sou · H1B328d2 · 2013-05-03 00:00:00 — Vid statlig garantigivning och utlåning till företag eller viss produktion måste hänsyn tas till (artikel 107 i EUF-fördraget, se avsnitt 4.9.1). Krigsförsäkringslagen reglerar inte avgifts-/premieuttag för de statliga försäkringsåtagande som görs med stöd av lagen. Den nuvarande lagen har inte tillämpats. Målet för premiesättningen under världskrigen var att ge försäkringstagarna största möjliga försäkringsskydd till lägsta möjliga premie som enligt dåvarande krigsförsäkringsnämndens bedömning var förenlig med att verksamheten skulle gå ihop. Regeringen är enligt budgetlagen redovisningsskyldig inför för de tillgångar som regeringen förvaltar och förfogar över. Redovisningsskyldigheten omfattar även den verksamhet som bedrivs av staten samt statens skulder och övriga ekonomiska åtaganden.32 Årsredovisningen ska innehålla en redovisning av hur regeringen har utnyttjat bemyndiganden enligt 6 kap. 3 § och 10 kap. 6 § budgetlagen. Krigsutbrottsavtalen innebär att staten har iklätt sig ett ekonomiskt åtagande. Detta åtagande är dock mycket litet, eftersom risken för att krigsförhållanden ska inträda 32 10 kap. 1 § budgetlagen. Det har inte sedan budgetlagens ikraftträdande redovisats för . Det har inte funnits någon statlig finansiering av ordningen med krigsförsäkringar sedan krigsförsäkringsverksamheten avvecklades efter andra världskriget.33 Den ursprungliga tanken var att den statliga försäkringsverksamheten skulle bedrivas under affärsmässiga former med målet att vara självfinansierad men utan vinstintresse. 33 Inför starten av verksamheten under beviljade en beredskapsgaranti på . I samband med att skador inträffat motsvarande vid anfall mot och ansågs garantin förbrukad och beviljade en förstärkning på ytterligare . Detta garantikapital behövde dock inte tas i anspråk utan nämndens verksamhet kom att vara självfinansierad. 6 Reglering i några andra länder I detta kapitel redogör vi för hur det statliga försäkringsskyddet på transportområdet är utformat i andra länder. De flesta länder har ordningar för statlig försäkring för krigsrisker på transportområdet i krig. Här redogör vi hur de ser ut i , , , och . Vi redogör också för några statliga försäkringsordningar för vissa allvarliga fredstida krissituationer. I finns en lag om försäkringsgaranti för undantagsförhållanden. Lagen innehåller regler om en statsgaranti av återförsäkringsnatur, vars syfte är att trygga kontinuiteten i transporter som är viktiga för befolkningens försörjning, landets näringsliv och försörjningsberedskapen under undantagsförhållanden och allvarliga störningar. Under sådana förhållanden kan statsrådet (regeringsorgan) ställa en försäkringsgaranti för en skadeförsäkring som uppfyller vissa villkor under förutsättning att tillräckliga återförsäkringsmöjligheter inte finns på marknaden. Lagen innehåller vidare bestämmelser om maximibelopp, garantiavgifter och handläggningsavgifter. Statsrådet har tillsatt försäkringsgarantikommissionen för undantagsförhållanden som ska kontrollera och bedöma faktorer som hänför sig till försörjningsberedskapen och sköta vissa andra utrednings-, forsknings- och beredningsuppgifter i anknytning till försäkringsgarantier. Bestämmelser om försäkringsgaranti för undantagsförhållanden fanns tidigare i den finska beredskapslagen som trädde i kraft . Före beredskapslagstiftningen innehöll lagstiftningen bestämmelser om statens möjligheter att bevilja återförsäkringar. Beviljandet av återförsäkringar i dessa bestämmelser var knutet till krigstid eller sådana exceptionella omständigheter som följer av krig. De kunde således inte tillämpas när den behövde utfärda garantier efter terrordåden som inträffade i . Inte heller skulle bestämmelserna som trädde i kraft ha kunnat tillämpas, då dessa bestämmelser endast kunde tillämpas vid undantagstillstånd och situationen efter attentaten var inte att betrakta som undantagstillstånd. Motiv för särskild reglering för försäkringsgaranti