sou · H1B333 · 2013-04-29 00:00:00 — Därigenom ska kommuner och landsting också uppnå en grundläggande förmåga till civilt försvar. I lagen definieras begreppet extraordinär händelse som en sådan händelse som avviker från det normala, innebär en allvarlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i viktiga samhällsfunktioner och kräver skyndsamma insatser av en kommun eller att landsting (1 kap. 4 §). Lagens andra kapitel innehåller bestämmelser om förberedelser för och verksamhet under extraordinära händelser i fredstid. ställer krav på att kommuner och landsting ska analysera vilka extraordinära händelser i fredstid som kan inträffa i kommunen respektive och hur dessa händelser kan påverka den egna verksamheten. Resultatet av arbetet ska värderas och sammanställas i en risk- och sårbarhetsanalys. Kommuner och landsting ska vidare, med beaktande av risk- och sårbarhets- analysen, för varje ny mandatperiod fastställa en plan för hur de ska hantera extraordinära händelser (2 kap. 1 §). Lagen reglerar kommunernas geografiska områdesansvar i fråga om extraordinära händelser, vilket innebär att kommuner ska verka för samordning med olika aktörer i planerings- och förberedelse- arbetet, samordna de krishanteringsåtgärderna som vidtas av olika aktörer under en sådan händelse samt under sådana förhållanden samordna informationen till allmänheten (2 kap. 7 §). Till lagen finns en förordning9 som bl.a. bemyndigar Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) att meddela närmare föreskrifter om risk- och sårbarhetsanalyser enligt 2 kap. 1 §. 4.2.1Rådets beslut om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer I Rådets beslut av om införande av ett gemensamt europeiskt larmnummer (91/396/EEG) föreskrivs att medlems- staterna ska säkerställa att nummer 112 införs som ett gemensamt europeiskt larmnummer såväl i det allmänt tillgängliga telenäten som i framtida digitala flertjänstnät och allmänna mobila tjänster (artikel 1). Vidare framgår att införandet av det gemensamma europeiska larmnumret måste ske (artikel 3). Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärderna för att säkerställa att anrop till det gemensamma europeiska larmnumret besvaras och hanteras på ett tillfredsställande sätt som bäst motsvarar den nationella organisationen av larmsystem och är inom telenätets tekniska möjligheter (artikel 4). 9 Förordningen (2006:637) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 4.2.2EU-direktiv om samhällsomfattande tjänster EU-direktiv (2002/22/EG) om samhällsomfattande tjänster10, senast ändrad genom direktiv (2009/136/EG)11, definierar begreppet tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster som ett minimiutbud av tjänster av väl definierad kvalitet som är till- gängliga för samtliga slutanvändare till ett överkomligt pris med hänsyn till de speciella nationella förhållandena och utan att konkurrensen snedvrids (artikel 1). Av direktivet framgår att medlemsstaterna ska se till att samtliga slutanvändare av en elektronisk kommunikationstjänst för upp- ringning av nationella samtal till ett eller flera nummer inom en nationell nummerplan ges tillgång till larmtjänster. Samtliga slutanvändare ska kunna ringa larmtjänster avgiftsfritt och utan att behöva använda sig av något betalningsmedel genom att använda det gemensamma europeiska larmnumret 112 och eventuella nationella larmnummer som specificerats av medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska se till att tillträde för slutanvändare med funktionshinder till larmtjänster är likvärdigt med det tillträde som åtnjuts av andra slutanvändare. Medlemsstaterna ska se till att berörda företag tillhandahåller information om varifrån samtalet kommer avgiftsfritt för den myndighet som handhar larmsamtal. Vidare anges att de behöriga regleringsmyndigheterna ska fastställa kriterier för korrekthet och tillförlitlighet när det gäller information om varifrån samtalet kommer (artikel 26). 