sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — Utbildningen av gode män och förvaltare ska enligt förslaget delas in i en grundutbildning som ska behandla grundläggande och praktiska frågor om ställföreträdarskap och en specialutbildning som ska syfta till att ge kunskaper inom ett smalare område, t.ex. demens- sjukdomar. Länsstyrelserna ska enligt förslaget utarbeta riktlinjer för vilka moment som utbildningen av gode män och förvaltare ska inne- hålla. Det ska av 19 kap. FB framgå att ska se till att utbildningen av överförmyndare är tillfredsställande.16 Den enskildes inflytande vid valet av god man och förvaltare Utredningen föreslog att det i FB ska införas en bestämmelse i vilken det föreskrivs att den person som den enskilde föreslår ska utses till ställföreträdare under förutsättning att den som föreslås uppfyller lämplighetskraven och är villig att åta sig uppdraget. Den enskildes rätt till muntlig förhandling För att ytterligare stärka den enskildes rätt föreslog utredningen att den hjälpbehövande ska ges en ovillkorlig rätt till muntlig förhand- ling, om han eller hon själv begär det. 16 Den senare delen av förslaget är genomförd, se prop. 2007/08:150, s. 58 ff. 3.14Frågor om ersättning till förordnade förmyndare, gode män, förvaltare och särskilt förordnade vårdnadshavare m.fl. Ersättningens bestämmande och storlek Enligt utredningens uppfattning ska det även vara över- förmyndaren som inom ramen för en tämligen allmänt hållen lagregel avgör hur ersättningen till förordnade ställföreträdare ska bestäm- mas, med möjlighet till domstolsprövning. De riktlinjer som finns i fråga om lämpliga ersättningsnivåer till gode män och förvaltare (och som utarbetades av Svenska kommun- förbundet ) ska enligt utredningen, som allmänna råd, om- arbetas under länsstyrelsernas ledning och göras mer utförliga. Utredningen föreslog vidare att det i 12 kap. 16 § FB ska införas en bestämmelse om att överförmyndaren bör ha fattat beslut om ersättning till förordnade ställföreträdare senast efter det att en årsräkning eller sluträkning har getts in till överförmyn- daren. Tidpunkten för ingivande av årsräkning Enligt utredningens förslag ska det, för att göra det möjligt för överförmyndarna att sprida ut granskningen av årsräkningar över , vara möjligt att tillämpa brutna räkenskapsår, dvs. be- sluta att en förordnad ställföreträdare ska redovisa t.ex. tidsperio- den till . Den enskildes skyldighet att betala sin ställföreträdares arvode m.m. gäller enligt 12 kap. 16 § FB att arvode och ersättning för utgifter till den förordnade ställföreträdaren ska, om inte särskilda skäl föranleder något annat, betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräknade inkomst under det år när uppdraget utförs eller hans eller hennes tillgångar under överstiger två gånger prisbasbeloppet. Utredningen föreslog att den nuvarande beloppsgränsen om två prisbasbelopp ska behållas, men att denna beloppsgräns ska ta sikte på den enskildes inkomst efter skatt. På detta sätt tillåts den en- skilde att behålla ett större disponibelt belopp än innan skyl- digheten att ersätta ställföreträdaren inträder. undviker man de negativa tröskeleffekterna och oönskade effekter av det nya pensionssystemet. Enligt utredningens förslag bör det också klar- göras i 12 kap. 16 § FB att den socialavgift som belöper på den för- ordnade ställföreträdarens arvode inte ska inkräkta på det inkomst- belopp som den enskilde ska få behålla.17 3.15Några speciella frågor angående arv och testamente, avveckling av bostad med hyresrätt, tystnadsplikt, m.m. Möjlighet för god man och förvaltare att avstå från arv eller testamente I nuvarande 15 kap. 6 § FB finns ett förbud för en god man eller förvaltare att avstå från arv eller testamente. Utredningen konstate- rade att förbudet mot att avstå från arv inte hindrar en god man eller en förvaltare från att godkänna ett testamente till förmån för någon annan än huvudmannen under förutsättning att testamentet är giltigt. Godkänner