sou · H1B352 · 2013-06-25 00:00:00 — 2.en särskilt anpassad bostad på studieorten ska ha rätt till extra inackorderingsstöd för studerande med funktionsnedsättning. CSN ska administrera det nya bidraget som ska utformas som en sökbar behovsprövad del av inackorderingsstödet. Regeringen ska meddela bestämmelser om bidragets storlek. Detta ska ske i en särskild förordning om inackorderingsstöd för kommande läsår. Andra sammanhang än vad som anges ovan där det kan tänkas uppkomma merkostnader till följd av elevers funktions- nedsättningar är vid dagliga resor till och från skolan samt mellan studieorten och ordinarie bostadsort. Följande stöd till dagliga resor kan utgå till elever med funktions- nedsättningar: Elever i gymnasiesärskola med offentlig huvudman har enligt 18 kap. 30 § skollagen rätt till kostnadsfri skolskjuts inom hem- kommunen från en plats i anslutning till elevens hem till den plats där utbildningen bedrivs och tillbaka, om sådan skjuts behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktions- nedsättning eller någon annan särskild omständighet. Elevens hemkommun eller det landsting som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjuts anordnas. Enligt 18 kap. 35 § skollagen har även elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman denna rättighet och det är elevens hemkommun som ska ombesörja att skolskjuts anordnas. För elever som går i en annan kommuns gymnasiesärskola ska hemkommunen anordna skolskjuts i de fall det kan ske utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter (18 kap. 30 § andra stycket skollagen). Värt att notera är att elever som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman som är belägen i en annan kommun än hemkommunen inte har rätt till skolskjuts med dagens regler. Enligt 18 kap. 31 § skollagen har en elev som blivit mottagen i första hand i en gymnasiesärskola med offentlig huvudman i en annan kommun än sin hemkommun, och som på grund av skol- gången måste övernatta i den kommunen, rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemma- hörande i kommunen. Den kommun som anordnar utbildningen ska ombesörja att skolskjutsen anordnas. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hemkommun. Elever som mottas under samma förutsättningar i en gymnasiesärskola med enskild huvudman har inte rätt till skolskjuts med dagens regler. För en elev som har rätt till studiehjälp ska den kommun som är elevens hemkommun ansvara för elevens kostnader för dagliga resor mellan bostad och skolan. Ansvaret gäller för sådana resor där färdvägen är . Enligt lagen (1991:1110) om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor ska stödet ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om hjälpen ges kontant är kommunen inte skyldig att ge högre ersättning än vad som motsvarar 1/30 av prisbas- beloppet för varje hel kalendermånad som eleven har kostnader för resor mellan bostaden och skolan. Enligt förordningen (1995:667) om bidrag till vissa funktions- hindrade elever i gymnasieskolan ska Rg-bidrag lämnas till elever i utbildningar för döva och hörselskadade enligt 10 kap. gymnasie- förordningen (2010:2039), och svårt rörelsehindrade ungdomar (Rh-anpassad utbildning) enligt 11 kap. gymnasieförordningen. Bidraget lämnas till elever som bor tillfälligt på utbildningsorten därför att avståndet till deras ordinarie bostad överstiger rimligt pendlingsavstånd eller därför att de har andra särskilda skäl att bo på utbildningsorten under utbildningen. För gymnasieelever med funktionsnedsättning och som beviljats färdtjänst ansvarar färdtjänsten för resorna till och från skolan. Enligt lagen (1997:736) om färdtjänst ska tillstånd till färdtjänst meddelas för dem som på grund av funktionshinder, som inte endast är tillfälligt, har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Det har inte kommit till utredningens kännedom att dagens system inte fungerar eller att de dagliga resorna medför extra kostnader för elever med funktionsnedsättning. Följaktligen före- slås inte ett kompletterande bidrag för stöd till dagliga resor. Det finns emellertid andra problem med dagens system som behöver rättas till. Ett sådant är att elever på gymnasiesärskolan, genom att de föreslås få rätt till studiehjälp, får rätt till både kostnadsfri skolskjuts och ersättning för elevresor . Utredningens utgångspunkt är att det inte ska vara möjligt att åtnjuta förmåner från båda systemen. Ett generöst och väl fungerande system för skolskjuts eller elevresor kan dock vara helt avgörande för om elever i gymnasie- särskolan ska kunna genomföra sina gymnasiestudier. Därför är det inte rimligt att föreslå avskaffandet av skolskjuts för elever på gymnasiesärskolan. Denna rätt bör finnas