10Europaparlamentets och rådets direktiv (2002/22/EG) av om samhälls- omfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. 11Europaparlamentets och rådets direktiv (2009/136/EG) av om ändring av direktiv (2002/22/EG) om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, direktiv /58/EG om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation och förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentlagstiftningen. 4.3Regler för offentlig upphandling, statsstöd m.m. 4.3.1Lagen om offentlig upphandling () Lagen (2007:1091) om offentlig upphandling reglerar köp som görs av myndigheter och vissa andra organisationer som är finansierade med allmänna medel. Lagen baseras på EU-direktiv12. Lagen reglerar hur myndigheter ska agera när de upphandlar varor, tjänster och entreprenader som överstiger olika tröskel- värden. Myndigheter är skyldiga att annonsera alla stora inköp som planeras för att intresserade företag ska få möjlighet att lämna anbud. De krav som uppställs på köpet ska tillkännages i ett förfrågningsunderlag. Alla anbud eller ansökningar som inkommer till myndigheten måste beaktas och utvärderas. Utvärderingen ska göras på sakliga grunder och utfallet av utvärderingen avgör vem som vinner upphandlingen, vilket ska tillkännages i ett tilldelnings- beslut. Ett tilldelningsbeslut kan överklagas till Förvaltningsrätten. infördes ett s.k. in house-undantag från kravet på upphandling. Det nya undantaget innebär att avtal som sluts mellan en upphandlande myndighet och en juridisk person eller en gemensam nämnd anses inte utgöra ett kontrakt enligt lagen. Undantaget gäller endast under förutsättning att de s.k. kontroll- och verksamhetskriterierna är uppfyllda. Ändringen är föranledd av EU-rättslig praxis, de s.k. Teckal-kriterierna. Villkoren (Teckal-kriterierna) innebär dels att den upp- handlande myndigheten måste utöva en kontroll över den juridiska personen eller den gemensamma nämnden som motsvarar den som den utövar över sin egen förvaltning, dels att den juridiska personen måste bedriva huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som kontrollerar den. Om dessa villkor är uppfyllda anses relationen mellan parterna som intern, varför upphandling enligt inte behöver ske.13 Undantaget är infört genom ändring av definition av begreppet kontrakt i 2 kap. 10 a § lagen om offentlig upphandling. 12Europaparlamentets och rådets direktiv /18/EG av om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor, och tjänster. 2011/12:106 Offentlig upphandling från eget företag – och vissa andra frågor. Lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. syftar till att ge Europeiska kommissionen insyn i de finansiella förbindelserna mellan det allmänna och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet i enlighet med EU- kommissionens transparensdirektiv14. Lagen innebär ett tydlig- görande av föreskrifter i direktivet som skall säkerställa kommissionens insyn i de finansiella förbindelserna mellan, å ena sidan, det allmänna (stat, kommun och landsting) och, å andra sidan, offentlig företagsverksamhet. Det gäller oavsett om företagsverksamheten bedrivs inom en myndighet eller i ett bolag där myndigheten har ett dominerande inflytande. Bestämmelser innebär att det tydligt skall redovisas bl.a. vilka offentliga medel som det allmänna har tillfört företagsverksamheten och hur medlen har använts (öppen redovisning). Bolag vars nettoomsättning understiger och företag som tillhandahåller tjänster som inte påverkar handeln med andra EES-länder i nämnvärd omfattning är undantagna från direktivets tillämpning. Lagen innebär vidare att företag som bedriver, å ena sidan, ekonomisk verksamhet med ett legalt monopol eller liknande särställning och, å andra sidan, annan affärsverksamhet skall särredovisa intäkter och kostnader för de båda områdena (separat redovisning). Dessa bestämmelser kan omfatta både offentliga och privata företag. I fråga om offentlig företagsverksamhet gäller reglerna oavsett om verksamheten bedrivs inom myndigheten eller i ett bolag. Informationen från de öppna och separata redovis- ningarna skall på begäran ges in till , i egenskap av tillsynsmyndighet, för att överlämnas till . 