ställföreträdaren ett testamente som är ogiltigt rör det sig däremot om ett avstående från arv, vilket inte är tillåtet. Det kan enligt utredningen ibland vara svårt för en god man eller förvaltare att avgöra om ett testamente som avskär huvudmannen från arv kom- mer att stå sig i en klanderprocess. Utredningen konstaterade att testators vilja kan te sig högst rimlig och att ställföreträ- daren av den anledningen kan vilja godkänna testamentet trots att han eller hon därigenom riskerar att bryta mot förbudet mot arvs- avståenden i 15 kap. 6 § FB. Utredningen föreslog mot bakgrund av detta att det i 15 kap. 6 § FB ska föreskrivas att en god man eller förvaltare ska kunna god- känna ett testamente trots att godkännandet kan anses innefatta ett avstående från arv. Ett sådant godkännande ska få ske om det finns särskilda skäl och om överförmyndaren samtycker till det. 17 Förslaget har i huvudsak genomförts, dock med den skillnaden att beloppsgränsen avse- ende den enskildes inkomst sattes vid 2,65 prisbasbelopp utifrån inkomsten före avdrag för skatt, se prop. 2005/06:117. Avveckling av bostad med hyresrätt Enligt utredningens förslag ska föräldrar, förordnade förmyndare, gode män och förvaltare endast med överförmyndarens samtycke kunna säga upp eller överlåta avtal om hyresrätt för den enskildes räkning. Enligt nuvarande regler i FB kan överförmyndaren kräva att för- myndare, gode män och förvaltare lämnar uppgifter om sin verk- samhet. Som en komplettering föreslogs överförmyndaren också få möjlighet att begära in handlingar om ställföreträdarens verksamhet och att besluta om vitesföreläggande för det fall skyldigheten att avge upplysningar respektive att lämna handlingar försummas. 3.16God man för ensamkommande flyktingbarn En särskild lagstiftning om god man för ensamkommande flyktingbarn Genom en ändring av 4 kap. 3 § andra stycket lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap hade möjligheten att förordna god man för ensamkommande barn utökats. Ändringen hade medfört att de flesta ensamkommande barn som därefter anlänt till hade tillför- säkrats en god man under vistelsen här. De ensamkommande barnens situation hade därefter uppmärk- sammats i olika avseenden och det hade framkommit att det fanns behov av att ytterligare stärka skyddet av dessa barn. Det största pro- blemet var att gode män för ensamkommande barn endast kunde träda i barnets förmyndares ställe, dvs. att deras befogenhet främst rörde barnets ekonomiska angelägenheter. Den gode mannens möj- ligheter att besluta i angelägenheter som rörde barnets personliga förhållanden var således starkt begränsade. För att komma till rätta med problemet föreslog utredningen att det inom ramen för en särskild lagstiftning som tar sikte på ensam- kommande barn skulle skapas en möjlighet för överförmyndaren att förordna en god man som kan träda i såväl förmyndarens som vårdnadshavarens ställe. Genom detta skulle det säkerställas att den gode mannen kan agera och fatta beslut i samtliga frågor som rör det ensamkommande barnet. Utredningen föreslog att lagstiftningen även skulle omfatta de utomnordiska barn som vid inresan åtföljdes av en vuxen företrädare men som under vistelsen här på ett eller annat sätt lämnades en- samma. Anledningen var att dessa barn är lika utsatta som de ensamkommande barnen. Enligt utredningens förslag ska de gode män som ska ha hand om ensamkommande barn vara särskilt lämpade för den uppgiften. För att överförmyndaren ska kunna försäkra sig om att det ensam- kommande barnet inte anförtros åt någon olämplig person föreslog utredningen att det skulle vara möjligt för överförmyndaren att begära ett utdrag ur belastningsregistret beträffande den tilltänkte gode mannen. Barns rätt att ansöka om uppehållstillstånd Av följer att konventionsstaterna ska säker- ställa att ett barn som söker flyktingstatus eller som anses som flyk- ting i enlighet med internationell eller nationell rätt erhåller lämpligt skydd och humanitärt bistånd. En