sou · H0B395 · 2013-01-01 00:00:00 — Paragrafen har tillfogats två nya stycken som innebär en krimi- nalisering av grovt utlandsspioneri. I det andra stycket anges en särskild straffskala för grovt utlandsspioneri, fängelse i lägst och högst . I det fjärde stycket lämnas exempel på sådana omständigheter som kan medföra att ett utlandsspioneri ska anses som grovt. Liksom vid rubriceringen av ett spioneribrott ska särskilt beaktas om gärningen rörde förhållande av stor betydelse eller om gär- ningsmannen röjde vad som på grund av allmän eller enskild tjänst betrotts honom eller henne. I stycket anges också att det i allmän- het är försvårande att gärningen innebar fara för människors liv eller hälsa. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.10 och 8.2. Ändringarna i första stycket är inte avsedda att innebära någon förändring i sak utan syftar till att tydliggöra straffbestämmelsens tillämpningsområde. Det nya andra stycket innebär att även sådana gärningar som avses i 5 a § som sker utan syfte att gå främmande makt eller sam- manslutning tillhanda är straffbara enligt bestämmelsen, om det är fråga om en uppgift rörande ett förhållande av hemlig natur. Ändr- ingen innebär också att ett sådant brott kan bedömas som grovt enligt 8 § (se kommentaren nedan). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.2.2. Förändringarna i första och andra stycket är enbart av språklig natur. I ett nytt tredje stycke anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid rubriceringen av ett brott som avses i 7 § andra stycket, dvs. en gärning som uppfyller de objektiva rekvisiten i 5 a § och som sker utan syfte att gå främmande makt eller samman- slutning tillhanda och avser en uppgift rörande ett förhållande av hemlig natur. Vid bedömningen av om ett sådant brott är grovt ska särskild hänsyn tas till om gärningen innefattade ett tillhanda- gående av främmande makt eller sammanslutning, om den rörde förhållanden av stor betydelse eller innebar fara för människors liv eller hälsa, eller om den brottslige röjde vad som på grund av all- män eller enskild tjänst betrotts honom eller henne. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.10 och 8.3. Hänvisningen till 7 § innebär, efter ovan kommenterade för- ändringar, att den som av grov oaktsamhet gör sig skyldig till en gärning som uppfyller de objektiva rekvisiten i 5 a § och som avser en uppgift rörande ett förhållande av hemlig natur, ska dömas för vårdslöshet med hemlig uppgift. Genom ett tillägg har ytterligare en handlingsform tillfogats straffbestämmelsen, nämligen att hantera uppgiften så att fara upp- kommer för att någon obehörig kan ta del av den. har straffbestämmelsen ansetts omfatta fall där en uppgift har blivit tillgänglig för någon obehörig under sådana omständigheter att man måste räkna med att den obehörige kommer att ta del av upp- giften (se bl.a. NJA 1991 s. 103). I förhållande till praxis innebär förändringen en viss utvidgning av det straffbara området. Syftet med förändringen är att fånga upp klandervärda beteen- den som typiskt sett är förenade med en beaktansvärd risk för att uppgiften röjs för en obehörig. För straffansvar krävs inte att en konkret risk påvisas i det enskilda fallet utan det är tillräckligt att hanteringen objektivt sett är förenad med en fara för att uppgiften röjs. Så kan t.ex. vara fallet när en känslig uppgift skickas oskyddad i ett e-mejl eller på annat sätt kommuniceras oskyddat via internet. Straffskalan har ändrats så att det i ett normalfall, dvs. när det inte är krig i landet, är möjligt att döma till böter eller fängelse i högst . Det innebär att straffskalan har blivit vidare än tidigare och att det är möjligt att döma ut ett strängare straff. Ändringen har inte skett för att skärpa straffen i allmänhet utan för att det även för de allvarligaste fallen ska vara möjligt att döma ut ett straff som står i proportion till brottets allvar. I enlighet med tidigare gällande praxis torde böter inte sällan vara en tillräckligt ingripande påföljd och utgöra en form av normalpåföljd för brott av nu aktu- ellt slag. I paragrafen har en ny straffbestämmelse intagits. