sou · H1B363 · 2013-09-12 00:00:00 — Avgöranden från en annan medlemsstat som är direkt verkställbara eller har förklarats vara verkställbara enligt II-förordningen ska verkställas enligt samma villkor som inhemska avgöranden. För svenskt vidkommande innebär det bl.a. att ett utländskt avgörande får verkställas enligt 21 kap. föräldra- balken. Under vissa förutsättningar kan erkännande vägras och verk- ställbarhetsförklaring avslås. Det gäller t.ex. fall där erkännande eller tillåtande av verkställbarhet uppenbart skulle strida mot grunderna för rättsordningen i den medlemsstat där domen görs gällande (ordre public), vissa fall där domen meddelats mot en utebliven svarande och denne inte har delgivits stämningsansökan eller motsvarande handling i tillräckligt god tid och på ett sådant sätt att svaranden 11 Om domen följer på ett sådant förfarande som regleras i artikel 11 i II-förord- ningen krävs dock ingen verkställbarhetsprövning. kunnat förbereda sitt svaromål, om domen är oförenlig med en dom som har meddelats i ett mål mellan samma parter i den medlemsstat där domen görs gällande, eller om den är oförenlig med en dom som har meddelats i en annan medlemsstat eller i ett tredjeland mellan samma parter, såvida den först meddelade domen uppfyller de nödvändiga villkoren för erkännande i den medlemsstat där domen görs gällande. En part har också möjlighet att ansöka om ändring av en verkställbarhetsförklaring. Även sådan ansökan görs hos . Den i dagtecknade konventionen om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn () gäller, , som lag i . Ett av syftena med konventionen är att förbättra skyddet för barn i internationella situationer. För att uppnå detta syfte innehåller kon- ventionen bestämmelser som reglerar vilket lands myndigheter som ska vara behöriga att vidta åtgärder, liksom bestämmelser om vilket lands lag som ska tillämpas i olika situationer. Även frågan om erkän- nande av avgöranden som meddelats i de fördragsslutande staterna regleras, liksom förutsättningarna för att ett utländskt avgörande ska kunna verkställas. Konventionen innehåller också bestämmelser om samarbete mellan myndigheter i olika länder. är tillämplig på frågor om föräldra- ansvar och åtgärder till skydd för barn . Med föräldraansvar avses vårdnad eller varje liknande förhållande som avgör föräldrars, förmyndares eller andra rättsliga företrädares rättig- heter, befogenheter och ansvar i förhållande till barnets person eller egendom. Konventionen avser såväl civilrättsliga som offentligrätts- liga skyddsåtgärder för barn. De frågor som omfattas av är i flera avseenden redan reglerade i andra internationella instrument. Ett av dessa är II-förordningen, som är tillämplig i civilrättsliga frågor om föräldraansvar. II-förordningen har företräde fram- i de fall då barnet har hemvist i en stat som tillämpar II-förordningen (dvs. i EU:s medlems- stater med undantag av ), eller när det är fråga om att verk- ställa ett avgörande som har meddelats av en medlemsstat i EU. När det gäller andra internationella konventioner gäller som huvud- regel att deras tillämpning inte påverkas av och det anges särskilt att konventionen inte påverkar tillämpningen av om de civila aspekterna på internatio- nella bortföranden av barn. Utom när annat följer av II-förordningen ger konven- tionens bestämmelser internationell behörighet till svenska myndig- heter när ett barn har hemvist i och i förhållande till barn i vars hemvist inte kan fastställas eller som är på flykt. innehåller, till skillnad mot II- förordningen, bestämmelser om vilket lands lag som ska tillämpas vid avgörande av frågor om föräldraansvar. I enlighet med huvud- regeln ska svenska myndigheter i första hand tillämpa svensk lag vid utövandet av sin behörighet enligt be- stämmelserna i konventionen. Undantagsvis får dock utländsk lag beaktas eller tillämpas. En åtgärd som har vidtagits i en medlemsstat i EU (med