sou · H1B33 · 2013-02-07 00:00:00 — I praktiken innebär ett undantag från underrättelseskyldigheten att de som har betalat genom betalningsförmedlare eller på internet inte får någon automatisk underrättelse. Om motivering begärs ska en sådan självfallet lämnas. En underrättelse kan i båda dessa fall ske, antingen genom betalningsförmedlaren (om förmedlaren och väganvändaren avtalar om det) eller genom elektronisk post för dem som betalar på internet. De ägare till utländska fordon som inte har betalat på nämnda sätt får i stället en underrättelse med motivering som en påminnelse (för det fall att de kan identifieras genom kontroll i ett nationellt vägtrafikregister). Rättsförlusten begränsas alltså till en förseningsavgift. De ägare till utländska fordon som inte kan identifieras riskerar i och för sig att få betala förseningsavgift och tilläggsavgift när sådan identifiering sedermera sker (om beslutet inte hinner preskriberas och gallras ). Rättsförlusten får dock anses vara så begränsad att den kan accepteras. De utländska fordonsägare som inte betalar sin trängselskatt frivilligt i rätt tid genom antingen internet eller en godkänd betalningsförmedlare får alltså en förseningsavgift med den första underrättelsen. En viss särbehandling av den utländska trafiken blir det således. Medan de svenska fordonsägarna har fått en underrättelse med uppgift om vilken som är den sista betalningsdagen får de utländska endast upplysning om att trängselskatt ska betalas genom allmän information. Kraven på sådan information måste därför ställas högt. Det krävs att informationen sprids på olika sätt vid landets gränser, vid trängselskatteområdena och på exempelvis turistbyråer. En sådan ordning har som nämnts ovan accepterats förut såvitt avser de svenska fordonsägarna. De utländska fordonsägarna kommer inte att behöva betala mer än de svenska fordonsägare som inte har betalat i rätt tid. Vidare kommer de utländska fordonsägarna på samma sätt som de svenska kunna begära omprövning eller överklaga ett beslut om trängselskatt, förseningsavgift och tilläggsavgift. Den särbehandling av de utländska fordonsägarna som det således blir fråga om måste, särskilt mot bakgrund av vad som ovan anförts som skäl för ett undantag, därmed kunna accepteras. Bestämmelserna i 20 § första stycket och 21 § förvaltningslagen ska därför inte tillämpas i fråga om beslut om trängselskatt för de utländska fordonsägarna. Självklart ska den enskilde kunna begära motivering av beslutet i efterhand. Regleringen överensstämmer med de förslag som har lämnats avseende infrastrukturavgifter på väg. 6.1.5Om indrivning av skulder för fordon med transponder enligt lagen om elektroniska vägtullsystem Utredningens bedömning: Det krävs inte någon särskild reglering i lagen om trängselskatt i fråga om indrivning av skatteskulder som avser sådant fordon som har transponder som är kopplad till avtal med en betalningsförmedlare enligt lagen om elektroniska vägtullsystem. Den som har en transponder som är kopplad till ett avtal med en EETS-betalningsförmedlare (se SOU 2012:60, kapitel 4) betalar till denne med befriande verkan. Om betalningsförmedlaren inte skulle betala in skatten till det allmänna är det allmänna förhindrad att vända sig till den skattskyldige med kravet enligt den av utredningen föreslagna 12 § andra stycket lagen om elektroniska vägtullsystem. I stället får indrivningsåtgärder riktas mot betalningsförmedlaren. Bestämmelsen i 23 § lagen om trängselskatt (som anger att skatt eller avgift enligt den lagen som inte betalas i rätt tid ska lämnas för indrivning) ska alltså användas mot betalningsförmedlaren. Någon särskild reglering av detta, utöver tillämpliga bestämmelser i lagen om elektroniska vägtullsystem, krävs inte enligt utredningens bedömning. 