sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — Enligt utredningens förslag ska detta gälla även fortsättningsvis. ska dessutom vara behörig myndighet vid överför- ande av verkställighet av påföljdsformer för psykiskt störda lag- överträdare till . Handläggningen av dessa ärenden kommer dels att ske enligt den nya lagen om internationell straffverk- ställighet, dels enligt den nya lagen om erkännande och verkställig- het av frihetsberövande påföljder inom EU. Vid överförande av verkställighet till har att bl.a. bedöma om förutsättningarna enligt den lag som tillämpas är uppfyllda och att bedöma eventuella vägransgrunder. I de fall myndigheten bedömer att verkställigheten kan övertas ska ärendet lämnas över till åklagare för påföljdsomvandling. En ökning av antalet ärenden som ska handläggas av Social- styrelsen bedöms bli marginell. Vissa omställningskostnader kan dock förutses med tanke på de nya arbetsuppgifterna. Vidare inne- bär förslagen att ska se till att relevanta handlingar i ärendena översätts. Detta kommer innebära en ökad kostnad för myndigheten.3 Förslagen innebär att blir behörig myn- dighet vid överförande av verkställighet av bötesstraff och beslut om förverkande till enligt den nya lagen om internationell straffverkställighet. är behörig myndighet vid överförande av verkställighet av svenska bötesstraff och beslut om förverkande till en annan stat enligt IVL. Här före- slås inte någon förändring. Vidare är myndigheten behörig myn- dighet enligt lagen om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen och lagen om erkännande och verk- ställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Detta innebär att redan har en organisation och den kompetens som krävs för att handlägga dessa ärendetyper. Det är mycket ovanligt att en annan stat begär överförande av verk- 3 Här kan noteras att det finns förslag om en helt ny myndighetsstruktur som kan få be- tydelse för hur organisation kommer att se ut , SOU 2012:33. ställighet av bötesstraff eller beslut om förverkande till en- ligt IVL. Detta kan antas gälla även fortsättningsvis. Det nya ansvarsområdet kan förenas med vissa begränsade omställ- ningskostnader. Dessa kan dock antas bli marginella. De kostnader som kan uppstå för bedöms därför rymmas inom ramen för myndighetens befintliga anslag. är ansvarig domstol för handläggning av ärenden som enligt IVL ska handläggas vid domstol. Det handlar om ärenden om överförande av verkställighet till vid tillämpning av brottmålsdomskonventionen samt i andra ärenden vid fråga om påföljdsomvandling. Dessa ärenden är mycket ovan- liga. Vi föreslår ingen förändring i denna del. Utredningens förslag innebär att därutöver blir behörig domstol vid överklagande av Kriminalvårdens och beslut. Härigenom åläggs domstolen nya uppgifter. Det är svårt att förutse hur många ärenden efter överklagande som kommer att behöva handläggas vid domstolen. Detta gäller särskilt i fråga om överförande av verkställighet av frivårdspåföljder. En grov upp- skattning, utifrån antalet ärenden avseende överförande av verk- ställighet av frihetsberövande påföljder som handläggs , är att antalet överklagade ärenden totalt för de tre lagarna torde ligga runt 50–100 ärenden, se avsnitt 25.2. Den nya målgruppen ska enligt vårt förslag handläggas enligt lagen (1996:242) om domstols- ärenden, vilket innebär ett enklare förfaringssätt. Vi bedömer att tingsrätts nya arbetsuppgifter enligt förslagen innebär att myndigheten behöver ytterligare resurser. Det handlar framför allt om kompetens- och utbildningsfrågor. Rambeslutet om erkännande och verkställighet av frivårdspåföljder innebär att domstolar i en större utsträckning kommer att kunna döma en utomlands bosatt person till en frivårdspåföljd i stället för ett kortare fängelsestraff. Detta innebär att domstolarna i bered- ningen har att bedöma om en sådan möjlighet till överförande kan vara aktuell och i så fall att beakta detta vid inhämtande av