undan- tag av ) ska erkännas och förklaras verkställbar i enligt II-förordningen. Om åtgärden i stället har beslutats i en fördragsslutande stat utanför EU ska tillämpas vid bedömningen av om åtgärden ska erkännas och få verk- ställas i . Åtgärder som har vidtagits i en fördragsslutande stat med stöd av bestämmelserna ska som huvudregel erkännas i övriga fördragsslutande stater. Det finns dock omständigheter som gör att ett avgörande inte behöver erkän- nas. En sådan vägransgrund är t.ex. om åtgärden, i strid mot grund- läggande svenska förfaranderegler, har vidtagits inom ramen för ett förfarande utan att barnet har fått möjlighet att komma till tals (gäller inte brådskande fall). De parter som berörs av ett avgörande kan begära att svensk myndighet i ett särskilt förfarande prövar om avgörandet ska erkännas i . Om en åtgärd som vidtas i en fördragsslutande stat i och för sig är verkställbar där, men önskas verkställd i , ska åtgärden på ansökan förklaras verkställbar här i landet. Enligt 6 § i den kompletterande lagen till Haagkonven- tion, lagen (2012:318) om 1996 års , prövas frågan om verkställbarhet av . Samma vägransgrunder som gäller i fråga om erkännande är tillämpliga vid prövningen, och kan således leda till att en ansökan avslås. Om en ansökan om verkställ- barhetsförklaring bifalls, får, enligt 9 § i den kompletterande lagen, det utländska avgörandet verkställas enligt 21 kap. om det avser ett barns person och enligt utsökningsbalken om det avser ett barns egendom. Om åtgärden förklaras verkställbar i ska den verkställas som om den hade vidtagits i , enligt svensk lag. 4.2.7Underhållsförordningen, och Haagprotokoll Inom ramen för för internationell privaträtt på- börjades ett arbete med att utvärdera befintliga konventioner om gränsöverskridande underhållsskyldighet och över- väga behovet av nya, modernare och mer effektiva instrument på området. Arbetet ledde fram till två nya instrument – Haagkonven- tionen av om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar (Haag- konvention) och Haagprotokollet av om tillämplig lag avseende underhållsskyldighet (Haagprotokoll). Parallellt med förhandlingarna inom pågick inom EU ett arbete med att ta fram en EU-förordning på området. antogs rådets förordning (EG) nr 4/2009 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställig- het av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet12 (underhållsförordningen). Förordningen började tillämpas fullt ut . Instrumenten innehåller delvis likalydande bestämmelser och i underhållsförordningen föreskrivs att den lag som ska tillämpas på underhållsskyldighet ska fastställas i enlighet med Haag- protokoll. Inte bara stater utan även regionala organisationer för ekonomisk integration (i första hand avses EU) kan tillträda de nya Haaginstru- menten. EU har tillträtt Haagprotokoll och genom till- trädet är samtliga EU:s medlemsstater, med undantag för och , bundna av det. EU undertecknade i april 2011.13 EU:s tillträde till konventionen, varigenom samtliga medlemsstater utom kommer att bli bundna av konventionen, förväntas ske . 12EUT L 7, 10.1.2009, s. 1. 13EUT L 93, , s. 9. Haagprotokoll regleras vilken lag som ska tillämpas på underhållsskyldighet som har sin grund i familje-, släktskaps-, äkten- skaps eller svågerlagsförhållande, inbegripet underhållsskyldighet mot barn oavsett föräldrarnas civilstånd. Protokollet är universellt tillämpligt. Den lag som anvisas genom protokollets bestämmelser ska alltså tillämpas även om den är en icke fördragsslutande stats lag. ska i huvudsak tillämpas på underhålls- skyldighet som grundar sig på ett föräldra-barnförhållande, mot en person . Även ansökningar om erkännande och verk- ställighet av avgöranden om underhåll till make (och tidigare make), som görs i samband med ett anspråk på underhåll till ett barn , omfattas av konventionen. Konventionen ska, med vissa undantag, även i övrigt tillämpas på