sou · H1B363 · 2013-09-12 00:00:00 — En domare som har handlagt ett mål enligt artiklarna 29–31 är jävig att handlägga mål om sam- ma sak enligt artikel 33. från den dag då beslutet meddelades. En domare som har handlagt ett ärende enligt artiklarna 29– 31 får inte delta i handläggningen av ett ärende om samma sak en- ligt artikel 33. En domare som handlagt ett ärende enligt artik- larna 29–31 och 33 får inte delta i handläggningen av en ansökan om verkställighet av beslutet. För det förfarande som avses För det förfarande som avses i artikel 34 gäller i artikel 34 gäller bestämmelserna regler om överklagande av hov- i lagen (1996:242) om domstols- rätts beslut i tillämpliga delar, om ärenden i tillämpliga delar, om Talan får inte kom- ma under Högsta domstolens pröv- har meddelat sökanden prövnings- tillstånd enligt 54 kap. 10 § rätte- 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts före ikraftträdandet. lag om ändring i lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor Härigenom föreskrivs att 61–63 §§ lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor21 ska ha följande lydelse. En ansökan om verkställighet En ansökan om verkställighet enligt 60 § görs hos enligt 60 § görs till den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsöknings- balken prövar överklagande av 1.domen i original eller i en kopia som har bestyrkts av en myn- dighet, och 2.en förklaring av en behörig myndighet i den stat där domen har meddelats att domen avser ersättning enligt samt att domen har vunnit laga kraft och kan verkställas i den staten. Handlingarna ska vara försedda med bevis om utfärdarens be- hörighet. Beviset ska vara utställt av en svensk beskickning eller konsul eller av chefen för justitieförvaltningen i den stat där domen har meddelats. Handlingar på andra språk än svenska, danska eller norska ska ges in också i översättning till svenska. Översättningen ska vara be- styrkt av en diplomatisk eller konsulär tjänsteman eller av en svensk publicus. pas bestämmelserna i lagen (1996:242) om domstolsärenden, de av tingsrätts beslut. i tillämpliga delar. kan om verkställighet får inte bi- om verkställighet får inte bifallas fallas utan att motparten har fått utan att motparten har fått till- tillfälle att yttra sig över ansökan. fälle att yttra sig över ansökan. 21 Lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Genom lagen upphävs atomansvarig- hetslagen (1968:45). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till Högsta domsto- len. Vid handläggningen i tillämpas bestämmel- serna i om över- klagande av hovrätts beslut. Om bifaller an- sökan, verkställs domen som en svensk domstols dom som har vunnit laga kraft. Detta gäller dock inte om efter överklagande av hovrättens beslut bestämmer något annat. Om tingsrätten bifaller an- sökan, verkställs domen som en svensk dom som har vunnit laga kraft. Detta gäller dock inte om hovrätten eller efter överklagande av beslutet be- stämmer något annat. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts före ikraftträdandet. Den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken prövar över- klagande av Kronofogdemyndig- hetens beslut är behörig domstol för de förfaranden om erkännan- de, verkställbarhet och ändring som avses i artiklarna 23, 27 och 32 i underhållsförordningen och i artiklarna 23 och 26 . lag om ändring i lagen (2011:603) med kompletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning och om underhållsskyldighet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:603) med kom- pletterande bestämmelser till EU:s underhållsförordning och om underhållsskyldighet dels att 4 och 8 §§ ska upphöra att gälla, dels att 3, 7 och 11 §§ ska ha följande lydelse. 3 §22 är behörig dom- stol för de förfaranden om erkän- nande, verkställbarhet och änd- ring som avses i artiklarna 23, 27 och 32 i underhållsförordningen och i artiklarna 23 och 26 . Vid handläggningen av en an- hovrätt av en ansökan om ändring sökan om ändring av ett beslut av ett beslut om erkännande eller om erkännande eller verkställ- i lagen (1996:242) om domstols- överklagande av en tingsrätts be- ärenden, om inte annat följer av slut, om inte annat följer av under- hållsförordningen eller 2007 års 22Senaste lydelse 2012:451 (har ännu inte trätt i kraft). 