person- utredning. Dessa utökade handläggningsåtgärder bedöms endast ha marginella kostnadseffekter. Vissa omställningskostnader för utbild- ning kan dock uppstå. Förslagen innebär, beträffande överförande av verkställighet av frihetsberövande påföljder, att offentligt biträde ska kunna utses i en något större omfattning än , se avsnitt 14.1 och 19.1. Om det finns behov ska offentligt biträde enligt förslagen även kunna förordnas när det gäller överförande av verkställighet av frivårds- påföljder, se avsnitt 24.1. Detta innebär sammantaget med att vi förutser ett ökat antal ärenden, en ökad kostnad för offentliga bi- träden. Förslagen innebär att åklagarmyndighetens roll i ärenden om internationell straffverkställighet i stort är desamma som . När det gäller överförande av frivårdspåföljder kan samråd mellan åklagarmyndigheten och den behöriga myndigheten behöva ske i vissa fall, se avsnitt 22.4.1. Dessa åtgärder bedöms endast ha marginella kostnadseffekter. 27.4Barn och internationell straffverkställighet Bedömning: Utredningens förslag får positiva effekter på möj- ligheten att ta hänsyn till barns bästa. En beskrivning av internationell straffverkställighet och barnkonven- tionen finns i avsnitt 5.4. Som där framgår kan barn beröras av frågor kring internationell straffverkställighet på två sätt, dels i egenskap av att barnet själv är dömd i en annan stat än där han eller hon är bosatt, dels i fall där någon av barnets föräldrar är dömd i en annan stat än där barnet bor. När det först gäller fall där den dömde själv är barn innebär förslagen att särskild hänsyn ska tas till den dömdes ålder. Detta motsvarar i princip vad som gäller . I fall där den dömde är ska åldern särskilt vägas in i prövningen av var den sociala återanpassningen kan antas ske bäst. I dessa fall har familje- anknytningen en extra stor betydelse. Vidare kan i de specifika fall där en utomlands dömd person är särskilda humanitära hänsyn tas vid bedömningen av om ett överförande av verkställig- heten av en frihetsberövande påföljd eller en frivårdspåföljd ska ske till , se avsnitt 12.3.6, 18.4.3 och 23.2.4. När det gäller fall där en förälder till ett minderårigt barn är dömd i en annan stat innebär förslagen att särskild hänsyn ska tas till barnets bästa. Särskild hänsyn ska tas till barnets behov av kontakt med den dömde, hur kontakten varit och hur den skulle påverkas av att verkställigheten överförs. Ett ökat sådant hänsynstagande möjliggöras genom förslaget om att den behöriga myndigheten när det gäller frihetsberövande påföljder ska kunna inhämta yttrande från socialnämnden avseende den dömdes barn i , se av- snitt 11.2.2. Vi bedömer att förslagen sammantaget innebär positiva effekter på möjligheten att i olika ärenden ta hänsyn till barnets bästa. 27.5Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Bedömning: Utredningens förslag får positiva effekter för såväl det internationella som det nationella brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet. Det internationella samarbetet kring överförande av straffverk- ställighet av frihetsberövande påföljder och frivårdspåföljder syftar framför allt till att den dömde ska avtjäna straffet där den sociala återanpassningen kan antas ske bäst. En målsättning är att härigenom minska risken för återfall i brott. Vidare ges ökade möjligheter för domstolarna att även avseende utomlands bosatta personer välja en annan påföljd än fängelse, vilket i vissa fall kan underlätta den dömdes möjligheter till återanpassning. Förslagen innebär sammantaget en ökad möjlighet att överföra straffverkställighet mellan och andra stater. Detta får anses innebära större möjligheter att mot- verka fortsatt brottslighet. En utgångspunkt med förslagen är att de internationella över- enskommelser som finns på området ska användas i så stor utsträck- ning som möjligt. Förslagen innebär enklare och mer effektiva för- faranden än de som gäller . Förfarandet vid verkställighet i av utländska beslut om förverkande är helt nytt. Detta be- dömer vi kan få positiva effekter för internationellt och nationellt brottsförebyggande och brottsbekämpande arbete. 