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.9. Straffbestämmelsen innebär en kriminalisering av vissa former av underrättelseverksamhet som syftar till ett anskaffande av sådana uppgifter som avses i spioneribestämmelsen, dvs. uppgifter rörande förhållanden som det kan vara till men för rikets säkerhet att främmande makt känner till. Straffbestämmelsens skyddsintresse är säkerhet. Brottet har rubriceringen olovlig underrättelse- verksamhet mot . Straffbestämmelsen omfattar enbart förfaranden som utgör verksamhet. Rekvisitet är avsett att ha samma innebörd som i andra straffbestämmelser i 19 kap. . Det innebär att enstaka handlingar inte kan föranleda straffansvar. I stället krävs en serie av åtgärder som är av sådan art och står i ett sådant tidssammanhang att de kan uppfattas som led i en enda verksamhet. I regel krävs även någon grad av planmässig organisation. Straffbarheten är begränsad till verksamhet som bedrivs hemli- gen eller med svikliga medel. Formuleringen är avsedd att ha samma innebörd som i tidigare 10 § andra stycket. För att uppfylla kraven är det tillräckligt att verksamheten antingen har bedrivits med iakttagande av särskilda försiktighetsmått, eller innefattat svikliga I praktiken torde emellertid inte sällan en och samma verksamhet omfatta båda momenten. Som exempel på när en verksamhet kan anses ske hemligen kan anges att möten mellan aktörerna hemlighålls, t.ex. genom att de sker på otillgängliga platser, eller att information som utväxlas mellan dem hålls dold för omvärlden, t.ex. med hjälp av särskild teknisk utrustning eller chifferskrift. I enlighet med vad som gäller vid tillämpningen av tidigare 10 § andra stycket kan straffansvar aktualiseras även om aktörerna använder sig av vanliga, öppna kommunikationssätt förutsatt att de har visat eller uppenbarligen utgått från att meddelandena ska vara förtroliga och tillvägagångs- sättet i övrigt ger vid handen att vederbörande har förstått att åtgärderna är otillbörliga (jfr NJA II 1949 s. 565). Med svikliga medel avses bl.a. användande av falska identitets- uppgifter eller att annars lämna vilseledande uppgifter. Också ett förtigande kan vara svikligt. Om en åtgärd, t.ex. registreringen av ett bolag, sker i ett dolt (och bedrägligt) syfte, t.ex. för att skapa kontaktytor inom ett annat företag, är den i regel att bedöma som ett svikligt medel i straffbestämmelsens mening. Verksamheten ska ske för anskaffande av sådana uppgifter som avses i 5 §. Verksamheten ska således syfta till en informations- överföring (anskaffande för främmande makts del) avseende upp- gifter som faller inom det känsliga kunskapsområde som spioneri- bestämmelsen tar sikte på. Uttrycket omfattar bl.a. åtgärder som sker i förberedande syfte eller för att underlätta en informations- inhämtning. Det är avsett att ha samma innebörd som i 10 a §. Det krävs inte att verksamheten innefattat en uppgiftshantering. Det kan t.ex. vara fråga om åtgärder som vidtas för att bygga upp ett agentnät eller en s.k. stödverksamhet (jfr NJA II 1949 s. 570). Om uppgifter har hanterats i verksamheten behöver de inte ha varit av visst slag för att straffbestämmelsen ska vara tillämplig. Det avgörande är vad verksamheten – vid en samlad bedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet – har haft för inrikt- ning och vilket slag av uppgifter som den syftar till att komma över. Verksamhetens inriktning kan framgå t.ex. genom att en s.k. underrättelseofficer vidtagit åtgärder för att skaffa information om eller kontaktytor inom ett företag eller en myndighet vars verk- samhetsområde innefattar en hantering av uppgifter som kan vara föremål för spioneri, eller att han eller hon har försökt värva en person som innehar eller kan komma över uppgifter av sådant slag. Även en person som låter sig värvas (agenten) kan naturligtvis