underhållskyldighet mot make. Verkställighet enligt bygger på ett exekvaturförfarande i den anmodade staten. I gäller ett exekvaturförfarande i . Skyldigheten att erkänna och förklara ett avgörande verkställbart förutsätter att avgörandet har meddelats i en fördragsslutande stat till vilken den underhållsskyl- dige eller underhållsberättigade har viss anknytning. Erkännande och verkställighet får vägras bl.a. om avgörandet är uppenbart oför- enligt med grunderna för rättsordningen (ordre public) i den an- modade staten, om avgörandet utverkats genom svikligt förfarande i samband med rättegången, om en rättegång mellan samma parter pågår vid en myndighet i den anmodade staten, förutsatt att detta förfarande inleddes först, fall där avgörandet är oförenligt med ett avgörande mellan samma parter om samma sak, förutsatt att det sist- nämnda avgörandet kan erkännas och verkställas i den anmodade staten samt i vissa fall där svaranden uteblivit eller inte varit före- trädd vid förfarandet i ursprungsstaten. En verkställbarhetsför- (dvs. beslutet vid den första formella prövningen) får inte vägras annat än på grund av ordre public. En part har rätt att klaga på ett beslut om verkställbarhetsförklaring. Ett överklagande får endast avse vissa i konventionen angivna grunder. Verkställighet sker enligt lagen i den anmodade staten. I förbindelserna mellan de fördragsslutande staterna ska ersätta Haagkonvention14 och Haagkonvention15 i den utsträckning som konventionernas tillämp- ningsområde sammanfaller.16 Konventionen ska även – i förbindel- serna mellan de fördragsslutande staterna och i den utsträckning som tillämpningsområdena sammanfaller – ersätta konvention av om indrivning av underhållsbidrag i utlandet (New Yorkkonventionen).17 Den inverkar däremot inte på tillämpningen av konventionen av mellan , , , och om indrivning av underhålls- bidrag, som ändrats genom en överenskommelse år 200018 (nordiska indrivningskonvention), som fortsatt kan tillämpas. Vidare påverkar konventionen inte EU-instrument som antagits efter det att konventionen ingåtts. Inte heller EU-instrument antagna dess- förinnan påverkas, om de avser erkännande och verkställighet. Underhållsförordningens tillämpningsområde omfattar underhålls- skyldighet som har sin grund i familje-, släktskaps-, äktenskaps- eller svågerlagsförhållande. Förutom avgöranden av domstol omfattar förordningen, under vissa förutsättningar, även avgöranden från andra behöriga myndigheter. Det innebär att Kronofogdemyndig- heten, vid summarisk process i mål om betalningsföreläggande och handräckning avseende underhåll, omfattas av begreppet domstol. utslag och beslut i sådana mål kan alltså erkännas och verkställas i övriga medlemsstater. Förordningen innehåller inga egna regler om hur man ska be- stämma vilken lag som ska tillämpas på fastställelse av underhålls- 14Haagkonventionen av om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhåll till barn. har införlivats i svensk rätt genom lagen (1965:723) om erkännande och verkställighet av vissa utländska domar och beslut angående underhåll till barn. 15Haagkonventionen av om erkännande och verkställighet av avgöranden angående underhållsskyldighet. har införlivats i svensk rätt genom lagen (1976:108) om erkännande och verkställighet av utländskt avgörande angående under- hållsskyldighet. 16Annat kan i och för sig följa av övergångsbestämmelser. 17Se SÖ 1958:60. 