28.1Förslaget till lag (2014:000) om internationell straffverkställighet Lagen ersätter lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (IVL). De allmänna övervägandena om behovet av en ny lag finns i avsnitt 9.1. 1 kap. Allmänna bestämmelser Lagens innehåll och tillämpningsområde 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om internationellt samarbete om straffverkställighet. -verkställighet av en svensk brottmålsdom om frihetsberövande påföljd utomlands (2 kap.), -verkställighet i av en utländsk brottmålsdom om frihetsberövande påföljd (3 kap.), -verkställighet av en svensk brottmålsdom om böter och förverkande utom- lands (4 kap.), -verkställighet i av en utländsk brottmålsdom om böter och för- verkande (5 kap.), -övriga bestämmelser (6 kap.), och -särskilda bestämmelser om förfarandet vid tillämpning av brottmålsdoms- konventionen (7 kap.). Bestämmelsen innehåller en beskrivning av lagens innehåll och in- delning. 2 § Denna lag är tillämplig i den utsträckning det följer av en internationell överenskommelse rörande straffverkställighet som är bindande för . Om det finns särskilda skäl får den behöriga myndigheten besluta att lagen ska tillämpas för visst fall, utan att det föreligger en sådan överenskommelse. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde såvitt gäller ömse- sidighet mellan staterna. Frågorna behandlas i avsnitt 9.3 och 10.5. I första stycket anges ett krav på ömsesidighet för lagens tillämp- lighet. Bestämmelsen motsvarar i sak 1 § första och andra styckena IVL. Bestämmelsen i andra stycket om möjlighet att tillämpa lagen trots att det inte finns någon överenskommelse mellan och den andra staten motsvarar delvis 3 § första stycket IVL. Det är den behöriga myndigheten som beslutar om lagen ska tillämpas i ett ärende där det inte finns någon överenskommelse. Bestämmelsen gäller samtliga påföljder som omfattas av lagens tillämpningsområde. Vid prövningen av särskilda skäl har den dömdes anknytning till respektive stat stor betydelse och en helhetsbedömning får göras av olika faktorer som rör anknytningen. Härvid får faktorer avseende den dömde som medborgarskap, längden av hemvisttid i respektive stat, eventuellt uppehållstillstånd och arten av detta, eventuellt utvisningsbeslut, familjeförhållanden och då särskilt om det finns minderåriga barn i någon av staterna, arbetsförhållanden samt even- tuell förekomst i belastningsregistret, betydelse. Vid prövningen finns skäl att även väga in påföljdens svårhetsgrad och längd samt hur mycket av verkställighetstiden som återstår när verkställigheten påbörjats i domslandet. När det gäller böter och förverkande får frågan om det finns särskilda skäl avgöras utifrån en bedömning om det gynnar en effektiv brottsbekämpning. 3 § Denna lag gäller inte i fråga om verkställighet eller annan åtgärd som reg- leras genom lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. eller genom lagen (2014:000) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. I lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av bötesstraff i vissa fall. I lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om för- verkande inom Europeiska unionen finns bestämmelser om verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall. Paragrafen anger lagens geografiska tillämpningsområde. Bestäm- melsen behandlas i avsnitt 9.2. Av första stycket första ledet, som motsvarar nuvarande 42 § IVL, framgår att lagen inte gäller för det samarbete mellan de nordiska staterna som för svensk del framgår i den nordiska verkställig- hetslagen. Av andra ledet framgår att lagen inte heller gäller sam- arbetet om verkställighet av frihetsberövande påföljder mellan medlemsstaterna inom Europeiska unionen som för svensk del framgår i den föreslagna lagen om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. Eftersom