6.1.6Sekretessbrytande bestämmelse för fordon med transponder enligt lagen om elektroniska vägtullsystem Utredningens förslag: Sekretessbelagda uppgifter om passager av betalstationer ska, utan hinder av sekretess, kunna lämnas ut till en EETS-betalningsförmedlare enligt lagen om elektroniska vägtullsystem. För de betalningsförmedlare och väganvändare som väljer att använda sig av betaltjänsten EETS enligt lagen om elektroniska vägtullsystem ska informationsutbytet ske utan onödiga administrativa hinder (se SOU 2012:60, kapitel 4). För att uppgifter om passager ska kunna lämnas till en EETS-betalningsförmedlare, så att denne kan förmedla betalningen från väganvändaren, måste regler som bryter sekretessen införas i OSL. Regleringen överensstämmer med de förslag som har lämnats avseende infrastrukturavgifter på väg. Utredningens förslag: Betalningsreglerna ska justeras så att trängselskatt som huvudregel betalas kvartalsvis. Beslut ska fattas senast den 20 efter kalenderkvartalet. Om den enskilde begär det ska en betalningsperiod om en månad medges. Om betalning sker genom betalningsförmedlare enligt den föreslagna lagen om elektroniska vägtullsystem ska trängselskatten betalas . Betalning av trängselskatt SOU 2013:3 skickas knappt en halv miljon beslut avseende trängselskatt i , varav är . Om trängselskatt skulle betalas först när beloppet översteg skulle enligt uppgift från Transportstyrelsen, utöver goodwill- och miljövärdet, distributionskostnader kunna sparas om i de båda trängselskattesystemen. Vidare kritiseras tilläggsavgiften om för att den ofta inte står i proportion till de beslutade beloppen. Eftersom redan portot för utländska brev uppgår till framstår det i vart fall inte som lämpligt att skicka en underrättelse (i form av en påminnelse om betalning) avseende låga belopp i fråga om de utländska fordonen. De beslutade beloppen bör stå i proportion till de administrativa kostnader som det innebär att ta ut trängselskatt för utländska fordon. Av dessa anledningar har utredningen funnit skäl att överväga hur systemet kan utformas så att underrättelser om beslut avseende mycket låga belopp undviks i möjligaste mån. På så sätt effektiviseras administrationen av trängselskatten. Att helt avstå från att kräva betalning för beslut som uppgår till framstår som uteslutet. Det förekommer visserligen i flera skattesammanhang regler om att belopp inte ska krävas in. Trängselskatten är dock av sådan karaktär att det kan framstå som orättvist om sådana som åker lite skulle åka gratis, medan de som åker mycket måste betala för alla resor. Vidare påverkas finansieringen av infrastrukturen av att trängselskatten inte kommer in i den utsträckning som man räknat med. Mot denna bakgrund föreslås inte ett generellt undantag för dem som påförs belopp . Om betalningsperioderna skulle vara längre skulle de beslutade beloppen i flertalet fall bli högre än . Då skulle det i många fall bli ett rimligare förhållande mellan den trängselskatt som ska betalas och tilläggsavgiften. Utredningen föreslår därför att skatten oavsett belopp alltid ska betalas för ett kalenderkvartal. På så sätt kommer flera beslut om trängselskatt uppgå till något högre belopp än om de hade avsett en månad. Beslut om trängselskatt ska därmed fattas senast den 20 efter kalenderkvartalet (dvs. , , och ). Skatten ska därefter betalas senast den i kalendermånaden efter den månad då beslutet fattades (dvs. , , och ). Det kan emellertid finnas fordonsägare som ofta kommer upp i höga belopp och som av den anledningen hellre vill betala oftare än kvartalsvis. En möjlighet bör därför öppnas för den enskilde att begära att i stället få betala . En sådan begäran ska göras hos Transportstyrelsen. Då ska beslut om trängselskatt fattas senast den 20 efter den kalendermånad då passagerna skett. Likaså finns det anledning för betalningsförmedlare enligt den föreslagna lagen om elektroniska vägtullsystem (se SOU 2012:60, kapitel 4) att ha kortare betalningsfrister. Av reglerna om EETS följer nämligen att betalningsförmedlarna ska betala ett samlat belopp till avgiftsupptagaren . Betalningsförmedlaren skulle alltså tvingas ta en risk att förlora större