18Se SÖ 1963:14 samt SÖ 2002:8. Konventionen har införlivats genom lagen (1962:512) om indrivning i av underhållsbidrag, fastställda i , , eller och genom två kungörelser. I stället föreskrivs att den tillämpliga lagen ska fastställas i enlighet med Haagprotokoll. Avgöranden om underhåll som meddelats i medlemsstater bund- na av Haagprotokoll är direkt verkställbara i en annan medlemsstat. Exekvaturförfarandet har alltså avskaffats för dessa avgöranden. En svarande som inte har gått i svaromål i ursprungs- medlemsstaten har dock rätt att under vissa förutsättningar få till stånd en förnyad prövning i ursprungsstaten av ett sådant avgöran- de. Det rör sig om fall när svaranden inte har blivit delgiven stäm- ningsansökan på rätt sätt och fall där svaranden, utan egen förskyllan, varit förhindrad att bestrida underhållskravet på grund av force majeure eller andra extraordinära omständigheter, såvida inte svaran- den haft möjlighet att överklaga domen men underlåtit detta. De skäl för hinder mot och uppskov med verkställighet som gäller enligt lagen i den verkställande medlemsstaten ska tillämpas, om de inte är oförenliga med vissa särskilt angivna grunder. Det kan t.ex. handla om vissa frågor om preskription och, under vissa förutsättningar, oförenlighet med annan dom. För avgöranden meddelade i en medlemsstat som inte är bunden av protokollet (dvs. och ) kvarstår exe- kvaturförfarandet. I är exekvaturdomstol för exekvaturprövningar som fortfarande ska ske enligt underhållsför- ordningen. I dessa fall ska avgörandet förklaras verkställbart efter fullgörandet av vissa i förordningen angivna formaliteter. En part får ansöka om ändring av beslutet med anledning av ansökan om verkställbarhetsförklaring. En sådan ansökan görs hos . En ansökan om verkställbarhetsförklaring får avslås endast på vissa särskilt angivna grunder, bl.a. om det uppenbart skulle strida mot grunderna för rättsordningen (ordre public) i den medlemsstat där domen görs gällande, under vissa förutsättningar när en tredskodom eller en annan dom har meddelats mot en utebliven svarande som inte delgivits stämningsansökan eller motsvarande handling i tillräck- lig tid och på ett lämpligt sätt för att kunna förbereda sitt svaromål eller i vissa fall när avgörandet är oförenligt med en dom som har meddelats i en tvist mellan samma parter i den medlemsstat där domen görs gällande. Underhållsförordningen är tillämplig mellan alla medlemsstater, dock inte i alla delar med avseende på . EU och har träffat ett avtal om att underhållsförordningen ska vara tillämp- lig mellan och i vissa delar. Underhållsförordningen ersatte den ursprungliga I-förordningen i alla frågor om Underhållsförordningen ersätter också för- ordningen om den europeiska exekutionstiteln när det gäller erkän- nande och verkställighet av avgöranden om underhåll. Det gäller dock inte europeiska exekutionstitlar om underhållsskyldighet som utfärdats i en medlemsstat som inte är bunden av Haag- protokoll, dvs. i praktiken (är inte bundet av förordningen om den europeiska exekutionstiteln). En dom från som avser en obestridd fordran på underhåll och som intygats vara en europeisk exekutionstitel får alltså fortfarande verkställas i med stöd av förordningen om den europeiska exekutionstiteln. Underhållsförordningen påverkar inte tillämpningen av konven- tioner som medlemsstaterna har tillträtt när förordningen antogs. Detta innebär att underhållsförordningen inte påverkar tillämpning- en av de tidigare Haagkonventionerna om erkännande och verk- ställighet (och ) eller Luganokonventionerna. Mellan medlemsstater ska underhålls- förordningen dock gälla framför konventioner som avser de frågor som regleras i förordningen. Underhållsförordningen kommer alltså att ha företräde framför bl.a. nämnda Haagkonventioner och New Yorkkonventionen i förhållandet mellan EU:s medlemsstater. Underhållsförordningen hindrar inte att nordiska indriv- ningskonvention fortsatt tillämpas i förhållandet mellan och . Svaranden får dock inte på grund av tillämpningen av kon- ventionen fråntas sin rättighet att ansöka om förnyad prövning av domen vid behörig domstol i ursprungsmedlemsstaten och begära uppskov med verkställigheten. Även i förhållandet mellan och kan den nordiska konventionen fortsatt tillämpas, vilket innebär att danska avgöranden om underhållsskyldighet kan verkställas utan exekvatur med stöd av konventionen. Underhållsförordningen och