sou · H1B335 · 2013-05-28 00:00:00 — 27 § Den som invid ett förnamn vill bära ett gårdsnamn, som han eller hon har anknytning till genom släktskap eller äktenskap och som enligt gammal sedvänja är eller har varit i bruk som tillnamn, kan hos ansöka om att få bära namnet. Vill han eller hon inte längre bära gårdsnamnet kan ansökan härom göras till . Paragrafen motsvarar nuvarande 35 §. Att en ansökan ska göras i stället för en anmälan är en konsekvens av det nya enhetliga för- farandet för namnärenden och innebär ingen förändring i sak. Lik- som enligt nuvarande namnlag ska alltså ingen prövning av gårds- namnets lämplighet göras och inte heller ska någon prövning ske av huruvida sökanden har skäl för att avsäga sig namnet. Den sakliga förändring som har skett består i att även ett gårds- namn som varit i bruk men är det ska kunna antas som gårdsnamn, under förutsättning att de villkor som i anges i paragrafen är uppfyllda. Med släktskap avses här inte endast släktskap med levande personer utan också med t.ex. avlidna föräldrar som burit ett gårdsnamn. I övrigt hänvisas till vad som anförts i den allmänna motiveringen. 13 Förfarandet i mål och ärenden Reglerna om förfarandet i mål och ärenden enligt namnlagen finns i 36–49 §§. Som närmare redovisats i avsnittet om gällande rätt handläggs namnärenden i första instans i vissa fall av , i andra av PRV. handlägger frågor om familjerättsliga namnförvärv, dvs. om barns och makars förvärv och byte av efter- namn, frågor om mellannamn samt de flesta frågor som rör för- namn. PRV handlägger de administrativa namnförvärven, dvs. ären- den om nybildningar av efternamn och andra frågor om byte m.m. till efternamn som inte kan förvärvas i familjerättslig ordning, samt vissa frågor om ändring av förnamn. Anmälningarna till är avgiftsfria medan det tas ut en avgift vid ansökan hos PRV. Allmän domstol kan i vissa fall direkt ta befattning med frågor om personnamn, främst när det gäller att bedöma om ett namnbyte är förenligt med ett barns bästa samt när det gäller tillämpningen av reglerna om särskilt skydd för egenartade efternamn. Detta innebär att namnärenden hanteras i tre olika första instanser och överprövas i tre skilda överklagandelinjer, enligt följande: 1.Skatteverket – förvaltningsrätten – kammarrätten – Högsta för- valtningsdomstolen (HFD). 2.Patent- och registreringsverket () – Patentbesvärsrätten (PBR) – (HFD). 3.Tingsrätten – hovrätten – (). Förfarandet i namnmål och ärenden varit i huvudsak oförändrat sedan 1963 års namnlag. Genom namnlag förenklades regelsystemet något genom att möjligheterna till familjerättsliga namnförvärv utökades. Vilken typ av förfarande som blir aktuellt beror dock alltjämt på hur namnet kan förvärvas. Förfarandet i mål och ärenden vas huvudsakligen genom anmälan. Vissa förändringar av förnamn kan dock ske endast genom ansökan, varvid särskilda skäl måste föreligga. I fråga om gårdsnamn och mellannamn förekommer endast anmälan. Efternamn kan förvärvas på tre sätt: automatiskt, genom anmälan eller efter ansökan. Endast barn, biologiska lika väl som adopterade, kan numera förvärva efternamn med automatik (1 § första – tredje stycket samt 2 § första – tredje stycket). Tidi- gare kunde hustru förvärva mannens efternamn automatiskt genom vigseln. När en person har rätt att förvärva ett visst efternamn inom familjen eller närmsta släkten, men förvärvet inte sker auto- matiskt utan fordrar någon form av initiativ, är det tillräckligt med en anmälan om namnförvärvet. En sådan anmälan görs till . Beslut från kan som framgått överklagas till förvaltningsrätten, kammarrätten och slutligen HFD. Vid överklagande av beslut intar verket ställning som den enskildes motpart efter det att handlingarna i ärendet har överlämnats till domstolen (7 a § FPL). skulle namnanmälningar göras hos pastorsämbetena som sva- rade för folkbokföringen. beslut kunde överklagas till , vars beslut i sin tur kunde överklagas till kammarrätt och vidare till Regeringsrätten. överfördes ansvaret för folkbok- föringen från pastorsämbetena till de lokala skattemyndigheterna. Sedan en ny skattemyndighet bildats , , ska namn- anmälningar ske till denna myndighet. Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat namn eller till ett namn som varken kan förvärvas automatiskt eller genom anmälan kan ansöka om tillstånd till byte hos PRV (11 § första stycket namnlagen). Den som ansöker om namnbyte hos PRV ska betala en ansökningsavgift som för efternamn i normal- fallet uppgår till (och för förnamn till ). Ett nybildat efternamn kan förvärvas endast genom ansökan. I namn- lagen (1–10 §§) har, med hänsyn till behovet av namnstabilitet, införts vissa spärregler som hindrar att ett efternamn förvärvas genom enbart en anmälan oavsett att namnsökanden har en familje- anknytning till namnet. I dessa fall kan namnet inte förvärvas på annat sätt än genom en ansökan till PRV. Ett exempel (hämtat från s. 46) är att makar som tagit den enes efternamn som gemensamt vid vigseln, inte därefter genom blott en anmälan gemensamt kan byta till den andres tidigare efternamn. Den make vars tidigare efternamn makarna önskar ta som gemensamt, måste Förfarandet i mål och ärenden först genom anmälan till (10 § andra stycket) byta till detta namn, varefter den andra maken får ansöka om tillstånd till byte till namnet hos PRV. Emellertid får ett sådant byte ske endast om det finns synnerliga skäl (14 § andra stycket). Ett slutligt beslut av PRV får överklagas till PBR och därefter till HFD. I motsats till blir inte PRV part när dess beslut överklagas till högre instans, i detta fall PBR. Uppdelningen mellan anmälnings- och ansökningsärenden har som nämnts sitt ursprung namnlag. fanns en form av uppdelning. Ansökan om godkännande av släkt- namn enligt 2 § släktnamnsförordningen (SlF) skulle prövas av PRV. Några motsvarande regler om var anmälan om släktnamn eller förnamn skulle göras fanns inte, utan det ansågs följa av all- männa bestämmelser i och folkbokföringsförordningen att anmälan skulle ske till pastor i den församling där vederbörande var kyrkobokförd (prop. 1963 nr 37 s. 136). namnrätts- kommitté föreslog en uppdelning av anmälnings- och ansöknings- ärenden som avvek något från den som sedermera kom att fastslås genom lag. Enligt förslaget, som beträffande den aktuella uppdelningen huvudsakligen grundade sig på praktiska övervägan- den, borde fler ärenden vara ansökningsärenden och handläggas av namnmyndigheten. Kommittén föreslog bland annat att barns för- värv av styv- eller fosterförälders efternamn skulle ske genom ansökan hos namnmyndigheten som då även skulle pröva om ett sådant namnförvärv var förenligt med barnets bästa. Förslaget mötte motstånd hos remissinstanserna, och departementschefen ansåg att den föreslagna uppdelningen, såvitt avsåg de familjerätts- ligt betonade fallen, borde ändras. Frågan om barnets bästa ansågs mer lämpad för en domstolsprövning varefter ärendet, med dom- stolens bedömning som grund, skulle kunna handläggas som en enkel anmälan om namnändring till pastor. Den uppdelning mellan anmälnings- och ansökningsärenden som departementschefen där- för i stället förespråkade, och som kom att införas namn- lag, baserade sig på ställningstagandet att namnmyndighetens, dvs. PRV:s, främsta uppgift är att bevaka det allmännas intresse av namnstabilitet och de enskilda namnhavarnas behov av namnskydd. Om inte något av dessa intressen var berörda borde ett ärende kunna handläggas av pastor som ett anmälningsärende. Ansöknings- ärendena framhölls som väl lämpade för handläggning inom PRV, då de ansågs utgöra en naturlig del av den immaterialrättsliga hante- ring som i övrigt skedde vid myndigheten (a. prop. s. 37). Förfarandet i mål och ärenden Som berörts handläggs mål och ärenden om personnamn i vissa fall direkt av de allmänna domstolarna, i första instans tings- rätt. Hit hör somliga frågor om adoptivbarns och underåriga