sou · H1B338 · 2013-06-12 00:00:00 — 1.bedriver yrkesmässig försäljning av dyrkverktyg utan tillstånd eller utan att godkänd föreståndare finns, 2.bryter mot föreskrift som 2. bryter mot villkor enligt 4 § avses i 2 § tredje stycket eller mot första stycket, villkor enligt 4 § första stycket, 3. underlåter att fullgöra skyldigheten enligt 6 § eller lämnar oriktig uppgift vid fullgörandet. Till böter döms den som upp- såtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift som avses i 2 § I ringa fall döms inte till I ringa fall ska det inte dömas Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1983:294) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän flottled Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1983:294) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän flottled ska upphöra att gälla vid utgången av . lag om ändring i lagen (1990:783) om skydd för beteckningen svenskt arkiv Härigenom föreskrivs att 2 och 3 §§ lagen (1990:783) om skydd för beteckningen svenskt arkiv ska ha följande lydelse. Den som märker skriv- Den som märker skriv- med orden svenskt arkiv antingen med orden svenskt arkiv antingen ensamma, i sammansättning eller ensamma, i sammansättning eller i förkortning trots att materielen i förkortning trots att materielen eller förvaringsmedlen inte är eller förvaringsmedlen inte är godkända skall dömas till böter, godkända får av allmän domstol om inte gärningen är belagd med vid vite förbjudas att fortsätta Detta gäller också för den Detta gäller också för den som saluför skrivmateriel eller förvaringsmedel trots att han har förvaringsmedel med oriktig märk- inte är riktig. låta föra talan om förbud enligt första och andra stycket. Ett varuparti som varit före- Den som uppsåtligen eller av mål för brott enligt denna lag eller värdet av ett sådant parti skall förklaras förverkat, om det svenskt arkiv antingen ensamma, inte är uppenbart oskäligt. i sammansättning eller i för- kortning trots att materielen eller förvaringsmedlen inte är god- kända för sådan märkning ska betala skälig ersättning för den skada som märkningen har med- Detsamma gäller den som varingsmedel med oriktig märk- ning. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1994:2077) om arbetsförmedlingstvång Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1994:2077) om arbets- förmedlingstvång ska ha följande lydelse. Den som uppsåtligen bryter mot ett förbud enligt 2 § eller 3 § första stycket första meningen skall dömas till böter eller fängelse . Den som uppsåtligen bryter mot ett förbud föreskrivet av regeringen enligt 2 § eller 3 § första stycket första meningen döms till böter eller fängelse . Denna lag träder i kraft . 2. bryter mot en föreskrift som har meddelats av regeringen med stöd av 3 kap. 14 § andra stycket. lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation att 7 kap. 14 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation ska ha följande lydelse. Till böter eller fängelse döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1. använder radiosändare utan tillstånd där sådant tillstånd krävs enligt denna lag eller använder radiosändare i strid med ett till- ståndsvillkor, eller 2. bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 3 kap. 14 § andra stycket. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2006:1006) om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher Härigenom föreskrivs att 5 och 13 §§ lagen (2006:1006) om tillståndsplikt för vissa kampsportsmatcher ska ha följande lydelse. Ansökan om tillstånd skall göras skriftligen hos tillstånds- myndigheten. Om ansökan avser tillstånd för en eller flera matcher, skall ansökan göras senast före matchen eller den första av matcherna. Ansökan om tillstånd ska göras skriftligen hos tillstånds- myndigheten. Om ansökan avser tillstånd för en eller flera matcher, ska ansökan göras senast före matchen eller den första av matcherna. Uppgifter som enligt 6 och 7 §§ ska lämnas i ett ansöknings- ärende ska lämnas på heder och samvete. Till böter eller fängelse i Till böter eller fängelse i högst döms, om högst döms, om gärningen inte är ringa, den som gärningen inte är ringa, den som uppsåtligen eller av oaktsamhet uppsåtligen eller av oaktsamhet match utan tillstånd enligt 1 § utan tillstånd enligt 1 § eller i eller i strid mot ett villkor enligt strid mot ett villkor enligt 3 §. 