vid undantagsförhållanden har reformerat beredskapslagen. Den lagen trädde i kraft . Lagen för försäkringsgarantier har getts ett vidare tillämpningsområde än beredskapslagen. Den lagen gäller dels under undantagsförhållanden och dels vid sådana störningar under normala förhållanden som allvarligt äventyrar befolkningens försörjning eller landets näringsliv. Från början var tanken att de nya reglerna om försäkringsgaranti för undantagsförhållanden skulle införas i den reformerade beredskapslagen. I propositionen diskuterades dock att det fanns problem med den lösningen.1 Ett problem som uppmärksammades var att det i vissa situationer kunde vara motiverat att bevilja en försäkringsgaranti även om kriterierna för undantagstillstånd inte var uppfyllda. Det skulle vara fråga om situationer där omständigheterna som helhet inte är lika allvarliga som de som beskrivs i beredskapslagen, men som ändå leder till att fartygs- eller fordonstrafik försvåras i den utsträckningen att det uppkommer betydande störningar i folkförsörjningen, näringslivet eller försörjningsberedskapen. Omständigheterna vid terrordåden mot var inte sådana att de skulle ha betraktats som undantagstillstånd enligt beredskapslagen. Det konstaterades vidare att sjötransporter skulle kunna drabbas av liknande problem, t.ex. till följd av oroligheter inom oljeproducerande områden och land- 1 RP 80/2006 rd s. 8. transporter av oroligheter i transitländer när det gäller produkter som är viktiga för . Ett annat problem var att beslutsordningen enligt beredskapslagen innebar att en förordning ska godkännas av innan statsrådet kan bevilja försäkringsgarantier. Det konstaterades att beslutsförfarandet i beredskapslagen kan anses motiverat om lagen betraktas som helhet, eftersom många av de beslutsbefogenheter som avses innebär ingripande i de grundläggande fri- och rättigheterna. Några sådana skäl finns inte i samband med beviljande av återförsäkringsgarantier. Där blir det inte fråga om begränsningar av grundlagsskyddet. Statens avsikt med återförsäkringsgarantier är att trygga att transporter kan fortsätta under exceptionella förhållanden. Försäkringsgarantin betraktas ur mottagarens synvinkel som en förmån mot vederlag. Regeringen menade att förfarandet för att meddela statlig försäkringsgaranti enligt beredskapslagen kunde anses innehålla onödigt många skeden i relation till försäkringsgarantins natur. Regeringen påpekade att genom bestämmelser i beredskapslagen hade lämnat godkännande till att bevilja försäkringsgarantier på ett sätt som uppfyllde kraven enligt 82 § den finska grundlagen.2 En konsekvens av de olika skeden som krävdes innan en försäkringsgaranti enligt det gamla systemet kunde beviljas var att förfarandet var långsamt. Regeringen framhöll att sådana situationer som högst sannolikt skulle leda till att försäkringsgarantier behöver beviljas uppkommer plötsligt och oförutsett och då borde garantier kunna beviljas snabbt. Lag om försäkringsgaranti för undantagsförhållanden kom därför att brytas ut ur beredskapslagen som en separat lag, och gavs ett vidare tillämpningsområde och en annan och snabbare metod för att bevilja försäkringsgarantier. 2 RP 80/2006 rd s. 9. Grundlagsbestämmelsen innebär att statens upplåning ska vara grundad på samtycke. Av samtycket ska framgå de nya lånens eller statsskuldens maximibelopp. Statsborgen eller statsgaranti får beviljas med samtycke. Den nya lagens tillämpningsområde lag om försäkringsgaranti gäller för undantagsförhållanden. Dessa definieras i beredskapslagen, 29.12.2011/1552 som -ett mot riktat väpnat angrepp eller annat så allvarligt angrepp att det kan jämställas med ett väpnat angrepp och förhållandena efter angreppet, -ett mot riktat avsevärt hot om väpnat angrepp eller något annat så allvarligt angrepp att det kan jämställas med ett väpnat angrepp, om befogenheter enligt beredskapslagen måste tas i bruk för att avvärja verkningarna av hotet, -sådana synnerligen allvarliga händelser eller hot mot