sou · H1B363 · 2013-09-12 00:00:00 — Generellt kan dock sägas att de flesta av de unionsrättsliga och internationella instrument som är aktuella här innehåller egna bestämmelser om när ett ärende får inhiberas eller under vilka förutsättningar det får vilandeförklaras. Det finns t.ex. i artikel 23.10 Haag- konvention en bestämmelse om inhibition, vilken således äger före- träde framför 26 § ärendelagen. Förslag: Överklagande av ett avgörande som meddelas med an- ledning av att ändring har sökts eller överklagande av ett beslut om verkställbarhetsförklaring prövas av hovrätt. Hovrättens beslut överklagas till . För att hovrätten och ska pröva ett överklagande krävs, i enlighet med bestämmelserna i ärendelagen, prövningstillstånd. Av samtliga instrument som föreskriver en exekvaturprövning följer att ett avgörande som meddelats med anledning av att ändring har sökts (i exekvaturförfaranden som sker i flera steg) liksom beslut om verkställbarhetsförklaring (i exekvaturförfaranden som sker i ett steg) ska få överklagas. Mot bakgrund av att utredningen föreslår att ärendelagen ska vara tillämplig vid rättens handläggning av ansökan om verkställ- barhet kommer den lagens bestämmelser om överklagande att bli tillämpliga, såvida inte annat förordnas särskilt eller anges i de aktuella kompletterings- eller inkorporeringslagarna eller i det särskilda bakomliggande instrumentet. Enligt ärendelagen får ett beslut överklagas av den som beslutet rör, om det har gått honom eller henne emot (36 § ärendelagen). Av 38 § ärendelagen följer att ett överklagande ska vara skriftligt och att det ska ha kommit in till den domstol som meddelat avgörandet för beslutet. I de fall någon tidsfrist inte sätts upp i den kompletterande eller inkorporerande lagen eller i det särskilda instrumentet kommer alltså tidsfristen i 38 § ärendelagen att bli tillämplig. Enligt ärendelagen krävs prövningstillstånd för överklagande till såväl hovrätten (39 § ärendelagen) som (40 § Generellt överflyttande av exekvaturprövning Det finns inga skäl att avvika från kravet på pröv- ningstillstånd i nu aktuella fall. Tvärtom talar det krav på skyndsamhet som gäller för de allra flesta för utredningen aktuella instrument för att krav på prövningstillstånd ska gälla. Kravet på skyndsamhet har också betydelse för hur många instanser överklagande bör få ske till. Som framgått av avsnitt 7.2.2 och avsnitt 7.2.3 föreslår utred- ningen att en ansökan om verkställbarhet antingen ska göras hos den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § UB prövar överklagande av Krono- fogdemyndighetens beslut, vilka utgör 24 stycken, eller, när det gäller vissa fall enligt II-förordningen och , alla tingsrätter. Om inga särskilda bestäm- melser föreslås kommer landets samtliga hovrätter att bli behöriga att pröva ett överklagande av ett beslut om verkställbarhet. För flertalet typer av mål finns det en möjlighet till prövning i tre domstolsinstanser. För vissa måltyper är dock instanskedjan kortare, t.ex. miljö- och hyresmål. I dessa mål är riks- täckande överprövningsinstans. En förkortad instanskedja leder till snabbare slutliga avgöran- den. Det är således en i och för sig verksam åtgärd för att uppnå särskild skyndsamhet. En sådan åtgärd skulle kunna diskuteras i förevarande fall där skyndsamhet är av vikt. Ett sätt att uppnå en kortare instanskedja i de nu aktuella ärendena skulle kunna vara att inte medge överklagande till och låta en hovrätt vara ensam slutinstans, eventuellt med s.k. ventil. Enligt betänkandet Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol (SOU 2010:44), bör en förkortad instanskedja dock användas endast när ett behov av särskild skyndsamhet inte kan mötas på något annat sätt. Om det för någon måltyp är nödvändigt att förkorta instanskedjan, är överklagandeförbud med ventil och i vissa fall språngrevision att föredra framför att inleda prövningen i