intäkter om betalningsförmedlaren inte får in trängselskatten tidigare än från sina kunder, exempelvis om kunder går i konkurs. En sådan ekonomisk risk kan komma att övervältras på avgiftsupptagaren. Även avgiftsupptagaren tar en motsvarande risk om en betalningsförmedlare går i konkurs. Betalas trängselskatten genom en betalningsförmedlare ska därför betalning ske . Den föreslagna betalningsperioden bedöms inte i sig innebära att bilder och andra uppgifter om passagen behöver sparas onödigt . Regleringen överensstämmer med de förslag som har lämnats avseende infrastrukturavgifter på väg. 7Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg Utredaren ska analysera utformningen av påminnelse- och sanktionsavgifter vid utebliven betalning av infrastrukturavgifter och trängselskatt. Påminnelse- och sanktionsavgifter ska påföras på ett enhetligt sätt. Utredaren ska därför lämna förslag på påminnelse- och sanktionsavgifter som tar hänsyn till att dessa avgifter ska tas ut på ett likartat sätt, oavsett om de avser försenad betalning av trängselskatt eller av avgift för användandet av infrastruktur. Utredaren ska vidare lämna förslag på själva kontrollförfarandet. Utredningen har valt att behandla frågan om kontroll och sanktioner i fråga om infrastrukturavgifter på väg och trängselskatt i ett sammanhang, tillsammans med frågan om påminnelseavgifter. 7.2Allmänt om kontroll och sanktioner på väg I de olika vägtullsystemen i finns olika sätt att beivra överträdelser (se avsnitt 5.2.4). Här finns allt från enbart en straffavgift om till automatisk och kontroll som i . I det senare systemet finns som nämnts cirka 130 fasta, portabla och mobila kontrollenheter, särskilda tjänstemän med vittgående befogenheter, vanliga trafikkontroller och kontroll i efterhand av fotografier av registreringsskylten. I de flesta system medför en överträdelse någon form av straffavgift, ofta på per överträdelse (i i vissa fall till och med ). Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg Kontroll av trafiken på svenska vägar kan endast göras av polisen (eller i vissa fall av tullen). Kontrollen utförs då av en polisman eller en bilinspektör1. har Transportstyrelsen övertagit ansvaret från polisen i fråga om kontroll av företag avseende kör- och vilotider.2 Att polisen får stoppa ett fordon om det behövs för att reglera trafiken eller för att kontrollera fordon eller förare eller fordons last enligt vad som är särskilt föreskrivet3 följer av 22 § 4 polislagen (1984:387). Polisen genomför trafikkontroller avseende kör- och vilotider, lastsäkring och vikt (överlast), nykterhet, hastighet samt erläggande av vägavgift och fordonsskatt. Vid överträdelser av dessa bestämmelser finns olika sanktioner så som överlastavgift, andra sanktionsavgifter och böter. Sådana pålagor kan i vissa fall betalas av den enskilde direkt till polisen vid kontrollen.4 Vägavgiften kan inte betalas till polismannen på plats utan måste betalas in på särskilt konto hos Transportstyrelsen (inbetalning kan dock göras via internet). Vid trafikkontrollerna kontrolleras om fordonsskatten och i förekommande fall vägavgiften har betalats genom att polismannen är uppkopplad mot vägtrafikregistret. Det förekommer relativt ofta att man kan konstatera att fordonsskatten eller vägavgiften inte har betalats. Har skatten eller vägavgiften inte betalats på angivet sätt ska polismannen omhänderta registreringsskylten. Detta förfarande är enligt uppgift från trafikpolisen inarbetat och fungerar väl. I fråga om vilka sanktionsåtgärder som kan vidtas kan viss vägledning fås från bestämmelserna om fordonsskatt och vägavgift. De avgifter som polisen kan ta ut, i form av exempelvis överlastavgift, är sanktionsavgifter vid överträdelser av olika slag. Även om trängselskatt och infrastrukturavgifter inte utgör sanktionsavgifter kan vissa paralleller med reglerna om överlastavgift och liknande ändå dras. 1En bilinspektör är en person som är anställd av polismyndigheten eller . Bilinspektören eller polisen får biträdas av en tekniker som har förordnats av , 2 kap. 10 § fordonslagen (2002:574). 