befolkningens utkomst eller mot grunderna för landets näringsliv som innebär en väsentlig risk för samhällets vitala funktioner, -en synnerligen allvarlig storolycka och förhållandena efter olyckan samt -en pandemi som till sina verkningar kan jämföras med en synnerligen allvarlig storolycka. Omnämnandet av en pandemi är nytt lag. Dessutom har ambitionen varit att tydligare än tidigare betona att undantagsförhållanden, utöver att det kan vara fråga om tillgången på råvaror, dessutom kan vara fråga om situationer där t.ex. funktionen hos informationssystem eller logistiska system är rubbad. Utöver undantagsförhållanden gäller lagen även vid störningar under normala förhållanden som allvarligt äventyrar befolkningens försörjning eller näringslivet. De är exceptionella situationer även om de inte uppfyller kriterierna för undantagsförhållanden. Syftet med utvidgningen är att säkerställa försörjningsberedskapen även under allvarliga störningar då marknadsmekanismen inte erbjuder tillräcklig försörjningsberedskap. Inom flygtrafiken skulle försäkringsgarantier bli nödvändiga t.ex. till följd av oroligheter i transitstater när det gäller transporter som är viktiga för . Motsvarande problem kan uppstå för sjötransporter till följd av oroligheter inom oljeproducerande områden. Befolkningens försörjning eller näringslivet kan allvarligt störas under en djup ekonomisk recession, men det är inte i praktiken någon tillräcklig förutsättning för att bevilja försäkringsgaranti. En förutsättning för att en sådan försäkringsgaranti kan ställas är dels att skadeförsäkring är nöd- vändig för att trygga befolkningens försörjning eller landets näringsliv, dels att det inte finns någon återförsäkring som är lämplig med hänsyn till rådande förhållanden. Myndigheternas befogenheter enligt lagen fördelas på tre instanser. Försäkringsgarantiärenden behandlas av statsrådet, social- och hälsovårdsministeriet och försäkringsgarantikommissionen för undantagsförhållanden. Statsrådet ska kunna bevilja försäkringsgaranti för en viss typ av skadeförsäkring som försäkringsanstalter beviljat. Mottagare av en försäkringsgaranti är försäkringsgivare som bedriver direktförsäkring. Garantin kan närmast liknas vid en återförsäkring. Statsrådet kan bevilja försäkringsgaranti då villkoren enligt lagen uppfylls. Beviljandet av försäkringsgarantier är delegerat från till Statsrådet. ska inte behandla enskilda garantibeslut eller föreläggas någon förordning från statsrådet. Försäkringsgarantin kan beviljas åt gången. Maximibeloppet per kalenderår för försäkringsgaranti fastställs till . Som motivering till beloppets storlek anfördes att det är till fördel för samhället att behålla kontinuiteten i trafiken och importen av central betydelse är på årsbasis betydligt högre än beloppstaket. Skulle maximibeloppet visa sig otillräckligt kan Statsrådet föreslå för att godkänna utökade befogenheter. Statsrådet fastställer även de allmänna avtalsvillkor som ska gälla för försäkringsgarantierna. Statsrådet tillsätter försäkringsgarantikommissionen för undantagsförhållanden. Kommissionen har vissa förberedande uppgifter. Kommissionen ska bereda de allmänna villkor som ska tillämpas på försäkringsgarantier och bereda grunderna för garantiavgiften och handläggningsavgiften för garantibesluten. Kommissionen ska vidare sköta utrednings-, forsknings- och beredningsuppgifter i anknytning till försäkringsgarantier, samt administrera försäkringsgarantierna. kan vid behov anlita sakkunniga som hjälp. Statsrådet kan genom förordning meddela närmare bestämmelser om kommissionens förvaltning. Lagen innehåller inte någon möjlighet för statsrådet att delegera beviljandet av försäkringsgarantier till försäkringsgarantikommissionen. De som kan försäkras är finländska handelsfartyg, luftfartyg, fordon eller spårfordon och gods som transporteras i dessa. Skadeförsäkring kan också gälla utländska handelsfartyg, luftfartyg, fordon eller spårfordon och gods som transporteras i dem, om godset