hovrätt eller kammarrätt eller att göra hovrätt eller kammarrätt till slutinstans. I betänkandet anges vidare att tidsvinsten vidare får ställas mot de negativa effekter som uppstår när instanskedjan kortas. En åtgärd som medför att instanskedjan förkortas innebär nämligen, enligt betänkandet, en tydlig risk för försämrad rättssäkerhet eller prejudikatbildning eller i värsta fall både och. Enligt betänkandet kan det mot den bakgrunden sättas i fråga om en förkortad instanskedja över huvud taget är en godtagbar åtgärd för att förkorta handlägg- ningstiden; en förkortad instanskedja bör i vart fall användas som Generellt överflyttande av exekvaturprövning ett sista alternativ, dvs. endast när ett behov av särskild skyndsam- het inte kan mötas på något annat sätt. De unionsrättsliga och internationella instrument som är aktuella för utredningen ställer, som ovan angetts, krav på skyndsamhet. Det kan dock konstateras att det inte kan sägas att de ställer krav på extra stor skyndsamhet. Mot denna bakgrund föreslår utredningen inte någon särreglering, i form av en förkortad instanskedja, i förhållande till ärendelagens bestämmelser om överklagande. Samtliga hovrätter bör således vara behöriga att pröva ett överklagande av ett beslut om verkställbar- het. Beslut från hovrätten överklagas till . Behovet av skyndsamhet bör kunna tillgodoses genom kravet på prövnings- tillstånd till såväl hovrätt som . Bedömning: Någon ändring av bestämmelserna om behörighet i verkställighetslagen bör inte ske. Lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. (verkställighetslagen) bygger på den i dagtecknade konventionen om erkän- nande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn (Europarådskonven- tion) och den i dagtecknade konven- tionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn (). I lagen finns bestämmelser om erkännande och verkställighet av avgöranden hänförliga till någon av ovan nämnda konventioner. En ansökan om verkställighet av ett avgörande hänförligt till Europarådskonvention görs till tingsrätten i den ort där barnet har sitt hemvist. Om en annan tingsrätt handlägger ett mål mellan samma parter om vårdnaden, boendet eller umgänget, får verkställighet också sökas hos den tingsrätten. Om det inte finns någon annan behörig domstol, tas frågan om verkställighet upp av . En ansökan om överflyttning av barn och om verkställighet av ett sådant beslut enligt om överflyttning av barn görs hos . Generellt överflyttande av exekvaturprövning Med anledning av utredningens överväganden av behörig domstol när det gäller exekvaturprövningen generellt och i fråga om pröv- ning av vägransgrunder enligt unionsrättsliga och internationella instrument finns anledning att överväga bestämmelserna om vilken tingsrätt som ska vara behörig i nu aktuella ärenden. När det gäller avgöranden enligt Europarådskonvention prövas verkställigheten, som huvudregel, av den tingsrätt där barnet har hemvist. Utgångspunkten för regleringen har varit att prövningen ska ske vid den domstol som finns närmast barnet och att det för både parter och domstol är enklast om man ansluter till vad som gäller för mål om vårdnad, boende och umgänge.7 Vidare har angetts att verkställigheten i de flesta fall därmed kommer att handläggas av samma domstol som avgjort frågan i sak. För att ge möjlighet till samordning är det också möjligt att söka verkställighet hos en tings- rätt där det pågår ett mål mellan samma parter om barnets vårdnad, boende eller umgänge. I de fall en ansökan om verkställighet rör ett barn som inte har hemvist i är, på samma sätt som gäller för vårdnadsmål, reservforum. Som skäl för detta har angetts att det rör sig om relativt få fall, där både enskilda och myndigheter kan ha fördel av en sådan enkel ordning.8 Utredningen har föreslagit att de domstolar som enligt 18 kap. 1 § UB prövar överklagande av beslut ska vara behöriga att handlägga en