3 §, eller uppgift i ett ansökningsärende. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i luftfartslagen (2010:500) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5, 6 och 8 §§ samt 13 kap. 4 och 11 §§ luftfartslagen (2010:500) ska ha följande lydelse. Ansökan om registrering av ett luftfartyg ska göras av ägaren. De upplysningar och den utredning som behövs för registreringen ska lämnas tillsammans med ansökan som ska vara skriftlig. Uppgifter och upplysningar som ska lämnas i och i samband med en ansökan ska lämnas på heder och samvete. 6 § Ett luftfartyg ska avregistreras om 1.ägaren skriftligen begär det, 2.kraven i 2 § inte är uppfyllda, 3.det har förolyckats eller förstörts, 4.det efter en flygning inte har hörts av , eller 5.det på grund av ombyggnad eller annan sådan ändring upp- hört att vara luftfartyg eller, utan att ändring skett, inte längre anses utgöra ett luftfartyg. Ägaren är skyldig att inom en månad skriftligen anmäla om något har hänt som enligt första stycket 2–4 medför att ett luftfartyg ska avregistreras. Uppgifterna i anmälan ska lämnas på heder och samvete. Om någon annan än ägaren brukar ett registrerat luftfartyg för en obestämd tid eller för en bestämd tid om minst en månad ska upplåtaren eller brukaren genast efter upplåtelsen anmäla detta förhållande för anteckning i luftfarttygsregistret, om nyttjande- rätten inte skrivits in enligt lagen (1955:227) om inskrivning av rätt till luftfartyg. Om nyttjanderätten har skrivits in, ska anteckning göras i luftfartygsregistret om upplåtaren och brukaren begär det. Om anteckning enligt första stycket skett, ska upplåtaren eller brukaren anmäla till luftfartygsregistret när en upplåtelse för en obestämd tid upphör eller en upplåtelse för bestämd tid upphör . Uppgifter i en anmälan enligt första och andra styckena ska lämnas på heder och samvete. Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.bryter mot föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av 1 kap. 6 § tredje stycket om att ett luftfartyg av miljöskäl inte får användas inom svenskt område, 2.bryter mot 1 kap. 7 § första stycket genom att framföra ett civilt luftfartyg i överljudsfart och något undantag från förbudet inte har lämnats enligt 1 kap. 7 § andra stycket, 3.bryter mot förbud eller föreskrifter om restriktionsområden som regeringen har meddelat med stöd av 1 kap. 8 §, vid ansökan eller anmälan enligt 5. framför ett luftfartyg som 4. framför ett luftfartyg som inte är märkt enligt 2 kap. 13 §, inte är märkt enligt 2 kap. 13 §, 6. bryter mot 3 kap. 1 § första 5. bryter mot 3 kap. 1 § första stycket första meningen genom stycket första meningen genom att använda ett luftfartyg som att använda ett luftfartyg som inte är luftvärdigt eller miljö- inte är luftvärdigt eller miljö- 7. tillverkar eller utför under- 6. tillverkar eller utför under- hålls-, reparations- eller ändrings- hålls-, reparations- eller ändrings- 8. bryter mot bestämmelser om behörighetshandlingar i 4 kap. om behörighetshandlingar i 4 kap. 1, 2, 1, 2, föreskrifter som regeringen har föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd därav, meddelat med stöd därav, 8. vid tjänstgöring ombord på luftfartyg inte följer befäl- på luftfartyg inte följer befäl- 10. som passagerare inte åt- 9. som passagerare inte åt- lyder vad befälhavaren bestämmer lyder vad befälhavaren bestämmer om ordningen ombord, om ordningen ombord, genom att som befälhavare på genom att som befälhavare på ett luftfartyg som råkat i nöd ett luftfartyg som råkat i nöd inte göra vad som rimligen kan inte göra vad som rimligen kan krävas för att rädda ombord- krävas för att rädda ombord- varande, luftfartyg och gods, varande, luftfartyg och gods, genom att inrätta eller bygga om genom att inrätta eller bygga om tillstånd eller 8 § genom att ta i tillstånd eller 8 § genom att ta i bruk en flygplats innan den har bruk en flygplats innan den har godkänts och meddelats drift- godkänts och meddelats drift- 13. bryter mot föreskrifter 12. bryter mot föreskrifter första stycket genom att arbeta första stycket genom att arbeta som flygledare i flygtrafik- som flygledare i flygtrafik- utan att ha ett gällande certifikat utan att