningen ges in på handläggningsspråket. När det europeiska patentet med enhetlig verkan har offentliggjorts i enlighet med artikel 14.6 i EPC ska det enligt artikel 3.1 förordningen som huvudregel inte krävas några ytterligare översättningar av det.