sou · H1B372 · 2013-10-09 00:00:00 — Behandlingshemmet tror att vissa kan ha svårt att underteckna en sådan ansökan i de fall de saknar tillgång till e-legitimation. i har efterfrågat en möj- lighet att även kunna skicka in ansökan per e-post. En ansökan om skuldsanering har i de flesta fall föregåtts av en kontakt med en budget- och skuldrådgivare. Rådgivningsverk- samheten utgör med andra ord en central del av ansöknings- processen. För att gäldenären ska få tillgång till ett snabbt och effektivt skuldsaneringsförfarande är det nödvändigt att den tid det tar för att komma i kontakt med en rådgivare inte är alltför lång. Även tiden det tar innan en ansökan om skuldsanering kan ges in är av betydelse i sammanhanget. I det följande redovisas statistik på detta område. handläggningstid är också av intresse för ett effektivt skuldsaneringsförfarande, vilket också presenteras i detta avsnitt. I vilken utsträckning myndigheten kontrollerar en ansökan och i vilka avseenden kompletteringar brukar krävas redo- görs också för. I drygt sju av tio av de skuldsaneringsansökningar som ingavs hade gäldenären fått hjälp av en budget- och skuldrådgivare.9 Enligt uppgift från hade av dem som blivit beviljade skuldsanering fått eko- nomisk rådgivning. Bland dem som fått ett negativt beslut på sin ansökan (avslag, avvisning eller avskrivning) hade fått rådgivning. Hur snabbt en gäldenär kan få hjälp av en budget- och skuld- rådgivare kan ha betydelse för hur många som ansöker om skuld- sanering. Av årliga genomgång av rådgivnings- verksamheten framgår att väntetiden för att komma i kontakt med en budget- och skuldrådgivare varierar från ingen kö alls . I 13 kommuner uppgår väntetiden till mer än . I fyra kommuner får invånarna vänta . Den genom- snittliga väntetiden är nästan sex veckor.10 Det saknas samlad statistik över hur lång handläggningstiden är för de ärenden hos budget- och skuldrådgivarna som leder till ansökan om skuldsanering. Rådgivare i , , Göte- 9Se 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 32. 10Se 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 25 ff. borg och har bistått utredningen med uppgift om hand- läggningstiden i 280 ärenden . Det visade sig att den genomsnittliga handläggningstiden från gäldenärens första besök hos dem till dess att ansökan skickades in uppgick till 4,2 månader.11 En beräkning visar att varje skuldsaneringsärende tar i genomsnitt 15 timmar.12 beviljades 4 637 gäldenärer skuldsanering.13 Enligt uppgift från beviljades skuldsanering i av dessa ärenden från det att ansökan kom in till myndigheten. Detta går att utläsa av tabell nedan (se tabell 7.1). 11Undersökningen avsåg 28 budget- och skuldrådgivares tio senaste ärenden . 12Beräknat utifrån uppgift om att kommunernas budget- och skuldrådgivning totalt uppgick till 230 årsarbetskrafter samt att av arbetstiden används till skuldsane- ringsärenden, i förhållande till antalet ansökningar 2012 (9 068 styck- en). Se 2013:10, Kommunernas budget- och skuldrådgivning 2013 – en lägesrapport, s. 19 ff och årsredovisning 2012, s. 28. 13Se årsredovisning 2012, s. 28. Av nedanstående tabell (se tabell 7.2) framgår att för de flesta () ärenden där gäldenären beviljades skuldsanering tog det efter ansökan inkom till dess att ett inledandebeslut fattades. Efter inledandebeslutet tar det för den stora majoriteten (70 pro- cent) mindre än till dess att skuldsanering beviljas (se tabell 7.3). Kontroll av egna databaser och uppgifter från andra myndigheter I ett skuldsaneringsärende hämtar in information från dels sina egna register dels andra myndigheter, för att undersöka om gäldenärens uppgifter i ansökan är riktiga. Inom finns förutom skuldsaneringsdatabasen även utsöknings- och indrivningsdatabasen, databasen för betal- ningsföreläggande och handräckning samt databasen för konkurs- tillsyn. I utsöknings- och indrivningsdatabasen (och ) kontrolleras uppgifter om skulder, vilka indrivningsåtgärder som har genomförts och vilket