är viktigt för . Den kan också avse lagstadgad olycksfallsförsäkring för personer som arbetar i såväl finländska som utländska fartyg, fordon eller spårfordon. Vidare kan den avse skadeståndsansvar som föranleds av användningen av fartyg, fordon eller spårfordon och slutligen andra förmåner som är oundgängliga för att trygga befolkningens försörjning eller landets näringsliv. Bestämmelserna omfattar olika transportformer. Det har ingen betydelse vem som använder fartyget, fordonet eller spårfordonet. Försäkringsgaranti gäller för skadeförsäkring, vilket definieras som någon av de skadeförsäkringsklasser enligt social- och hälsovårdsministeriets beslut om fastställande av försäkringsklasser för finska försäkringsbolag och försäkringsföreningar samt för utländska försäkringsbolag som är verksamma i . För försäkringen tar staten ut en garantiavgift som bestäms i förhållande till risken och med beaktande av hur allvarliga de exceptionella förhållandena är, deras regionala omfattning och betydelsen för skadeförsäkringsobjektet eller den försäkrade samt övriga faktorer. Det finns även en möjlighet att med beaktande av rådande förhållanden sätta ned eller inte alls ta ut en garantiavgift. Sammanfattningsvis innebär den finska regleringen således att statsrådet, regeringsorgan, kan besluta om beviljande av statlig försäkringsgaranti under vissa i lagen angivna omständigheter. Det är under undantagsförhållanden och vid sådana stör- ningar under normala förhållanden som allvarligt äventyrar befolkningens försörjning eller landets näringsliv. Försäkringsgaranti får bara beviljas om skadeförsäkringen kan anses nödvändig för att trygga befolkningens försörjning eller landets näringsliv och om det inte finns någon återförsäkring som är lämplig med hänsyn till rådande förhållanden. Det är statsrådet som fastställer de allmänna avtalsvillkoren för återförsäkringen. Lagen maximerar giltighetstiden och det maximala beloppet på årsbasis till . Såväl finska som utländska transportmedel kan återförsäkras. För att utländska transportmedel ska kunna återförsäkras krävs att de transporterar gods som är viktigt för . Statsrådet tillsätter en myndighet, som bl.a. ska hålla sig uppdaterad om faktorer som påverkar försörjningsberedskapen inom lagens tillämpningsområde, bereda allmänna villkor och grunderna för garantiavgiften samt administrera försäkringsgarantier för undantagsförhållanden. Som ett led i utredningen har ett besök gjorts i hos den finska försäkringsgarantikommissionen. består av tjänstemän från olika departement samt andra organ med anknytning till finans- och försäkringssektorn och försörjningsberedskapen. Representerade departement är social- och hälsoministeriet, arbets- och näringsministeriet, finansministeriet och kommunikationsministeriet. Vidare finns ledamöter från , och Försörjningsberedskapscentralen, som är en myndighet med ett övergripande ansvar för försörjningsberedskap. Kommissionen sammanträder regelbundet. Frågor som behandlats är allmänna villkor för försäkringsgarantier för undantagsförhållanden, grunderna för garantiavgifter, samt bedömning av risker. Kommissionens fortsatta arbete innebär att utforma administrativa rutiner för arbetets bedrivande. Lagen definierar inte uttömmande vem som ska vara initiativtagare till att aktivera försäkringsgarantin. I praktiken är tanken att garantin kräver initiering av endera parten i ett försäkringsförhållande, men lagen utesluter inte att initiativet kommer från tredje part. Frågan om prissättning av återförsäkringsgarantin har diskuterats återkommande inom kommissionen men har inget exakt svar. En utgångspunkt vid prissättningen är risken. Det är dock först när risken blir alltför osäker eller hög som ett marknadsmisslyckande inträffar. Staten träder in när återförsäkringsutbud saknas på marknaden vilket innebär att det blir fråga om prissättning när marknadsutbud saknas, dvs. när ett marknadsmässigt pris saknas. Prissättningen blir därför en fråga om en