den nordiska verkställighetslagen inte är tillämplig på annan frihets- berövande påföljd än fängelse, kommer fråga om verkställighet av t.ex. överlämnande till rättspsykiatrisk vård omfattas av den här behandlade lagen när det gäller förhållandet mellan respek- tive och . Däremot kommer lagen (2014:00) om er- kännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen i dessa fall tillämpas gentemot och . I andra stycket, som motsvarar 1 § tredje stycket IVL, finns en upplysning om lagen om erkännande och verkställighet av bötes- straff inom Europeiska unionen och i tredje stycket, som motsvarar 1 § fjärde stycket IVL, finns en upplysning om lagen om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Definition av en svensk brottmålsdom 4 § Med en svensk brottmålsdom avses i denna lag en av svensk domstol meddelad dom eller beslut, som innebär 2.överlämnande till rättspsykiatrisk vård, Med en svensk brottmålsdom avses i denna lag även godkänt strafföre- läggande eller godkänt föreläggande av ordningsbot. I paragrafen finns en definition av vad som i den nya lagen avses med en svensk brottmålsdom. Definitionen motsvarar delvis defini- tionen i 1 § andra stycket IVL. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 9.4.2 och avseende böter och förverk- ande i avsnitt 13.2.1. Tillämpningsområdet omfattar domstolsavgöranden samt god- kända strafförelägganden och förelägganden av ordningsbot. I be- stämmelsen räknas upp vilka påföljder som omfattas av lagens tillämpningsområde. Det är avseende frihetsberövande påföljder fråga om fängelse, överlämnande till rättspsykiatrisk vård och sluten ung- domsvård. Vidare omfattas böter och förverkande. Dessa begrepp får tolkas utifrån den aktuella överenskommelse som tillämpas. Definition av en utländsk brottmålsdom 5 § Med en utländsk brottmålsdom avses i denna lag en dom eller ett beslut om frihetsberövande påföljd, böter eller förverkande som meddelats av dom- stol i en annan stat efter ett straffrättsligt förfarande. Vidare avses beslut om böter eller förverkande som meddelats av annan myndighet än domstol i en annan stat efter ett straffrättsligt förfarande eller efter ett förfarande som i en internationell överenskommelse som är bindande för likställs med ett straffrättsligt förfarande. I paragrafen finns en definition av vad som i den nya lagen avses med en utländsk brottmålsdom. Definitionen motsvarar i sak vad som gäller enligt IVL. Den allmänna motiveringen till bestämmel- sen finns i avsnitt 9.4.3. I förhållande till lydelsen i nuvarande lagstiftning har ett förtyd- ligande gjorts på så sätt att det framgår att vissa administrativa beslut, som i en överenskommelse likställts med brott mot strafflag, omfattas. Detta gäller sådana särskilda förfaranden som omfattas av brottmålsdomskonventionen enligt bilaga II och som kan överklagas till domstol. Definition av en utländsk utevarodom vid tillämpning av brottmålsdomskonventionen 6 § Med en utländsk utevarodom avses i denna lag vid tillämpning av brott- målsdomskonventionen ett avgörande enligt 5 § som meddelats utan att den dömde eller den mot vilken beslut om förverkande riktats har varit person- ligen närvarande vid förhandling i saken inför domstol. I paragrafen finns en definition av vad som vid tillämpning av brott- målsdomskonventionen avses med en utländsk utevarodom. Defini- tionen motsvarar 4 § andra stycket IVL. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 9.4.4. 7 § Följande behöriga myndigheter prövar om en svensk brottmålsdom ska verkställas utomlands och om en utländsk brottmålsdom ska verkställas i . 