kvar, oavsett om gymnasiesärskoleeleven får studiehjälp eller studiemedel med det högre bidraget på grund av funktionsnedsättning. ska samhället uppmuntra elever på gymnasiesärskolan till själv- ständighet och ansvarstagande. En elev i gymnasiesärskolan bör därför i första hand få rätt till reseersättning enligt systemet för elevresor om det är tillräckligt för elevens behov. För att få rätt till skolskjuts krävs en behovs- prövning och på så sätt är rätten till skolskjuts sekundär i förhållande till elevresor. Enligt dagens regelverk ska bara den som har ett behov ha rätt till skolskjuts. Däremot måste möjligheten att åtnjuta de båda systemens förmåner stängas. Vidare är det orimligt att olika regler ska gälla för elever som blivit mottagna i en gymnasiesärskola med offentlig huvudman och i en med enskild huvudman. Därför föreslås att 18 kap. 35 § skollagen även ska omfatta kostnadsfri skolskjuts för elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman som är belägen i en annan kommun än hemkommunen. Elevens hemkommun ska ombesörja att skolskjuts anordnas, men är inte skyldig att göra det om organisatoriska eller ekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. På samma sätt bör en ny bestämmelse införas i skollagen för elever som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i annan kommun än sin hemkommun och som på grund av skol- gången måste övernatta i den kommunen. Bestämmelsen innebär att dessa elever får rätt till kostnadsfri skolskjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs. Skol- skjutsen bör ombesörjas av den kommun där skolan är belägen. Kommunens kostnader för detta ska ersättas av elevens hem- kommun. Kommunen där den fristående skolan är belägen ska dock inte vara skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. Min bedömning: En elev i gymnasiesärskolan ska i första hand få reseersättning enligt lagen om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor. Om det med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållanden, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet finns behov av skolskjuts, ska en elev i gymnasiesärskolan ha rätt till sådan skjuts. Mitt förslag: Stöd enligt lagen om kommunens skyldighet att svara för vissa elevresor ska inte ges om eleven har rätt till kostnadsfri skolskjuts enligt skollagen. Elever i gymnasiesärskola med enskild huvudman ska ha rätt till kostnadsfri skolskjuts även om skolan är belägen i en annan kommun än elevens hemkommun. En elev som går i en gymnasiesärskola med enskild huvudman i en annan kommun än sin hemkommun och som på grund av skolgången måste övernatta i den kommunen, har rätt till skol- skjuts mellan den tillfälliga bostaden och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsättningar som gäller för elever som är hemmahörande i kommunen. Skolskjutsen ska ombesörjas av den kommun där skolan är belägen. Kommunens kostnader för skolskjutsen ska ersättas av elevens hemkommun. Den kommun där den fristående skolan är belägen är dock inte skyldig att anordna skolskjuts om organisatoriska svårigheter uppstår för kommunen eller ekonomiska svårigheter uppstår för elevens hemkommun. Resor mellan ordinarie bostadsort och studieorten Det finns två system som är utformade för att täcka kostnader för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten. Som redan konstaterats har elever på de riksrekryterande gymnasieskolorna för elever med vissa funktionsnedsättningar rätt till Rg-bidraget som bland annat kan täcka kostnader för tur och returresor mellan ordinarie bostadsort och studieorten. Det andra systemet är det vanliga inackorderingstillägget vars syfte är att undanröja geografiska hinder för gymnasieutbildning och minska de merkostnader som uppstår när elever måste inackorderas på skolorten för att genomgå sin utbildning. Alla som studerar på gymnasienivå och i övrigt uppfyller kriterierna, även elever på gymnasiesärskolan, har rätt till inackorderingstillägg . Det finns emellertid ett behov av stöd för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten hos elever med funktions- nedsättning som inte blir tillgodosedda med dagens system. Det gäller elever som på grund av funktionsnedsättning inte kan resa med allmänna kommunikationsmedel, varken med eller utan assistans. För elever som kan nyttja de allmänna kommunikations- medlen finns inga merkostnader till följd av funktionsned- sättningen. För elever som behöver assistans för att kunna nyttja de allmänna kommunikationsmedlen och som beviljats insats enligt 9 § 2 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade (LSS), i form av biträde av personlig assistent tillkommer heller ingen extra kostnad för resor mellan studieort och bostads- ort. Utredningen