löneutmätningsbelopp som eventuellt har tillämpats. Dessutom kontrolleras uppgifter i databasen för betalningsföreläggande och handräckning (SUPRO) om vilka mål och beslut som finns för gäldenären. Skuldsaneringsenhetens tillgång till övriga databaser varierar något beroende på om uppgifterna bedöms vara skyddade av sekretess. En skuldsaneringshandläggare kan se uppgifter om beslut inom andra verksamhetsområden, men inte alltid beslutsunderlaget och innehållet i besluten. Löneutmätnings- beslut, utredningsrapporter och värderingar av t.ex. fastigheter som kan vara av intresse för utredningen i ett ärende får därför vid behov begäras ut från den verkställande enheten. Utöver kontrollen i de egna registren kontrolleras även databas för information om senast taxerad inkomst, arbetsgivare, eventuellt underskott på skattekontot eller över- skjutande skatt. Uppgifter om aktier, bankmedel, sambeskattning och fåmansbolagssamband kontrolleras också. Detsamma gäller folk- bokföringsregistret, bilregistret och register. Om ansökan ger skäl till det, kan sökningar också göras i Näringslivs- registret och Fastighetsfakta. Vid behov inhämtas dessutom informa- tion från t.ex. Arbetsförmedlingen och socialförvaltningen. Det finns inte någon statistik över i vilka avseenden Kronofogde- myndigheten begär att gäldenären ska komplettera sin ansökan med underlag eller närmare information. Enligt uppgift från myndig- heten är det främst information om inkomst, utgifter och skulder som brukar behöva kompletteras. En vanlig kompletteringsfråga är gäldenärens möjligheter och förutsättningar att kunna arbeta mer, i de fall som gäldenären arbetar deltid. Är gäldenären arbetslös ställs ofta frågor kring längden på arbetslösheten, om den skuldsatte är inskriven vid arbetsförmedlingen, möjligheterna att få ett arbete och hur arbets- förmedlingens handlingsplan ser ut. Om gäldenären eller den som gäldenären bor tillsammans med kommer att gå i pension behövs uppgifter om framtida ålders- pension och tjänstepension. Vid sjukskrivning är det nödvändigt med läkarintyg och en läkares bedömning av gäldenärens möjlighet att återgå i arbete. Information behövs också om vad som kommer att hända efter sjuk- skrivningen samt tidigare sjukdomshistorik. Ansökan kan även behöva kompletteras när gäldenären har lämnat uppgift om ersättning för obekväm arbetstid, extrainkomster eller utbetald ersättning från pensionsfonder. Ytterligare information kan dessutom behövas om det framkommer att gäldenären har sökt bostadsbidrag eller bostads- tillägg. Komplettering begärs också om inkomsterna i ansökan inte stämmer med vad som framgår av skatteregistret. I förekommande fall kan även inhämtas uppgifter om gäldenärens make eller makas inkomster och tillgångar. Kompletteringar behövs ofta för uppgifter om kostnader för barns fritidsverksamhet, tandvård, glasögon och försörjnings- skyldighet för barn. Då gäldenären har kostnader för egen fastig- het, är en särskild fråga att utreda de ansträngningar han eller hon har gjort för att hitta ett billigare boende eller för att sälja sin fastighet. Andra uppgifter som brukar behöva kompletteras är om det är fråga om första- eller andrahandsboende, storlek och kostnad för boendet och vilka ansträngningar som gjorts för att hitta en billigare bostad. Trots att skuldernas ålder inte längre ska beaktas särskilt, så behöver handläggare ändå veta mer om åldern på skulderna än vad som ibland framgår av ansökan. Vanliga frågor är även vad skulderna avser, varför de har uppkommit och orsaken till betalningssvårigheterna. Slutligen kan kompletteringar även krävas avseende dels skulder till följd av kriminalitet dels uppgifter om tidigare näringsverk- samhet. Om gäldenären har missbruksproblem kan det vara av intresse hur rehabiliteringsplanen ser ut och vilket stöd som kom- munen bistår med i fråga om boende och försörjning. Utredningsunderlaget i ett skuldsaneringsärende utgörs till största delen av de uppgifter som gäldenären lämnar i