sou · H0B393 · 2013-01-01 00:00:00 — I avsnitt 3.4.2 som behandlar den nya ordningen för hur muntlig bevisning läggs fram i hovrätt görs bedömningen att hänvisning till ljud- och bildupptagningar bör kunna ske i större utsträckning än vad som har skett i praktiken. Det lämnas en tämligen utförlig motivering till denna ståndpunkt. Även de invändningar som finns mot ett sådant förslag redovisas i viss utsträckning. Hänvisning till ljud- och bildupptagningar har kunnat ske redan från EMR-reformens ikraftträdande. Det har dock förekommit endast undantagsvis. Anledningen till detta får antas bero på att hänvis- ning i aktuellt hänseende inte har ansetts lämpligt eller ändamåls- enligt. Det har inte heller varit något som hovrätterna överlag har verkat för och ännu mer sällan har genomdrivit mot parternas vilja. De uttalanden som görs i utredningen, i förening med det före- slagna förtydligandet till lagtexten, kommer dock – om dessa god- tas – att leda till att hänvisning till ljud- och bildupptagning kommer att få en påtaglig ökad tillämpning, även med den ståndpunkt som framförs att det är i de stora tidsödande målen man kan se för- delarna. Jag delar inte utredningens uppfattning om det lämpliga i att hänvisning i detta hänseende bör kunna ske i större utsträckning än vad som skett i praktiken. De invändningar som redovisas i utredningen mot en dylik ut- veckling är av sådan betydelse att jag inte kan instämma i förslaget i denna del. I de uttalanden som gjordes i samband med presi- dentmötet vid , som återges i utred- ningen och som är bifogad som bilaga 3 i Del 2, framförs: I förarbetena framhålls att möjligheten att hänvisa till ljud- och bild- upptagningar av förhör bör tillämpas restriktivt i brottmålsprocessen. Det bör också beaktas att hänvisning inskränker offentligheten vid för- Huvudregeln bör vara att all muntlig bevisning skall läggas fram vid förhandlingen. Utöver de invändningar som har redovisats vill jag också särskilt nämna att möjligheten för den tilltalade som är häktad att ta del av såväl ljud- som bildupptagningen, i praktiken är utesluten eftersom bildfilen inte ska föras ut från domstolen. Utredningen anför vidare att Det torde ofta räcka för parter och ombud, som var närvarande när bevisen togs upp i tingsrätten, att i samband med hovrättsprocessen ta del av ljudupptagningarna.. Detta resonemang kan jag inte heller instämma i. Eftersom bevis- presentationen i hovrätten sker genom uppspelning av ljud- och bildupptagningen – ej enbart ljudupptagningen – bör den avgör- ande vikt som tillmäts detta förhållande (särskilt för tilltrosbevis- ningen) även gälla för parter och ombud vilka i och för sig varit närvarande när bevisen togs upp i tingsrätten. Jag vill i detta sammanhang även hänvisa till följande uttalande av i NJA 2009 s. 836: När det gäller den nya ordningen för upptagning av muntlig bevisning i hovrätten märks att vad som spelas upp från ljud- och bildupptag- ningarna vid tingsrätten av olika skäl kan framstå i nytt ljus i hovrätten. Det är därför angeläget att den tilltalade själv får ta del av uppspel- ningarna, så att han eller hon bereds tillfälle att i samråd med sin för- svarare ta ställning till i vad mån och på vilket sätt förhören kan behöva kommenteras i slutanförandet, eller om det finns anledning att begära tilläggsförhör med honom eller henne själv eller någon annan. Den till- talades rätt att närvara personligen vid huvudförhandlingen tillgodoser i betydande utsträckningen hans eller hennes intresse i ovan angivna hänseenden. Möjligheten att rent praktiskt lösa utsättningen och genomförandet av stora och utdragna mål, bör kunna underlättas genom att låta parterna i större utsträckning än lösa eventuella bemannings- problem såvitt avser ombuden vid förhandlingen och, i vart fall när det gäller mål där den tilltalade är på fri fot, genom att tillämpa möjligheten till närvarodispens. Utvärdering av reformen En modernare En särskild utredare ska utvärdera reformen En modernare