barns namnbyten (4, 6, och 8 §§ samt 11 § andra stycket), tillstånd att få behålla ett efternamn (16 § andra stycket), talan om förlust av efternamn (18–19 §§) samt talan om särskilt skydd för egenartade efternamn (20–23 §§). Gemensamt för dessa fall är att de innefattar bedömningar som inte minst av rättssäkerhetsskäl bör ankomma på domstol och inte på en förvaltningsmyndighet. I de familjerättsligt betonade fallen aktualiseras således frågor om vilka namnrättsliga beslut som bäst tillgodoser barns intresse av att ha en god kontakt med båda sina föräldrar eller som i övrigt är i förenligt med barns bästa (jfr prop. 1981/82:156 s. 30). Även i tvister om påstått intrång i någons rätt till ett visst efternamn (20–23 §§) är det tyd- ligt att en prövning i allmän domstol är den klart mest ändamåls- enliga ordningen; det saknas alltså anledning att i processuellt hän- seende särbehandla dessa immaterialrättsliga måltyper från vad som gäller för dispositiva civilrättsliga mål i allmänhet. De aktuella mål- och ärendetyperna bör därför även fortsättningsvis prövas av all- män domstol i första instans. Den följande genomgången begränsas således till mål och ärenden som handläggs av eller PRV. En närmare redogörelse för förfarandet i mål och ärenden om personnamn återfinns i betänkandets inledande avsnitt om gällande rätt. I det närmast följande lämnas – som bakgrund till den därefter följande fördjupade problembeskrivningen – en sammanställning av vilka ärendetyper som handläggs av respektive PRV. Vidare redogörs för verksamheten vid dessa myndigheter och vid PBR samt för de krav på reformer som framförts beträffande PBR. Förfarandet i mål och ärenden 13.2Uppdelningen av namnärenden mellan och Den lagtekniska uppdelningen av förekommande typer av namn- ärenden mellan och kan beskrivas på följande sätt. Ett nyfött barns förnamn (30 §). Ett nyfött barns efternamn, om namnet inte förvärvas automa- tiskt (1 §). Byte, strykning eller tillägg av ett eller flera förnamn, om anmä- lan härom inte har gjorts tidigare (31 §). Ändring av ordningsföljden mellan förnamn (32 § 1 p). Ändring av stavning av förnamn, om namnets uttal inte här- igenom ändras (32 § 2 p). Antagande eller slopande av mellannamn (29 § ). Byte av efternamn i samband med giftermål (9 § andra stycket). Byte under äktenskapet till makes efternamn (10 § första stycket). Återtagande av det efternamn som senast burits som ogift (10 § andra stycket). Byte till förälders efternamn (5 §). Byte till adoptivförälders efternamn (7 §). Byte till familjehemsförälders efternamn (8 §). Ändring av ett utländskt efternamns genusform (15 §). Anmälan av gårdsnamn (35 §). Förfarandet i mål och ärenden Byte av samtliga förnamn (31 § andra stycket 2 p jämförd med 33 §). Byte, strykning eller tillägg av ett eller flera förnamn, om sådan anmälan har gjorts tidigare (31 § tredje stycket jämfört med 33 §). Ändring av stavning av förnamn, om namnets uttal härigenom ändras (32 § 2 p jämförd med 33 § ). Ändring av stavning av efternamn (11 § tredje stycket jämfört med 11 § första stycket). Nybildning av efternamn (11 § första stycket). Antagande av ett icke nybildat efternamn som inte kan förvärvas i familjerättslig ordning (11 § första stycket). Antagande som efternamn av faders eller moders förnamn med tillägg av -son eller -dotter (11 § första stycket jämfört med 14 § första stycket). Byte av efternamn till ett gammalt släktnamn eller annat efter- namn som inte kan förvärvas enligt 12 eller 13 § (11 § första stycket jämfört med 14 § andra stycket). Byte till ett i släkten nybildat efternamn, om namnet inte kan förvärvas i familjerättslig ordning (11 § första stycket jämfört med 13 § andra stycket). Återtagande av ett tidigare efternamn, om namnet inte tidigare har förlorats enligt 16–19 §§ (11 § första stycket jämfört med 14§ första stycket). Återtagande av ett tidigare efternamn som har förlorats enligt 16–19 §§ (11 § första stycket jämfört med 14 § andra