grundläggande förutsättning är då att barnet kan få en ansökan om uppehållstillstånd prövad. Eftersom det saknades klara regler om när ett barn på egen hand kan ansöka om uppehållstillstånd föreslog utredningen att ett barn som har fyllt självt bör få göra en sådan ansökan. För att säker- ställa att även ett barn tillförsäkras rätten att få en an- sökan om uppehållstillstånd prövad föreslog utredningen att det i utlänningslagen ska införas en skyldighet för en god man, alternativt ett offentligt biträde, att ansöka om uppehållstillstånd för det ensam- kommande barnets räkning om barnet har behov av ett sådant till- stånd. Särskilt förordnad vårdnadshavare för ensamkommande barn Enligt utredningens förslag ska den gode mannens uppgift vara att bevaka det ensamkommande barnets intressen under den första, och ofta svåraste, tiden i . ska barnets an- sökan om uppehållstillstånd behandlas och barnet placeras i någon form av boende samt ges undervisning. Den gode mannen ska ha en samordnande funktion och se till att barnets rätt tas tillvara i dessa olika sammanhang. Om barnet beviljas uppehållstillstånd i och därefter får internationellt privaträttsligt hemvist här bör den gode mannen er- sättas av en mer permanent företrädare. Utredningen föreslog därför att en särskilt förordnad vårdnadshavare som regel ska utses för det ensamkommande barnet när han eller hon får hemvist i . Utredningen förslog också att en särskilt förordnad vårdnads- havare ska kunna utses för en underårig vars föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden. Denna möjlighet ska inte vara begränsad till situationer som rör ensamkommande barn, utan t.ex. även för ett barn vars förälder till följd av långvarig och allvarlig sjuk- dom inte kan ta hand om sitt barn eller försvinner under en utrikes resa. Behörig domstol och överförmyndare i vissa frågor enligt FB Enligt utredningens förslag ska behörigheten i mål och ärenden om förmynderskap, godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 och 4 §§ FB samt förvaltarskap enligt 10 kap. 13 § och 11 kap. 25 § FB för domstol och överförmyndare knytas till den enskildes folkbokföringsort i stället för till hans eller hennes hemvist.18 Skälet för förslaget var att ordningen med att den enskildes hem- vist ska avgöra vilken domstol respektive överförmyndare som är behörig i dessa mål hade visat sig ge upphov till praktiska problem då den ort som anses vara den enskildes hemvist inte sammanfaller med den plats på vilken han eller hon verkligen är bosatt eller uppe- håller sig mera varaktigt. 18 Förslaget har i huvudsak genomförts, se prop. 2005/06:117. 4Entledigande av gode män och förvaltare 4.1Reglering och rättspraxis i fråga om entledigande av gode män eller förvaltare och upphörande av godmanskap eller förvaltarskap 4.1.1Regleringen i FB och lagen om god man för ensamkommande barn Av 11 kap. 19 § första stycket första meningen FB framgår att ett godmanskap eller förvaltarskap ska upphöra om en god man eller för- valtare inte längre behövs. En god man eller förvaltare har enligt 11 kap 19 § andra stycket FB rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Beslutet om entledigande fattas av överförmyndaren. Ska godmanskapet eller förvaltarskapet fortsätta, är den gode mannen eller förvaltaren skyldig att kvarstå till dess en ny god man eller förvaltare har ut- setts. Det är rätten som fattar beslut om att ett godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller ett förvaltarskap ska upphöra. I övriga fall av godmanskap är det överförmyndaren som beslutar om upphörande. Har en god man förordnats enligt 11 kap. 3 § första stycket 1–5 punkten FB ska överförmyndaren entlediga den gode mannen så snart den som förordnandet avser begär det. När en god man eller förvaltare har slutfört sitt uppdrag, ska han eller hon genast anmäla det till överförmyndaren. Ansökan om entledigande av en god man eller förvaltare och om upphörande av godmanskap eller förvaltarskap får göras av den som