rätte- gång. Syftet med utvärderingen är att, utifrån kraven på en rätts- säker, effektiv och ändamålsenlig handläggning av mål och ärenden i allmän domstol, undersöka hur reglerna har fungerat i praktiken och om målsättningen med reformen har uppnåtts. I uppdraget ingår att kartlägga och analysera bl.a. hur användningen av modern teknik i domstolarna har fallit ut, hur reglerna som syftar till att göra handläggningen av mål och ärenden mer flexibel har tillämpats, hur systemet med prövningstillstånd i hovrätt har fallit ut, och hur den förändrade ordningen för bevisupptagning i hovrätt har tillämpats. Utvärderingen ska omfatta samtliga konsekvenser, bl.a. i kvalitets-, effektivitets-, förtroende- och kostnadshänseende, som reformen har fått för såväl enskilda som det allmänna. Mot bakgrund av utvärderingen ska utredaren överväga om det finns behov av förändringar i regelverket eller av att vidta andra åtgärder och lämna de förslag som dessa överväganden föranleder. Uppdraget ska redovisas . Reformen En modernare rättegång trädde reformen En modernare rättegång i kraft (prop. 2004/05:131, bet. 2004/05:JuU29, rskr. 2004/05:307). Reformen har inneburit en modernisering av rättegångsförfarandet i allmän domstol med förändringar av reglerna i framför allt rätte- gångsbalken (RB) och lagen (1996:242) om domstolsärenden. Det huvudsakliga syftet med reformen har varit att skapa en modern rättegångsordning som uppfyller kraven på en rättssäker, effektiv och ändamålsenlig handläggning av mål och ärenden. Reformen be- står av tre delar. Bättre utnyttjande av modern teknik Genom reformen används modern teknik i större utsträckning i domstolarna. Förhör i tingsrätt ska som regel dokumenteras genom ljud- och bildupptagning (6 kap. 6 § RB). Även syn får dokumen- teras på detta sätt (6 kap. 6 a § RB). Om målet överklagas är huvudregeln att ljud- och bildupptagningarna från tingsrätten ska användas i hovrätten. Upptagningarna kan även användas i tings- rätten, t.ex. om bevisupptagning har skett utom huvudförhandling, liksom i . Sekretess gäller för bilduppgiften i en upptagning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men (43 kap. 4 § offentlighets- och sekretess- lagen [2009:400]). En part har dock en ovillkorlig rätt att ta del av en ljud- och bildupptagning, vilket bör ske genom uppspelning i domstolen (se NJA 2008 s. 883 samt SOU 2008:93, vari föreslås att frågan om partsinsyn i upptagningarna ska regleras i rättegångs- balken). Genom reformen har det vidare införts regler om ljud- och bild- överföring (videokonferens, 5 kap. 10 § RB). Dessa regler innebär att parter och andra som ska delta i ett sammanträde har möjlighet att i alla typer av mål och i alla instanser delta genom videokon- , om det inte är olämpligt. Motsvarande möjlighet finns att delta i ett sammanträde genom ljudöverföring (telefon). Tekniken kan även användas vid syn (5 kap. 11 § RB), när parter eller andra som ska delta inte får plats i rättssalen (sidosal, 5 kap. 12 § RB) och när parter eller andra av andra skäl inte får vara i rättssalen under ett förhör (medhörning, 36 kap. 18 § RB). Flexiblare regler och större ansvar för parterna En grundtanke med reformen är att det processuella regelverket ska vara flexibelt så att handläggningen i större utsträckning kan an- passas till vad som behövs för sakens prövning i det enskilda fallet. Parternas ansvar för att driva processen framåt mot ett avgörande har också betonats. Reformen innebär i denna del bl.a. följande. Reglerna om sammanträden under förberedelsen samt om kallelser och påföljder vid utevaro har gjorts mer enhetliga och påföljderna vid utevaro för parter som ska höras i bevissyfte i tvistemål har skärpts (35 kap. 9 §, 42 kap. 12 § samt 44 kap. 1–4 och 7 §§ RB). En möjlighet har införts att avvisa ett vittne om det trots rimliga ansträngningar inte går att få till stånd en bevisupptagning och det bedöms att målets avgörande inte bör fördröjas ytterligare (35 kap. 7 § RB). Det har vidare blivit möjligt