sou · H1B372 · 2013-10-09 00:00:00 — Med hänsyn till detta samt till det förhållandet att långvarigt skuldsatta inte sällan drabbas av passivitet inför sin situation, är det enligt vår uppfattning särskilt angeläget att just skuldsaneringsblanketten inte upplevs som komplicerad. En enklare utformad blankett kan åtminstone i viss mån förväntas bidra till att fler gäldenärer klarar av att ansöka om skuldsanering. Vår uppfattning är att det finns behov av en översyn av nuvar- ande ansökningsblankett så att den språkliga och pedagogiska utformningen blir så lättillgänglig som möjligt. Fackord och svår- begripliga uttryck bör undvikas. Vid våra samråd har också efter- frågats ett större antal kryssfrågor i blanketten. Vi har tidigare konstaterat att de krav på utredningen som skuldsaneringslagen uppställer inte bör sänkas (se avsnitt 7.5.3). är det inte nödvändigt att blanketten i sig är så detaljerad som den är . Många av uppgifterna i den är sådana som sällan aktualiseras för de flesta gäldenärer, t.ex. specifikationer av vissa tillgångar. En del upp- gifter kan sannolikt vid behov inhämta enklare på egen hand. I samråd med har vi därför tagit fram ett förslag till ny blankett, där den information som efterfrågas är mer begränsad än den som används (se bilaga 2). Förslag: Det ska vara möjligt att ansöka om skuldsanering genom ett webbaserat ansökningsförfarande. ska ges möjlighet att besluta om att en ansökan även får lämnas i form av ett elektroniskt dokument och att kravet på egen- händigt undertecknande får uppfyllas med elektroniska medel. Vid våra samråd har framförts önskemål om en webbaserad ansökan. har tidigare också lyft denna fråga. Det anfördes då att det bland både enskilda och näringsidkare efterfrågas en möjlighet att kunna kommunicera elektroniskt med myndigheten, genom att kunna ge in handlingar och följa sina ärenden i elektronisk form. Enligt den bedömning som Krono- fogdemyndigheten gjorde borde en skuldsaneringsansökan kunna hanteras elektroniskt. En sådan ordning förväntades förenkla ansök- ningsförfarandet för gäldenären, eftersom hanteringen skulle bli mindre komplicerad och arbetskrävande. Risken för felaktigheter i ansökan ansågs också kunna minska. En elektronisk hantering förväntades även effektivisera myndighetens eget arbete, genom att vissa uppgifter i ansökan skulle kunna överföras direkt till det egna handläggningssystemet. Enligt myndigheten borde även det manu- ella arbetet med hantering av brevförsändelser och arkiverings- arbete kunna minska.21 Vi delar bedömning om fördelarna med en elektronisk ansökan i skuldsaneringsprocessen. Men det kan diskuteras om en sådan åtgärd får många fler överskuldsatta att ansöka om skuldsanering. Av våra samråd framgår att inte alla gäldenärer har tillgång till internet och därför inte kan dra nytta av en sådan lösning. Personer med betalningssvårigheter kan dessutom ha svårt att få tillgång till e-legitimation och andra elektroniska identifieringsmöjligheter. har det generellt blivit allt viktigare i samhället att kunna kommunicera elektroniskt. Myndigheter blir i större utsträckning tillgängliga via internet och vissa har redan rutiner för olika e-tjänster. Att inte kunna ansöka om skuldsanering på elektronisk väg, måste anses som en brist i den service som med- borgarna bör kunna förvänta sig av en modern myndighet. Det har uttalats, att den statliga förvaltningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informationsteknik och att ansökningar till myndigheter ska kunna ges in och signeras elektroniskt.22 Genom den ökade användningen av elektroniska tjänster måste en webbaserad ansökan åtminstone i ett längre 21Se hemställan till samt , Ju 2010/3635/L2. 