ha ett gällande certifikat för arbetet när sådant certifikat för arbetet när sådant certifikat 7 kap. 1 § 7 kap. 1 § stycket eller 10 § första stycket, stycket eller 10 § första stycket, utan tillstånd som regeringen har utan tillstånd som regeringen har 10 § andra stycket eller 12 §, 10 § andra stycket eller 12 §, 16. vid utövande av luftfart åsidosätter de villkor som har åsidosätter de villkor som har stycket, 9 § fjärde stycket eller stycket, 9 § fjärde stycket eller 11 § andra stycket, eller 11 § andra stycket, eller 18. inte landar enligt det som 17. inte landar enligt det som sägs i 8 kap. 2 §. sägs i 8 kap. 2 §. Till påföljd döms inte den som Till påföljd döms inte den som av oaktsamhet begår gärning som av oaktsamhet begår gärning som avses i första stycket 9. avses i första stycket 8. Den som begått brott som Den som begått brott som avses i 1–3 §§, 4 § första stycket avses i 1–3 §§, 4 § första stycket 6, 8–11 och andra stycket, 5 §, 5, 7–10 och andra stycket, 5 §, 6 § första stycket 2 och andra 6 § första stycket 2 och andra stycket samt 7, 9 stycket samt 7, 9 och döms, om han eller hon befinner döms, om han eller hon befinner sig här i riket, vid svensk dom- sig här i riket, vid svensk dom- stol även om det inte finns stol även om det inte finns domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § domsrätt enligt 2 kap. 2 eller 3 § 1.vid utövande av luftfartsverksamhet med ett utländskt luftfartyg som används inom ramen för ett svenskt drifttillstånd, eller 2.ombord på sådant luftfartyg. Åtal får väckas utan förordnande enligt 2 kap. 5 § andra stycket . Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i kungörelsen (1974:661) om uppgifter för galt- och betäckningsstatistiken Härigenom föreskrivs att kungörelsen (1974:661) om uppgifter för galt- och betäckningsstatistiken ska upphöra att gälla vid utgången av . förordning om ändring i förordningen (2000:281) om regionalt transportbidrag Härigenom föreskrivs att 14 § förordningen (2000:281) om regionalt transportbidrag ska ha följande lydelse. skall göras skriftligen hos Till- ska göras skriftligen hos Till- växtverket för varje kalender- växtverket för varje kalender- halvår och innehålla de uppgifter halvår och innehålla de uppgifter Den som undertecknar ansökan Uppgifterna i ansökan ska skall försäkra riktigheten av de lämnas på heder och samvete. uppgifter som lämnas. Den som i ansökan uppsåt- ligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift döms till böter, om inte gärningen är belagd med straff enligt . Denna förordning träder i kraft . 6 Senaste lydelse 2009:154. 1Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har haft i uppdrag att kartlägga det straffsanktione- rade områdets utveckling sedan ikraftträdande samt områdets nuvarande omfattning och struktur. I uppdraget har också ingått att analysera och ta ställning till vilka kriterier som bör gälla för att kriminalisering ska anses vara befogad. Vidare har upp- draget omfattat att analysera om det går att vara mer återhållsam med användningen av straffrätt på olika områden, främst inom specialstraffrätten, och hur detta i så fall bör uppnås, samt att peka ut sådana områden och metoder. Utredningen har även haft i upp- drag att kartlägga på vilka områden det finns s.k. blankettstraffbud som kan antas stå i strid med regeringsformen och att lämna förslag på en lösning. Utredningen har genom regeringsbeslut fått förlängd tid för sitt uppdrag till . Direktiven till (dir. 2011:31 och dir. 2012:133) bifogas i bilaga 1–2. Utredningens arbete har bedrivits på sedvanligt sätt med regel- bundna sammanträden med experterna. Sammanlagt har utred- ningen haft nio sammanträden, varav två tvådagarssammanträden. Det har också förekommit omfattande underhandskontakter med experterna. Utredaren och sekreteraren har vidare, tillsammans med experten , haft möten med rättsvetenskapare från såväl som från utlandet, däribland professor , professor Utredningens uppdrag och arbete , seniorprofessor och pro- fessor . Därutöver har utredningen haft kontakter med och inhämtat uppgifter från myndigheter m.m. i den omfattning som bedömts lämplig. Sekretariatet har även deltagit i seminarier med anknytning till uppdraget. har bistått utredningen med statistik. Betänkandet är indelat i 13 