kom- pletteras av bestämmelser i lagen (2011:603) med kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning och Haag- konvention om underhållsskyldighet. Inom EU har, som ovan angetts, också antagits en arvs- förordning. Förordningen reglerar frågor om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg. Förordningen trädde i kraft , men dess bestämmelser ska, med några få undantag, börja tillämpas först . Förordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla EU:s medlemsstater utom , och . Bestämmelserna i arvsförordningen om erkännande, verk- ställbarhet och verkställighet av domar och förlikningar inför dom- stol bygger på den ursprungliga I-förordningen och under- hållsförordningen. Bestämmelserna innebär bl.a. att en dom som har meddelats i en medlemsstat och som är verkställbar i den staten ska kunna verkställas i en annan medlemsstat sedan domen har för- klarats verkställbar där i enlighet med ett i förordningen föreskrivet förfarande. Arvsförordningen innehåller även bestämmelser om god- kännande och verkställbarhet av officiella handlingar. En officiell handling som har fastställts i en medlemsstat ska ha samma bevis- värde i en annan medlemsstat som den har i ursprungsmedlems- staten eller ett bevisvärde som är så jämförbart som möjligt, under förutsättning att detta inte uppenbarligen strider mot grunderna för rättsordningen (ordre public) i den berörda medlemsstaten. Internationella arvsfrågor regleras i , förutom när det gäller nordiska förhållanden, i lagen (1937:81) om internatio- nella rättsförhållanden rörande dödsbo (IDL). Den lagen innehåller bestämmelser om tillämplig lag för rätten till arv och därmed sam- manhängande frågor, om svensk behörighet i arvsfrågor samt om erkännande och verkställighet av utländska avgöranden om bodelning efter makes död, arv eller testamente. Förfarandet i IDL förutsätter ett exekvaturförfarande för verkställighet av utländska avgöranden. I IDL anges att ansökan om verkställighet görs hos . IDL bygger inte på någon internationell överenskommelse. I förhållande till de nordiska länderna gäller tre andra lagar – lagen (1935:44) om dödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här i riket, m.m., lagen (1935:45) om kvarlåtenskap efter den som hade hemvist i , , eller och lagen (1935:46) om tillsyn i vissa fall å oskiftat dödsbo efter medborgare i , , eller . Lagarna införlivar konventionen mellan , , , och om arv, testa- mente och boutredning (den nordiska arvskonventionen). Konven- tionen reglerar förhållandet för medborgare i en nordisk stat som har hemvist i en annan nordisk stat. När det gäller frågor om erkän- nande och verkställighet av utländska avgöranden hänvisas i nämnda lagar till lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område. Bestämmelserna om erkän- nande och verkställighet i den lagen innebär bl.a. att det inte behövs något exekvaturförfarande för att nordiska arvsavgöranden ska kunna verkställas. När det gäller den nordiska arvskonventionen har det träffats en överenskommelse mellan de nordiska länderna om änd- ring av den konventionen, särskilt mot bakgrund av att den nya arvsförordningen innebär att internationella arvsfrågor, för och del, faller inom EU:s exklusiva kompetens. Det ska dock tilläggas att arvsförordningen, för och del, innehåller ett undantag som innebär att nuvarande nordiska bestäm- melser om erkännande och verkställighet får gälla även fortsätt- ningsvis. En särskild utredare har fått i uppdrag att föreslå de författ- ningsändringar som arvsförordningen och ett eventuellt tillträde till överenskommelsen om ändring i den nordiska arvskonventionen ger anledning till. I uppdraget ingår bl.a. att analysera vilka delar av IDL som kan fortsätta att tillämpas och att analysera vad arvsför- ordningen har för inverkan på den nordiska regleringen. Uppdraget ska redovisas (dir. 2012:106). 