sou · H1B34 · 2013-02-08 00:00:00 — När bibliotek och organisa- tioner sprider exemplar eller över- för exemplar av verk till perso- ner med funktionsnedsättning på ett sådant sätt att dessa personer får behålla ett exemplar av verket, har upphovsmannen rätt till er- sättning. Detsamma gäller om någon med stöd av första stycket andra meningen överlåter fler än några få exemplar till personer med funktionsnedsättning.Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för ansökningar enligt andra stycket. framställa sådana exemplar av offentliggjorda litterära verk som offentliggjorda litterära verk som behöver för att kunna ta del av ning behöver för att kunna ta verken, samt sprida och över- del av verken, samt sprida och dessa personer, och dessa personer, och 3. framställa sådana exemplar 3. framställa sådana exemplar av verk som sänds ut i ljudradio av verk som sänds ut i ljudradio eller television och av filmverk eller television och av filmverk som döva eller hörselskadade behöver för att kunna ta del av behöver för att kunna ta del av verken, samt sprida och över- verken, samt sprida och över- föra exemplar av verken till dessa föra exemplar av verken till dessa Framställning av exemplar, spridning av exemplar och överföring till allmänheten av exemplar med stöd av denna paragraf får inte ske i förvärvssyfte. Exemplaren får inte heller användas för andra ända- mål än som avses i paragrafen. När bibliotek och organisa- tioner sprider exemplar eller över- för exemplar av verk till perso- ner med funktionshinder på ett sådant sätt att dessa personer får behålla ett exemplar av verket, har upphovsmannen rätt till er- sättning. Detsamma gäller om någon med stöd av första stycket andra meningen överlåter fler än några få exemplar till personer med funktionshinder. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller om en ansökan om tillstånd har kommit in till regeringen före ikraftträdandet. förordning om prövning av ärenden om tillstånd att framställa talböcker m.m. Regeringen föreskriver följande. Denna förordning gäller frågor om tillstånd enligt 17 § andra stycket lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. En ansökan om tillstånd görs hos . En ansökan om tillstånd ska göras skriftligen. Ansökan ska inne- hålla 1.uppgifter om sökandens namn, eller firma och adress, 2.omfattningen av det tillstånd som begärs, och 3.de omständigheter som åberopas till stöd för ansökan. Den som ansöker om tillstånd ska betala ansökningsavgift. Har sökanden inte betalat ansökningsavgiften ska förelägga sökanden att betala avgiften. I före- läggandet ska det upplysas om att ansökan kan komma att avvisas, om sökanden inte betalar i rätt tid. Underlåter sökanden att betala ansökningsavgiften efter före- läggande om att betala den, ska avvisa ansökan. Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag består av två delar. Den första delen avser upp- hovsrättsliga ärenden som avgörs av regeringen. Det rör sig om dels vissa upphovsrättsliga tillståndsärenden, dels beslut om medling på upphovsrättsområdet. Utredningen ska analysera och ta ställning till om tillståndskraven helt eller delvis kan avskaffas. Om utred- ningen kommer fram till att det i något eller några fall fortfarande finns behov av tillstånd ska ärendena flyttas från regeringen till en eller flera domstolar eller förvaltningsmyndigheter. Utredningen ska vidare föreslå att beslut om medling på upp- hovsrättsområdet flyttas från regeringen till domstol eller förvalt- ningsmyndighet. I uppdraget ingår att överväga om det finns anledning att pre- cisera förutsättningarna för tillstånd och för medling samt om det i vissa fall behövs ytterligare kontrollmöjligheter. Den andra delen av uppdraget handlar om vissa associations- rättsliga dispensärenden som prövas av och där verkets beslut får överklagas till regeringen. Utredningen ska i den delen föreslå att överprövningen av ärendena flyttas från regeringen till allmän förvaltningsdomstol. I