helhetsbedömning mot bakgrund av lagens syfte. Försäkringsgaranti kan ställas endast om skadeförsäkringen kan anses nödvändig för att trygga befolkningens försörjning eller landets näringsliv och om det inte finns någon återförsäkring som är lämplig med hänsyn till rådande förhållanden. Försäkringsgarantin ska inte snedvrida konkurrensen på försäkringsmarknaden. Ett praktiskt problem är dock att återförsäkringskontrakt oftast är av typen excess of loss eller andra icke proportionella riskfördelningsavtal. Återförsäkringsavtal kan sällan prissättas med normala procentsatser av försäkrat belopp. Försäkringsgarantin kan ställas endast om skadeförsäkringen kan anses nödvändig för att trygga befolkningens försörjning eller landets näringsliv. Enligt kommissionens bedömning är det en fråga om lagstiftningen hade kunnat tillämpas efter om lagen hade funnits då. Återförsäkringsmarknaden upphörde visserligen att fungera med följder för de finländska bolag som bedrev internationell flygtrafik, men frågan är om en garanti för att trygga finländska lufttrafikföretags fortsatta trafik kunnat bedömas som nödvändigt för att trygga landets näringsliv. har en lag om statlig krigsvaruförsäkring (lov om statleg varekrigsforsikring, nr 115). Enligt den lagen kan staten bevilja varutransportförsäkring vid krig, krigsfara eller krissituationer som avviker från det normala i eller utlandet om det privata försäkringsutbudet upphör eller inte täcker en sådan situation och det får följder för försörjning och varutransporter (varukrigsförsäkring). Med krissituationer som avviker från det normala avses inte krig eller krigsrisk, utan allvarliga händelser som gäller normal verksamhet, i regel dock inte politiska oroligheter eller strejker. Regeringen kan avsluta erbjudandet om statlig varukrigsförsäkring i de fall förutsättningarna för att meddela statlig varukrigsförsäkring är uppfyllda. fastställer ramarna för verksamheten med beloppsbegränsningar. Staten kan tillhandahålla varutransportförsäkringar för 1.varor som sänds till, från eller inom norskt område och, när det är norska intressen som blir täckta, varor som transporteras mellan platser i utlandet, 2.norska redare och tidsbefraktares fraktarvoden och haveriersättning som norska försäkringstagare står risken för.3 Regeringen eller den regeringen bemyndigar kan fastställa att också andra intressen ska kunna bli täckta. Administrationen av krigsförsäkringsärenden hanteras av ett särskilt organ som kan tillsättas vid behov. Organet ska bestå av personer med tillräcklig kompetens inom försäkringsområdet och till detta ska knytas ett sekretariat. Personerna inom organet får fullmakter från departementet. Organet ska under normala situationer ha som uppgift att hålla sig uppdaterat om utvecklingen på försäkringsområdet, dels generellt, dels på varukrigsförsäkringsområdet. En annan uppgift är att övervaka marknaden i situationer med krig eller kris och ge råd till departementet om att verkställa den ordning som lagen stipulerar med statlig varukrigsförsäkring i de fall utvecklingen på den kommersiella marknaden skulle erfordra det. Beredskapsorganet ska ha en rådgivande roll i förhållande till departementet och vara en del av närings- och samlade krisorganisation. Det finns vidare ett sekretariat kopplat till beredskapsordningen. Sedan lagen trädde i kraft har det statliga företaget for eksportkredit (GIEK) haft ansvaret för sekretariatet för beredskapsordningen för den statliga varukrigsförsäkringen. Uppdraget utförs för Närings- och räkning. GIEK är ett statligt förvaltningsföretag under Närings- och med huvuduppgift att garantera exportkrediter till norska 3 Det kan t.ex. vara befogat att täcka transportkrigsrisker som inte gäller norska förmåner, men där täckning är motiverad av särskilda skäl eller utgör en folkrättslig plikt. GIEK:s mål är att främja export av norska varor och tjänster och norska investeringar utomlands. och Närings- och fastställer ramarna för GIEK:s verksamhet. Sekretariatet