har varit i kontakt med vissa folkhögskolor vars representanter emellertid vittnar om att riksfärdtjänsten inte täcker resor mellan den ordinarie bostaden och skolan för elever som är i behov av detta. Informationen som kommit utredningen till handa tyder på att olika kommuner tillämpar lagen (1997:735)om riksfärdtjänst olika. En del kommuner tillhandahåller aldrig riksfärdtjänst till resor mellan studieort och bostadsort, medan andra kommuner kan lämna ersättning för reskostnader för elever i denna situation. Det tycks således oklart om tillstånd till kan meddelas för resor mellan föräldra- hemmet och skolorten. I 1 § lagen om riksfärdtjänst stadgas att en kommun ska på de villkor som anges i lagen lämna ersättning för resekostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. I 5 § anges under vilka förutsättningar tillstånd till riksfärdtjänst ska meddelas. Av punkten 2 framgår att ändamålet med resan ska vara rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet. Vidare gäller enligt punkten 5 att resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna.. (tidigare Regeringsrätten) har i ett avgörande (RÅ 1995 ref. 54) funnit att om ändamålet med en resa mellan studieorten och hemorten är att den enskilde ska träffa och umgås med sin familj är det att jämställa med det som avses med rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet i lagen om riksfärdtjänst12. Det aktuella målet avser en pojke med Aspergers syndrom som efter en 12 Lagen (1993:963) om upphörde att gälla och har ersatts av lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. överenskommelse mellan skolstyrelsen i hemkommunen och vistades på en kombinerad skola och behandlingshem för autistiska barn. Kostnaden för skolgången och behandlingen delades av skolförvaltningen och . Av utredningen framgår att pojken till följd av sådan funktionsnedsättning som avses i 1 § lagen om haft behov av att resa på ett särskilt kostsamt sätt. Vidare framkom att pojken haft behov av två resor till föräldrahemmet. Frågan som domstolen hade att behandla var om ändamålet med resorna varit rekreation, fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet. Högsta förvaltningsrätten gjorde följande bedömning. Resorna ingick i pojkens uppgjorda behandlingsprogram. Detta talar mot beviljande av riksfärdtjänst. Å andra sidan bör beaktas att resorna i praktiken främst tjänade syftet att pojken och hans familj skulle kunna träffas och umgås. Härtill kommer att de myndigheter som bekostat pojkens behandling och skolgång inte har ansett att resorna haft sådant samband med ändamålet för denna vistelse att de legat inom ramen för deras kostnadsansvar. Inte heller på annat sätt har resorna bekostats av staten, kommunen eller . Vid en samlad bedömning finner domstolen därför pojken berättigad till ersättning enligt lagen om för de i målet aktuella reskostnaderna. Av avgörandet framgår att resor mellan studieort och ordinarie bostadsort är sådana resor som täcks av riksfärdtjänst om syftet med resan är att eleven ska träffa och umgås med sin familj. Min bedömning är således att det inte finns behov av ett kompletterande bidrag för att täcka kostnader för resor mellan den ordinarie bostaden och studieorten för elever med funktions- nedsättning. I praktiken tycks det dock finnas problem med att kommunerna tolkar lagen på olika sätt. Detta måste åtgärdas, lämpligast genom att information om gällande lagstiftning sprids via Kommuner och Landsting till kommunerna som har att tillämpa lagen om riksfärdtjänst. Min bedömning: Det finns inget behov av ett kompletterande bidrag för resor mellan ordinarie bostadsort och studieorten för personer med funktionsnedsättning. 7Gymnasiebidrag ersätter det extra tillägget Extra tillägget är ett tydligt fördelningspolitiskt motiverat bidrag. Stödet infördes , med det uttalade syftet att förbättra möjligheterna för ungdomar från inkomstsvaga hushåll att kunna bedriva studier. Extra tillägget har också en klar fördelnings- och familjepolitisk prägel, då rätten till stödet prövas mot den studerandes och föräldrarnas beräknade inkomster och eventuella förmögenhet. Ända sedan det infördes har stödet syftat till att undanröja sociala hinder, så att ungdomar från inkomstsvaga hushåll kan påbörja gymnasiestudier. Resurserna ska efter prövning gå till de mest behövande. Inkomstgränser och bidragsbelopp har emellertid lämnats oförändrade , vilket gjort att målgruppen successivt har förändrats. Ett viktigt led i förändringen och moderniseringen av studie- hjälpen är att renodla den utbildningspolitiska dimensionen. Som en konsekvens av detta bör det extra tillägget inom studiehjälpen avvecklas. Trots att målgruppen över tiden ändrat karaktär fyller det