för parterna att vid en huvud- förhandling presentera processmaterial genom att hänvisa till skrift- liga handlingar eller ljud- och bildupptagningar i målet i stället för att redovisa uppgifterna muntligen (43 kap. 7 och 8 §§, 46 kap. 6 och 9 §§, 50 kap. 18 och 19 §§, 51 kap. 18 och 19 §§ samt 55 kap. 15 § RB). Det har också skapats en möjlighet att i tvistemål under vissa förutsättningar åberopa skriftliga vittnesberättelser som bevis (35 kap. 14 § RB). Dessutom får bevisupptagning ske utom huvud- förhandling i större omfattning, bl.a. om det kan antas att målet kommer att avgöras utan huvudförhandling (36 kap. 19 §, 38 kap. 6 § och 39 kap. 2 § RB). Därtill kommer att reglerna om upprätt- ande av tidsplaner och sammanställningar av parternas ståndpunkter i tvistemål har skärpts (42 kap. 6 och 16 §§ samt 50 kap. 12 a § RB). Vidare har det skapats förutsättningar att i större utsträckning kunna hålla förberedelsesammanträde i brottmål (45 kap. 13 § RB). Det har också införts en möjlighet att avgöra bötesbrottmål på hand- lingarna, om huvudförhandling varken begärs av någon av parterna eller behövs med hänsyn till utredningen i målet (45 kap. 10 a § RB). En mer ändamålsenlig hovrättsprocess Genom reformen har systemet med prövningstillstånd utvidgats till att omfatta alla domar och beslut i tvistemål och beslut i domstols- ärenden som överklagas från tingsrätt till hovrätt (49 kap. 12 § RB). Vidare har grunderna för prövningstillstånd förändrats (49 kap. 14 § RB). Prövningstillstånd ska bl.a. meddelas om det finns anled- ning att tvivla på riktigheten av tingsrättens dom (ändringsfall) eller om det inte utan att prövningstillstånd meddelas går att be- döma riktigheten av det slut tingsrätten kommit till (gransknings- fall). Det har även införts regler om partiellt prövningstillstånd (49 kap. 14 a § RB), om sammanträde inför beslut om prövnings- tillstånd (50 kap. 7 a §, 51 kap. 7 a § och 52 kap. 6 a § RB) och om sammansättningen vid beviljande av prövningstillstånd om frågan är enkel (2 kap. 4 § RB). Dessutom har hovrätten numera tillgång till ett bättre material vid tillståndsprövningen genom ljud- och bildupptagningarna av förhören i tingsrätt. En part som överklagar ska ange de omständigheter som åberopas till stöd för att pröv- ningstillstånd ska meddelas (50 kap. 4 §, 51 kap. 4 § och 52 kap. 3 § RB). Genom reformen har vidare bevisupptagningen i hovrätten för- ändrats. Muntlig bevisning ska som huvudregel läggas fram genom uppspelning av de ljud- och bildupptagningar som gjorts av för- hören i tingsrätten. Om ytterligare frågor behöver ställas får kom- pletterande förhör hållas (tilläggsförhör) (35 kap. 13 § och 36 kap. 16 § RB). Tilltrosreglerna har ändrats för att möjliggöra tilltros- bedömningar även utan omförhör (50 kap. 23 §, 51 kap. 23 § och 55 kap. 14 § RB). En part som vill att det ska hållas ett förnyat förhör ska ange det och skälen till detta i överklagandet respektive svarsskrivelsen (50 kap. 4 och 9 §§ samt 51 kap. 4 och 9 §§ RB). Genom de förändrade reglerna kan hovrätten i större utsträckning grunda sin bedömning på samma material som tingsrätten har haft. Det innebär också att förhörspersoner i mindre utsträckning be- höver komma till hovrätten och lämna sina berättelser ytterligare en gång. Behovet av en utvärdering I förarbetena uttalas att reformen bör utvärderas när den har varit i kraft och att en utvärdering bör omfatta såväl vilka ekono- miska konsekvenser reformen har fått som vilka övriga effekter förslagen har fått för enskilda och det allmänna (prop. 2004/05:131 s. 220, bet. 2004/05:JuU29 s. 16 f.). Inom Domstolar har reformen följts upp på olika sätt. Hovrätterna har undersökt hur de tillämpar reglerna om prövnings- tillstånd och vilka arbetsformer som används. även gjort brukarundersökningar med parter, förhörspersoner, advokater och åklagare. Hovrättspresidenterna har beslutat om ett antal rekommendationer, bl.a. avseende förutsättningarna för att hålla nya förhör i hovrätt. har utvärderat