uppdraget ingår även att analysera vilka de materiella kriterierna för dispens bör vara. Utredningens direktiv (2011:110) bifogas som bilaga 1. Arbetet har bedrivits i nära samråd med de sakkunniga och experter- na. Sedan arbetet inleddes har utredningen hållit sex sammanträden. Utredningens uppdrag och arbete I den del uppdraget handlar om upphovsrättsliga tillståndsären- den berör frågeställningarna behovet av de aktuella tillståndskraven och av ändringar i lagstiftningen som rör medling i upphovsrätts- tvister. För att få ett bättre underlag för övervägandena i den delen har skriftliga synpunkter hämtats in från berörda myndigheter, orga- nisationer och intressegrupper samt, när det gäller medlingsärendena, från personer som är eller har varit verksamma som förlikningsmän. Frågor och sändlistor bifogas som bilaga 2–5. När det gäller de associationsrättsliga frågeställningarna har utredningen haft kon- takter med FAR och . Utredningen har också haft kontakter med Förvaltningsrätten i i vissa förvaltningsrätts- liga frågor. Utredningssekreteraren har hämtat in information om handlägg- ningen av de aktuella ärendetyperna genom att ta del av handlingar i avslutade ärenden. Upplysningar har också hämtats in från Justitie- departementet när det gäller vissa frågor om handläggningen. I syfte att få information om utvecklingen av de digitala dis- tributionsnäten för talböcker har utredningssekreteraren besökt Myndigheten för tillgängliga medier (tidigare Talboks- och punkt- skriftsbiblioteket). Under arbetets gång har lagstiftningsarbetet i vissa näraliggande frågor beaktats. Detta gäller bl.a. arbetet med avtalslicenser (SOU 2010:24), förenklingar i aktiebolagslagen (SOU 2009:34) och över- syn av lagen om ekonomiska föreningar (SOU 2009:37 och 2010:90). Efter detta inledande kapitel redovisas de allmänna utgångspunkter som ligger till grund för utredningens överväganden och förslag (kapitel 2). I kapitlet sätts utredningens frågeställningar in i sitt sam- manhang genom en beskrivning av den övergripande rättsliga reg- lering som har betydelse för utredningsuppdraget. De egentliga övervägandena och förslagen finns i kapitel 3–6. De tre första kapitlen (kapitel 3–5) avser utredningens överväganden och förslag beträffande de upphovsrättsliga ärendena medan det sista (kapitel 6) ägnas åt de associationsrättsliga ärendena. Kapitel 3 behandlar frågor om tillstånd till förfoganden till för- mån för personer med funktionsnedsättning. I kapitel 4 redogörs för övervägandena i fråga om de ärenden som handlar om tillstånd för vissa arkiv och bibliotek att framställa och sprida exemplar av Utredningens uppdrag och arbete verk för bl.a. bevarandeändamål. I kapitel 5 tas ärendena om medling i upphovsrättstvister upp. De associationsrättsliga dispensärendena behandlas i kapitel 6. De avslutande kapitlen (kapitel 7–9) innehåller ikraftträdande- och övergångsbestämmelser, författningskommentar samt konsekvens- erna av förslagen. Utredningens övergripande uppdrag är att analysera och ta ställ- ning till om vissa krav på tillstånd från regeringen på det upphovs- rättsliga området helt eller delvis kan avskaffas. Om utredningen kommer fram till att det i något eller några fall fortfarande finns behov av tillstånd ska ärendena flyttas från regeringen till en eller flera domstolar eller förvaltningsmyndigheter. Utredningen ska i anslutning till detta ta ställning till om tillståndsbesluten ska kunna överklagas. Vissa beslut om medling på upphovsrättsområdet ska också flyttas från regeringen till domstol eller förvaltningsmyn- dighet. I uppdraget ingår att överväga om det finns anledning att precisera förutsättningarna för tillstånd och för medling samt om det i vissa fall behövs ytterligare kontrollmöjligheter. Utredningen ska slutligen föreslå att överprövningen av vissa associationsrätts- liga dispensärenden flyttas från regeringen till allmän förvaltnings- domstol. I uppdraget ingår att analysera vilka de materiella