14 Europeiska kommissionens direktiv /723/EEG av om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstaterna och offentliga företag samt i vissa företags ekonomiska verksamhet, senast ändrad genom direktiv /52/EG, det s.k. transparensdirektivet. (SOS Alarm) har till uppgift att samordna alarmeringen. Bolaget ägs av svenska staten till och av till . ägs av och Landsting, SKL, som är en organisation där medlemmarna utgörs av kommuner och landsting inklusive regioner. är moderbolag i en koncern bestående av dotterbolaget , som bedriver callcenterverksamhet. SOS-tjänsten infördes och innebar att allmänheten kunde komma i kontakt med hjälporgan genom att slå ett nödnummer, 90 000, som var gemensamt i hela landet.1 Behovet av en särskild SOS-tjänst hade sin bakgrund i telenätets automatisering. hade telefonsamtal vidarekopplats manuellt av telefonist på en telefonstation. I en nödsituation hade den hjälpsökande kunnat lyfta luren och begära polis, brandkår osv. (s.k. sociala anrop) och bli kopplad direkt till rätt hjälporgan. Genom automatiseringen bortföll denna möjlighet. Efter förslag från en statlig utredning inrättades en samhällets olycksfalls- och säkerhetstjänst (SOS) bestående av särskilda SOS- centraler med uppgift att bistå den hjälpsökande att komma i kontakt med olika hjälporgan.2 Genom SOS-tjänsten kom samtal att kostnadsfritt förmedlas till polis, brandkår, jourhavande läkare, ambulans, flygambulans, sjöräddning, flygräddning och fjäll- räddning. Andra hjälporgan hade möjlighet att mot avgift anslutas 27, SU 1956:9, rskr 1956:155 Ansvaret för SOS-tjänsten ålades , där SOS-tjänsten bedrevs vid särskilda SOS-centraler med särskilt tjänstgörande telefonister. togs initiativ till ytterligare förändringar. Mot bakgrund av de skiftande alarmeringsförhållandena i landet tog initiativ till en ökad samordning i länsalarmeringscentraler. Till dessa föreslogs också överföras. Resultatet blev bildandet av ett gemensamt ägt alarmeringsbolag, då kallat , med uppdrag att samordna alarmeringen i stat, kommun och landsting. Staten ägde och Kommun- resp. Landstingsförbunden vardera av bolagets aktier.3 I det konsortialavtal som slöts mellan ägarna framgår att inrättandet av de länsvisa SOS-centralerna skulle ske successivt allt eftersom kommuner och landsting anslöt sig. Anslutningen skulle således vara frivillig. När det gällde samordningen av de statliga räddnings- organen bedömde regeringen att dessa redan hade tillfredsställande larmförhållanden, men att frågan skulle kunna prövas . I samband med att bolagiserades 1994 fick SOS Alarm en förändrad och mer affärsmässig inriktning.4 Uppdraget att tillhandahålla SOS-tjänsten regleras i ett särskilt alarmeringsavtal mellan staten och SOS Alarm. Avtal om alarmering ska också upprättas med kommuner och landsting. Med dessa förutsättningar skulle bolaget ges möjlighet till en mer affärsmässig utveckling. 1972:129, bet. TU 1972:20, rskr. 1993/94:150, bet. 1993/94:TU38, rskr. SOS Alarms uppdrag och mål är enligt bolagsordningen följande. Bolaget skall ha till föremål för sin verksamhet att samordna och utöva det allmännas alarmeringsfunktioner, ävensom att mot ersättning tillhandahålla alarmerings-, larm och övervakningstjänster samt bedriva annan därmed förenlig verksamhet. (§ 3) Bolagsordningen innehåller i övrigt bestämmelser om aktiekapital och antalet aktier, styrelsen, revisorer, kallelse till bolagsstämma, beslutsregler, hembud, m.m., se bilaga. Bolagsordningen är relativt kortfattad. Skrivningen i bolagsordningen om att bolaget ska samordna och utöva det allmännas, eller samhällets, alarmerings- funktioner är i princip densamma som i bolagets första bolags- ordning. Styrande för bolagets