27 kap. 1 § förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. 3Sådana föreskrifter finns t.ex. i lagen (2001:558) om vägtrafikregister, trafikförordningen (1998:1276), lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, lagen (2006:263) om transport av farligt gods, vägtrafikskattelagen (2006:227), lagen (1990:1079) om tillfälliga bilförbud och förordningen (1994:1297) om vilotider vid vissa vägtransporter inom landet. 4Polisen har vid kontrollen med sig en kortläsare som den enskilde kan använda, bland annat för betalning av ordningsbot om vägavgiften inte är betald. Belopp kan också deponeras i avvaktan på att åklagare tar slutlig ställning till botens storlek, exempelvis om flera överträdelser av kör- och vilotiderna kan konstateras och en utredning krävs. Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg En annan fråga är vem som ska utföra kontrollen. Nedan följer en kort genomgång av de olika kontroll- och sanktionsmöjligheter som finns inom vägtransport- och skatteområdet. 7.3Gällande rätt avseende avgifter vid försenad betalning 7.3.1Avgifter enligt lagen om trängselskatt I 14 § lagen (2004:629) om trängselskatt anges att om trängselskatt inte betalas i rätt tid, ska en särskild avgift (tilläggsavgift) påföras den skattskyldige med . Tilläggsavgift får påföras en skattskyldig högst en gång per bil och kalendermånad. Tilläggsavgift och obetald trängselskatt ska betalas senast efter dagen för beslutet om tilläggsavgift. Bestämmelserna om tilläggsavgift har ändrats . Fram till skulle trängselskatten betalas och utan anmaning. –togs tilläggsavgiften ut med per kalenderdygn. Mellan och var tilläggsavgiften per kalenderdygn, dock högst per bil och kalendermånad. Fram till påfördes en expeditionsavgift om i samband med påminnelse vid utebliven betalning av trängselskatten. Om trängselskatten ändå inte betalades påfördes tilläggsavgiften. Expeditionsavgiften infördes för att kostnaden för att skicka en uppmaning om att betala inte skulle bäras av systemet utan av den som inte betalat skatten . I och med att systemet med månatliga faktureringar infördes, med en underrättelse om vilket belopp som ska betalas, ansågs det inte längre finnas något behov av en påminnelse innan tilläggsavgiften om påfördes. Expeditionsavgiften togs därför bort (prop. 2007/08:52 s. 19 f.). I en promemoria från (Fi2009/4874) föreslås att expeditionsavgiften återinförs. Skälen för förslaget är huvudsakligen att det kan ifrågasättas om tilläggsavgiften står i rimlig proportion till betalningsförsummelsen, eftersom det kan röra sig om förhållandevis små skattebelopp och korta betalningsförseningar. Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg beslutas av regeringen. Promemorian har inte lett till någon ändring. I förarbetena till lagen om trängselskatt (prop. 2003/04:145 s. 57) drogs i fråga om tilläggsavgiften paralleller till förseningsavgifter som då togs ut enligt skattebetalningslagen (1997:483) och taxeringslagen (1990:324). Det konstaterades att tilläggsavgiftens syfte är att förmå de skattskyldiga att betala trängselskatten (och den dåvarande expeditionsavgiften) . 7.3.2Avgifter vid försenad betalning av infrastrukturavgift Utredningen har i delbetänkandet SOU 2012:60 i enlighet med utredningsdirektiven föreslagit att en tilläggsavgift om ska tas ut om infrastrukturavgift på väg inte betalats . 