reformen ur ett resursfördelningsperspektiv (2010:3) och Åklagar- myndigheten har redovisat sina erfarenheter av reformen. Reformen har varit i kraft och den bör nu utvär- deras. Uppdraget att utvärdera reformen Reformen En modernare rättegång har inneburit stora förändringar av det processuella regelverket i allmän domstol. Reformen om- fattar tvistemål, brottmål samt domstolsärenden och har påverkat utformningen av processen i tingsrätt och hovrätt samt i viss ut- sträckning . Det kan antas att såväl domstolarnas olika personalkategorier som åklagare, advokater och andra aktörer på skilda sätt har påverkats av de förändrade reglerna. Utredaren ska utvärdera reformen i dess helhet. Det huvudsak- liga syftet med utvärderingen är att klargöra om reformen har med- fört den avsedda moderniseringen av rättegången i allmän domstol och att bedöma om den nya ordningen fullt ut uppfyller de upp- ställda kraven på en rättssäker, effektiv och ändamålsenlig hand- läggning av mål och ärenden. Utredarens huvuduppgift är att kart- lägga och analysera hur de nya reglerna har tillämpats av domare, parter och andra aktörer i processen och vilka konsekvenser, bl.a. i kvalitets-, effektivitets-, förtroende- och kostnadshänseende, refor- men har fått för såväl enskilda som det allmänna. Utredaren ska särskilt belysa hur reformen har påverkat domstolarnas handlägg- ningstider. Utredaren ska undersöka hur reformen har förändrat arbets- formerna för olika personalkategorier i domstolarna (domare, kansli- personal, notarier och nämndemän), åklagare, ombud, biträden, för- svarare, tolkar, personal inom och andra aktörer i rättsprocessen. I utvärderingen ingår att identifiera faktorer som kan hindra eller begränsa en effektiv och ändamålsenlig tillämpning av de processuella regler som reformen innefattar. Mot bakgrund av utvärderingen ska utredaren överväga om det finns behov av förändringar i regelverket eller av att vidta andra åtgärder, t.ex. vad gäller organisation, arbetssätt, rutiner och erfaren- hetsutbyte, för att syftet med reformen fullt ut ska uppfyllas. Bättre utnyttjande av modern teknik Användningen av ljud- och bildupptagningar syftar framför allt till att skapa en mer ändamålsenlig hovrättsprocess. Upptagningarna har ersatt förnyade förhör som det huvudsakliga bevismedlet i hovrätten. Det är därför viktigt att tekniken och miljön för inspel- ning och uppspelning är av sådan kvalitet att upptagningarna kan användas på det sätt som är avsett. För att rättegången i hovrätt ska bli effektiv är det nödvändigt att upptagningarna görs och hanteras på ett sätt som ger förutsättningar att koncentrera hovrättsprocessen till de delar som har betydelse för prövningen där och att förhand- lingstiden därmed kan förkortas. I uppdraget att utvärdera användningen av tekniken för ljud- och bildupptagningar ska utredaren särskilt undersöka om den tekniska utrustningen är ändamålsenlig och om kvaliteten på upptagningarna är tillfredsställande, kartlägga i vilka situationer domstolarna har beslutat att inte dokumentera förhör genom ljud- och bildupptagning respektive att inte använda gjorda upptagningar senare i processen, undersöka hur domstolarna har strukturerat upptagningarna och överväga om det genom förbättrad indexering eller på annat sätt går att öka tillgängligheten till för hovrättsprocessen relevanta delar av upptagningarna, samt undersöka hur upptagningarna har hanterats i förhållande till parter och allmänhet och överväga om det finns behov av de regler om partsinsyn som har föreslagit (SOU 2008:93, avsnitt 2) eller av förändringar av reglerna om sekretess (jfr SOU 2010:14, avsnitt 8). Användningen av videokonferens och telefon syftar bl.a. till att öka tillgängligheten, minska risken för inställda förhandlingar och göra handläggningen mer flexibel och effektiv. I uppdraget att utvärdera användningen av tekniken för ljud- och bildöverföring ska utredaren särskilt undersöka om tillgången till utrustning och kvaliteten på över- föringen