1.Kriminalvården, vid fängelse och sluten ungdomsvård, eller när på- följden kan antas komma att verkställas som fängelse eller sluten ungdoms- vård, 2.Socialstyrelsen, vid överlämnande till rättspsykiatrisk vård eller när på- följden kan antas komma att verkställas som rättspsykiatrisk vård, och 3.Kronofogdemyndigheten vid böter och förverkande. I paragrafen anges att Kriminalvården är behörig myndighet att pröva frågor om en svensk brottmålsdom om fängelse och sluten ung- domsvård ska verkställas utomlands samt om en utländsk brott- målsdom, när påföljden kan antas komma att verkställas som fäng- else eller sluten ungdomsvård, ska verkställas i . Vidare anges att är behörig myndighet att pröva frågor om en svensk brottmålsdom om överlämnande till rättspsykiatrisk vård ska verkställas utomlands samt om en utländsk brottmålsdom, som kan antas komma att verkställas som rättspsykiatrisk vård, ska verk- ställas i . Slutligen anges att är be- hörig myndighet att pröva frågor om en svensk brottmålsdom om böter eller förverkande ska verkställas utomlands eller om en ut- ländsk brottmålsdom om böter eller förverkande ska verkställas i . När det gäller verkställighet utomlands av en svensk brott- målsdom motsvarar bestämmelsen delvis 26 § första stycket IVL. De behöriga myndigheterna vid verkställighet i av en ut- ländsk brottmålsdom är en nyhet. Bestämmelsen behandlas i av- snitt 10.2.1 och 10.3.3. Föreskrifter om verkställigheten av denna lag och tillkännagivanden 8 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om verkställigheten av denna lag och tillkännager de internationella överens- kommelser som avses i denna lag. I paragrafen lämnas en upplysning om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer kommer att meddela verkställig- hetsföreskrifter. Det kan t.ex. röra sig om bestämmelser avseende formkrav, samråd och underrättelser. Vidare ska regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer i tillkännagivande redovisa de olika internationella överenskommelser som avses i lagen. 2 kap. Verkställighet av en svensk brottmålsdom om frihetsberövande påföljd utomlands 1 § En svensk brottmålsdom får verkställas i en annan stat om 1.den dömde är medborgare eller är bosatt i den andra staten, och 2.det kan antas att den dömdes sociala återanpassning underlättas av att verkställigheten överförs dit. Annat anknytningskrav än vad som framgår enligt första stycket 1 gäller om det följer av en internationell överenskommelse som är bindande för . I paragrafen framgår vilken anknytning den dömde ska ha till en annan stat för att en svensk brottmålsdom, för svenskt vidkom- mande, ska få verkställas i den staten. Bestämmelsen motsvaras delvis av 26 § första stycket med hänvisning till 5 § andra stycket 3 och 34 a § första stycket med hänvisning till 25 a § första stycket 1 IVL. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.2.2. Enligt första stycket punkten 1 krävs att den dömde är medborg- are eller är bosatt i den andra staten. Bosättningen i den andra staten ska ha viss stadigvarande karaktär för att kravet ska vara upp- fyllt. Faktorer som bör vägas in vid prövningen är var den dömde är folkbokförd och om han eller hon har tillstånd att uppehålla sig i den andra staten. Vidare bör den dömdes egna uppgifter vägas in tillsammans med omständigheter som om den dömde har en bostad i den andra staten samt arbets- och familjeförhållanden där. den dömde även har anknytning till en tredje stat genom bosätt- ning bör ett överförande dit i och för sig vara möjligt. Det skulle kunna komma i fråga om den dömde t.ex. av politiska skäl inte kan överföras till hemlandet, anknytningen är starkare till den tredje staten än till och den tredje staten är beredd att överta verkställig- heten. I punkten 2 framgår att det även krävs att den dömdes sociala återanpassning kan antas underlättas av att verkställigheten över- förs till den andra staten. Detta krav gäller i praktiken även och uttrycker det grundläggande syftet med det internationella sam- arbetet rörande överförande av verkställighet av frihetsberövande påföljder. Prövningen av kravet bör ske genom en anknytnings- bedömning till respektive stat. Här kan faktorer som medborgar- skap, bosättningstid i olika stater, nuvarande bostads-, familje- och arbetsförhållanden och eventuella uppehållstillstånd