kriterierna för dispens bör vara. Uppdraget innebär alltså att utredningen ska överväga såväl frågor om materiell rätt (bör tillståndskraven finnas kvar?) som frågor om organisation (vilken domstol eller förvaltningsmyndighet ska ta över ärendena från regeringen? Dessa frågor måste sättas in i sitt sammanhang. I detta kapitel redogörs för den rättsliga reglering som är utgångspunkten för övervägandena och förslagen i de följande kapitlen. Kapitlet inne- håller däremot inte några av utredningens egentliga överväganden och förslag. Först beskrivs de grundläggande dragen i URL och de upphovs- rättsliga och de associationsrättsliga ärenden som utredningsupp- draget handlar om (avsnitt 2.2 och 2.4). I avsnitt 2.3 redovisas de olika typer av ersättningar som upphovsmän kan få på civil- eller offentligrättslig grund för att deras verk används. Där berörs bl.a. den kulturpolitiska ersättning som utgår till författare och över- sättare för att deras verk används för talböcker. Därefter redovisas den reformering av regeringens arbete som går ut på att prövningen av löpande ärenden ska flyttas från regeringen (avsnitt 2.5). Efter- som utredningen ska ta ställning till organisatoriska frågor och före- slå vilken myndighet – domstol eller förvaltningsmyndighet – som i stället för regeringen ska pröva ärendena redogörs i nästa avsnitt (avsnitt 2.6) för kompetensfördelningen mellan allmän domstol, allmän förvaltningsdomstol och förvaltningsmyndighet. I följande avsnitt behandlas kraven i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheter- na () och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (Rättighetsstadgan) som gäller rätten till domstolsprövning (avsnitt 2.7). Reglerna om vilka beslut av för- valtningsmyndigheter som får överklagas behandlas i samma avsnitt. Slutligen presenteras vissa myndigheter av särskilt intresse för utredningen (avsnitt 2.8). 2.2Grundläggande drag i upphovsrättslagen Upphovsrätt är den ensamrätt som författare, kompositörer, konst- närer och andra upphovsmän har till sina litterära eller konstnärliga verk (1 § URL). Till de litterära verken räknas alla beskrivande framställningar i skrift och tal som t.ex. artiklar, dikter och böcker. Konstnärliga verk är verk skapade med en konstnärlig ambition och i syfte att nå en konstnärlig verkan som exempelvis filmverk och musikaliska verk. Indelningen i olika typer av verk har betydelse bl.a. på så sätt att vissa bestämmelser i inte gäller alla typer av verk. Som framgår nedan (kapitel 3 och 4) gäller detta bl.a. de för utred- ningen centrala bestämmelserna i 16 och 17 §§ URL. Rättigheterna uppkommer formlöst när verket har skapats och varar efter upphovsmannens död. URL gäller i och som utgångspunkt är lagens effekter därför begränsade till svenskt territorium. Detta följer av den s.k. territorialitetsprincipen, som är en europeisk och internationellt vedertagen norm på upphovsrättsområdet. Principen anses under- förstådd i URL (se t.ex. prop. 2010/11:33 s. 24). Lagens utgångspunkt är att den som har skapat ett verk också ska ha vissa ensamrättigheter med avseende på hur verket utnyttjas. Dessa ensamrättigheter består av den ekonomiska rätten och den ideella rätten. Den ekonomiska rätten innefattar en rätt dels att fram- ställa exemplar av verket, dels att göra verket tillgängligt för allmän- heten (2 § URL). Ett verk görs tillgängligt för allmänheten när det överförs till allmänheten, när det framförs offentligt, när exemplar av det visas offentligt och när exemplar av det sprids till allmänheten. Det krävs i princip tillstånd från upphovsmannen för att någon ska få utnyttja ett upphovsrättsligt skyddat verk på sådana sätt. Den ekonomiska delen av upphovsrätten kan, annorlunda uttryckt, sägas bestå av ensamrättigheter som representerar förmögenhetstill- gångar för upphovsmannen. Den ideella rätten har sin grund i den personliga koppling som upphovsmannen har till sitt verk och inne- fattar rätten att bli angiven som upphovsman