är tillfredställande, undersöka vilka faktorer som har legat till grund för beslut att använda tekniken och vilka faktorer som kan ha haft betydelse för valet mellan videokonferens och telefon, kartlägga vilka som har initierat frågan om deltagande på distans och vilka som har deltagit på det sättet, undersöka i vilken utsträckning användningen av videokon- har minskat behovet av transporter av frihetsberövade och särskilt analysera de ekonomiska effekterna av detta för berörda myndigheter, samt kartlägga i vilken utsträckning tekniken har använts för medhör- ning och sidosal. Flexiblare regler och större ansvar för parterna En grundtanke med reformen är att det processuella regelverket ska vara flexibelt så att handläggningen i större utsträckning kan an- passas till vad som behövs för sakens prövning i det enskilda fallet. Parternas ansvar för att driva processen framåt mot ett avgörande har också betonats. Flertalet av de nya reglerna är fakultativa och det kan därför antas att domstolarna har tillämpat dem i olika utsträckning, på olika sätt och i olika situationer. I uppdraget att utvärdera tillämpningen av de nya reglerna i denna del ska utredaren särskilt undersöka i vilken omfattning och på vilka sätt möjligheten att presentera processmaterial genom hänvisning till handlingar har använts, tidsplaner och sammanställningar i tvistemål har upprättats, samt möjligheterna att hålla bevisupptagning utom huvudförhandling och avgöra mål på handlingarna har använts. har i sitt betänkande ansett att tingsrätten i större utsträckning själv ska avgöra frågan om rättens sammansättning i tvistemål (SOU 2010:44 s. 305 f.). undersöka om reformen har inneburit att parterna i ökad ut- sträckning begär att tvistemål i tingsrätt ska avgöras av tre domare, s.k. tresits, och överväga om det finns skäl att förändra nuvarande ordning i detta hänseende. En mer ändamålsenlig hovrättsprocess Det är viktigt att reglerna om prövningstillstånd tillämpas på ett sådant sätt att felaktiga avgöranden kan identifieras och ändras samt att frågor av prejudikatintresse uppmärksammas. Det är också viktigt att reglerna om prövningstillstånd tillämpas på ett enhetligt sätt (jfr t.ex. NJA 2009 s. 590, 738, 773 och 798, NJA 2010 s. 384, 405, 416 och 461 samt NJA 2011 s. 106). I uppdraget att utvärdera tillämpningen av systemet med pröv- ningstillstånd ska utredaren särskilt undersöka hur hovrätterna har tillämpat reglerna om beviljande av prövningstillstånd och hur tillståndsprövningen har organiserats och utförts, kartlägga i vilken utsträckning partiellt prövningstillstånd har meddelats, överväga om regleringen avseende vilka typer av beslut som kräver prövningstillstånd är tillräckligt tydlig (jfr t.ex. RH 2010:17), samt analysera konsekvenserna av att antalet meddelade tvistemåls- domar i hovrätterna har minskat och överväga om det bör vidtas åtgärder för att säkerställa att kan utöva sin prejudikatbildande roll på ett ändamålsenligt sätt. Det ingår inte i utredarens uppdrag att överväga om ytterligare måltyper ska omfattas av systemet med prövningstillstånd (jfr Dir. 2010:78). Förutom förändringar av tillståndsgrunderna har det genom reformen införts regler som syftar till att säkerställa en effektiv och rättssäker handläggning och prövning i hovrätten av frågan om pröv- ningstillstånd. Utredaren ska särskilt undersöka i vilken utsträck- ning och på vilka sätt överklaganden innehåller skäl för att prövningstillstånd bör med- delas, sammanträde inför beslut om prövningstillstånd har hållits, prövningstillstånd har meddelats av en domare, och beslut om prövningstillstånd har motiverats. Det är viktigt att reglerna om bevisupptagning i hovrätten tillämpas på ett sådant sätt att hovrätten kan utföra sin uppgift att överpröva tingsrättens avgöranden på ett rättssäkert och effektivt sätt. För att hovrättsprocessen ska åtnjuta förtroende hos parter och andra är det också viktigt att rättstillämpningen i detta avseende är enhetlig, transparent och tydlig. I