23Senaste lydelse 2012:451 (har ännu inte trätt i kraft). En ansökan om ändring en- En ansökan om ändring en- ligt underhållsförordningen ska, ligt underhållsförordningen ska, om den görs av den som har an- om den görs av den som har an- sökt om erkännande eller verk- sökt om erkännande eller verk- ställbarhet, ha kommit in till ställbarhet, ha kommit in till den dag då beslutet meddelades. den dag då beslutet meddelades. I artikel 23.6 Haag- I artikel 23.6 Haag- konvention finns en bestämmel- konvention finns en bestämmel- se om inom vilken tid en ansökan se om inom vilken tid en ansökan om ändring ska göras. om ändring ska göras. En domare som har prövat ansökningen om erkännande eller verkställbarhet får inte delta i prövningen av en ansökan om ändring Om hovrätten vid det för- Om tingsrätten vid beslut en- farande som avses i 4 § bifaller ligt artikel 30 i underhållsförord- en ansökan om verkställbarhets- ningen bifaller en ansökan om ordningen, ska hovrättens beslut anses innefatta ett beslut om tingsrättens beslut anses innefatta kvarstad eller om någon annan ett beslut om kvarstad eller om åtgärd som avses i 15 kap. rätte- någon annan åtgärd som avses i 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts före ikraftträdandet. 24 Senaste lydelse 2012:451 (har ännu inte trätt i kraft). 79Den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken prövar över- klagande av Kronofogdemyndig- hetens beslut är behörig domstol för de förfaranden om erkän- nande och verkställbarhet som avses i artiklarna 24 och 26.Om ansökan gäller ett förord- nande om ett barns person som ska verkställas enligt 21 kap. föräldra- balken, är i stället den tingsrätt som enligt 21 kap. 1 § föräldra- balken prövar verkställighet av en dom eller ett beslut om vårdnad, boende eller umgänge behörig domstol. Den domstol som prövar en sådan ansökan är också behörig i frågor som rör andra förord- nanden i avgörandet.För handläggningen gäller be- stämmelserna i lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av Haag- konvention.En domare som handlagt en ansökan om verkställbarhet får inte delta i handläggningen av en ansökan om verkställighet av be- slutet. lag om ändring i lagen (2012:318) om 1996 års Härigenom föreskrivs att 68 §§ lagen (2012:318) om 1996 års ska ha följande lydelse. 6 § är behörig dom- stol för de förfaranden om erkän- nande och verkställbarhet som avses i artiklarna 24 och 26. En översätt- ning behöver dock inte ges in om tingsrätten anser att det är obe- hövligt eller att det inte skäligen kan krävas. Den som ansöker om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras vara verkställbart ska tillsammans med ansökan ge in avgörandet i original eller en kopia av avgörandet som har bestyrkts av en behörig myndighet. Avser ansökan ett avgörande som har med- delats i en parts utevaro, ska sökanden också ge in bevis om att stäm- ningsansökan eller motsvarande handling har delgetts parten. Avser ansökan en verkställbarhetsförklaring, ska sökanden även ge in bevis om att avgörandet är verkställbart i den stat där det har meddelats. Hovrätten får förelägga sökan- den att ge in de ytterligare hand- lingar som hovrätten behöver för sin prövning. Är en handling avfattad på något annat språk än svenska, ska även en svensk översättning av handlingen ges in. En översätt- ning behöver dock inte ges in om hovrätten anser att det är obehöv- ligt eller att det inte skäligen kan krävas. Hovrätten får förklara det ut- Tingsrätten får förklara det ut- ländska avgörandet helt eller del- ländska avgörandet helt eller del- vis gällande eller verkställbart. vis gällande eller verkställbart. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts före ikraftträdandet. 2Utredningsuppdraget och dess genomförande och Europeiska unionens råd antog, , en ny förordning avseende domstols behörighet och om er- kännande och verkställighet av domar på privaträttens område (för- ordning [EU] nr 1215/2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område). Den förordningen ersatte förordningen (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. I betänkandet be- tecknas förordningen den nya I-förordningen. I den föreslagna lagtexten benämns för tydlighets skull den nya för- ordningen I-förordning. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå de kompletterande bestämmelser som behövs med anledning av den nya I-förordningen. Utredningen har i uppdrag att analysera den nya I-för- ordningen och belysa likheter och skillnader i förhållande till den ursprungliga I-förordningen och andra relevanta EU-förord- ningar på området. Utredningen ska vidare undersöka vilka komplet- terande författningsbestämmelser som behövs med anledning av den nya I-förordningen och föreslå sådana. I detta samman- hang ska utredningen särskilt analysera konsekvenserna av avskaffan- det av exekvaturförfarandet, varvid förhållandet mellan prövningen av vägransgrunder enligt den nya förordningen och prövningen av hinder mot verkställighet enligt nationell rätt samt domstolspröv- ningen av ansökningar om vägran av verkställighet ska belysas. Ut- redningen