stycket). Byte till ett efternamn som burits före adoption (11 § första stycket jämfört med 14 § första stycket). Byte till familjehemsförälders efternamn, om barnet är över 18år (11 § första stycket jämfört med 14 § andra stycket). Förfarandet i mål och ärenden 13.2.1Skatteverket – organisation och verksamhet Enligt instruktionen för och det årliga reglerings- brevet ansvarar verket för bland annat frågor om folkbokföring, till vilket område namnärenden är att hänföra. är en så kallad enmyndighet vars verksamhet styrs från huvudkontoret genom policy, strategier och styrdokument. Den operativa verk- samheten bedrivs i åtta regioner utgående från lika många region- kontor. Verket har egna servicekontor på över 50 orter och finns härutöver representerade på ytterligare 60 orter genom service- kontor som drivs gemensamt med och Pensions- myndigheten. handläggning av de namnfrågor som är rena folkbokföringsärenden är till stor del automatiserad. Pröv- ningen av namnanmälningar är koncentrerad till fyra enheter, med något olika ansvarsområden, lokaliserade till , Norr- , och . uppskattar att namn- hanteringen tar ca 30–35 årsarbetskrafter i anspråk. hand- lade ca 466 000 namnärenden, varav ca 265 000 avsåg efternamn, ca 144 600 förnamn, ca 47 500 mellannamn och ca 8 900 inregistrering av namnbeslut från PRV. har en fortgående centraliserings- process ägt rum inom skatteförvaltningen och inom de verksam- hetsområden som ansvarar för . Närmast före ombildningen till var verksamheten utlagd på tio själv- ständiga skattemyndigheter över vilka hade en lednings- och samordningsfunktion. Denna ordning hade i sin tur föregåtts av en organisation där namnärendena handlades av en lokal skattemyndighet i varje län och som hade införts i samband med att folkbokföringen överfördes från pastorsämbetena till de lokala skattemyndigheterna (se Ds 2002:15, Det nya Riks- skatteverket s. 242 ff.). Antalet pastorsämbeten som beslutade i anmälningsärenden rörande personnamn uppgick till 1 580 (se Folkbokföringens framtida organisation, SOU 1981:101 s. 27). Det är alltså tydligt att det sedan namnlagens tillkomst har skett en mycket långt gående centralisering av handläggningen av den stora volym av namnärenden som inte ankommer på PRV. Denna process har självfallet åstadkommit en större enhetlighet i rättstillämpningen inom behörighetsområde och även i förhållningssätt gentemot allmänheten. Ett tecken av flera på att utvecklingsarbetet också har varit framgångsrikt är att under den så kallade av en jury bestående Förfarandet i mål och ärenden av sju myndigheter utsågs till modernaste myndighet och att verket i mätningar gjorda var den myndighet som hade högst index i kategorin kundnöjdhet. Omkring en promille av de drygt 466 000 namnärenden som av- gjordes av 2011 gick av olika orsaker vidare till domstol. Av statistisk framgår att det inkom 457 nya namnärenden till förvaltningsrätterna, vilka avgjorde 543 ärenden. Den genomsnittliga omloppstiden var . Kammarrätterna fick in 47 namnärenden och avgjorde lika många. Den genomsnittliga omloppstiden var här . HFD fick in 15 namnärenden och avgjorde 13, varvid dock bör anmärkas att domstolen är slutinstans även för namnärenden som haft sin upprinnelse i PRV. beskrivning av hur handläggningen av namnärenden går till i praktiken De namnärenden som kommer in till delas in i fyra kategorier: namnförvärv genom födelse (förnamn, mellannamn och efternamn), namnändringar vid vigsel (mellan- och efternamn), övriga namnändringar (förnamn, mellannamn och efternamn) samt registrering av PRV:s namnbeslut. hanterar namnärendena i två olika datorsystem beroende på vad det är för typ av ärende; vissa hanteras i ett äldre datorsystem som kallas Riksfolkbokföringen och andra i ett nyare som kallas . När ett barn är fött skickar till modern ut en anmäl- ningsblankett för förnamn och efternamn, det sistnämnda dock bara om barnet inte automatiskt har förvärvat ett efternamn. uppmärksammas