4.3Svenska bestämmelser om verkställighet av domar m.m. För att utländska domar ska få verkställas i krävs en särskild föreskrift om det. Detta följer av 3 kap. 2 § UB. Luganokonvention har införlivats i svensk rätt genom lagen (1992:794) om Luganokonventionen.19 Brysselkonventionen har på motsvarande sätt införlivats i svensk rätt genom lagen (1998:358) om Brysselkonventionen. Den ursprungliga I-förordningen är, liksom andra EU-förordningar, direkt tillämplig i utan att den genomförs genom nationell normgivning. 19 Lagen har upphävts genom lagen (2009:1309) om upphävande av lagen om Luganokonven- tionen. Luganokonvention är direkt tillämplig i utan att den genom- förs genom nationell normgivning. Brysselkonventionen, Luganokonvention samt den ur- sprungliga I-förordningen kompletteras av lagen (2006:74) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om er- kännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden (lag). I den lagen finns kompletterande bestämmelser även till förordningen om den europeiska exekutionstiteln och Danmarks- avtalet. lag finns bestämmelser om bl.a. exekvaturförfarandet i och såvitt avser avgöranden enligt den ursprungliga I-förordningen, Brysselkonventionen, Luganokonvention och . En verkställbar- hetsförklaring är en förutsättning för att få ett utländskt avgörande hänförligt till angivna instrument verkställt i . Verkställighet kan ske av alla slags avgöranden som faller inom konventionernas eller den ursprungliga I-förordningens sakliga tillämpnings- område, oavsett avgörandets rubricering. Detta innebär att även beslut om säkerhetsåtgärder och andra interimistiska beslut som har meddelats med stöd av konventionerna eller I-förord- ningen omfattas av bestämmelsen. Av 7 § första stycket lag framgår att ett utländskt av- görande som med stöd av den ursprungliga I-förordningen, Brysselkonventionen, Luganokonvention eller Danmarks- avtalet har förklarats vara verkställbart i ska verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av gemenskapsrätts- akten eller det internationella instrumentet. Detta gäller även om det utländska avgörandet inte har vunnit laga kraft (det finns dock en möjlighet till vilandeförklaring, se 8 § samma lag). Rätten till verkställighetsåtgärder är dock begränsad till säkerhetsåtgärder fram till dess att fristen för att söka ändring har löpt ut och intill dess att ansökan har bifallits efter överklagande. Bestämmelsen innebär att utsökningsbalkens regler fullt ut blir tillämpliga när det gäller verk- ställigheten som sådan, dock under förutsättning att det internatio- nella instrumentet inte säger annat. Verkställighet är inte en auto- matisk följd av ett bifallande exekvaturbeslut. Sökanden måste själv ansöka om verkställighetsåtgärder hos . Av andra stycket samma paragraf följer att vid verkställighet av ett utländskt avgörande som rör en säkerhetsåtgärd ska i stället bestämmelserna om verkställighet av beslut om kvarstad eller annan Med uttrycket säkerhetsåtgärd avses i första hand sådana åtgärder som kan jämställas med åtgärder enligt 15 kap. (RB), dvs. kvarstad, återställande av rubbad besittning och olika andra åtgärder för att säkerställa sökandens rätt. Den utländska säkerhetsåtgärden ska verkställas enligt utsök- ningsbalkens bestämmelser om verkställighet av beslut om kvarstad m.m. Dessa bestämmelser finns i 16 kap. 1116 §§ utsöknings- balken. Vid verkställighet enligt förordningen om den europeiska exe- kutionstiteln finns det inte något sådant mellanliggande kontroll- förfarande som exekvaturprövningen utgör. I stället får Krono- fogdemyndigheten enligt artikel 23 i förordningen besluta om vilandeförklaring eller begränsning av verkställigheten, om talan har förts mot avgörandet. I 11 § lag anges att om ett utländskt avgörande har intygats vara en europeisk exekutionstitel, ska av- görandet verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av artikel 21 eller 23 i förordningen om den europeiska exekutions- titeln.