godmanskapet eller förvaltarskapet avser, hans eller hennes make eller sambo, hans eller hennes närmaste släktingar, av den gode mannen eller förvaltaren samt av överförmyndaren. darens beslut kan överklagas till tingsrätten.1 Ett beslut får över- klagas av den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot.2 Också en god man för ett ensamkommande barn har rätt att bli entledigad från sitt uppdrag. Även i det fallet är den gode mannen skyldig att ha kvar uppdraget till dess att en ny god man har ut- setts, om godmanskapet ska fortsätta. I 5 § lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn finns särskilda bestämmelser om under vilka förutsättningar ett sådant godmanskap kan upp- höra, se vidare avsnitt 2.8. 4.1.2Bakgrunden till nuvarande reglering var det en medborgerlig plikt att åta sig ett uppdrag som förmyndare, vilket innebar att det som huvudregel inte var möjligt att i eget intresse neka till ett uppdrag eller att bli befriad från ett uppdrag. Det fanns i lagen3 dock angivet vissa särskilda omständigheter som kunde åberopas som skäl för att undandra sig ett sådant uppdrag. Dessa omständigheter hade motsvarande tillämp- ning när det gällde gode mäns möjligheter att neka till eller bli befriad från ett uppdrag.4 En omständighet som var ett skäl för att undandra sig plikten att åta sig ett uppdrag var att personen i fråga hade fyllt eller att han eller hon på grund av sjukdom eller försvagat hälsotillstånd inte utan avsevärd olägenhet kunde utöva förmynderskapet. Andra exempel på sådana omständigheter var att den utpekade redan var förmyndare för två andra än egna barn eller att det var fråga om ett förmynderskap av vidlyftig beskaffenhet. Plikten att åta sig ett uppdrag som förmyndare avskaffades . I förarbetena till denna förändring angavs att det kunde ifrågasättas om det var förenligt med den omyndiges bästa att till förmyndare för honom eller henne utse någon som inte var villig att åta sig uppdraget eller att som förmyndare behålla en per- son som önskade bli befriad från uppgiften. Det angavs vidare att de bestämmelser som gav möjlighet att tvinga någon att åta sig ett 1 Behörig domstol i frågor som gäller godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap är tingsrätten i den ort där den enskilde är folkbokförd. Se 11 kap. 25 § första stycket och 20 kap. 6 § FB. 211 kap. 21 § första stycket FB och 22 § förvaltningslagen (1986:223). 3Dåvarande 11 kap. 8 § FB. 4Se dåvarande 18 kap. 5 § andra stycket FB. förmynderskap eller att vara kvar som förmyndare av dessa skäl mycket sällan torde ha tillämpats.5 Departementschefen ansåg det klart att bestämmelserna om skyldigheten att åta sig förmyndaruppdrag6 borde upphävas och att detta skulle innebära att en förordnad förmyndare alltid skulle ha rätt att bli entledigad på egen begäran. En viktig fråga var om kretsen av personer som var villiga och lämpliga att förordnas till förmyndare kunde förväntas bli tillräck- ligt stor om skyldigheten att åta sig förmyndaruppdrag avskaffades. Eftersom det trots att det fanns en sådan skyldighet knappast före- kom att någon mot sin vilja förordnades till förmyndare eller tvingades behålla ett sådant uppdrag, så torde ett upphävande av bestämmelsen inte ha någon betydelse när det gällde tillgången på förmyndare.7 Beträffande förmyndarens skyldighet att stanna kvar i sitt upp- drag till dess att en ny förmyndare hade förordnats uttalade departe- mentschefen att även om en förmyndare hade rätt att bli entledigad på egen begäran, så kunde givetvis inte entledigandet äga rum förrän en ny förmyndare hade förordnats. Det finns i förarbetena inga uttalanden om den situationen att en ställföreträdare begärt sig entledigad från ett uppdrag som ingen annan vill åta sig. 4.1.3Hur har bestämmelserna om entledigande av ställföreträdare och upphörande av ställföreträdarskap tillämpats ? Underrätterna har gjort olika tolkningar av bestämmelserna Av beslut från olika underrätter framgår att tillämpningen av reg- leringen i fråga om entledigande av en ställföreträdare i 11 kap. 19 § andra stycket FB och bedömningen av förutsättningarna för ett upphörande av ställföreträdarskap har skiljt sig åt i till synes lik- artade fall. 5Ds Ju 1974:7, Förmynderskap, Promemoria med förslag till ändringar i förmynderskaps- lagstiftningen m.m., s. 132. 