ansökan om verkställbarhet (se avsnitt 7.2.2). Intresset av enhetlighet, dvs. att samma tingsrätter är behöriga såvitt avser samtlig exekvatur, kan tala för att även ären- den enligt verkställighetslagen skulle handläggas av dessa domstolar. En sådan ordning skulle skapa ett väl sammanhållet system för verk- ställbarhet av utländska avgöranden och underlätta för utländska subjekt i eftersom ärenden med internationell anknytning i angivna avseenden skulle handläggas av samma domstolar, oavsett om ärendet gäller t.ex. en prövning av vägransgrunder enligt den nya I-förordningen eller ansökan om verkställbarhet enligt något annat instrument. I denna del gör dock utredningen följande överväganden. Pröv- ningen av verkställbarheten enligt verkställighetslagen görs inom ramen för prövningen av om verkställighet av avgörandet ska få ske eller inte. Det är alltså inte fråga om någon från verkställigheten fristående prövning av verkställbarheten. En första förutsättning för att verkställighet ska få ske är naturligtvis att avgörandet får verk- 7Se t.ex. prop. 2005/06:99 s. 72 f. 2005/06:99 s. 73. Generellt överflyttande av exekvaturprövning Därefter ska domstolen göra en prövning av själva verkställigheten där olika hänsyn ska tas, t.ex. om vad som är bäst för barnet. Mot denna bakgrund är det lämpligt att prövningen en- ligt verkställighetslagen sker vid en tingsrätt nära barnet och vid den tingsrätt som kan komma att pröva (eller prövar) frågan om vård- nad, boende och umgänge. Att en prövning enligt Europa- rådskonvention även fortsättningsvis ska handläggas av i första hand den tingsrätt där barnet har sitt hemvist ligger också i linje med vad utredningen föreslagit för vissa avgöranden enligt II-för- ordningen och för visa avgöranden enligt . Mot denna bakgrund, och mot bakgrund av de skäl som anförts i tidigare lagstiftningsarbeten, ansluter sig utredningen till de skäl som angetts i dessa och gör i denna del ingen annan bedömning (se prop. 2005/06:99). En prövning enligt Europarådskonven- tion ska alltså även fortsättningsvis handläggas av i första hand den tingsrätt där barnet har sitt hemvist. Närheten till barnet är i dessa fall det överskuggande intresset vilket får överväga de eventuella nackdelar som det kan innebära att viss verkställbarhet prövas av olika domstolar. Som ovan angetts är det i dessa fall inte heller frågan om någon från verkställigheten fristående verkställbarhetsprövning, vilket är fallet enligt de övriga instrument som behandlas under av- snitt 7. Någon ändring beträffande behörigheten att pröva verk- ställighet enligt konventionen föreslås således inte. Ärenden enligt handlar om överflyttning av olovligt bortförda eller kvarhållna barn till hemvistlandet. Det är alltså inte fråga om erkännande eller verkställighet av utländska av- göranden. Någon ändring av behörig domstol för prövningen av ärenden enligt denna bör inte göras. Dessa ärenden bör även fortsättningsvis prövas av . Förslag: De kompletterande bestämmelserna till den nya I-förordningen bör tas in i en ny lag tillsammans med kompletterande bestämmelser till Brysselkonventionen, Luganokonvention, Luganokonvention, förordningen om den europeiska exekutionstiteln och . Kompletterande bestämmelser till den ursprungliga I-förord- ningen finns i lagen (2006:74) med kompletterande bestäm- melser om domstols behörighet och om erkännande och internatio- nell verkställighet av vissa avgöranden (lag). Mot bakgrund av att det varit önskvärt att de bestämmelser som kompletterar internationella instrument om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av privaträttsliga avgöranden så långt möjligt samlas i en lag, omfattar lag även komplet- terande bestämmelser till Brysselkonventionen, Lugano- konvention, förordningen om den europeiska exekutionstiteln och . Som skäl för att samla de kompletterande regler- na i en lag har angetts att enhetliga