har även haft att särskilt analysera innebörden av bestäm- melserna om beslut om anpassning av en verkställighetsåtgärd och den möjlighet som föreskrivs i den nya förordningen för en part att Utredningsuppdraget och dess genomförande angripa ett anpassningsbeslut. Som utgångspunkter för arbetet har angetts att de förslag som utredningen presenterar, så långt möjligt, ska passa in i den svenska rättsordningen och innebära att tyngd- punkten i domstolsprövningen förläggs till tingsrätt. Mot bakgrund av att översynen av I-förordningen har avslutats ingår i uppdraget också att se över frågan om ett generellt överflyttande av exekvaturprövningen från till tings- rätt. Utredningen ska lämna de författningsförslag som dessa över- väganden motiverar. Utredningen är oförhindrad att ta upp andra för utredningen när- liggande frågor. Om utredningen under arbetets gång skulle göra bedömningen att det finns behov av andra ändringar i lagen (2006:74) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöran- den (lag) än sådana som är direkt motiverade av den nya I-förordningen, står det utredningen fritt att föreslå sådana ändringar. Utredningen ska redovisa de kostnader och konsekvenser i övrigt som förslagen kan komma att medföra. Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredningen föreslå hur dessa ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . Utredningens direktiv återges i sin helhet i bilaga 1. Utredningens arbete inleddes . Utredningen har hållit regelbundna sammanträden med experter. Utredningen har, förutom den värdefulla medverkan som exper- terna i utredningen utgjort, inhämtat synpunkter från Domstols- verket och . Synpunkter från Kronofogde- myndigheten har inhämtats genom experten . Enligt direktiven ska utredningen följa övriga nordiska länders arbete med den nya I-förordningen. Kontakter har tagits med det danska och det finska . Från har utredningen inhämtat statistikuppgifter om exekvaturärenden som handläggs av domstolen. Utredningsuppdraget och dess genomförande I utredningens uppdrag har, som angetts ovan, även ingått att se över frågan om ett generellt överflyttande av exekvaturprövningen från till tingsrätt. Mot denna bakgrund har fråga uppkommit om även den exekvaturprövning som sker enligt lagen (1999:116) om skiljeförfarande och enligt lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption (lag) bör behandlas i utredningen. I 52–60 §§ lagen (1999:116) om skiljeförfarande, finns bestäm- melser om erkännande och verkställighet av utländska skiljedomar m.m. I 56 § anges att en ansökan om verkställighet av en utländsk skiljedom görs hos . Mot bakgrund av att flertalet frågor såvitt avser skiljeförfaranden tas upp av hovrätt som första instans (se 43 § om talan mot en skiljedom) skulle ett överflyttande av enbart exekvaturärendena enligt den lagen till tingsrätt skapa ett splittrat system som skulle vara svårt att motivera. Utredningen har därför valt att inte inkludera frågor om verkställighet av utländska skilje- domar i betänkandet. Vidare finns lag internationellt privaträttsliga regler om svensk domsrätt, lagval och erkännande av utländska adoptions- beslut. Utländska adoptionsbeslut erkänns automatiskt i om den eller de sökande var medborgare i eller hade hemvist i den aktuella staten när beslutet meddelades. Om barnet var svensk med- borgare eller hade hemvist i när beslutet meddelades krävs dock att adoptionsbeslutet först godkänns av Myndigheten för internationella adoptionsfrågor () för att det ska gälla här. Om ett utländskt adoptionsbeslut inte gäller automatiskt kan även i annat fall förordna att beslutet ska gälla (3 § lag och 1 § förordningen [1976:834] om prövning av utländskt beslut om adoption). Såvitt utredningen erfarit fungerar den gällande ordningen väl. är en myndighet med specialkompetens och det finns inte anled- ning att överväga om uppgiften att pröva utländska adoptionsbeslut bör läggas på domstol. I vart fall finns inte skäl för utredningen att överväga dessa frågor ytterligare. Utredningsuppdraget och dess genomförande Betänkandet är indelat i 11 olika kapitel. Kapitel 1 innehåller författningsförslag. Kapitel 2 omfattar ett inledande kapitel med utredningens upp- drag och arbete. I kapitel 3 ges en kortare bakgrund till I-förordningen och även en inledning till exekvaturförfarandet i . I kapitlet lämnas även en redogörelse för statistik hänförlig till exekvatur- ärenden i . I kapitel 4 görs en översiktlig genomgång av nationella och inter- nationella instrument som omfattar frågor om erkännande och verk- ställighet av domar på privaträttens område. Vidare ges en kortare redogörelse över hur exekvaturprövningen vid går till samt görs en