1999/2000:86 s. 100 f. perspektiv bidra till att fler skuldsatta ansöker om skuldsanering. Vi föreslår därför att det görs möjligt för gäldenärer att ansöka om skuldsanering elektroniskt. Skuldsaneringslagens nuvarande utformning utgör emellertid ett hinder för en ansökan i elektroniskt form, genom det uppställda kravet på skriftlighet (10 § första stycket). Kravet är absolut och enligt förarbetena får inga avsteg förekomma.23 För att möjliggöra en webbaserad ansökan bör därför lagen kompletteras med en bestämmelse av vilken framgår att regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får besluta att ansökan får ges in genom elektroniskt dokument och även meddela närmare föreskrifter om detta. Vad som förstås med ett elektroniskt dokument bör också förklaras.24 Genom att ansökan får ges in genom ett elektroniskt dokument, godtas även att gäldenären undertecknar ansökan med en elektronisk signatur, vilket innebär att förfarandet uppfyller kraven på säkerhet. Det är nödvändigt för att förhindra att någon ansöker i annans namn, att obehöriga ger in handlingar eller att uppgifter förvanskas. En elektronisk signatur gör det möjligt att intyga vem sökanden är, men också t.ex. att låsa ansökan för ändringar och bekräfta inskan- nade dokument. är det som utarbetar den blan- kett på vilken en skuldsaneringsansökan ska göras (2 § skuld- saneringsförordningen [1994:34]). Vi anser att myndigheten även fortsättningsvis bör vara den som beslutar om hur ansökan ska se ut, t.ex. vad gäller det tekniska förfarandet för verifiering av sökandens behörighet och ansökans innehåll. Skuldsaneringsförordningen bör därför kompletteras med en bestämmelse som anger att Krono- fogdemyndigheten får fatta beslut om att ansökan kan ges in elektroniskt. Genom lagändring är det möjligt att straff- rättsligt ingripa mot oriktiga uppgifter som lämnats elektroniskt inom skuldsaneringsförfarandet.25Vi bedömer därför att det saknas behov av ytterligare straffrättslig reglering. 1993/94:123 s. 146 och 209 f. 24Jämför vad som gällde för ingivande av självdeklarationer och kontrolluppgifter i 4 kap. 3 och 4 §§ i den numera upphävda lagen (2001:1 227) om självdeklaration och kontrollupp- gifter samt 3 kap. 3 § förordningen (2001:1244) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Se även angående ansökan om europeiskt betalningsföreläggande i Ds 2008:2 s. 32 och prop. 2007/08:158 s. 33 f. 2012/13:74. Ett av de grundläggande kraven för att skuldsanering ska komma i fråga är att gäldenären bedöms vara kvalificerat insolvent. I lag- texten anges att detta krav är uppfyllt när en enskild gäldenär dels är på obestånd dels är så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid (4 § första stycket 1). Bedömningen av om detta krav är uppfyllt görs genom en långsiktig prognos över gäldenärens förutsättningar att betala sina skulder. I vårt uppdrag ligger att analysera hur skuldsaneringslagens krav på kvalificerad insolvens tillämpas. Utifrån analysen ska vi överväga om det finns gäldenärer som inte beviljas skuldsanering, trots att det är motiverat utifrån de grundläggande syftena med institutet. Vi ska även uppmärksamma hur utformningen av insolvensprogno- sen påverkar vilka grupper av gäldenärer som skulle få rätt till skuldsanering och föreslå den ändring av prognosen som är motive- rad utifrån syftena med institutet. I detta kapitel redogör vi inledningsvis för nuvarande lagstift- ning (avsnitt 8.2) och hur denna har tillämpats i praxis (avsnitt 8.3). Därefter följer en genomgång av de synpunkter som har lämnats vid våra samråd (avsnitt 8.4) och statistik av betydelse för frågan om kvalificerad insolvens (avsnitt 8.5). Sedan redogörs för hur insolvenskravet ser ut i övriga nordiska länder (avsnitt 8.6). Slut- ligen presenterar vi våra överväganden för frågan om kvalificerad insolvens, om det finns skäl för åtgärder och i så fall hur dessa bör utformas (avsnitt 8.7). Det kvalificerade insolvensrekvisitet innehåller alltså dels ett krav på obestånd dels ett krav på att detta obestånd ska vara av viss varaktighet. Obestånd (insolvens) enligt skuldsaneringslagen är detsamma som gäller enligt konkurslagen (1 kap. 2 § andra stycket). Defini- tionen är