möjligheten att anmäla mellannamn. När anmälan kommer in skannas den, tolkas och skickas elektroniskt till folk- bokföringssystemet . har byggt upp en så kallad namnbank med de vanligaste förnamnen fördelade efter kön. Förfarandet i mål och ärenden ett anmält förnamn finns i namnbanken kan förnamnet godkännas automatiskt. Om så inte är fallet, läggs ärendet ut på en hand- läggare som hanterar ärendet och därefter återför det i folkbok- föringssystemet. Bedömningen av ett förnamns lämplighet kan ibland vara svår både vad gäller utländska namn och nyskapade namn. Handläggarna resonerar i dessa fall ofta med sina kolleger och frågar även sin sektionschef om råd. policy beträffande förnamn är ganska liberal. Om en förnamns- anmälan inte har inkommit efter födelsen sänds en påminnelse automatiskt ut till modern (påminnelse kan även skickas till fadern). Dröjer det ytterligare med anmälan kan ett eller flera förelägganden skickas ut. I sista hand kan det bli frågan om att vitesförelägga föräldrarna om en förnamnsanmälan inte inkommer. Beträffande efternamn kan som framgått barnet ha förvärvat ett sådant (och fått det registrerat) redan i samband med att Skatte- verket handlade ärendet om registrering av födelse. Om så inte har skett och det anmäls att barnet ska förvärva faderns efternamn men denne inte finns registrerad, läggs efternamnsärendet på bevakning. När faderskapet har registrerats avslutas bevakningen och även efternamnet kan registreras. Om faderns efternamn anmäls som mellannamn men faderskapet inte är registrerat, hanteras registre- ringen av mellannamnet på motsvarande sätt. Om en efternamns- anmälan inte har inkommit registreras moderns efternamn i fall det är fråga om svenska, danska, norska, finska eller statslösa barn. För barn av annan nationalitet utreder en hand- läggare vilket efternamn barnet kan förvärva. Om det av någon anledning fortfarande inte går att registrera något efternamn för barnet och barnet även saknar förnamn, skickas en påminnelse om anmälan av förnamn med plats för att även anmäla efternamn. Om barnet redan har ett registrerat förnamn har ingen befogenhet att enbart skicka påminnelse om efternamnet. Vites- förläggande är alltså uteslutet i det fallet. Namnförvärv vid födelse hanteras vid alla fyra handläggande orter. Den som vill anmäla ändring av mellannamn eller efternamn i sam- band med vigseln gör detta genom att inge en särskild blankett till . Blanketten ges vanligtvis in tillsammans med ansökan Förfarandet i mål och ärenden om hindersprövning, men en anmälan kan också göras i samband med att underrättelse om vigseln ges in till . Dessa typer av ärenden handläggs huvudsakligen manuellt. Om en anmälan kommit in före vigseln kontrollerar en handläggare om namnbytet är tillåtet. Om detta befinns inte vara fallet tas en kontakt med sökanden för att reda ut omständigheterna i ärendet. När anmälan inkommit före vigseln bevakas även att en underrättelse om vigsel kommer in innan ärendet helt kan avslutas. Även denna typ av namnändring hanteras vid alla de fyra orter där handläggningen sker. För övriga typer av namnändringar sker anmälan på en särskild blankett. Dessa ärendetyper handläggs manuellt vid någon av enheterna i , eller . När PRV har bifallit en ansökan om namnändring ska myndig- heten, sedan beslutet vunnit laga kraft, underrätta om beslutet. Det sker i form av s.k. aviseringar om bifallna namn- ändringar. Aviseringarna tas emot av folkbokförings- sektion i som registrerar besluten i folkbokföringssystemet. 