har införskaffat ett it-system i syfte att varutransportförsäkringar snabbt ska kunna meddelas i fall då ordningen sätts igång. Sekretariatet har till uppgift att upprätthålla kompetens om vilka förutsättningar som krävs för att etablera varukrigsförsäkring i statlig regi. Någon situation då försäkringsmarknaden för varutransporter har kollapsat har inte inträffat varför ordningen inte har tillämpats. Norsk krigsförsäkring för fartyg har inte någon särskild beredskapsreglering för krigsförsäkring av fartyg eller luftfartyg. När det gäller krigsförsäkring avseende större norska handelsfartyg finns ett privat ömsesidigt försäkringsföretag som tillhandahåller krigsförsäkringar, Den Norske Krigsforsikring for Skib. Företaget dominerar den norska marknaden och utgör en del av den norska beredskapen. Det norska beredskapssystemet med krigsriskförsäkring för fartyg är således baserat i sjöfartsnäringen. Företaget beräknas kunna fortsätta sin verksamhet i kriser.4 har en lag om krigsförsäkring av skepp som trädde i kraft den 1 juli 1997.5 Handelsministern bestämmer när lagen ska sättas i tillämpning och när den ska upphöra. Handelsministern får bestämma att ett krigsförsäkringsinstitut ska upprättas som administrerar och handlägger krigsförsäkringsverksamheten. Under tid då lagen är tillämplig är de danska rederier med fartyg som omfattas av bestämmelserna skyldiga att försäkra dem mot krigsskador hos krigsförsäkringsinstitutet. Krigsförsäkringsplikten omfattar fartyg under dansk flagg som används för kommersiella ändamål och som har ett bruttotonnage 17 (2001-2002) s. 58. 5Lov nr 387 af 10/06/1997 om krigsforsikring for skibe. på över 20. Vissa fartyg är undantagna från lagens tillämpningsområde. Det gäller nöjesfartyg, fartyg med ett värde understigande , fiskefartyg, krigsfartyg, fartyg som tillhör staten och vissa fartyg som det danska och den danska staten har rätt att ta över användningen av under vissa förhållanden. Danska fartyg under byggnation för danska rederier kan ges tillåtelse att ingå i krigsförsäkringsinstitutet efter skriftlig ansökan. Handelsministern kan efter överenskommelse med ministern för livsmedel, jordbruk och fiske besluta att även fiskefartyg ska täckas av krigsförsäkringsregleringen med de undantag som bedöms nödvändiga. I sådana fall ska fiskeflottan ingå i en särskild avdelning under krigsriskförsäkringsinstitutet med en självständig styrelse vars sammansättning bestäms av handels- och ekonomiministern. Den särskilda avdelningen ska ha egna räkenskaper som det övergripande krigsförsäkringsinstitutet inte ska ansvara för. Med krigsskada avses skada som uppstått till följd av krig eller krigsliknande handlingar mellan och främmande makt eller som följd av ett krig i vilket en eller flera stormakter deltar (, , , och ), samt uppror eller civila oroligheter under eller i förbindelse med sådana krig, oavsett var de inträffar. ska ledas av en styrelse med sju ledamöter. Ordföranden, vice ordföranden och två ledamöter utses av affärsministern. Tre ledamöter utses av rederierna. Ministern fastställer från vilken tidpunkt krigsförsäkringsinstitutets försäkringsmässiga ansvar ska anses inträda, och när det ska upphöra. kan uppta lån för att utreda villkor och organisera administrationsuppgifter. Styrelsen utarbetar policyvillkor och stadgar om bl.a. premieinbetalningar, skadeuppgörelser, ersättning m.m. som godkänns av affärsministern. Om krigsförsäkringsinstitutets styrelse finner det nödvändigt kan av adekvat sjöförsäkring överta genom återförsäkring sådana allmänna kaskoförsäkringar av danska fartyg, som inte kan täckas av andra försäkringsföretag. Inträffade skador och krigsförsäkringsinstitutets administrationskostnader täcks genom att staten täcker två tredjedelar upp till ett belopp motsvarande . Beloppet regleras i överensstämmelse med ett index. Resten täcks av redarna enligt vissa principer. Om redarnas andel inte täcks fullt ut av inbetalda påräknas de slutliga vid försäkringstidens