bli föremål för straffansvar om rekvisiten är uppfyllda. För straffansvar krävs alltså inte att det visas vilka specifika uppgifter som gärningen syftat till att komma över utan det är till- räckligt att det visas att verksamheten har varit inriktad mot en visst slags uppgift. Hänvisningen till 5 § innebär inte att det ska göras en men-bedömning utan är enbart avsedd att ringa in den aktuella uppgiftskategorin. Även om det anges att verksamheten ska avse anskaffande av uppgifter inbegrips, i likhet med vad som gäller vid tillämpningen av 10 a §, sådan verksamhet som enbart syftat till en vidarebeford- ran av uppgifterna (se NJA 1949 II s. 570). För straffansvar krävs att innehållet i samtliga objektiva rekvisit är täckta av gärningsmannens uppsåt. I enlighet med vad som gäller vid spioneri ska gärningsmannens avsikt ha varit att gå främmande makt tillhanda. Med andra ord gäller ett krav på direkt uppsåt. Med uttrycket att gå främmande makt tillhanda avses detsamma som vid tillämpningen av 5 §. För att det ska vara fråga om ett till- handagående är tillräckligt att gärningen kan ge en främmande makt någon fördel. En främmande makt är i främsta rummet en sådan självständig stat som har erkänt, men det kan också röra sig om andra statliga bildningar. Också överstatliga organisa- tioner kan vara en främmande makt. Begreppet är avsett att ha samma innebörd som vid tillämpningen av övriga bestämmelser i 19 kap. . Även den som lämnar medverkan till brottet ska dömas till ansvar för olovlig underrättelseverksamhet mot , om med- verkan inte endast är tillfällig. Det innebär – i likhet med vad som gäller vid andra former av olovlig underrättelseverksamhet – att den som vid endast ett enstaka tillfälle medverkar till en brottslig verk- samhet inte blir straffansvarig. I motiven till tidigare gällande 10 § andra stycket, nuvarande 10 b §, anges som exempel på straffbar medverkan att någon brukar upplåta lokal för sammanträffande mellan gärningsmännen eller tillåter att meddelanden sänds under hans adress för att sedermera hämtas av den verklige mottagaren. Samma exempel kan tjäna som vägledning även vid tillämpningen av den nu aktuella straffbestämmelsen. Straffskalan för brottet är fängelse i högst . Det enskilda brottets straffvärde ska på vanligt sätt bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Vid straffvärdebedömningen bör dock beaktas att sådana omständigheter som enbart innebär att rekvisiten i straffbestämmelsen är uppfyllda normalt sett inte även utgör försvårande omständigheter som höjer straffvärdet. Till exempel får det betraktas som normalt att verksamheten har pågått och innefattat svikliga moment. Är det fråga om särskilt förslagna moment eller en i sammanhanget onormalt kan det dock finnas skäl att väga in det i bedömningen. Om brottet är grovt gäller en särskilt sträng straffskala, fängelse i lägst och högst . Bedömningen av om ett brott är grovt ska grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet. Exempel på omständigheter som kan innebära att ett brott är att bedöma som grovt är om gärningen varit av syn- nerligen farlig beskaffenhet med hänsyn till det utrikespolitiska läget, om den rört förhållanden av stor betydelse eller om gär- ningsmannen innehaft en särskild position/tjänst som innefattat ett förtroende att handha uppgifter av känslig eller hemlig natur (och gärningen inneburit ett missbruk av förtroendet). Bestämmelsen kan träffa gärningar som även uppfyller rekvisi- ten i andra straffbestämmelser. Domstolarna har då att tillämpa vanliga konkurrensregler. Normalt innebär det när det är fråga om konkurrens mellan brottet olovlig underrättelseverksamhet mot och ett annat brott, med samma skyddsintresse men en strängare straffskala, att domstolen endast ska döma till ansvar för det senare brottet. Eftersom bestämmelsen om olovlig underrättelseverksamhet mot omfattar många skilda förfaranden kan flera fall av konkurrens uppkomma. För att lösa dessa får domstolen göra en prövning