13.2.2PRV – organisation och verksamhet PRV är en avgiftsfinansierad statlig myndighet med kontor i och . Verket ansvarar för ärenden om patent, varumärken, mönster, efternamn, förnamn och utgivningsbevis. Den del av verksamheten som avsåg företagsregistreringar m.m. avskildes till den nybildade myndigheten . Personnamnsfrågorna hanterades länge inom vad som ofta benämn- des Namnbyrån men handläggs av en enhet inom PRV:s design- och varumärkesavdelning i . På enheten för personnamn arbetar 10 handläggare (8,6 års- arbetskrafter) och 2 jurister (ca 1,0 årsarbetskrafter). inkom totalt 7 934 namnansökningar, varav 1 574 avsåg nybildade efter- namn, 4 359 befintliga efternamn och 2 001 förnamnsändring. Förfarandet i mål och ärenden PRV hade som verksamhetsmål 2011 att i ärenden med högst ett föreläggande skulle beslut om kungörelse eller slutligt beslut ha fattats från det att ansökningsavgiften var betald. Under det året överskred 71 ärenden den uppställda tidsgränsen vilket innebar en måluppfyllelse på . Medelbehand- lingstiden var . Enligt vad PRV:s ledning har uppgivit har ansökningsavgifterna, som bestäms av regeringen, tills inte fullt täckt hanteringen avseende personnamn, vilket betyder att verksamheten i praktiken delvis finansierats av avgifter som tas ut i myndighetens övriga verksamhet. Ledningen bedömer att det finns ett ackumulerat underskott i personnamnshanteringen på . PRV:s beskrivning av hur handläggningen av namnärenden går till i praktiken Handläggningen av ett namnärende inleds först när ansöknings- avgiften har betalats. Granskningen inleds med en formell del, som innebär en kontroll av att ansökningsavgiften är betald, att skäl för ansökan har angivits, att ansökan är undertecknad av samtliga sökande eller, för det fall det är aktuellt, av vårdnads- havare samt att ett personbevis finns ingivet som visar nationalitet, hemvist, släktrelationer till övriga sökande och andra för ärendet nödvändiga uppgifter. Befinns något saknas vid denna granskning skrivs ett föreläggande. Om föreläggandet inte besvaras leder detta ofta till att ärendet avskrivs. Om ansökan uppfyller de formella kraven tar en materiell granskning vid, enligt kriterierna i namn- lagen. Ansökningarna sorteras i tre huvudgrupper: förnamn, befint- liga efternamn och nybildade efternamn. Den materiella granskningen av förnamn utgår från 33–34 §§ namnlagen och består huvudsakligen av en kontroll av att det sökta förnamnet har förnamnskaraktär och att det inte har tydlig karak- tär av att vara ett efternamn i . Motsvarande granskning av nybildade efternamn utgår från 12, 13 och 14 §§ namnlagen. Det sökta namnet jämförs med befintliga namn i frekvensregister från folkbokföringen, registrerade varu- märken (i PRV:s ärendehanteringssystem), registrerade firmor (i ), församlingar, svenska postorter, utdöda adliga släktnamn, allmänt kända efter- Förfarandet i mål och ärenden namn och liknande. Vid sökning av allmänt kända efternamn används en sökmotor på Internet och sökningar görs dessutom i och i Svenskt Biografiskt Lexikon. Det görs även jämförande sökningar på stiftelser, med hjälp av det stiftelse- register som finns på en för länsstyrelserna gemensam hemsida. När granskningen av det nybildade efternamnet är genomförd föredras ärendet för en jurist. Om det visar sig föreligga en möjlig konflikt med hänsyn till annan rättighetshavares intresse prövas om det finns synnerliga skäl för att ändå godkänna ansökan. Utfaller denna prövning positivt eller framkommer det inte heller i övrigt hinder för ansökan skickas den för införande av kungörelse i Post- och på . Om hinder kvar- står efter prövning fattas ett avslagsbeslut av jurist och handläggare. Den materiella granskningen av ansökningar avseende befintliga efternamn utgår från 13 och 14 §§ namnlagen. Kontrollen syftar huvudsakligen till att reda ut vilken anknytning sökanden har till det befintliga efternamn som ansökningen avser. Det är vanligt förekommande att sökandena har bakgrund i något annat land, varvid det ofta blir nödvändigt att granska olika handlingar som getts in för att styrka sökandens rätt. När det framkommit att någon annans rätt utgör hinder för ansökan blir det inte sällan fråga om en prövning huruvida det finns synnerliga skäl att ändå godkänna ansökan. Det sker då ofta en bedömning av hur nära anknytning en sökande kan anses ha till det sökta efternamnet.