6En legal förmyndare skulle i princip också ha rätt att på begäran bli entledigad. I undan- tagsfall kunde det dock tänkas att barnets intresse bäst skulle främjas av att fadern eller modern stannade kvar som förmyndare. En legal förmyndare skulle därför inte ha rätt till entledigande på egen begäran om särskilda skäl talade emot entledigandet. 1974:142, Kungl. Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i , m.m., s. 127. 1974:142, s. 126 f. I en del fall har rätten beslutat att förvaltarskapet ska upphöra då förvaltaren har begärt sig entledigad och det inte, bl.a. på grund av huvudmannens aggressiva och hotfulla agerande gentemot för- valtaren, har varit möjligt att rekrytera en ny förvaltare. Som skäl för upphörandet av förvaltarskapet har rätten angett att förvaltaren har en ovillkorlig rätt att bli entledigad från sitt uppdrag, varför det måste förordnas en ny förvaltare för att uppdraget inom ett för- valtarskap ska kunna utföras. Eftersom det inte går att tvinga någon att åta sig ett uppdrag som förvaltare har rätten då inte funnit något annat alternativ än att upphäva förvaltarskapet och entlediga för- valtaren trots att den enskilde fortfarande hade behov av ett för- valtarskap. Domstolarna har pekat på att den enskilde i stället bör få hjälp genom psykiatrins eller försorg.8 Det har också förekommit att rätten i liknande situationer har lämnat ansökan om upphörande utan bifall. I ett fall9 hade överför- myndarnämnden entledigat förvaltaren från sitt uppdrag efter det att huvudmannen hade hotat förvaltaren och dennes barn. Någon ny förvaltare hade inte förordnats och överförmyndarnämnden bedömde utsikterna att hitta en ny förvaltare som obefintliga. An- sökan om upphörande av förvaltarskapet lämnades då utan bifall eftersom överförmyndarnämnden inte hade påstått att den enskildes behov av förvaltare skulle ha minskat eller upphört och att det inte var möjligt att låta förvaltarskapet upphöra på grund av andra om- ständigheter än sådana som är hänförliga till den enskildes behov av hjälp. Hur har regleringen fungerat i praktiken? Vi har genom att skicka ut enkäter till tingsrätter, överförmyndare, gode män och förvaltare samt rättspsykiatriska regionkliniker under- sökt hur regleringen om entledigande har fungerat i praktiken.10 Av vår undersökning framgår att ärenden om entledigande av en ställföreträdare normalt prioriteras av överförmyndaren för att ett byte av ställföreträdare ska kunna ske så fort som möjligt. Det synes dock vara så att det inom olika kommuner tar olika att 8Se t.ex. tingsrätts beslut i Ä 1499-09, beslut i Ä 1707-07 och beslut i ÖÄ 5638-12. 9Västmanlands tingsrätts beslut i Ä 5966-09 och beslut i ÖÄ 943-10. 10Hur enkätundersökningen har genomförts och vilka frågor som ingick i den framgår av bilaga 3 och 4. Enkäten skickades ut och svaren på den kom in före HD:s beslut i mål Ö 91- 12(se avsnitt 4.1.4). finna en ersättare. Den gode mannen eller förvaltaren har kvar upp- draget till dess att en ny ställföreträdare har utsetts. män och förvaltare anser att det ofta tar orimligt att bli entledigad och påtalar att det i många fall tar mellan och från det att begäran om entledigande gjordes. Detta kan leda till att vissa känner sig tveksamma till att åta sig ett mer komplicerat uppdrag, eftersom de inte vill vänta på att bli entledigade om något skulle inträffa. I de fall det är svårt att finna en ny ställföreträdare måste den gode mannen eller förvaltaren ofta ha kvar uppdraget . Anledningen till att det är svårt att rekrytera en ny ställföre- trädare kan t.ex. bero på att huvudmannen har utsatt ställföre- trädaren för hot eller våld. Det är emellertid förhållandevis ovanligt att en ställföreträdare begär att bli entledigad av den anledningen. Det är vanligt att ställföreträdaren i sådana fall i praktiken be- gränsar sitt uppdrag i avvaktan på att bli entledigad, främst för att inte behöva besöka huvudmannen eller på annat sätt ha kontakt med honom eller henne. I många fall innebär en sådan begränsning att ställföreträdaren endast sköter huvudmannens ekonomi. 