i de olika staterna, ha relevans. När det gäller den dömdes familjeband ska särskild hänsyn tas till om det i någon av staterna finns minderåriga barn. Även den dömdes språkliga, kulturella, sociala och ekonomiska band till respektive stat är relevanta. Särskild relevans bör läggas vid om den dömde har ett utvisningsbeslut eftersom detta kan påverka den sociala situationen vid en framtida frigivning. Vidare ska i bedömningen beaktas den dömdes egen inställning i frågan. Av andra stycket framgår att andra anknytningskrav kan bli gäll- ande om det framgår av en internationell överenskommelse som är bindande för . Detta gäller vid tillämpning av brottmålsdomskonventionen, som även möjliggör överförande utan att den dömde har medborgarskap eller hemvist i den andra staten, avtal med , som kräver medborgarskap, och avtal med , som kräver medborgarskap och hemvist. Den verkställande statens medgivande 2 § En svensk brottmålsdom får verkställas i en annan stat endast om behörig myndighet i den verkställande staten har lämnat sitt medgivande till att verk- ställigheten överförs dit. Medgivande enligt första stycket krävs inte om det följer av en inter- nationell överenskommelse som är bindande för . I paragrafen anges ett krav på den verkställande statens medgivande samt undantag från kravet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.2.3. Kravet på den verkställande statens medgivande framgår i första stycket. Detta krav gäller i praktiken även , även om det inte är uttryckt i författningstext. Kravet grundar sig på utformningen av överförandekonventionen och de flesta övriga överenskommelser och innebär att båda staterna ska samtycka till ett överförande för att det ska bli aktuellt. Den verkställande staten behöver inte moti- vera varför ett medgivande inte lämnas. I andra stycket finns ett undantag från kravet på den verkställ- ande statens medgivande. Detta grundar sig på brottmålsdoms- konventionen som är tvingande till sin utformning. Detta innebär att den verkställande staten inte kan neka ett överförande av verk- ställighet om samtliga förutsättningar som anges i konventionen är uppfyllda. Den dömdes samtycke och inställning 3 § En svensk brottmålsdom får verkställas i en annan stat endast om den dömde har samtyckt till att verkställigheten överförs dit. Samtycke enligt första stycket krävs inte om det följer av en internationell överenskommelse som är bindande för . Av paragrafen följer att det som huvudregel krävs att den dömde har samtyckt till att verkställigheten överförs till en annan stat, men att det i vissa fall finns undantag från kravet. Bestämmelsen motsvaras i sak av 34 a § första stycket med hänvisning till 25 a § första och andra styckena IVL. Bestämmelsen behandlas i av- snitt 11.2.4. I första stycket framgår huvudregeln om krav på den dömdes sam- tycke. Av andra stycket följer att den dömdes samtycke inte krävs om det följer av en internationell överenskommelse som är bindande. Krav på den dömdes samtycke gäller inte vid tillämpning av brott- målsdomskonventionen. Vidare finns undantagsfall vid tillämpning av överförandekonventionen tillsammans med tilläggsprotokollet (flyktfallet och utvisningsfallet) eller (flykt- fallet). Undantagen gäller om den dömde genom att fly till den andra staten försöker att helt eller delvis undandra sig verkställighet av påföljden (flyktfallet) eller om det till följd av domen finns ett beslut om att den dömde ska utvisas efter att han eller hon försatts på fri fot (utvisningsfallet). 4 § Den dömde ska tillfrågas om han eller hon samtycker till att verkställa påföljden i den andra staten och i övrigt om sin inställning till ett över- förande. Den dömde ska upplysas om innebörden av att samtycke lämnas. En återkallelse av ett samtycke enligt första stycket ska beaktas om den görs innan den behöriga myndighetens slutliga beslut i fråga om överförande har vunnit laga kraft. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 11.2.4.