kapitel och består av två delar. Del 1 består av kapitel 1–5. I kapitel 1 behandlas utredningens uppdrag och arbete. Därefter följer kapitel 2 med en historisk bakgrund. I kapitel 4 och 5 redovisar utredningen sin kartläggning av det straffsanktionerade området, först brottsbalksområdet och därefter det specialstraffrättsliga området. Kartläggningen speglar situationen . Det har inte varit möjligt för utredningen att, annat än i mycket liten mån, beröra lagförslag m.m. som lämnats efter denna tidpunkt. Kapitel 5 innehåller slutligen en sammanfattning och analys av vad som kommit fram vid kartläggningen. Resterande kapitel, 6–13, finns i del 2. Kapitel 6 innehåller bakgrundsmaterial till utredningens över- väganden i frågorna om vilka kriterier som bör gälla för att krimi- nalisering ska anses vara befogad och om det går att vara mer åter- hållsam med användningen av straffrätt på olika områden. Kapitel 7 upptar utredningens överväganden i frågan om krite- rier för kriminalisering. I kapitel 8 och 9 behandlar utredningen områden och enskilda straffbud där frågan om avkriminalisering (kapitel 8) respektive om sanktionsväxling (kapitel 9) bör över- vägas. Frågan om kriminalisering av lämnande av oriktiga uppgifter till myndighet tas upp särskilt i kapitel 10. I kapitel 11 finns utredningens kartläggning av områden med otillåtna blankettstraffbud jämte överväganden om lösningar av blankettstraffbudsproblematiken. Frågor om ikraftträdande och konsekvenser av utredningens förslag berörs i kapitel 12. Det sista kapitlet, kapitel 13, innehåller författningskommentaren. 2 Historisk bakgrund m.m. Av direktiven framgår att utredningens kartläggning av det straff- sanktionerade områdets utveckling ska avse tiden från brotts- balkens (BrB) ikraftträdande fram till . Det är dock nöd- vändigt att i viss utsträckning redogöra även för utveckling som skett före , inte minst för att inför kartläggningen få en bild av hur den del av det straffsanktionerade området som reglerades utanför den centrala strafflagen, det specialstraffrättsliga området, såg ut när BrB trädde 1965. I det följande avsnittet ges en historisk översikt över den svenska straffrättens utveckling från medeltiden fram till BrB:s ikraft- trädande (avsnitt 2.2). Därefter beskrivs specialstraffrättens upp- komst och utveckling fram till samma tidpunkt (avsnitt 2.3). Det avslutande avsnittet ägnas åt att i stora drag försöka fastställa vad som ingick i det specialstraffrättsligt reglerade området vid tid- punkten för BrB:s införande (avsnitt 2.4). 2.2Straffrättens utveckling från medeltiden fram till BrB Framställningen nedan är en nedkortad version av en historisk översikt som finns i avhandling . Problem och principer (2003, s. 35 ff.). Huvudspåren i framställ- ningen är dels viktigare förändringar i det område som träffas av sanktioner, dels konfliktlösningens utveckling från privat till offent- lig, till straffrätt. Med den judiciella revolutionen avses den generella process i genom vilken lokalsamhällets rättskipning, med rötter i de germanska stammarnas rättssedvänjor, successivt trängdes ut av centralmaktens rättskipning, influerad av romersk rätt. judiciella revolution kan sägas ha börjat omkring , då ett samlat svenskt rike uppstod ur en löst sammanfogad federativ statsbildning. Konungens ställning som rikets regent var svag. Dagens uppfattning om individen som en avgränsad social enhet saknades. Ätten var i stället den betydelsebärande sociala enheten. Ätten hölls å ena sidan ansvarig för en oförrätt begången av en ättemedlem, men hade å andra sidan närmast en skyldighet att hämnas oförrätter. Hämnd eller bot var de möjliga tillvägagångs- sätten för att neutralisera en kränkning. Synen på skadans omfatt- ning var i princip oberoende av om den orsakats med vett och vilja, genom vårdslöst handlande eller genom en olyckshändelse. Boten, som inte uppfattades som en konsekvens av en felaktig handling, utan främst sågs som en betalning för att undslippa hämnd, över- gick med tiden – i en utdragen process – till att bli en av domstol ålagd förpliktelse. Fastare taxor för olika typer av förbrytelser utbildades. Krona, kyrka och härad uppbar i olika konstellationer del av de böter som tidigare i sin helhet hade tillfallit den drabbade. När kristnades blev