genomgång av vilka författningar som anger hov- rätt som exekvaturdomstol. I kapitlet lämnas även en översikt över hur olika exekutionstitlar verkställs i samt en översikt över den svenska regleringen avseende grunder för invändning mot verk- ställighet enligt 3 kap. 21 § utsökningsbalken. I kapitlet ges slutligen också en översiktlig redogörelse över vilka möjligheter utsöknings- balken ger att på olika sätt avvakta med verkställighet och även en kortare redogörelse över reglerna om underrättelse av mål och kraven på delgivning vid . I kapitel 5 redogörs för den nya I-förordningen. Vid denna redogörelse beskrivs den nya I-förordningen med tonvikt på de ändringar och nyheter som har införts jämfört med den ur- sprungliga I-förordningen. Även jämförelser med andra EU-förordningar sker i relevanta delar. Kapitel 6 behandlar frågan om den nya I-förordningen föranleder något behov av kompletterande bestämmelser samt även utredningens överväganden i fråga om vilka kompletterande bestäm- melser som behövs. Detta kapitel knyter an till tidigare kapitel. Utgångspunkten för utredningens överväganden i detta kapitel är att den nya I-förordningen blir direkt gällande i , men att hanteringen av förordningens bestämmelser kan kräva kom- pletterande bestämmelser i svensk lagstiftning. I kapitel 7 lämnas utredningens överväganden hänförliga till ett generellt överflyttande av exekvaturprövningen från till tingsrätt. Utredningsuppdraget och dess genomförande Härefter följande kapitel behandlar lagtekniska frågor (kapitel 8), ikraftträdande m.m. (kapitel 9) och konsekvenser av förslagen (kapi- tel 10). Kapitel 11 innehåller författningskommentarer. 3Allmänt om I- förordningen och om exekvatur I ett tidigt skede av dåvarande Europeiska gemenskapens (EG) verk- samhet påbörjades ett arbete för förenkling av formaliteter för ömse- sidigt erkännande och verkställighet av rättsliga avgöranden inom privaträttens område. Skälet till det var att nationellt begränsade regler om erkännande och verkställighet ansågs hindra den efter- strävade ekonomiska integrationen inom EG.1 antogs kon- ventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område (Brysselkonventionen).2 Den har ändrats vid fyra tillfällen i samband med nya medlemsstaters tillträde till konventionen. kompletterades den med ett protokoll som gav dåvarande behörighet att tolka konventionen. Brysselkonventionen har tillträtts av de 15 stater som var medlem- mar i EU före utvidgningen . Det övergripande syftet med Brysselkonventionen var att stärka det rättsliga skyddet för de personer som är etablerade inom de med- lemsstater som är bundna av överenskommelserna genom att fast- ställa domstolars behörighet, att erkänna domstolsavgöranden och att införa ett effektivt förfarande för att säkerställa verkställighet av domstolsavgöranden. genomfördes en översyn av Bryssel- konventionen, främst i syfte att effektivisera förfarandet för erkän- nande och verkställighet. Denna översyn resulterade i en rad ändringar av både materiell och redaktionell karaktär. Genom Amsterdam- fördragets ikraftträdande infördes också möjligheten att inom ramen 1 Se , I-förordningen jämte Bryssel- och Luganokonventionerna, Domstols behörighet samt erkännande och verkställighet av domar i privaträttsliga ämnen inom EU/EFTA-området, 2008, s. 21. 2 EGT C 27, 26.1.1998, s. 1. Allmänt om I-förordningen och om exekvatur för det EU-rättsliga samarbetet anta rättsakter om privaträttsligt samarbete. Ändringarna genomfördes genom antagandet av Rådets förord- ning (EG) nr 44/2001 av om domstols be- hörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privat- rättens område (den ursprungliga I-förordningen).3 Den förordningen trädde i kraft och var, såsom för- ordning, till alla delar bindande och direkt tillämplig i och övriga medlemsstater i Europeiska unionen (EU) utom i . Genom ett avtal mellan och om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område4 (), som trädde i kraft , blev bestämmelserna i den ursprungliga I- förordningen med några undantag också tillämpliga i förhållande till . För del krävde den ursprungliga I-förordningen vissa kompletterande bestämmelser. Det gällde framförallt hand- läggningen vid exekvaturförfarandet, som innebär att en part kan få fastställt att en dom som har meddelats i en medlemsstat får verk- ställas i en annan medlemsstat. De kompletterande bestämmelserna återfinns i lagen (2006:74) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verk- ställighet av vissa avgöranden (i fortsättningen kallad lag). Kompletterande bestämmelser finns också i förordningen (2005:712) med föreskrifter om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden. antog en rapport5 om tillämp- ningen av den ursprungliga I-förordningen. I rapporten fast- slogs att förordningen fungerade tillfredställande men att det vore önskvärt att förbättra tillämpningen av vissa av dess bestämmelser och att ytterligare underlätta den fria rörligheten för domar och att stärka möjligheterna till rättslig prövning. Vid ett möte i antog ett nytt flerårigt program med titeln – ett öppet och säkert i medborgarnas tjänst och för deras skydd.6 I Stockholmsprogrammet angav ramarna för EU:s samarbete i rättsliga och inrikes frågor för åren 20102014. I programmet fastslås att det 3EGT L 12, , s. 1. 