7.3.3Avgifter vid försenad betalning i övrig vägtrafiklagstiftning I väglagen (1971:948) finns inga bestämmelser om vare sig påminnelse- eller sanktionsavgifter. I förordningen (2005:531) om avgift för färd på Svinesundsförbindelsen föreskrivs att en tilläggsavgift ska tas ut vid utebliven betalning. Tilläggsavgiften tas ut i samband med ett föreläggande om att betala. Ett sådant föreläggande skickas antingen om föraren inte har betalat i efterhand i enlighet med den skriftliga underrättelse som erhålls på begäran vid passering av betalstationen, eller – om föraren varken betalat direkt vid betalstationen eller begärt att få betala i efterhand – föraren inte heller betalat efter föreläggande från Transportstyrelsen. Tilläggsavgiften uppgår till . Om föreläggandet inte följs höjs avgiften till . Om vägavgift enligt lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon och vägtrafikskatt enligt vägtrafikskattelagen (2006:227) inte betalas i rätt tid tas, såvitt avser svenska fordon, en dröjsmålsavgift ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg I lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift föreskrivs att den som är betalningsskyldig för skatt, avgift eller ränta och som inte i rätt tid och på rätt sätt fullgör betalningsskyldigheten ska betala en dröjsmålsavgift, i de fall det särskilt föreskrivs. Dröjsmålsavgift tas ut med på belopp som betalas före utgången av den månad då beloppet ska betalas (förfallomånaden), på belopp som betalas under efter förfallomånaden, på belopp som betalas under andra månaden efter förfallomånaden, , med tillägg av en procentenhet för varje påbörjad ytterligare månad, på belopp som betalas efter andra månaden efter förfallomånaden. Dröjsmålsavgift tas ut på belopp som betalas från den dag då beloppet skulle ha betalats. Dröjsmålsavgiften är dock , förutom när det ursprungligen obetalda beloppet är – då får avgiften endast tas ut med motsvarande belopp. Dröjsmålsavgift tas inte ut sedan beloppet överlämnats till för indrivning. Efter överlämnandet för indrivning tas i stället ränta ut på kapitalbeloppet efter en räntesats som för varje kalenderår beräknas med ledning av emissionsräntorna för statsskuldväxlar och statsobligationer . Om det finns särskilda skäl, får den myndighet som har beslutat om avgiften befria den betalningsskyldige helt eller delvis från skyldigheten att betala dröjsmålsavgift. Ett beslut om dröjsmålsavgift får överklagas på det sätt som gäller för överklagande av beslut om den skatt, avgift eller ränta som föranlett dröjsmålsavgiften. Dröjsmålsavgift tas ut på ett tiotal olika slags fordringar. Dessa är kupongskatt, särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., vägavgift, överlastavgift, fordonsskatt, byggnadsavgift och särskild avgift, tilläggsavgift vid olovligt byggande och stämpelskatt. Bland de nu uppräknade fordringsslagen är fordonsskatt helt dominerande, både vad gäller antalet Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg mål och totalt fordringsbelopp (prop. 2011/12:15 s. 57). debiterades det i dröjsmålsavgift för fordonsskatter som betalats . Antalet debiteringar var 783 348, dvs. För vägavgiften var den genomsnittliga dröjsmålsavgiften . 7.4Gällande rätt avseende andra sanktioner 7.4.1Påföljder vid utebliven betalning av fordonsskatt och vägavgift för vissa tunga fordon Enligt 6 kap. 1 § vägtrafikskattelagen (2006:227) får ett skattepliktigt fordon inte användas om fordonsskatten inte har betalats inom den tid som bestämts i lagen. Om ett fordon används i strid mot 1 § och har gått från den dag, då den skatt som har föranlett användningsförbudet senast skulle ha betalats, ska polisen ta hand om fordonets registreringsskyltar (3 § samma kapitel). En fordonsägare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder fordonet eller låter det användas i strid mot 1 § sedan fordonets registreringsskyltar har tagits om hand enligt 3 §, döms till böter eller fängelse . En fordonsägare som uppsåtligen eller av oaktsamhet använder fordonet eller låter det användas på något annat sätt i strid mot 1 § döms till penningböter (4 § samma kapitel). Regeln att fordonsskatten för ett fordon ska vara betald för att fordonet ska få användas är av gammalt datum. Bestämmelsen har motiverats med att ett fordon inte bör få användas om inte de kostnader ersätts, som trafiken med fordonet förorsakar. Vidare har användningsförbudet ansetts ha betydelse för att göra skatteuppbörden effektiv. Bestämmelserna