att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga inte är endast tillfällig. Detta innebär att gälde- nären inte ska kunna betala sina skulder allteftersom de förfaller till betalning.1 För att det ska vara fråga om kvalificerad insolvens krävs enligt skuldsaneringslagen dessutom att betalningsoförmågan kan antas bestå . Denna tidsrymd benämns i lag- texten som överskådlig tid.2 Bedömningen av insolvensens varaktighet görs genom en prognos över gäldenärens framtida situation. Med formuleringen överskåd- lig tid betonas att prognosen ska sträcka sig långt fram i tiden. Det ska i princip inte gå att se att betalningsoförmågan någonsin kom- mer att upphöra.3 Tidsperspektivet för prognosen ska inte förväxlas med det mått på gäldenärens betalningsprestation vid skuldsanering som bestäms vid en betalningsplan.4 Det är gäldenären som har bevisbördan för att det kvalificerade insolvensrekvisitet är uppfyllt.5 Vad gäller insolvensen som sådan, krävs att gäldenären presenterar fullständig utredning. För obestån- dets varaktighet är kravet däremot något lägre, då det enbart behö- ver klargöras att gäldenären är så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid.6 uttalade att betalningsoförmågan skulle antas vara – om än inte permanent – så bestående i ett längre tids- 1Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 68. 1993/94:123 s. 92 f. samt s. 197. Jämför SOU 1990:74 s. 274 ff. 1993/94:123 s. 92. 4Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 70. 1993/94:123 s. 213 och SOU 1990:74 s. 221. 6Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 70 f. perspektiv, och detta angavs av utredningen till fem–tio år.7 Rege- ringen upprepade detta uttalande proposition, men utan att ange tidsperspektivet i visst antal år. Däremot nämndes att det inte fanns skäl att avvika från den nordiska samsynen om att be- dömningen ska avse de närmaste åren.8 Hur framåt prognosen ska göras blir ytterst beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. Gäldenärens ålder, skuld- börda och förväntade framtida inkomstmöjligheter är exempel på sådana omständigheter som påverkar bedömningen.9 proposition fastslogs att om det inte är möjligt, eller förenat med större svårigheter, att göra en någorlunda säker prognos ska skuld- sanering inte beviljas.10 I syfte att underlätta för evighetsgäldenärer att ta sig ur sin över- skuldsättning föreslog insolvensutredning att det kvalifi- cerade insolvensrekvisitet borde ta sikte på en mer kortsiktig prog- nos. I betänkandet föreslogs att begreppet överskådlig tid skulle ersättas med uttrycket närmaste åren, och att detta i regel borde avse en tidsperiod om uppemot fem år.11 Utredningens förslag ledde inte till någon lagändring. I proposi- tionen angav regeringen att det saknades anledning att ifrågasätta utredningens bedömning att bl.a. föreslagen lättnad skulle vara positiv för många överskuldsatta gäldenärer. Men man konstaterade att skuldsanering innebär ett ingrepp i den civilrättsliga avtalsrela- tionen och att möjligheten därför bör reserveras för de fall då någon har avsevärda skuldproblem. Om ändringarna skulle genom- föras, befarades risken öka för att ingångna förpliktelser inte full- följs. Man pekade på att beräknat att förslaget skulle leda till ett flerfaldigande av antalet skuldsanerings- ansökningar och att även de som med gällande ordning inte omfattas av regelverket skulle kunna beviljas skuldsanering. Rege- ringen ansåg också att det med den föreslagna lagändringen kan finnas en risk för att den allmänna betalningsmoralen påverkas negativt. Man resonerade även kring en risk för att kreditgivningen skulle påverkas negativt för företag som redan har svårt att få kre- diter. Regeringen ansåg att det fanns skäl att vidare utvärdera 7Se SOU 1990:74 s. 275. 1993/94:123 s. 92 och s. 197 samt , och , M., Skuldsanerings- lagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 70. 9Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 70 samt , Kvalificerat insolvent enligt skuldsanerings- lagen? JT 2010-11, nr 4, s. 912 f. 1993/94:123 s. 92. 11Se SOU 2008:82 s. 129 f. och 263 f. reform och studera konsekvenserna av utredningens förslag ytterligare. Någon ändring av rekvisitet genomfördes inte.12 Bedömningen av den förväntade varaktigheten av gäldenärens insolvens måste ske i förhållande till storleken på gäldenärens skul- der. Gäldenären ska alltså vara skuldsatt och inte enbart ha svårig- heter att med tillgängliga medel betala sina löpande utgifter. Den skuld som ska beaktas är den s.k. nettoskuldbördan, vilket är åter- stående skulder efter realisering av all egendom som gäldenären och dennes familj inte är i absolut behov av.13 Regeringen har understrukit att bedömningen inte ska ske uti- från en viss beloppsgräns, utan angett att en individuell prövning måste göras för varje enskilt fall. Det som är en orimligt stor skuld- börda för en viss person behöver inte vara det för en annan.14 Med en sådan utgångspunkt undviks risken för att vissa gäldenärer skuldsätter sig ytterligare, enbart i syfte att uppnå kraven för skuld- sanering.15 proposition betonades att för en person med fast och regelbunden arbetsinkomst torde normalt en nettoskuld- börda om vara för liten för att skuld- sanering ska komma i fråga. Men för personer med mycket låg eller oregelbunden inkomst kan rekvisitet vara uppfyllt även vid en relativt låg nettoskuldsättning.16 Vid prognosen måste även gäldenärens förmåga till framtida inkomster beaktas. Denna kan påverkas av ett antal olika omstän- digheter kring gäldenärens situation. proposition angavs att konjunkturbetingad arbetslös- het är ett typexempel på när skuldsanering inte torde kunna beviljas. Skälet till detta är svårigheterna att prognosticera betalnings- oförmågan.17 En individuell bedömning måste alltid göras av den 2010/11:31 s. 18. 1993/94:123 s. 93. 1993/94:123 s. 93. 15Se SOU 1990:74 s. 220 f. och , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 72. 1993/94:123 s. 77 f. 1993/94:123 s. 93. 1993/94:123 s. 92 f. enskildes förutsättningar att komma tillbaka till arbetslivet. Av betydelse kan då vara den arbetslöses ålder, yrke, utbildning och kön. Strukturell arbetslöshet, som inte påverkas av konjunktur- läget, medför som regel inte samma svårigheter att bedöma insol- varaktighet.18 En ung gäldenärs framtida inkomstmöjligheter kan vara svåra att bedöma, då de är beroende av bl.a. den förväntade framtida arbets- förmågan och utbildning. För exempelvis en pensionär torde inkomsterna däremot sällan ändras i någon större utsträckning.19 kan en mycket hög ålder innebära en osäkerhet över hur länge gäldenären rent faktiskt kommer att kunna betala av på sin skuld. menade att det fanns ett antal typfall där inslaget av varaktighet i betalningsoförmågan klart framträder. Detta angavs vara fallet när gäldenären blivit förtidspensionerad samt vid långvarig sjukdom eller handikapp. Ett annat exempel som nämndes var en gäldenär som vid hög ålder blivit tvungen att upphöra med en näringsverksamhet på grund av vikande konjunkturer.20 uppfattning var att prognosen ska bygga på en inkomst motsvarande heltidsarbete. Endast om medicinska eller tungt vägande sociala skäl ger anledning till det kan bedöm- ningen göras utifrån en lägre inkomst. En liknande situation är när gäldenären har valt ett annat arbete än vad han eller hon är utbildad för och därför har en lägre lön än vad som skulle vara möjligt. I ett sådant fall menade att prognosen borde bygga på den inkomst som en anställning i nivå med utbildningen kan ge, särskilt för det fall studielån för den högre utbildningen ingår i gäldenärens skuldbörda.21 18Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 76 f. 19Se bl.a. SOU 1990:74 s. 275 och , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 74 f. 20Se SOU 1990:74 s. 275. 