extra tillägget dock alltjämt en viktig funktion för många hushåll. Ett avskaffande av stödet skulle därför få påtagliga konsekvenser för många av mottagarna. Extra tillägg utbetalas, efter ansökan, till studerande som kommer från hushåll med låga inkomster. Den studerande ska vara under och studera på heltid. Extra tillägg kan utgå vid studier på gymnasieskolan, folkhögskola, vuxenutbildning och Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget vissa andra utbildningar (t.ex. gymnasiestudier på fristående skolor). Den studerande och dennes familj får ha en sammanlagd inkomst på högst före skatt 1 juli- . I beräkningsunderlaget inkluderas också en femtedel av den del av en eventuell förmögenhet som överstiger . betalade CSN ut i extra tillägg. Extra tillägget utgår med tre olika ersättningsnivåer. Vilket belopp som utbetalas styrs av vilket av den tre inkomstintervallen, enligt tabellen nedan, som den sökandes ligger inom. 7.3Vem får extra tillägg? Det totala antalet studerande som fick extra tillägg uppgick till knappt 16 300. Av dessa var knappt 9 900 män och knappt 6 400 kvinnor. Av det totala antalet studerande med studiehjälp är det som har extra tillägg. För dessa tycks dock stödet ha stor eller ganska stor betydelse. Som ett led i utredningsarbetet har utredningen i samarbete med CSN låtit genomföra en enkät- undersökning riktad till cirka 10 000 elever som hade studiehjälp . Av undersökning framgår bl.a. att extra tillägget har stor eller ganska stor betydelse för såväl den studerandes familjs ekonomi () som för den enskilde (). I en rapport1 konstaterar CSN att trots att inkomstgränserna inom extra tillägget har varit oförändrade har både antalet och andelen studerande med extra tillägg ökat under senare år.2 I rapporten jämförs gruppen studerande med extra tillägg . Dels , då andelen studerande med extra tillägg hade minskat , dels då andelen i stället ökat under en följd av år. Under såväl 2005 som 2010 hade av de studerande extra tillägg utöver studiebidraget. 2Centrala , 2012a. Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget Undersökningen visar att gruppen med extra tillägg har ändrat karaktär . Från att tidigare ha lämnats till hushåll främst bestående av ensamstående mödrar lämnas det extra tillägget främst till andra generationens invandrare, nyinvandrade familjer och ensamkommande flyktingbarn. Gemen- samt är att de i stor utsträckning står utanför arbetsmarknaden. Att antalet och andelen studerande med extra tillägg har ökat beror framför allt på den ökade invandringen. Gruppens förändring kan förklaras med att inkomstgränserna för att kunna beviljas extra tillägg har varit oförändrade . Den övre inkomstgränsen motsvarade då av medel- inkomsten för bosatta i . motsvarade den av medelinkomsten. Om stödet hade betalats ut enligt samma principer och inkomstgränserna hade höjts kontinuerligt skulle många av de ursprungliga hushållstyperna fortfarande vara berättigade till extra tillägg. Det extra tillägget regleras i 2 kap. studiestödslagen (1999:1395). I 3 § framgår att extra tillägg (liksom inackorderingstillägg) kan lämnas till studerande som ännu inte uppnått åldersgränsen för att få studiebidrag (studiebidrag lämnas från och med kvartalet närmast efter kvartalet då den studerande fyller ). Studiehjälp, som innefattar bl.a. extra tillägg, lämnas längst till och med det första kalenderhalvåret det år den studerande fyller . I 7 §, som reglerar studiehjälpens storlek, anges att extra tillägg lämnas med 855, 570 respektive beroende på den sökandes inkomst. I studiestödsförordningen (2000:655) regleras i 2 kap. 6 § den tid för vilken man kan få studiehjälp. Ett läsår ska anses omfatta , och , om inte CSN beslutar något annat. Om en studerande under ett läsår bedriver studier får studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg lämnas . I 2 kap. 10–13 §§ studiestödsförordningen (2000:655) regleras hur det ekonomiska underlaget för extra tillägget ska beräknas. Bland annat framgår att underlaget utgörs av den studerandes och hans eller hennes föräldrars beräknade inkomster liksom en Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget femtedel av den sammanlagda förmögenhet som överstiger 75 000 kronor.3 Med förmögenhet avses sådan förmögenhet som beräknas enligt lagen (2009:1053) om förmögenhet vid beräkning av vissa förmåner. För en studerande som är gift beräknas det ekonomiska underlaget utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet. Vid beräkningen av det ekonomiska underlaget ska vad som sägs om en studerande som är gift bara tillämpas om äktenskapet har ingåtts senast närmast före det för vilket det extra tillägget ska lämnas. Bestämmelserna om gifta studerande tillämpas även på