sin ansökan. Vid våra samråd har tydligt framkommit att ansökningsförfarandet i sig kan utgöra ett hinder för gäldenärer att ansöka eller fullfölja en ansökan om skuldsanering. Det går inte att fastställa hur stor påverkan är, men vår bedömning är att åtgärder på området är betydelsefulla för att få fler att ansöka om skuldsanering. I det följande presenterar vi våra slutsatser kring behovet av att något begränsa gäldenärens ansvar för utredningen i ett skuld- saneringsärende. Därefter redovisar vi vår uppfattning om vilka krav man bör kunna ställa på utredningen och om dessa krav bör förändras. Vidare behandlas frågan om ansvaret för utredningen kan fördelas på ett annat sätt mellan de inblandade aktörerna. Slut- ligen presenterar vi våra slutsatser om behovet av övriga åtgärder på området. 7.5.2Behovet av ett minskat utredningsansvar för gäldenären Bedömning: Kraven på ansökans innehåll är omfattande och leder sannolikt till att personer avstår från att ansöka om skuld- sanering. Det finns ett behov av att minska gäldenärens utred- ningsansvar, i synnerhet vad gäller redovisningen av de egna skulderna. Skuldsaneringsförfarandet utgår från att en väsentlig del av utred- ningsansvaret vilar på gäldenären själv. När skuldsaneringslagen infördes betonades att det bör ställas höga krav på innehållet i utredningen. Alla uppgifter som är relevanta för att bedöma gäl- denärens tidigare, nuvarande och framtida ekonomiska förhållanden ska framgå av ansökan. Det uttalades särskilt att det allmänna kravet på gäldenärens medverkan i skuldsaneringsprocessen gör att gäldenären också bör vara ansvarig för utredningen.14 Ansökningsblanketten i ett skuldsaneringsärende är omfattande och kräver att gäldenären lämnar en utförlig redogörelse för sina 14 Se prop. 1993/94:123 s. 147. personliga och ekonomiska förhållanden. Vid våra samråd har framkommit att detta kan vara betungande för den enskilde. I synnerhet är det skulderna som uppfattas som svåra att redogöra för. Enligt vår uppfattning är det önskvärt om gäldenärens ansvar för utredningen i ett skuldsaneringsärende kan begränsas, inte minst vad gäller redovisningen av skulderna. Vi tror att det skulle ha en positiv inverkan på gäldenärens förutsättningar att ansöka om skuldsanering. Det kan med stor sannolikhet bidra till att fler dels orkar ta steget att ansöka om skuldsanering dels klarar av att full- följa en ansökningsprocess. 7.5.3Vilka krav bör ställas på utredningen? Bedömning: Det bör även fortsättningsvis ställas höga krav på utredningen i ett skuldsaneringsärende. Det är därför inte möjligt att fatta beslut om skuldsanering på ett mer begränsat utredningsunderlag än vad som sker . Förslag: ansvar för att kontrollera att lämnade uppgifter i ansökan om skuldsanering är korrekta ska skärpas. Myndighetens utredningsansvar i lagtexten ska därför anges som en skyldighet att utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Skuldsaneringsverksamheten ska också ges ökad tillgång till myndighetens databaser. Utredningsunderlaget kan inte begränsas Frågan är om det är nödvändigt att utredningen i ett skuld- saneringsärende är så pass omfattande som eller om det är möjligt att på ett mer begränsat underlag avgöra om skuldsanering kan beviljas. Lägre krav på utredningen skulle kunna innebära motsvarande lägre krav på gäldenären att ta fram relevanta upp- gifter redan i ansökan. Det är enligt vår uppfattning angeläget att skuldsanerings- förfarandet även fortsättningsvis har allmänhetens förtroende och att det inte utformas på ett sätt som gör att institutet som sådant kan ifrågasättas. Det är därför viktigt att utredningen är av sådan kvalitet och omfattning, att det står klart för var och en att skuld- sanering beviljas enbart dem som uppfyller de högt uppställda krav som anges i skuldsaneringslagen. Om utredningen i ett ärende innehåller mer begränsad information om gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden finns en större risk för felbedöm- ningar. Det