uppdraget att utvärdera hur de förändrade reglerna om bevis- upptagning i hovrätt har tillämpats ska utredaren särskilt kartlägga under vilka närmare former och i hur stor omfattning åberopade upptagningar spelas upp i hovrätten och överväga möjligheter att effektivisera förfarandet, samt undersöka i vilken utsträckning frågan om tilläggsförhör har upp- kommit, vem som typiskt sett har initierat den och hur hov- rätten har hanterat frågan. Utvärderingen ska omfatta hela den tid reformen har varit i kraft. Det är möjligt att det i vissa delar ännu är för tidigt att dra mer definitiva slutsatser av utfallet av reformen. Utredaren ska därför försöka särskilja förhållanden av tillfällig art i en inledningsfas från vad som kan antas vara mer bestående förhållanden. Utredaren ska inhämta upplysningar från domstolarna, Dom- stolsverket, , , Kriminal- vården, samt från andra myndigheter och organisationer i den utsträckning utredaren finner lämpligt. I sitt arbete ska utredaren också beakta de utvärderingar och undersök- ningar som har genomförts av , domstolar och andra. Utredaren ska samråda med (Ju 2010:10). Utredaren är oförhindrad att ta upp andra till uppdraget när- liggande frågor. Utredaren ska bedöma de kostnader och konse- kvenser i övrigt som förslagen kan komma att medföra samt föreslå hur förslagen ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . (Ju 2011:10) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om en utvärdering av reformen En modernare rättegång (dir. 2011:79). Utredningen har antagit namnet . Utredningen skulle redovisa sitt uppdrag senast den 28 septem- ber 2012. Uppdraget ska i stället redovisas . 1.Tre blir två! Två nya myndigheter inom utbildningsområdet. 2.Framtidens högkostnadsskydd i vården. 3.Skatteincitament för riskkapital. 4.Kompletterande regler om person- uppgiftsbehandling på det arbetsmarknadspolitiska området. 6.Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning. 7.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 – långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. 8.Skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter – Atenförordningen och försäkringsdirektivet i svensk rätt. 9.Förmån och fälla – nyanländas uttag av föräldrapenning. 10.Läsarnas marknad, marknadens läsare –en forskningsantologi. 12.Penningtvätt – kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. 13.En sammanhållen svensk polis. 14.Ekonomiskt värde och samhällsnytta –förslag till en ny statlig ägarförvaltning. 15.Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning. 16.Att angöra en kulturbrygga – för stöd till nyskapande kultur. 17.Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straff- ansvar och samhällsskydd. 18.Så enkelt som möjligt för så många som möjligt. –den mjuka infrastrukturen på väg. 19.Nationella patent på engelska? 20.Kvalitetssäkring av forskning och utveckling vid statliga myndigheter. 21.Här finns mer att hämta – it-användningen i småföretag. 22.Mål för rovdjuren. 23.Mindre våld för pengarna. –riksrekryterande gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsned- sättning. 25.Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt. 26.En ny brottsskadelag. –en utvecklad flygtrafiktjänst. 28.Längre liv, längre arbetsliv. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre. 29.Sveriges möjligheter att ta emot internationellt stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid. 31.Sänkta trösklar – högt i tak Arbete, utveckling, trygghet. 33.Gör det enklare! 34.Nya påföljder + kort presentation. 35.Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. 36.Registerdata för forskning. 37.Kulturmiljöarbete i en ny tid. 38.Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för arbete för en giftfri miljö. 39.Vägar till förbättrad produktivitet och innovationsgrad i anläggningsbranschen + Bilagedel. 40.Innovationsstödjande verksamheter vid universitet och högskolor: Kartläggning, analys och förslag till förbättringar – en preliminär delrapport.