en studerande som utan att vara gift lever tillsammans med en annan person, med vilken den studerande har varit gift eller med vilken den studerande gemensamt har eller har haft barn. Vidare finns regler för vad som avses med föräldrar. En förälder är den som har vårdnaden eller, i fråga om en studerande som fyllt , senast har haft vårdnaden om den studerande, eller som är sambo med en sådan vårdnadshavare. Med förälder jämställs också den som är gift med sådan förälder till den studerande som ensam eller, i fråga om studerande som fyllt , senast ensam har haft vårdnaden om den studerande. Det ekonomiska underlaget får dock beräknas utan hänsyn till föräldrarnas inkomst och förmögenhet om det finns synnerliga skäl. () har vid ett flertal tillfällen prövat vad som utgör synnerliga skäl. Synnerliga skäl kan enligt ÖKS vara oklara vårdnads- förhållanden. I ett fall stod en mor antecknad som vårdnadshavare men hade enligt tillgänglig dokumentation aldrig vistats i Sverige.4 I ett annat fall hade en pappa först bott med familjen i men sedan lämnat landet, varpå kontakten med familjen bröts.5 I ett tredje fall kunde inte den biologiske faderns inkomst styrkas, då det inte gick att få fram underlag från skattemyndigheten eller annan myndighet i dennes hemland. Den biologiske fadern hade heller aldrig bott i och det rådde oklarheter om han varit vårdnadshavare. 6 I samtliga fall bortsågs från förälderns inkomst, då det ansågs föreligga synnerliga skäl. 3Enligt det nuvarande regelverket beräknas inkomstunderlaget på föräldraskapet, snarare än på vilka som bor tillsammans och ingår i hushållet. 4Beslut från ÖKS 061204 dnr. 2006–04237. 5Beslut från ÖKS 091102 dnr. 2009–03471. 6Beslut från ÖKS 090311 dnr. 2009–00376. Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget Synnerliga skäl att bortse från den ena förälderns inkomst och förmögenhet ansågs också föreligga då denna förälder hade dömts till fängelse för grov fridskränkning mot den sökande. I 4 kap. i CSNFS 2001:6, finns ytterligare regler om hur det ekonomiska underlaget ska beräknas. I 2 § stadgas bland annat att med inkomst menas den del av det beräknade överskottet i inkomstslagen tjänst, näringsverksamhet och kapital vid taxeringen för respektive kalenderår som hänför sig till de två kalenderhalvår (–) inom vilka läsåret eller kursen infaller, att inkomst av tjänst ska tas upp då den kan disponeras, samt att inkomst av näringsverksamhet och kapital ska tas upp med hälften av den beräknade inkomsten under vart och ett av de två aktuella kalenderåren. Ända sedan det infördes har det extra tillägget haft som syfte att i möjligaste mån undanröja sociala hinder, så att ungdomar från mindre bemedlade hushåll skulle kunna påbörja gymnasiestudier. Resurserna skulle efter prövning gå till de mest behövande. Stödet har alltså en klar fördelningspolitisk dimension. Över tiden har syftet med tillägget kommit att bestå, som det skett förändringar t.ex. vad gäller målgruppens samman- sättning. Detta förhållande kan i stor utsträckning förklaras med att inkomstgränserna har varit oförändrade sedan mitten av 1990- talet medan hushållens inkomster har ökat. Av redovisningen i föregående avsnitt framgår att extra tillägget i allt väsentligt är ett familjeekonomiskt och fördelningspolitiskt motiverat stöd. Genom sin konstruktion når det en resurssvag grupp hushåll. Ett motiv för att behålla ett behovsprövat bidrag är att det extra tillägget sannolikt har en rekryterande effekt som är större än motsvarande effekt hos såväl studiebidraget som inackorderings- tillägget. CSN:s enkätundersökning ger viss vägledning när det gäller bedömningen av extra tilläggets rekryterande respektive kvarhållande effekt. 7 Beslut från ÖKS 100615 dnr. 2010–02229. Gymnasiebidraget ersätter det extra tillägget På frågan om den studerande hade börjat studera på gymnasie- nivå även om det inte hade funnits extra tillägg, svarade sammanlagt nej eller nej, troligen inte. uppgav att de inte fått information om det extra tillägget förrän efter det att de påbörjat gymnasiestudierna. På frågan om den studerande skulle fortsätta att studera om studiebidraget av någon anledning blev indraget, svarade av de tillfrågade som hade extra tillägg att de inte eller troligen inte skulle fortsätta studera. Motsvarande siffra för samtliga studerande är . Extra tilläggets rekryterande effekt är därför svårbedömd, men den är sannolikt något starkare än studiebidraget ensamt. Som utbildningspolitiskt instrument med syfte att bredda rekryteringen till gymnasieskolan har extra tillägget dock i allt väsentligt spelat ut sin roll. Ett avskaffande av stödet skulle sannolikt få påtagliga konsekvenser för många av de berörda studerandena och hushållen.