är också möjligt att skuldsanering beviljas också för gäldenärer som egentligen inte har rätt till det. Att det ställs höga krav på utredningen har också betydelse för rättssäkerheten, så att lika fall kan behandlas lika. De krav på utredningen som skuld- saneringslagen anger bör därför inte sänkas. Det hindrar ändå inte att ansvaret för utredningen kan fördelas på ett annat sätt och att själva ansökningsblanketten blir mindre detaljerad än den är (se avsnitt 7.5.4 – 7.5.6). Kontrollen av uppgifter i ansökan ska förstärkas Enligt nuvarande ordning har ett ansvar att se till att ett skuldsaneringsärende blir så utrett som dess beskaffenhet kräver (16 §). Utredningsskyldigheten är med andra ord relaterad till behoven i varje enskilt ärende. Det är myndig- heten som i varje ärende har att bedöma hur långt utrednings- ansvaret i olika avseenden sträcker sig.15 Vid våra samråd har framkommit att borgenärer ifrågasätter till- förlitligheten i vissa skuldsaneringsutredningar. De har särskilt framhållit behovet av att gäldenärens uppgifter ska styrkas med under- lag och även kontrolleras mot befintlig information i Kronofogde- myndighetens register. Med hänsyn till förtroendet för skuld- saneringsinstitutet anser vi att det är viktigt att fästa avseende vid sådana synpunkter. Vi bedömer därför att det finns behov av att skärpa ansvar för att kontrollera att uppgifter i ansökan om skuldsanering är korrekta. Myndighetens utredningsansvar ska därför ges en annan utformning. Vi föreslår att det i lagtexten ska anges att Kronofogde- myndigheten ska utreda om förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Detta betonar myndighetens skyldighet att se till att utredningen är tillräcklig. Även fortsättningsvis har myndigheten att avgöra vilka åtgärder som ska vidtas, men i vissa avseenden måste alltid kontroller ske. Detta gäller dels inhämtande av under- lag dels kontroll av uppgifter i de egna registren. 15 Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 295. Vissa uppgifter ska alltid styrkas bör alltid inhämta underlag för vissa av gäldenärens uppgifter i ansökan. Hänsyn måste givetvis tas till att handläggningen kan försvåras väsentligt av alltför långtgående krav på att gäldenären ska styrka sina uppgifter. Det är varken nöd- vändigt eller lämpligt att inhämta underlag för samtliga uppgifter i en ansökan. Vid våra samråd med borgenärerna har framkommit att underlag uppfattas som mest angeläget för inkomstuppgifter och boendekostnader, t.ex. i form av lönespecifikation och hyresavi. Vi anser att det kan vara rimligt att gäldenären alltid ska styrka detta. Underlag ska givetvis även fortsättningsvis inhämtas för andra uppgifter om utredningen visar att det finns behov av det. Ökad kontroll mot uppgifter i myndighetens egna register Gäldenärens uppgifter bör även regelmässigt kontrolleras mot den information som finns i egna register. Enligt myndigheten sker sådan kontroll i viss utsträckning . Som nämnts har dock skuldsaneringshandläggarna inte tillgång till all information som finns i myndighetens övriga verksamheter (se avsnitt 7.4.2). Handläggaren kan se vilka beslut och åtgärder som har fattats i t.ex. ett verkställighetsärende, men inte besluts- underlaget eller innehållet i besluten. Om det bedöms finnas behov av ytterligare uppgifter för ett skuldsaneringsärende, kan hand- läggaren begära ut dessa från övriga verksamheter med hjälp av den sekretessbrytande bestämmelsen i skuldsaneringslagen (36 §). Frågan är om skuldsaneringsenheten bör ha obegränsad tillgång till uppgifter som behandlas i myndighetens övriga databaser. Vår uppfattning är att om handläggaren ges full tillgång till de övriga data- baserna, ger det bättre förutsättningar för kontroll av en ansökan. Det kommer i sin tur att bidra till ett bättre utredningsunderlag. Detta är positivt inte minst för borgenärskollektivets förtroende för skuldsaneringsinstitutet. Om relevant och nödvändig information kan tillföras utredningen på ett