regler om handläggningen i en gemensam lag ökar överskådligheten och underlättar för tillämparna.1 Mot den bakgrunden är det lämpligt att en ny kompletteringslag även fortsättningsvis ska innehålla kompletterande regler till angivna instrument och till den nya I-förordningen. I utredningens uppdrag ingår att överväga ett överflyttande av exekvaturprövningen från till tingsrätt. Den nuvarande kompletteringslagen, lag, innehåller till stor del komplet- terande bestämmelser hänförliga till exekvaurförfarandet vid och det är lämpligt att lagen även fortsättningsvis innehåller regler om exekvaturförfarande. 1 Se t.ex. prop. 2005/06:48. Ett överflyttande av exekvaturprövningen och behovet av nya kompletterande bestämmelser till den nya I-förordningen kommer att innebära omfattande ändringar av den nuvarande kom- pletteringslagen. Mot denna bakgrund bör den nuvarande lagen upphävas och ersättas av en ny lag. Lagen bör, på samma sätt som den nuvarande, ha en sådan utformning att det är möjligt att i fram- tiden låta lagen omfatta även andra internationella instrument. I artikel 66.2 i den nya I-förordningen anges att, utan hinder av artikel 80, ska den ursprungliga I-förordningen tillämpas på domar som meddelats inom ramen för rättsliga förfaran- den som har inletts, officiella handlingar som har upprättats eller registrerats och på förlikningar inför domstol som har godkänts eller ingåtts före och som faller inom ramen för tillämpningsområdet för den förordningen. Detta innebär att svenska myndigheter och domstolar, i vart fall , kommer att hantera avgöranden enligt såväl den ursprungliga som den nya I-förordningen. Mot bakgrund av att utredningen föreslagit att exekvaturprövningen överflyttas från till tingsrätt är det önskvärt att även kvarvarande exekvaturprövning enligt den ursprungliga I-förordningen överflyttas. För att inget tvivel ska uppstå om hur avgöranden enligt den ursprungliga I-förordningen ska hanteras är det lämpligt att i den av utredningen föreslagna nya kompletteringslagen föreskriva att den lagen ska gälla även för kvarvarande avgöranden enligt den ursprung- liga I-förordningen. Av samma skäl och då det förekommer att avgöranden begärs verkställda enligt Luganokonvention bör en ny kompletteringslag omfatta även Luganokonven- tion. Förutom kompletterande bestämmelser i lag föranleder den nya I-förordningen ändringar i förordningstexter. Även över- flyttandet av exekvaturprövningen föranleder ändringar i förord- ningstexter. Utredningen lämnar inte några förslag på författnings- texter i dessa avseenden, men vill ändå peka på behovet av ändringar. Förslag: De lagändringar som föreslås bör träda i kraft . Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts före ikraftträdandet. Bedömning: Det saknas behov av övergångsbestämmelser såvitt avser de kompletterande bestämmelserna till den nya I- förordningen. Den nya I-förordningen trädde i kraft men ska tillämpas först , med undantag för artiklarna 75 och 76, vilka ska tillämpas . Som redovisats i avsnitt 5.6 innehåller den nya I-förord- ningen egna övergångsbestämmelser om hur den ska tillämpas och även bestämmelser om hur den ursprungliga I-förordningen ska tillämpas (artikel 66). Enligt artikel 80 upphäver den nya I-förordningen sin föregångare och hänvisningar till den ursprungliga förordningen ska anses som hänvisningar till den nya förordningen enligt jämförelsetabellen i bilaga III till den nya för- ordningen. Utredningens förslag till lagändringar hänförliga till den nya I-förordningen är antingen ett komplement till eller en direkt konsekvens av den nya I-förordningen. Förslagen är av sådan natur att de inte kräver några övergångsbestämmelser. Mot bakgrund av att den nya I-förordningen i huvudsak ska tillämpas redan från är det lämpligt att det kompletterande regelsystemet börjar tillämpas . De ändringar som föreslås med anledning av ett överflyttande av exekvaturprövningen från till tingsrätt bör träda i kraft som den nya I-förordningen. På ärenden som inletts vid före ikraftträdandet bör dock äldre bestämmelser tillämpas (dvs. lags bestämmelser och de övriga lagar som anvisar som exekvatur- domstol). Övergångsbestämmelser med detta innehåll föreslås därför. 