4EUT L 299, 16.11.2005, s. 62. 5EUT C 218, 23.7.2011, s. 78. 6EUT C 115, , s.1. Allmänt om I-förordningen och om exekvatur för att vidareutveckla det europeiska civilrättsliga samarbetet, krävs ett undanröjande av kvarvarande hinder för fri rörlighet av rättsliga avgöranden i enlighet med principen om ömsesidigt erkännande. Som ett led i att efterkomma uppmaningen i Stockholmsprogram- met lade kommissionen under slutet av fram ett förslag till ny I-förordning.7 Förslaget förhandlades i rådet –2012. Förhandlingarna resulterade i att och Euro- peiska unionens råd antog förordning (EU) nr 1215/2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område8 (den nya I- förordningen). Den nya förordningen benämns, liksom sin före- gångare, I-förordningen. Den nya I-förordningen trädde i kraft och ska i huvudsak tillämpas från och med den 10 januari 2015.9 Kommissionen har föreslagit vissa ändringar av den nya I- förordningen10 med anledning av inrättandet av en enhetlig patent- domstol. De föreslagna ändringarna av förordningen har till syfte att ge de nödvändiga förutsättningarna för att avtalet om en enhetlig patentdomstol ska kunna träda i kraft. För att utländska tvistemålsdomar ska kunna verkställas i krävs i de flesta fall att en domstol i ett exekvaturförfarande beslutar om verkställbarhetsförklaring. Med begreppet exekvaturprövning avses i betänkandet förfarandet för att få en utländsk dom erkänd eller verkställbar i . Det finns ett flertal författningar som innehåller regler om exekvatur. Som tidigare nämnts finns sådana bestämmelser i bl.a. lag. Lagen innehåller kompletterande bestämmelser till den ursprungliga I-förordningen, Bryssel- konventionen, konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område11 (Luganokonvention), Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av 7KOM(2010) 748 slutlig. 8EUT L 351, 20.12.2012, s. 1. 9Artiklarna 75 och 76, som bl.a. avser underrättelse till kommissionen om till vilken domstol ansökan om vägran av verkställighet ska göras, ska tillämpas . 10COM(2013) 554 final. 11EUT L 339, 21.12.2007, s. 3. Allmänt om I-förordningen och om exekvatur 2004 om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar12 (förordningen om den europeiska exekutionstiteln) och . Det framgår av bilagor till instrumenten och av lag att frågor om exekvatur prövas av som första instans. Kompletterande bestämmelser till instrumenten finns också i förordningen (2005:712) med föreskrifter om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden. På familjerättens område finns ett flertal internationella instru- ment rörande behörig domstol och erkännande och verkställighet av domar. Till de viktigaste instrumenten hör två EU-förordningar – den nya II-förordningen,13 som rör domar i äktenskaps- mål och mål om föräldraansvar samt underhållsförordningen,14 som reglerar familjerättslig underhållsskyldighet. Kompletterande bestäm- melser till de förordningarna finns i lagen (2008:450) med komplet- terande bestämmelser till II-förordningen respektive lagen (2011:603) med kompletterande bestämmelser till EU:s underhålls- förordning och om underhållsskyldighet. I dessa lagar föreskrivs att , i de fall exekvatur krävs enligt förordningarna, ska vara exekvaturdomstol. Inom EU har ny- ligen också antagits en förordning rörande arv15 (arvsförordningen). Arvsförordningens bestämmelser om verkställighet bygger på den ursprungliga I-förordningen. Regeringen har tillsatt en utredning, Utredningen om arvsfrågor i internationella situationer (dir. 2012:106), med uppdrag att föreslå kompletterande författ- ningsbestämmelser till den förordningen. är enligt ytterligare ett stort antal lagar exklusivt forum för att pröva frågan om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden. Forumregler med sådan innebörd finns t.ex. också i lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållan- den rörande äktenskap och förmynderskap, lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo, lagen (1990:272) om internationella frågor rörande makars och sambors förmögen- 12EUT L 143, 30.4.2004, s. 15.