ägare och deras styrning av bolaget – dock inte formellt för styrelsen - har också varit de konsortialavtal som tecknats mellan ägarna. Det första konsortialavtalet var utförligt vad gällde bolagets verksamhet, organisering och finansiering. konsortialavtal, med början 1994 då bolagets inriktning lades om, har mer övergripande innehåll. är ett avtal mellan staten och SOS Alarm som tillkom i samband med de förändringar av SOS Alarms verksamhet som gjordes 1994, jfr ovan. Genom att förutsättningar skulle ges för en mer affärsmässig utveckling skulle bolagets samhällsuppdrag och åtagande för statens räkning avseende 112-tjänsten (tidigare SOS-tjänsten) regleras i ett särskilt avtal. reglerar SOS Alarms åtagande att driva SOS- centraler som upprätthåller SOS-tjänsten för nödnummer 112 i hela landet samt erbjudande till samtliga kommuner, landsting och statliga räddningsorgan att träffa avtal för anslutning till denna tjänst. SOS-tjänsten, numera kallad 112-tjänsten, innebär som framgick ovan att ta emot och behandla larm, att fortsatt behandla dessa larm i enlighet med avtal eller vidarekoppla samtal till ansvarigt organisation. I avtalet anges funktionella krav för denna verksamhet, bl.a. svarstider. har ändringar i huvudsak avsett nya uppgifter för SOS Alarm inom området samhällets krisberedskap. ingår även att SOS Alarm ska utföra uppgifter inom området krisberedskap. Den senaste ändringen av avtalet gjordes 2013 och innebar bl.a. att SOS Alarm ska svara för ett särskilt informationsnummer 113 13, som ska komplettera och avlasta 112-numret. En annan förändring var att SOS Alarm ska ansvara för utvecklingen av ett nytt tekniskt system för viktigt meddelande till allmänheten via mobil och fast telefoni. I alarmeringsavtalet regleras även statens ersättning till SOS Alarm för åtaganden enligt avtalet. Ersättningen är utformad som en grundersättning för SOS-tjänsten samt därutöver ersättningar för vissa särskilda åtaganden. uppgår grundersättningen till knappt 180 milj.kr. och övriga ersättningar till 39 milj.kr. har en organisation med fyra affärs- områden. Källa: SOS Alarm Affärsområde 112 och krisberedskap Affärsområdet omfattar 112-tjänsten och krisberedskap. I 112- tjänsten ingår även alarmeringen till myndigheter med ansvar för den statliga räddningstjänsten. Uppdraget från staten att tillhanda- hålla 112-tjänsten regleras i alarmeringsavtalet. I avtalet regleras även den statliga ersättningen för dessa tjänster. SOS Alarms uppdrag som avser krisberedskap innebär att SOS Alarm på uppdrag av berörda myndigheter ska vidareförmedla information till de myndigheter som av regeringen ålagts att ha TiB-funktion. Affärsområdet omsatte 2012 totalt 225 milj.kr. Affärsområdet omfattar tjänster avseende alarmering av . Tjänsterna regleras i avtal mellan SOS Alarm och varje kommun eller kommunalt räddningsförbund. Samtliga kommuner har avtal med SOS Alarm. kommunerna och räddningsförbund om alarmering ser olika ut för olika grupper av kommuner. Utöver räddningstjänst handlar samarbetet med kommunerna om olika säkerhets- och jourtjänster (jfr affärsområde 4). Affärsområdet omsatte 2012 totalt 113 milj.kr. Affärsområdet omfattar tjänsterna prioritering och dirigering av ambulans m.fl. resurser inom vårdområdet. Tjänsterna regleras i avtal mellan SOS Alarm och varje landsting. Flera landsting har gjort gemensamma upphandlingar, vanligen genom förenklad upphandling. Flertalet landsting ställer krav på sjuksköterske- kompetens för bedömning och prioritering av vårdärenden och ambulans. För att möta dessa krav har SOS Alarm fyra medicinska specialistcenter (MSC). SOS Alarm har avtal med alla landsting utom landstingen i , och samt Region . Affärsområdet vård omsatte 2012 totalt 187 milj.kr. Affärsområdet omfattar säkerhets- och jourtjänster. Kunder är både offentlig sektor, däribland kommuner, och privata företag. Säkerhetstjänster är det största och mest lönsamma tjänsteområdet, omfattande