21Se SOU 1990:74 s. 275 f. 8.3Tillämpningen av rekvisitet för kvalificerad insolvens Den prognos som ska avgöra om det kvalificerade insolvensrekvi- sitet är uppfyllt är beroende av en värdering av omständigheterna i det enskilda fallet. Sedan skuldsaneringslagens tillkomst har en om- fattande domstolspraxis bildats på området. I tidiga hovrättsavgöranden fick förarbetsuttalandet om skuld- bördans lägsta nivå ett stort genomslag, vilket medförde att det kvalificerade insolvensrekvisitet inte bedömdes vara uppfyllt när skuldnivåerna understeg (se bl.a. rätts- fallen RH 1996:129, RH 1995:153 och RH 1996:57). har intagit en mer nyanserad hållning till frågan om skuldbördans storlek. I rättsfallet NJA 1996 s. 548 utta- lades att en nettoskuldbörda om inte innebar ett hinder mot skuldsanering. Hänsyn togs till den 49-åriga gälde- närens begränsade inkomst som sjukpensionär, avsaknad av till- gångar samt hennes personliga och ekonomiska förhållanden i övrigt. I rättsfallet NJA 1997 s. 229 ansågs även en skuld om vara tillräcklig, trots att den 35-åriga gäldenären saknade särskild försörjningsbörda och hade fast inkomst om före skatt. På grund av sjukdom hade gäl- denären varaktigt nedsatt arbetsförmåga, varför hon bedömdes sakna möjligheter att betala sin skuld inom överskådlig tid. Det förhållandet att det är svårt att ställa en någorlunda säker prognos när gäldenären är arbetslös har medfört att det kvalifice- rade insolvensrekvisitet ibland inte har ansetts vara uppfyllt. I hov- rättsavgörandet RH 1996:72 fann domstolen att bl.a. svårigheterna att värdera de framtida inkomsterna för en 35-årig arbetslös gälde- när innebar hinder för skuldsanering. En liknande bedömning gjor- de hovrätten i RH 1996:123. Även frågan om gäldenärens förutsättningar att få en högre inkomst har fått viss betydelse i praxis. I hovrättsavgörandet RH 1996:129 arbetade gäldenären deltid och domstolen ansåg att det fanns anledning att räkna med att hon skulle kunna skaffa hög- re inkomster än dem hon för tillfället hade. Med hänsyn till bl.a. detta ansågs det kvalificerade insolvensrekvisitet inte vara uppfyllt. I rättsfallet NJA 2003 s. 437 diskuterade gälde- närens förutsättningar att få ett arbete med bättre karriärmöjlig- heter och löneutveckling. Gäldenären var en 35-årig jurist med en skuldbörda om och månadslön om . Hennes förutsättningar att väsentligt kunna förbättra sina inkomstförhållanden bedömdes emellertid som mycket osäkra. fann därför att det kvalificerade insolvens- rekvisitet var uppfyllt.22 Det förhållandet att omständigheterna skiljer sig mycket åt i varje enskilt fall, har lett till att längden på prognosen av gäldenär- ens betalningsoförmåga har varierat i praxis. I ett hovrättsavgör- ande, RH 2005:33, ansågs kravet på kvalificerad insolvens inte vara uppfyllt för en 63-årig gäldenär som hade skulder med en beräknad återbetalningstid om . Första gången uttalade sig om en bestämd tidsrymd för bedömningen var rättsfall (jfr avsnitt 3.2). I målet var det fråga om en 47-årig gäldenär som saknade försörj- ningsbörda och som arbetade deltid () med en månads- lön om . Enligt beslut hade hon varit överskuldsatt när hon ansökte om skuldsanering, och det främsta skälet till överskuldsättningen var arbetslöshet. Hennes förfallna skulder uppgick till och hon hade dessutom i studie- skulder, som ännu inte hade förfallit till betalning. Tre fjärdedelar av det förfallna kapitalbeloppet bestod av räntor och avgifter. och tingsrätten hade beviljat henne skuld- sanering. Fordringarna hade satts ned till och betalningsutrymmet bedömdes vara . Hovrätten upphävde beslutet om skuldsanering, med hänvisning till att det kvalificerade insolvensrekvisitet inte var uppfyllt. Inte heller ansåg att gäldenären saknade förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid och fastställde därför hov- rättens beslut. Enligt domstolen skulle gäldenären på kunna arbeta heltid och skaffa sig en högre inkomst. Dessutom förväntades hon kunna arbeta fram till pensioneringen. Domstolen ansåg att det inte var omöjligt för gäldenären att, bortsett från studielånet, bli skuldfri på åtminstone . Det konstatera- des dessutom att hon inte skulle ha kvar några studieskulder . har senare utvecklat sitt resonemang om hur det kvalificerade insolvensrekvisitet ska bedömas, i rättsfallet NJA 22 Bedömningen är liknande den som görs vid fastställande av underhållsbidrag till barn, jfr bl.a. NJA 1985 s. 768, 1990 s. 495 och 1992 s. 550. 