10 Konsekvenser av förslagen Enligt 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474) ska varje ut- redning beräkna och redovisa i vad mån dess förslag påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, har betydelse för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, eller har betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. När det gäller förslag som innebär kostnadsökningar och intäkts- minskningar för det allmänna, dvs. staten, kommuner eller landsting, åligger det utredningen att i sådant fall också föreslå en finansiering. Utredningens förslag gäller kompletterande regler till en ny EU- förordning, den nya I-förordningen. Förordningen ställer krav på att vissa kompletterande regler måste finnas och därför be- gränsas utrymmet för alternativa lösningar. Såvitt utredningen be- dömer överensstämmer den föreslagna regleringen med de skyldig- heter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Utredningens förslag innebär vidare nya regler med anledning av att exekvaturförfarandet flyttas från till tingsrätt. Möjliga alternativa lösningar har redovisats i avsnitt 6.3.5 och av- snitten 7.2.1–7.2.3. De ekonomiska effekterna av förslagen redovisas i följande av- snitt. I övrigt har förslagen ingen betydelse för de många övriga angivna intressen, vilka enligt kommittéförordningen ska beaktas i utredningssammanhang. Bedömning: Den nya I-förordningen och de föreslagna kompletterande bestämmelserna samt överflyttandet av kvar- varande exekvaturprövning från till tingsrätt, be- döms inledningsvis medföra vissa ökade kostnader för det all- männa. Kostnaderna bör kunna rymmas inom berörda myndig- heters befintliga anslagsramar. Förslagen bedöms inte medföra några kostnadsökningar för enskilda eller företag. Den nya I-förordningen och överflyttandet av exekvatur- prövningen kommer sannolikt inte att medföra någon ökning av betydelse med avseende på antalet mål eller ärenden vid allmänna domstolar. Den nya I-förordningen innebär bl.a. att exekvaturpröv- ningen avskaffas. Avgöranden som omfattas av den nya förordningen kommer således att kunna erkännas och verkställas inom EU:s med- lemsstater utan exekvaturförfarande. Detta innebär att avgöranden från andra medlemsstater i EU, vilka kräver exekvaturpröv- ning vid , inte kommer att behöva handläggas av hov- rätten som första instans efter det att den nya I-förordningen börjat tillämpas. Det innebär att i viss utsträckning får minskade kostnader. Utredningens förslag innebär vidare att avgöranden enligt den nya I-förordningen ska ges in direkt till Kronofogdemyndig- heten för verkställighet. Förordningen kan inte väntas innebära någon ökning av betydelse av ärendetillströmningen till Krono- fogdemyndigheten. Myndigheten hanterar sådan verk- ställighet efter ett exekvaturförfarande i . Det torde inte innebära någon skillnad för myndigheten att avgörandena en- ligt den nya I-förordningen i stället blir direkt verkställbara. Viss ökad kostnad för kan eventuellt upp- stå med anledning av bestämmelserna om anpassning. Det kommer dock sannolikt att bli aktuellt i mycket få fall. Eventuella ökade kostnader bedöms kunna rymmas inom befintliga anslagsramar. Den nya förordningen och överflyttandet av kvarvarande exekvaturärenden medför nya uppgifter för de tingsrätter som enligt förslaget ska handlägga dessa ärenden. Mot bakgrund av att sådana frågor tidigare prövades av , torde ordningen vara kostnadsneutral för domstolsväsendet, särskilt mot bakgrund av att antalet ärenden inte kan förväntas öka på något mer påtagligt sätt. Det bör också beaktas att