cirka 200 milj.kr. Tjänsterna omfattar inbrotts-, brand- och driftslarm, personlarm och fordonslarm. Jourteletjänster omfattar fastighets-, el- försäkringsjour, samhälls- och krisjour. avvecklades tjänsteområdet Trygghetslarm. Affärs- området omsatte 2012 totalt 288 milj.kr. är ett dotterbolag, där äger och kommun (Näringsfastigheter) . YouCall bedriver callcenterverksamhet innefattande produktion och försäljning av telekommunikations- och telefonitjänster. Youcalls tjänster har utvecklats för att fungera stödjande till annan verksamhet som kunder bedriver. finns med flera myndigheter för att klara informationsbehovet vid större händelser. Verksamheten vid YouCall kompletterar jour- verksamheten i moderbolaget, t.ex. inom tjänsteområdet kris- beredskap. omsatte 23 milj.kr. Alarmeringsverksamheten vid SOS Alarm bedrivs vid SOS- centraler runt om i landet. Antalet centraler har länge uppgått till 18 stycken med relativt jämn spridning i landet. Efter beslut i bolagets styrelse minskas antalet centraler – 2013, innebärande att SOS-centralerna i , och avvecklas. Verksamheten kommer då bedrivas vid 15 SOS-centraler. Storleken på centralerna varierar. Verksamheten är organiserad i tre geografiska produktions- områden. Inom varje produktionsområde finns en större central – , och – som utgör tekniska noder och som kan samarbeta med andra centraler. 112-trafiken är gemensam, vilket innebär att samtal kan besvaras av ledig operatör inom alla produktionsområden. Källa: SOS Alarm I finns en nationell produktionsledning (NPL) som övervakar hela SOS-systemet och 112-trafiken. Denna funktion ansvarar även för de krisberedskapstjänster som SOS Alarm utför i enlighet med uppdrag. Med utgångspunkt i produktionsstrukturen har även andra gemensamma funktioner utvecklats. Medicinska specialistcenter, MSC: Stödfunktion för vård- ärenden med placering i , , och , ska serva SOS-centralerna med medicinsk kompetens. Funktionen är ett svar på ökade krav från lands- tingen på sjuksköterskekompetens i bedömning av vårdärenden. avseende automatlarm och personlarm finns vid centraler i och . SOS-centralerna och alarmeringsverksamheten vid SOS Alarm understöds av ett gemensamt tekniksystem, Zenit. Till detta system finns även möjlighet att mot ersättning ansluta sig för räddningsorgan och andra aktörer. Antalet anställda i SOS Alarm uppgick till i medeltal 843 personer, varav var män och kvinnor. Härutöver hade dotterbolaget 35 personer anställda. Av totalt antal anställda i moderbolaget utgjorde operatörer och sjuksköterskor . På SOS-centralerna har alla som arbetar operativt med larm kompetens som SOS-operatörer. Dessa kan ha olika inriktning eller funktion som t.ex. 112-mottagare eller ambulansdirigent. Det finns även SOS-sjuksköterskor och SOS-läkare knutna till vissa larmcentraler. För att bli SOS-operatör eller SOS-sjuksköterska krävs svenskt medborgarskap, att man talar flytande svenska och har gymnasiekompetens i engelska. Intervjuer och tester görs för att säkerställa att den sökande har rätt förmåga till beslut, empatisk förmåga och simultankapacitet under stress. Grundutbildningen består av egna studier och undervisning och 3–4 veckors handledning på SOS-central. Därefter krävs en sluttest och certifiering för att få arbeta självständigt vid operatörsbordet. Sammanlagt omfattar denna utbildning 10–. SOU 2013:33 Närmare om utbildning kan ges senare för vissa specialuppgifter i SOS- centralen. Fördelningen av SOS Alarms intäkter på affärsområden framgår av figuren nedan.5 Källa: SOS Alarm. Som framgår utgör de uppdrag och tjänster som avser den egentliga alarmeringstjänsten av bolagets intäkter medan intäkter från övriga tjänster uppgår till . Över tid har SOS Alarms intäkter från övriga kommersiella tjänster ökat. Förklaringen är att säkerhetstjänster och larm varit ett lönsamt affärsområde och att intäkterna från dessa tjänster behövts för att 5 Siffrorna i figuren avser och är hämtade från SOS