2013 s. 128. Målet gällde en 79-årig gäldenär som tillsammans med sin 66-åriga hustru hade ansökt om skuldsanering. Skulderna upp- gick till för gäldenären och cirka 292 000 kro- nor för hustrun. Av dessa belopp var makarna solidariskt ansvariga för . Gäldenären saknade försörjningsbörda och hade fasta inkomster om . Hans månatliga betalningsutrymme uppgick till . Båda makarna hade hälsoproblem. Hustruns ansökan om skuld- sanering bifölls efter överklagande. Däremot bedömdes gäldenären inte uppfylla kravet på kvalificerad insolvens och fick avslag på sin ansökan. Inte heller tingsrätten och hovrätten ansåg att det kvalificerade insolvensrekvisitet var uppfyllt och lämnade gäldenärens överklagande utan bifall. Däremot fann att gäldenären, med hänsyn till ålder, hälsotillstånd och ekonomiska förhållanden, upp- fyllde kraven på kvalificerad insolvens och återförvisade målet till för fortsatt handläggning. underströk att bedömningen av om en gälde- när uppfyller kraven för kvalificerad insolvens måste göras på ett nyanserat sätt med beaktande av alla relevanta omständigheter och att hänsyn tas till förhållandena i det enskilda fallet. Enligt dom- stolen kan vad som gäller för en yrkesverksam person med kvar i förvärvslivet inte överföras på ärenden som rör personer i en annan livssituation. Domstolen konstaterade att bedömningen av om skulderna kan betalas inom överskådlig tid kan påverkas av att gäldenären har betydande hälsoproblem. Detsamma anses gälla för en gammal person vars ekonomi inte kan förväntas genomgå någon beaktansvärd förändring. Enligt domstolen är det i sådana fall rimligt att göra bedömningen utifrån ett kortare tidsperspektiv. Domstolen konstaterade även att det vid prognosen av betalnings- förmågan är nödvändigt att reservera ett högre belopp för gälde- närens egen försörjning än vad som gäller under de år som en skuldsanering normalt pågår. Av detta skäl ansåg domstolen att det kunde förväntas ta än de som gäldenären beräknat sig kunna bli skuldfri. utarbetade ett s.k. ställnings- tagande om hur det kvalificerade insolvensrekvisitet skulle tolkas. Myndigheten beslutar om ställningstaganden i principiella frågor när rättsläget är oklart och för att åstadkomma enhetlig rättstill- lämpning inom myndigheten. Ställningstagandena ska efterföljas internt inom myndigheten, men är inte bindande för andra, t.ex. domstolar. Detta ställningstagande byggde på en bedömning av aktuell lagtext, förarbetsuttalanden, praxis och doktrin. Avsikten med ställningstagandet om kvalificerad insolvens var att uppnå en mer enhetlig tillämpning av rekvisitet, eftersom den bedömdes variera i alltför stor utsträckning i landet. I ställningstagandet konstaterade man att den långsiktiga värde- ringen av gäldenärens betalningsförmåga ska utgå från rådande för- hållanden för bedömningen, utifrån realistiska antaganden om inkomstutvecklingen i det enskilda fallet. Hänsyn skulle tas till allt som kunde påverka gäldenärens nuvarande och fram- tida ekonomi, t.ex. ålder, utbildning, hälsotillstånd, tidigare inkomst- utveckling, försörjningsbörda och konjunkturbetingad arbetslöshet. Det angavs i ställningstagandet att rekvisitet överskådlig tid inte är tidsbestämt till ett visst antal år, utan att det var förhållandena i det enskilda fallet som skulle vara avgörande. En prognos längre än 10–bedömdes alltid vara så osäker att skuldsanering skulle vara utesluten och att perspektivet därför måste vara betydligt kortare än så. En betalningsoförmåga som består 5–ansågs vara tillräcklig för att uppfylla lagens kvalificerade insolvenskrav.