om att omhänderta registreringsskylten och införa fängelse i straffskalan infördes efter påtryckningar från bland annat åkerinäringen. Det framhölls att de lojala yrkestrafikutövarna förde en ojämn kamp på marknaden med dem som konsekvent undandrog sig sitt kostnadsansvar och därigenom skaffade sig obehöriga konkurrensfördelar. Så kallad avskyltning ansågs endast böra tillgripas vid de mer allvarliga fallen av överträdelser mot användningsförbudet och först när förflutit från skattens förfallodag. Tiden ansågs inte böra sättas kortare än att den skattskyldige fått möjlighet att ta del av en Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg påminnelse om skatten. Tiden sattes därför efter förfallodagen.5 I lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon har vägtrafikskattelagens bestämmelser om användningsförbud, avskyltning och straffansvar införts efter samma modell (25, 28 och 29 §§). Det är ägaren som är ansvarig för att fordonet inte används i strid med bestämmelserna i lagen (27 §). I förarbetena hänvisas i dessa delar till reglerna om fordonsskatt (prop. 1997/98:12). Däremot saknas här bestämmelsen om att det ska ha förflutit efter förfallodagen innan avskyltning kan ske. Överlastavgift påförs ägaren av vissa tunga fordon enligt lagen (1972:435) om överlastavgift om fordonet framförs med högre tryck eller vikt än vad som är tillåtet. Avgiften beräknas på visst i lagen angivet sätt. Det är Transportstyrelsen som påför överlastavgiften efter uppgift från polisen. I lagen finns även bestämmelser om förskottsbetalning. Enligt 8 a § ska en polisman vid kontrollen av fordonet eller fordonståget besluta om förskott för överlastavgiften om den som ska påföras överlastavgift inte har hemvist i , , , eller . Förskottet ska betalas till polismyndigheten. Om förskottet inte betalas i samband med kontrollen ska polismannen besluta att fordonet eller fordonståget inte får fortsätta färden (8 b §). 7.4.3Sanktioner vid överträdelser av kör- och vilotider Särskilda kör- och vilotidsregler gäller för vägtransporter av gods om fordonens högsta vikt överstiger . I 9 kap. förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. finns bestämmelser om böter och sanktionsavgifter vid överträdelser av bestämmelserna. Förordningen är ett komplement till en EU- förordning. Även näringsidkare och arbetsgivare kan påföras sanktionsavgifter enligt dessa bestämmelser. En polisman ska under vissa förutsättningar hindra fortsatt färd med fordonet (10 kap. 1 §). Det är Transportstyrelsen som påför sanktionsavgifterna 1981/82:225 s. 8 ff. Sanktioner avseende trängselskatt och infrastrukturavgifter på väg (10 kap. 2 §). Om den som ska påföras sanktionsavgift inte har hemvist i , ska en polisman vid vägkontrollen besluta om förskott för sanktionsavgiften. Förskottet ska betalas till polismyndigheten (10 kap. 5 §). Om förskottet inte betalas i samband med kontrollen, ska polismannen besluta att fordonet eller fordonståget inte får fortsätta färden (10 kap. 6 §). Inom EU regleras handlingsutrymme i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. I förhållande till tredjeland gäller i stället reglerna i tullagen (2000:1281). Tullagstiftningen är helt harmoniserad inom EU och avser in- och utförsel av vissa varor. har befogenhet att vidta olika åtgärder för att säkerställa kontroll av skilda slag. Exempelvis får anbringa lås, förseglingar och igenkänningsmärken på transportmedel, containrar och andra varor som står under tullövervakning. får också tillfälligt ta hand om registreringsbevis och liknande handlingar, som avser ett sådant transportmedel, om det behövs för att hindra transportmedlets avgång, 6 kap. 14 § tullagen. 7.5.1En förseningsavgift ska införas Utredningens förslag: En förseningsavgift om ska tas ut om trängselskatten eller infrastrukturavgiften inte har betalats . Avgiftens storlek ska bestämmas av regeringen. Den nuvarande tilläggsavgiften om i trängselskattesystemet är föremål för kritik.