av omständigheterna i varje enskilt fall mot konkurre- rande straffbestämmelser. Vissa särskilt vanliga fall av konkurrens är dock möjliga att för- utse. En gärning som utgör ett fullbordat spioneri uppfyller sanno- likt även kraven för straffansvar enligt den nu aktuella straffbe- stämmelsen. Eftersom skyddsintresset är detsamma i båda fallen bör endast spioneribestämmelsen tillämpas i en sådan situation (eftersom det är ett allvarligare brott med en strängare straffskala). De svikliga momenten i en underrättelseverksamhet som aktuali- serar straffbestämmelsens tillämpning kan bestå i åtgärder som är kriminaliserade genom andra straffbestämmelser, t.ex. urkunds- förfalskning (14 kap. 1 § ) eller oredligt förfarande (9 kap. 8 § ). I en sådan situation bör i allmänhet endast dömas till ansvar för olovlig underrättelseverksamhet mot . Straffbestämmelsen innebär en kriminalisering av vissa första- dier till spioneri. Samma gärning kan därför uppfylla rekvisiten för straffansvar enligt straffbestämmelsen och för t.ex. förberedelse eller stämpling till spioneri. Även ett sådant fall får bedömas efter de allmänna principer och regler som gäller vid konkurrens mellan olika straffbestämmelser. Som regel torde det innebära att det enbart ska dömas till ansvar för förberedelse eller stämpling till spioneri, eftersom ett sådant brott styrs av en strängare straffskala än det nu aktuella brottet. Paragrafen är ny och innehåller den straffbestämmelse som tidigare fanns i 10 § första stycket. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.5. För att tydliggöra skyddsintresset och markera skillnaden mellan de olika formerna av olovlig underrättelseverksamhet har brottets rubricering ändrats till olovlig underrättelseverksamhet mot främ- mande makt. I straffbestämmelsen anges inte längre militära förhållanden sär- skilt. I likhet med motsvarande förändring i 5 § har ändringen skett för att tydliggöra att det kan vara fråga om vilka förhållanden som helst så länge men-rekvisitet är uppfyllt, dvs. att ett uppenbarande kan innebära men för den främmande maktens säkerhet. Paragrafen är ny och innehåller den straffbestämmelse som tidigare fanns i 10 § andra stycket. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.5. För att tydliggöra skyddsintresset och markera skillnaden mellan de olika formerna av olovlig underrättelseverksamhet har brottets rubricering ändrats till olovlig underrättelseverksamhet mot person. Tillämpningsområdet har utvidgats genom att även sådan verk- samhet som sker med användande av otillbörliga medel omfattas av straffbestämmelsen. Syftet med förändringen är att fånga upp straffvärda förfaranden som uppfyller straffbestämmelsens rekvisit i övrigt men som inte sker hemligen eller med användande av svik- liga medel. Med otillbörliga medel avses främst användande av hot eller annan otillbörlig påtryckning. Som exempel kan anges att representanter för en främmande makts underrättelse- eller säkerhetstjänst söker upp flyktingar i i syfte att skrämma den enskilde eller utöva kontroll över denne. I likhet med vad som har gällt behö- ver en gärning inte ha omfattat flera olika personer eller person- uppgifter för att straffansvar ska kunna komma ifråga. Däremot innebär rekvisitet verksamhet att det måste vara fråga om fler än en handling (se ovan kommentaren till 10 §). Straffskalan har förändrats i skärpande riktning och börjar på fängelse. Gärningar som är att bedöma enligt straffbestämmelsen omfat- tas inte längre av den särskilda åtalsprövningen i 16 §. Bestämmelsen behandlats i avsnitt 6.11. Ändringarna i första stycket är delvis en följd av att olovlig underrättelseverksamhet har delats upp i olika brottstyper med skilda brottsrubriceringar. I övrigt innebär förändringarna att utlandsspioneri är kriminaliserat på försöks- och förberedelsesta- diet och vid stämpling. Ändringen i andra stycket innebär att utlandsspioneri och grovt utlandsspioneri har lagts till i listan över brott som det kan vara straffbart att inte avslöja. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.11. Ändringen innebär att bestämmelsen blir tillämplig även när det är fråga om utlandsspioneri och grovt utlandsspioneri enligt 19 kap. 5 a § och 6 § andra stycket. Övriga ändringar i kapitlet innebär att bestämmelsen även är tillämplig när det är fråga om en gärning som avser sådan uppgift som anges i 5 a § och som utgör grov obehörig befattning med hemlig uppgift. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.5.2. Till följd av övriga ändringar i kapitlet gäller inte längre något krav på särskilt förordnade om åtal för olovlig underrättelseverk- samhet mot person. Övriga förändringar i paragrafen är av språkligt slag. 11.2Förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.13. Genom ett tillägg i första stycket första punkten omfattas även utlandsspioneri och grovt utlandsspioneri av bestämmelsen, se 19 kap. 5 a § och 6 § andra stycket . Det innebär att varken meddelar- eller anskaffarskyddet gäller vid sådana brott. Övriga förändringar i paragrafen är endast av språklig natur och påverkar inte bestämmelsens tillämpningsområde. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.13 och 8.3. I den tredje punkten har vissa språkliga ändringar skett som en följd av ändringarna i 19 kap. 5 § , se kommentaren nedan till den paragrafen. Vidare har ytterligare två punkter tillfogats paragrafen. I den fjärde punkten anges utlandsspioneri enligt 19 kap. 5 a § brottsbal- ken som ett tryckfrihetsbrott och i den sjätte punkten den variant av brottet som rubriceras obehörig befattning med hemlig uppgift, dvs. en gärning som sker utan syfte att gå främmande makt eller sammanslutning tillhanda och avser en uppgift rörande ett förhål- lande av hemlig natur. Den femte punkten (tidigare fjärde punkten) har anpassats efter ändringen i 19 kap. 7 § första stycket brotts- balken. Genom ändringen i sjunde punkten (tidigare femte punkten) har tillämpningsområdet utvidgats till att även omfatta sådan grovt oaktsam hantering av en känslig uppgift som innebär fara för att den kan komma någon obehörig till del. Ändringen föranleds av motsvarande ändring i 19 kap. 9 § . Övriga förändringar är endast av språklig natur och saknar bety- delse för tillämpningen av bestämmelsen. 11.3Förslag till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.13. Genom ett tillägg i första stycket första punkten, omfattas även utlandsspioneri och grovt utlandsspioneri av bestämmelsen. För- ändringarna av 19 kap. 7 och 8 §§ innebär att grov obehörig befattning med hemlig uppgift även omfattar gärningar som avses i 5 a § som sker utan syfte att gå främmande makt eller sammanslutning tillhanda och som avser en uppgift rörande ett förhållande av hemlig natur. I övrigt är ändringarna endast språkliga och saknar betydelse för tillämpningen av bestämmelsen. 11.4Förslag till ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.12 och 7.10. Genom ett tillägg i första stycket fjärde punkten har bestämmel- sen gjorts tillämplig även när det är fråga om utlandsspioneri eller grovt utlandsspioneri enligt 19 kap. 5 a och 6 §§ . För- ändringarna av 19 kap. 7 och 8 §§ innebär att grov obehörig befattning med hemlig uppgift även omfattar gärningar som avses i 5 a § vilka sker utan syfte att gå främmande makt eller sammanslutning tillhanda och som avser en uppgift rörande ett för- hållande av hemlig natur. Vidare innebär ändringarna att bestämmelsen även omfattar grov olovlig underrättelseverksamhet mot enligt 19 kap. 10 § andra stycket. I samma punkt har även vissa språkliga ändringar skett som en följd av förändringarna i 19 kap. . 