till verket och rätten till respekt för verket (3 § URL). Upphovsmannen har rätt att i den omfattning och på det sätt god sed kräver bli angiven som upphovs- man när exemplar av verket framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten. Upphovsmannen har även rätt att motsätta sig att verket ändras eller görs tillgängligt för allmänheten i sådan form eller i sådant sammanhang så att hans eller hennes litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks. Upphovsmannens intresse av att kunna bestämma över hur hans eller hennes verk utnyttjas ekonomiskt måste dock vägas mot de enskilda och allmänna intressen som finns av att i vissa fall kunna använda verk utan upphovsmannens samtycke. Beträffande den eko- nomiska rätten gäller därför vissa inskränkningar, som har tagits in i 2 kap. URL och rör t.ex. rätten att framställa ett eller några få exemplar för privat bruk (12 § URL) och rätten att citera ur verk (22 § URL). Den som utnyttjar ett verk med stöd av en inskränk- ning behöver inte ha tillstånd från upphovsmannen och som huvud- regel inte betala ersättning till honom eller henne. Det finns också bestämmelser om s.k. tvångslicenser i lagen som ger rätt att i vissa fall utnyttja verk utan upphovsmannens godkännande men mot er- sättning (se t.ex. 18 § URL). Eftersom grunden i systemet är ensamrättigheter som utgör förmögenhetstillgångar för varje enskild upphovsman ska restriktivitet råda vid införande och tolkning av inskränkningar i ensamrättigheterna. Detta har understrukits i flera lagstiftningsärenden (se prop. 2004/05:110 s. 83 f och där gjorda hänvisningar). Inskränkningarna i upphovsrätten påverkar i de flesta fall inte upphovsmannens ideella rätt (11 § URL). I två fall är inskränkningarna enligt nuvarande regler förenade med krav på tillstånd från regeringen. Detta gäller rätten för biblio- tek och arkiv att framställa och sprida exemplar av verk för vissa särskilda ändamål (16 § URL) och rätten att framställa, sprida och överföra exemplar till personer med funktionshinder (17 § andra stycket URL). Som nämnts ovan krävs det i princip tillstånd från upphovsman- nen för att någon ska ha rätt att framställa exemplar av skyddade verk eller göra verket tillgängligt för allmänheten. Sådant tillstånd krävs dock inte om utnyttjandet sker med stöd av en inskränkning eller en tvångslicens. Utöver möjligheterna att utnyttja verk med stöd av individuella avtal med upphovsmannen, inskränkningar eller tvångslicenser kan rätt till användning av ett skyddat verk även grundas på bestämm- elserna om avtalslicenser. En avtalslicens gäller för utnyttjande av verk på visst sätt när ett avtal har ingåtts om utnyttjande av verk på sådant sätt med en organisation som företräder ett flertal svenska upphovsmän på området (42 a § URL). Sådana avtal kan för när- varande ingås på sex olika områden, se 42 b–§§ URL. Avtals- licensen ger användaren rätt att utnyttja verk av det slag som avses med avtalet trots att verkens upphovsmän, såväl svenska som ut- ländska, inte företräds av organisationen. På så sätt underlättas möjlig- heterna att få till stånd avtal om användning där det är svårt att hitta samtliga rättsinnehavare. Behovet är särskilt stort på de områden där utnyttjanden av en stor mängd skyddade verk förekommer, t.ex. inom radio och tv. Tanken är att en användare genom avtalet med den representativa organisationen på ett enklare sätt än genom indi- viduella avtal ska kunna få alla de rättigheter han eller hon behöver för sin verksamhet som berörda upphovsmän får ersätt- ning. Utomstående upphovsmän har samma rätt till ersättning som de som företräds av organisationen. De utanförstående upphovs- männen har också enligt flertalet avtalslicensbestämmelser rätt att begära individuell ersättning då verket utnytt- jades. Kravet på ersättning får då endast riktas mot organisationen, och alltså inte mot den som utnyttjar verken. De utanförstående upp- hovsmännens intressen tillgodoses även genom att