4.1.4HD:s avgörande i mål Ö 91-12 HD meddelade beslut i ett mål angående upphörande av förvaltarskap. Omständigheterna i målet var följ- ande. En förvaltare, som hade varit förordnad , be- gärde sig entledigad från sitt uppdrag. Som skäl för det angav förvaltaren att huvudmannen hade hotat honom till livet och att förvaltaren med anledning av hotet hade anlitat ett bevakningsföretag för att bevaka sin bostad. Vidare hade huvudmannen dömts för brott mot knivlagen, hot mot tjänsteman, våld mot tjänsteman och narkotikabrott och huvud- mannen hade också tidigare dömts för liknande brottslighet. Som skäl för sin begäran om entledigande angav förvaltaren även att huvudmannen i trängt läge kunde bli aggressiv och gå till attack, att huvudmannen var föremål för avhysning från sin bostad på grund av skadegörelse och saneringsbehov samt att ärendet hade varit betungande. Efter det att förvaltaren hade begärt sitt entledigande hade över- förmyndarförvaltningen gjort en förfrågan till samtliga de 90 per- soner som till förvaltningen hade anmält sitt intresse för förvaltar- uppdrag, men ingen av dessa hade velat åta sig uppdraget. Inte heller någon av tjänstemännen på stads förvaltarenhet – vilkas arbetsuppgifter består i att ha de uppdrag som har bedömts olämpliga för andra utanför förvaltningen stående personer – hade accepterat att åta sig uppdraget. yrkade att förvaltarskapet skulle upphöra och att förvaltaren skulle entledigas. Både tingsrätten och hovrätten lämnade begäran om upphörande av förvaltarskapet utan bifall. Skälen för detta var att det kvarstod ett behov av förvaltar- skap, att det inte var möjligt att låta förvaltarskapet upphöra av de skäl som överförmyndarförvaltningen i hade anfört samt att förvaltaren var skyldig att ha kvar uppdraget till dess att en annan förvaltare hade förordnats.11 Kan ett förvaltarskap som behövs upphöra? HD konstaterar att det krävs att det finns någon som är beredd att åta sig uppdraget som förvaltare för att rätten ska kunna meddela ett beslut om förvaltarskap. Om det inte finns någon som är beredd att åta sig uppdraget kan således förvaltarskapet inte komma till stånd fastän det behövs. Det kan inträffa att man måste godta att ett förvaltarskap fort- sätter någon tid utan förvaltare, t.ex. när en förvaltare avlider eller när en olämplig förvaltare entledigas. För att det inte ska uppstå rättsförluster på grund av att det inte finns någon som har rådighet över den egendom som omfattas av förvaltarskapet, men också av andra skäl, ska en förvaltare utses så skyndsamt som möjligt. Även för ett redan beslutat förvaltarskap kan det inträffa att en ny förvaltare inte står att finna när den tidigare förvaltaren inte bör, kan eller vill utföra uppdraget. Det kan i ett sådant fall inte komma i fråga att utan tidsbegränsning låta ett förvaltarskap fortgå utan förvaltare, utan i stället kan det bli nödvändigt att avsluta förvaltar- skapet. Bestämmelsen i 11 kap. 19 § första stycket första meningen FB, enligt vilken förvaltarskapet ska upphöra om något behov av förvaltare inte finns, bör alltså inte genom ett motsatsslut förstås 11 tingsrätts beslut i Ä 5092-11 och Hovrättens för Västra beslut i ÖÄ 3983-11. så, att ett upphörande av förvaltarskapet undantagslöst förutsätter att ett sådant behov saknas. Detta innebär att ett förvaltarskap måste upphöra fastän det finns behov av ett fortsatt förvaltarskap om det av någon anledning saknas förvaltare beträffande ett på- gående förvaltarskap och någon ny förvaltare inte kan utses. Har förvaltaren rätt att frånträda sitt uppdrag trots att en ny förvaltare inte har utsetts?