snabbare och enklare sätt, kommer det också att innebära effektivitetsvinster för handläggningen. Det gynnar både parterna i skuldsaneringsärendet och myndighetens verksamhet. Vår bedömning är att en utökad tillgång till övriga databaser endast marginellt inverkar på den personliga integriteten för den enskilde gäldenären. En ytterligare fråga är om det är nödvändigt med lagstiftnings- åtgärder för att skuldsaneringsenheten ska få tillgång till de övriga databaserna. Som nämnts har rikskronofogden i ett ställningstag- ande slagit fast att nuvarande lagstiftning medger att en handläggare ges behörighet till databaser inom andra verksamhetsområden än det egna. Utgångspunkten för denna bedömning är att myndighetens verksamheter inte anses vara själv- ständiga i tryckfrihetsförordningens och offentlighets- och sekretess- lagens mening (se avsnitt 6.3.3). Med ett sådant synsätt skulle skuldsaneringsenheten kunna få full behörighet till övriga databaser utan att det skulle innebära något behov av lagändringar. Vi delar inte den bedömning som redovisas i ställningstagandet. Vår uppfattning är skuldsaneringsverksamheten trots allt är själv- ständig i förhållande till övriga verksamheter inom myndigheten. Uppgifter i de andra databaserna får behandlas endast för de ända- mål som anges i lagtexten. De nuvarande ändamålen kan inte anses omfatta även handläggning av ärenden om skuldsanering. För att skuldsaneringsenheten ska ges full tillgång till övriga register, anser vi att det i lagtexten måste anges att uppgifter i databaserna får behandlas även för detta ändamål. Vi föreslår därför att handläggning av skuldsaneringsärenden tillförs som ett nytt primärt ändamål för var och en av de tre övriga databaserna. Någon förändring av vilka uppgifter som får behandlas i databaserna anser vi inte vara nödvändig. Hur ska utföra sin kontroll av ansökan mot uppgifter som finns hos myndigheten bör inte anges. Många av de uppgifter som finns registrerade i de övriga data- baserna är sannolikt inte av betydelse för ett skuldsaneringsärende, och en kontroll mot samtliga uppgifter skulle kunna försvåra hand- läggningen väsentligt. Det måste därför även fortsättningsvis vara upp till att fastställa i vilka avseenden kontroller måste genomföras. Som nämnts kan det t.ex. vara fråga om information i löneutmätningsbeslut, utredningsrapporter och värderingar av tillgångar. Med hänsyn till skuldsaneringens definitiva karaktär bör Krono- fogdemyndigheten inte genomföra någon löpande kontroll av gäldenärens uppgifter när skuldsanering väl har beviljats. Eventuella förändringar av den skuldsattes förhållanden bör även fortsätt- ningsvis hanteras inom ramen för omprövningsinstitutet. 16 Se Rikskronfogdens ställningstagande , nr 1/11, dnr 801 34611- 11/121. Sammanfattningsvis är det vår bedömning att det saknas förut- sättningar att låta utredningen i ett skuldsaneringsärende vara mindre omfattande än de krav som skuldsaneringslagen uppställer . Vi anser dessutom att det finns behov av att skärpa Kronofogde- myndighetens ansvar för att kontrollera att uppgifter i ansökan om skuldsanering är korrekta. Myndighetens utredningsansvar ska därför ges en annan utformning. I lagtexten ska anges att myndig- heten ska utreda om förutsättningarna för skuldsanering är upp- fyllda. Detta innebär bland annat att underlag regelmässigt ska inhämtas för gäldenärens uppgifter om inkomst och boendekost- nad. bör också kontrollera gäldenärens uppgifter i ansökan mot relevant information i myndighetens databaser. För att möjliggöra detta ska ändring ske i lagen om behandling av uppgifter i verksamhet. 