de som regel har möjlighet att meddela förbud mot användning. Ett sådant förbud medför att avtalslicensen inte gäller för de verk som avses med för- budet. Om parterna är oense om avtal som är en förutsättning för avtals- licens kan de i vissa fall begära att regeringen beslutar om medling och utser en förlikningsman. Detta gäller bl.a. om det uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som är en förutsättning för avtals- licens enligt 42 b–d eller §§ URL eller, när det gäller vidare- sändning via kabel, 42 f § samma lag. Reglerna om medling och utseende av förlikningsman finns i medlingslagen. Medlingen ska stödja att avtalslicenser används på det sätt som avsetts och därmed undvika att avtalslösa tillstånd uppkommer. Om ett slutligt medlings- förslag förkastas eller om förlikningsmannen inte anser sig kunna lägga fram något medlingsförslag på grund av bristande medverkan från någon av parterna ska förlikningsmannen, när parterna inte är ense om att hänskjuta tvisten till avgörande av skiljemän, anmäla detta till regeringen (6 §). Medlingen kan inte leda till att en part blir bunden mot sin vilja. Har det inom ett område som förut är reg- lerat genom avtal före avtalstidens slut framställts en begäran om förhandlingar om ett nytt avtal kan däremot gällande avtal under vissa förutsättningar anses tillämpligt även efter avtalstiden gått ut (7 §). 2.3Särskilt om ersättningar till upphovsmän för utnyttjande av deras verk En upphovsman kan på olika grunder ha rätt till ersättning för att hans eller hennes verk används. På civilrättslig grund kan upphovs- mannen ha rätt till ersättning för att verk används med stöd av ett individuellt avtal med den som använder verket. Upphovsmannen kan på civilrättslig grund också ha rätt till ersättning av användaren med stöd av en tvångslicens. Slutligen kan upphovsmannen ha rätt till ersättning på civilrättslig grund av den representativa organisa- tionen – men inte av användaren – om verket används med stöd av en avtalslicens. När ett verk används med stöd av en inskränkning utan att någon tvångslicensbestämmelse blir tillämplig har upphovsmannen inte rätt till ersättning av den som använder verket. Upphovsmannen kan i vissa sådana fall få statligt stöd i de fall där det har ansetts kultur- politiskt motiverat. Ett sådant fall är inskränkningen i 17 § andra stycket URL, som bl.a. ger bibliotek och organisationer rätt att med regeringens tillstånd genom ljudupptagning framställa exemplar av offentliggjorda litterära verk som personer med funktionshinder behöver för att kunna ta del av verken, samt att sprida och överföra ljudupptagningarna till dessa personer. Det handlar i vanliga fall om inläsning och överföring av talböcker till personer med läsnedsätt- ning. Ersättningen till författare och översättare för sådan använd- ning brukar kallas för talboksersättning. Den institution som har fått tillstånd att framställa talböcker be- talar som nämnts inte själv någon ersättning till upphovsmannen. Där- emot får upphovsmannen viss ersättning av allmänna medel. Talboks- ersättningen finansieras genom ett särskilt anslag i statsbudgeten. Medlen fördelas av enligt 15 § lagen (1992:318) om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom Kultur- departementets verksamhetsområde. Fördelningen utgår från den faktiska användningen av respektive verk och sker med hjälp av rapporter om inspelade och kopierade talböcker som förbundet sam- lar in från dem som framställer talböcker. Ersättningen be- talas ut av föreningen av Litterära Rättigheter i () och beräknas efter ett visst belopp per inspelad halvtimme och exemplar prosaverk i originalspråk. Multipeln är lägre för prosa- verk i översättning, medan lyrik, dramatik och aforismer i såväl originalspråk som översättning ger högre ersättning. För verk med mer än tio timmars speltid utgår halv ersättning för den överskjutan- de tiden. Enligt uppgift från räknas anslaget inte automatiskt upp utifrån förändringar