ärendena, enligt utredningens förslag, ska fördelas på 24 tingsrätter eller, när det gäller vissa avgöranden enligt II-förordningen och , på alla tingsrätter. Eventuella kostnader för den enskilda tingsrätten torde därför bli högst marginella. Dessa bedöms rymmas inom befintliga anslagsramar. I den mån den nya I-förordningens tillämpning i övrigt, t.ex. kravet på delgivning i fler fall vid och utarbetandet av informationsblad såvitt avser föreslagen under- rättelseskyldighet, kommer att medföra några kostnadsökningar torde även dessa endast bli marginella. Även dessa kostnader be- döms rymmas inom befintliga anslagsramar. Mot bakgrund av utredningens förslag till sammansättnings- regler vid tingsrätten kan förslaget att flytta exekvaturärendena komma att innebära att fler mål kan avgöras med en domare, vilket i sig torde bli kostnadsbesparande. I den mån det genom de nya bestämmelserna inledningsvis uppstår ökade kostnader bedöms dessa rymmas inom befintliga anslagsramar. Utredningen föreslår att den tingsrätt som enligt 18 kap. 1 § UB prövar överklagande av beslut ska vara behörig att pröva såväl vägransgrunder enligt den nya I- förordningen som kvarvarande exekvaturärenden i flertalet fall. I de fall svaranden inte har hemvist i föreskrivs i 17 kap. 1 § andra stycket UF, att beslut i dessa fall får överklagas till . Det kan förutsättas att ett flertal av nu aktuella ärenden kan komma att beröra svaranden som inte har hemvist i . kan därför, i vart fall , komma att få en ökad ärendetillströmning. I vilken utsträckning så kan komma att ske går emellertid inte att förutse. Det kan vara lämpligt att konsekvenserna följs upp sedan de nya reglerna varit i kraft . Några dramatiska förändringar på kortare sikt kan emellertid inte förutses. Såväl ikraftträdandet av den nya I-förordningen som överflyttningen av exekvaturen kommer initialt att medföra ett informations- och utbildningsbehov, framförallt i förhållande till de domstolar och myndigheter som framöver ska hantera dessa Information och utbildning med avseende på ny lagstift- ning är uppgifter som svenska myndigheter kontinuerligt arbetar med. Informations- och utbildningsbehovet bedöms därför kunna rymmas inom ramen för berörda domstolars och myndigheters be- fintliga budgetanslag. Sammantaget bedömer utredningen att den nya I-för- ordningen och överflyttningen av exekvaturen inledningsvis kan komma att medföra vissa ökade kostnader för det allmänna. Kost- naderna bör dock rymmas inom berörda myndigheters befintliga anslagsramar. Förslagen bedöms inte medföra några negativa kostnadskonse- kvenser för enskilda eller företag. 11.1Förslaget till lag (0000:00) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöranden Lagen är ny och innehåller kompletterande bestämmelser till såväl den nya som den ursprungliga I-förordningen, Brysselkon- ventionen, Luganokonvention, Luganokonven- tion, förordningen om den europeiska exekutionstiteln och . Såvitt avser den ursprungliga I-förord- ningen, Brysselkonventionen, Luganokonvention och (när den ursprungliga I-förordningen är tillämplig) har bestämmelserna om var en ansökan om att ett ut- ländskt avgörande ska erkännas eller förklaras vara verkställbart i ska ges in, liksom vilka handläggningsregler som ska tillämpas vid exekvaturprövningen, ändrats. Ändringarna är för- anledda av att exekvaturprövningen generellt flyttas från hov- rätt till tingsrätt. I den nya lagen finns också bestämmelser som kompletterar den nya I-förordningen, där inget exekvatur- förfarande föreskrivs. De kompletterande bestämmelserna till förordningen om den europeiska exekutionstiteln har lyfts oförändrade över från den gällande lagen (2006:74) med kompletterande bestämmelser om dom- stols behörighet och om erkännande och internationell verkställig- het av vissa avgöranden (lag). Lagen innehåller fyra avsnitt. I det första avsnittet finns vissa inledande bestämmelser.