7.5.4Möjligheten att utforma ansvaret för utredningen på annat sätt Bedömning: Det är både lämpligt och möjligt att utforma ansvaret för utredningen i ett skuldsaneringsärende på ett annat sätt än . Borgenärerna bör överta den största delen av ansvaret för redovisningen av gäldenärernas skulder. Något utökat utredningsansvar i den delen bör däremot inte lämnas till budget- och skuldrådgivarna eller . I vårt uppdrag ligger även att utreda om det är möjligt och lämpligt att utforma ansvaret för utredningen i ett skuldsaneringsärende på ett annat sätt än . Vi har i detta sammanhang övervägt om en del av gäldenärens utredningsansvar kan överlämnas till Kronofogde- myndigheten, borgenärerna eller budget- och skuldrådgivare samt i vilka avseenden det i så fall skulle kunna ske. har genom sina databaser tillgång till vissa uppgifter om gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden. De har också möjlighet att inhämta uppgifter från andra myndigheter (36 §). Denna information ska myndigheten använda sig av för att kontrollera och i viss mån komplettera de uppgifter som gäldenären lämnar i sin ansökan (se avsnitt 7.5.3). För att minska gäldenärens ansvar för utredningen är en möjlig lösning att uppgiftsskyldigheten i ansökan begränsas till den informa- tion som inte kan inhämta på egen hand. Myndigheten kan söka viss information i de egna registren. Uppgifter kan också begäras in från andra myndigheter. Ett vidare utredningsansvar än så skulle dessutom vara möjligt exempelvis om gäldenären i ansökan kunde ge Kronofogde- myndigheten fullmakt att inhämta uppgifter, t.ex. från borgenärer, banker, pensionsinstitut och arbetsgivare. En sådan ordning skulle sannolikt innebära en betydande lättnad för gäldenärens del. Det finns dock ett antal invändningar mot en sådan lösning. De uppgifter som finns i myndighetens databaser är trots allt begränsade. Inte alla skulder registreras hos myndigheten, varför det inte är möjligt att få en heltäckande bild av gäldenärens totala skuldbörda. Dessutom ska myndigheten fatta beslut på den utred- ning som inhämtas och bör därför förhålla sig objektiv så långt det är möjligt. Vid samråden har framhållits att ett för stort deltagande från myndighetens sida i ansökningsprocessen kan påverka för- troendet för beslutsfattaren, från både gäldenärernas och borgenär- ernas sida. En ytterligare invändning mot att överlåta ett alltför omfattande utredningskrav på myndigheten är enligt vår bedöm- ning den ökade arbetsbelastning detta skulle innebära för skuld- saneringsteamen. Vid våra samråd har framkommit att det kan dröja upp från det att ansökan ges in tills handläggningen påbörjas. För att förbättra möjligheterna för gäldenärer att snabbt bli rehabiliterade är det inte lämpligt att belasta myndigheten mer än nödvändigt. Annars är risken stor att handläggningstiden blir alltför lång. Sammanfattningsvis bedömer vi att det inte är lämpligt att Krono- fogdemyndighetens utredningsansvar utökas. Som redovisats ovan har myndigheten en viktig kontrollfunktion och bör därför främst använda sina befogenheter till att granska att utredningen är full- ständig och att de uppgifter som lämnas är korrekta. Budget- och skuldrådgivarnas ansvar En av direktivens frågeställningar är om det är lämpligt att lägga ett större ansvar på budget- och skuldrådgivarna att ta fram nöd- vändiga uppgifter för ansökan. Budget- och skuldrådgivarna har som tidigare nämnts en viktig roll för ansökningsprocessen. Gäldenärerna har i rådgivarna ofta värdefullt stöd och hjälp med att genomföra ansökan. Inte sällan inhämtar rådgivaren många av de uppgifter som behövs, vilket naturligtvis underlättar för gäldenärens del. Skuldsaneringsteamen har också vittnat om att ansökningar som biståtts av en budget- och skuldrådgivare inte behöver kompletteras i lika stor utsträck- ning som när gäldenären ansöker på egen hand. Rådgivarna tar alltså en viktig del i ansökningsprocessen genom att hjälpa gäldenären med själva ansökan. Vi bedömer att det inte finns några effektivitetsvinster med att utöka deras ansvar i denna del. Inte heller i övrigt anser vi att det finns skäl att föreslå att råd- givarna bör få ett större ansvar för ansökan. Som vi konstaterar i kapitel 12 bör i stället deras uppdrag förtydligas, för att framhålla behovet av bistånd till gäldenären även under skuldsanerings- perioden.