på talboksmarknaden. har haft följande utveckling . Belopp (tkr) Framställningen har gällt den ersättning från staten som har samband med inskränkningen i 17 § andra stycket URL. Som redan nämnts finns det också bestämmelser om tvångslicenser i lagen. I dessa fall är det användaren som på civilrättslig grund är ersättnings- skyldig i förhållande till upphovsmannen. En sådan bestämmelse är 17 § fjärde stycket URL. Den bestämmelsen ger upphovsmannen rätt till ersättning när bibliotek och organisationer sprider exemplar eller överför exemplar till personer med funktionshinder på ett sådant sätt att dessa personer får behålla ett exemplar av verket. Bibliotek och organisationer som har fått tillstånd av regeringen är ersättnings- skyldiga oavsett hur många exemplar som spridits eller överförts. För andra som med stöd av 17 § första stycket URL har framställt och överlåtit exemplar gäller att ersättning ska betalas om fler än några få exemplar överlåtits. Detta innebär att det endast är i undan- tagsfall som ersättning inte ska betalas (prop. 2004/05:110 s. 389). Ersättningen ska bestämmas till skäligt belopp. Tvister om ersätt- ningen prövas av som exklusivt forum (58 § URL). 2.4Regeringens prövning av associationsrättsliga dispensärenden På associationsrättens område finns en rad bestämmelser om att rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om dispens från olika krav i lagstiftningen. Som framgår nedan har rätten att meddela sådana dispenser i flera fall delegerats till Bolags- verket. beslut får sedan överklagas till regeringen. Utredningen ska enligt direktiven föreslå att överprövningen av vissa sådana ärenden flyttas från regeringen till allmän förvaltnings- domstol. Utredningen ska i anslutning till detta analysera vilka de materiella kriterierna för dispens bör vara. Uppdraget gäller följan- de dispensärenden. 2.4.2Dispens från bosättnings- och kompetenskraven för revisorer I revisionslagen (1999:1079) finns bestämmelser om revision för vissa fysiska och juridiska personer. Lagen är tillämplig på företag som är skyldiga att avsluta bokföringen med en årsredovisning, dock inte företag för vilka det finns regler om revision i någon annan lag (2 §). Sådana särskilda bestämmelser om revision finns i bl.a. 9 kap. aktiebolagslagen (2005:551, ABL), 8 kap. lagen (1987:667) om eko- nomiska föreningar (föreningslagen) och 4 kap. stiftelselagen (1994:1220). Enligt revisionslagen gäller vissa bosättnings- och kompetens- krav för revisorer och revisorssuppleanter. En revisor som inte är auktoriserad eller godkänd ska vara bosatt i en stat inom Europeiska unionen (EU) eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), om inte regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för ett särskilt fall tillåter något annat (11 §). Detta gäller inte om även en auktoriserad eller godkänd revisor deltar i revisionen. I vissa större företag ska vidare minst en revisor vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor som har avlagt revisorsexamen (12 §). Det gäller de företag som uppfyller mer än ett av vissa villkor avse- ende antal anställda, balansomslutning och nettoomsättning. Vilka dessa villkor är framgår av 6 kap. 1 § första stycket 6 och 7 bok- föringslagen (1999:1078). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att sådana företag i stället för en auktoriserad revisor eller en godkänd revisor som har avlagt revisors- examen får utse en annan godkänd revisor (15 § revisionslagen). Motsvarande krav gäller för revisorssuppleanter. Enligt 1 § förordningen (1999:1166) om prövning av vissa ären- den enligt revisionslagen prövas de nu nämnda dispensärendena av . beslut överklagas till regeringen (41 § revisionslagen). 2.4.3Dispens från bosättningskravet för likvidatorer i handelsbolag När ett handelsbolag ska likvideras verkställs avvecklingen antingen av bolagsmännen själva eller av likvidatorer som utses av domstol. I många fall tar bolagsmännen själva hand om avvecklingen.