11.5Förslag till lag om ändring i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott Bestämmelsen behandlas i avsnitten 6.12 och 7.10. Genom ett tillägg i första stycket fjärde punkten har bestämmel- sen gjorts tillämplig även när det är fråga om utlandsspioneri enligt 19 kap. 5 a § , grovt utlandsspioneri enligt 19 kap. 6 § andra stycket eller olovlig underrättelseverksamhet mot enligt 19 kap. 10 §. Förändringarna av 19 kap. 7 och 8 §§ innebär att obehörig befattning med hemlig upp- gift och grov obehörig befattning med hemlig uppgift även omfat- tar gärningar som avses i 5 a § vilka sker utan syfte att gå främ- mande makt eller sammanslutning tillhanda och som avser en upp- gift rörande ett förhållande av hemlig natur. I samma punkt har även vissa språkliga ändringar skett som en följd av förändringarna i 19 kap. . Förstärkt skydd mot främmande makts En särskild utredare ska analysera om den nuvarande lagstiftningen i 19 kap. är ändamålsenlig och ger ett tillräckligt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet. analysera om men-rekvisitet i spioneribestämmelsen har en lämp- lig utformning, ta ställning till om skyddet mot industriellt och politiskt spion- age som bedrivs av främmande makt behöver förstärkas, och klargöra om det finns ett behov av förändring av den straffrätts- liga regleringen beträffande främmande makts dolda underrät- telseverksamhet som bedrivs med hemliga och konspiratoriska metoder. Utredarens bedömning av om och i vilken omfattning en föränd- ring av straffansvaret är lämplig och motiverad ska göras med beaktande av om åtgärder som inte är av straffrättslig natur kan antas få motsvarande effekt. Utredaren ska lägga fram fullständiga författningsförslag där lag- stiftning bedömts vara nödvändig. Uppdraget ska redovisas . Gällande rätt till skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet Bestämmelser till skydd mot främmande makts underrättelseverk- samhet finns i 19 kap. . Spioneri och grovt spioneri regleras i 19 kap. 5 resp. 6 § brottsbal- ken. Spioneri förövas genom att någon, i syfte att gå främmande makt tillhanda, tar obehörig befattning med uppgift som rör ett förhål- lande vars uppenbarande för främmande makt kan medföra men för totalförsvaret eller eljest för rikets säkerhet. Men-rekvisitet i bestämmelsen är avsett att innebära en begränsning av straffansva- ret till befattningstagande med uppgifter som rör verkligt betydel- sefulla ting (NJA II 1948 s. 260). Straffet för spioneri är fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse , i lägst fyra och högst eller på livstid. Försök, förberedelse och stämpling till spioneri och grovt spioneri liksom underlåtenhet att avslöja sådana brott är straffbart. Spioneri utgör enligt tryckfrihetsförordningen (TF) och yttran- defrihetsgrundlagen (YGL) tryck- resp. yttrandefrihetsbrott (7 kap. 4 och 5 §§ TF resp. 5 kap. 1 § YGL). Ansvar för spioneri kan alltså inträda även i de fall gärningen begåtts i ett grundlags- skyddat medium, t.ex. i en tryckt skrift eller i ett radioprogram. Även i dessa fall är försök, förberedelse och stämpling straffbart. Beträffande spioneri saknas en stor del av det skydd som dessa grundlagar innebär för meddelare och andra som medverkar till en framställning. Till exempel finns varken meddelarfrihet eller ano- nymitetsskydd i dessa fall (se 3 kap. 3 § andra stycket 3 och 7 kap. 3 § första stycket 1 TF resp. 2 kap. 3 § andra stycket 3 och 5 kap. 3 § första stycket 1 YGL). Åtal för tryck- och yttrandefrihetsbrottet spioneri får väckas endast efter medgivande av regeringen (se 6 kap. 1 § lagen [1991:1559] med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och ytt- randefrihetsgrundlagens områden). Olovlig underrättelseverksamhet regleras i 19 kap. 10 § brottsbal- ken. I bestämmelsens första stycke straffbeläggs spioneriliknande verksamhet som bedrivs här i landet, men som är riktad mot någon annan stat än . De bakomliggande skyddsintressena är dels att inte ska invecklas i utrikespolitiska svårigheter, dels att underrättelseverksamheten lätt kan övergå till spioneri mot (NJA II 1949 s. 568). Bestämmelsen i andra stycket avser politisk underrättelseverksamhet av ett visst slag, t.ex. flyktingspionage. Den bestämmelsen syftar främst till att skydda enskilda mot fara för framtida förföljelse eller annat lidande (s. 571).