Alarms årsredovisning 2011. klara ökade kostnader inom andra tjänsteområden samt teknik- investeringar. För vissa verksamheter täcker intäkterna inte faktiska kostnader. Ett sådant område är 112-tjänsten och krisberedskap. När det gäller den statliga ersättningen har grundersättningen för åtaganden enligt alarmeringsavtalet avseende 112-tjänsten inte justerats . Den oförändrade nominella nivån har inneburit att kostnadsökningar i verksamheten, som till stor del består av lönekostnader, inte har kunnat täckas med den statliga grundersättningen utan har finansierats av andra intäkter i verksamheten. De tillägg i statlig finansiering som har gjorts har avsett ersättningar för särskilda uppdrag utöver grundtjänsten 112, t.ex. ett särskilt informationsnummer. Ett annat område där kostnaderna i vissa fall överstiger intäkterna är vård. Störst underskott gäller för avtalen med landsting i storstadsområden, där en orsak uppges vara högre krav på medicinsk kompetens som inte fullt ut ersatts. När det gäller räddningstjänst och alarmering finns en balans mellan intäkter och kostnader. Affärsområdet och jourtele har varit mest lönsamt. De överskott som har genererat har kunnat finansiera underskott i andra delar av verksamheten. Koncernen omsatte totalt 854 milj.kr, varav 838 milj.kr. var hänförliga till moderbolaget. Koncernens rörelseresultat uppgick till -29,9 milj. kr. , vilket förklaras av pågående omstrukturering och omställning av verksamheten till färre centraler. Nettoresultatet uppgick till -14, 6 milj.kr. innebärande ett negativ avkastning på eget kapital mot- svarande -9,. Ägarna har haft ett mål om en genomsnittlig avkastning om . I genomsnitt har avkastningen legat på . Vissa delar av SOS Alarms verksamhet bedrivs på en marknad i konkurrens med andra aktörer. Det gäller främst inom affärs- område 4, som omfattar olika former av larm- och säkerhetstjänster där också privata företag är verksamma. Generellt har larmtjänster varit en expansiv marknad . Tjänsteområdet har också varit lönsamt för SOS Alarm. Även inom andra verksamhetsområden finns en ökad konkurrens från andra aktörer. Det gäller till exempel vårdsektorn, en växande marknad som i ökad utsträckning involverar flera privata och offentligt ägda företag, varav vissa utlandsägda. I flera fall handlar konkurrensen om att kunna erbjuda flera olika kombinationer eller helhetslösningar av tjänster. Inom det kommunala räddningstjänstområdet är konkurrensen från andra företag ännu inte lika tydlig, även om några kommuner har börjat göra upphandlingar. Konkurrensen här handlar i stället om att räddningsorgan, särskilt i större samverkanslösningar, vill kunna driva egna larm- och ledningscentraler. Vad gäller 112- tjänsten utgör denna en s.k. konkurrensskyddad verksamhet. SOS består av nio ledamöter varav fyra utses av staten och fyra av . Därutöver finns två personal- representanter och två suppleanter till dessa. Styrelsens ordförande utses gemensamt. Ägarstyrningen från sida sker genom ägarfunktion, där ansvarig bolagsförvaltare för SOS Alarm också är ledamot i styrelsen. Samhällsuppdraget avseende 112 och krisberedskap liksom den statliga ersättningen regleras i alarmeringsavtalet. För denna del av bolagets styrning ansvarar Försvarsdepartementet. är moderföretag inom , som omfattar flera bolag med uppgift att på affärsmässiga grunder tillgodose kommunernas, landstingens, regionernas behov av varor och tjänster, stöd och samordning. ska äga och förvalta bolag på affärsmässiga grunder. Styrelsen i moderbolaget består av nio ledamöter, varav två är personalrepresentanter. VD i SKL är också VD i . 6Alarmeringsförhållanden i andra länder 6.1Larmnummer 112 i EU Införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer 112 beslutades av . Bakgrunden var att det fanns olika nödnummer i medlemsstaterna, vilket kunde medföra problem i en nödsituation. En annan faktor var också det ökande resandet inom den europeiska gemenskapen.