påven överhuvud för den , vilken verkade som en stat i staten med egen lagstiftning och domsrätt inom vissa områden, främst i kyrkans inre angelägenheter men även familjeliv och sedlighet. Kyrkan tillhandahöll en måttstock för värdering av hand- lingar inte bara utifrån effekt utan också utifrån klandervärdhet: enligt skuldtanken skulle individen klandras på moraliska grunder för det fel han begått. Med skuldtanken följde en ökad fokusering på den enskilde gärningsmannen i stället för på ätten. Edsöreslagstiftningen var den första straffrättsliga rikslagstift- ningen. fridslagstiftning, som vann giltighet , värnade kvinnofrid, , kyrkofrid och tingsfrid. På edsöreslagstiftningen följde landskapslagar (nedtecknade ) och stads- respektive landslag (ned- tecknade kring 1350). En reviderad version av landslagen, landslag, stadfästes . Vad gäller det kriminaliserade området stod fysiska angrepp och egendomsangrepp i form av tjuvnad i fokus. Kyrkan påverkade den världsliga brottskatalogen i relativt ringa mån, men dess inflytande ökade dock successivt (exempelvis kriminaliserades tvegifte och självmord). Det nya intresset i fokus för makthavarna var kontrollen över konfliktlösningen (inledningsvis inte i första hand för att förändra dess privata karaktär utan för att förhindra ohämmade fysiska angrepp och motangrepp). Utöver kontroll var kronan intresserad av bötesandelar. Ett ringa men successivt ökande antal brott riktade sig mot centralmakten som intresseinnehavare i snäv bemär- kelse. Det handlade om apparatens funktion, och brotten var bl.a. förräderi-, upprors- och desertörsbrott, underlåtenhet att betala skatt samt tjänstemäns tagande av mutor. Konungen själv gavs successivt ett starkare straffskydd mot olika sorters angrepp. Tekniskt sett var det, för att drabbas av sanktion, oftast både en nödvändig och tillräcklig förutsättning att viss effekt hade orsakats. I lands- och stadslagarna gjordes dock ofta skillnad mellan viljaverk och vådaverk. Döds-, kroppsstraff och fredlöshetsförklaring användes som påföljd för brott som det fanns ett starkt samhälleligt intresse av att stävja. I landskapslagarna hade sådana straff ett förhållandevis litet utrymme. Där var i stället den vanligaste påföljden böter, vilken ofta tredelades mellan målsägande, konung och rättssamfund. Den enskildes del motsvarade både straff och skadestånd. Frågan mot vem brottet ansågs rikta sig kan besvaras med hjälp av såväl rättsliga som ideologiska kriterier. Rättsligt kan generellt sägas att reaktionen på en kränkning stod och föll med den enskil- des initiativ, och därvid med dagens synsätt mera liknade civilmål än brottmål. Åtalsrätten tillkom i landskapslagarna den enskilde kränkte, som också gavs goda möjligheter att välja mellan olika straffarter om den åtalade fälldes. Dessutom lades ofta straffets verkställighet i målsägandens hand. I stads- och landslagarna för- ändrades åtalsförhållandena något bl.a. genom att en växande skara myndighetsrepresentanter gavs subsidiär talerätt för vissa typer av brott. Även ideologiskt riktade sig brottet främst mot den enskilde drabbade. Konungen hade en skyldighet att garantera samhällets och individernas frid, men konungen själv kränktes endast i sin egenskap av fridens värnare. Vare sig kungamakten eller läran om konungadömet av nåde hade ännu nått en sådan position att kungen sågs som kränkt på något ytterligare sätt. 2.2.3Från reformationen års lag beslut att skulle överge katolicismen för den luthersk-reformerta läran slogs stat och kyrka samman. blev, i sin egenskap av kung, överhuvud även för kyrkan. Kungens position legitimerades kraftigare än tidigare av doktrinen om kungadömet av nåde, vilket gav honom oinskränkt makt över undersåtarna samt rätt och skyldighet att tillse att den gudom- liga lagen efterlevdes. Rollen som befolkningens fridsgarant för- svagades i motsvarande mån. Stat och kyrka hade flera gemen- samma mål, inte minst (världslig som andlig) kontroll över befolk- ningen, något som bl.a. märktes i periodens brutalitetstopp rörande sanktioners stränghet och i en kraftig repression av religions- och sedlighetsrelaterade gärningstyper. En lagstiftningskulmen på det religiösa inflytandet över straff- rätten nåddes genom stadfästelse av landslag . Till denna fogades valda delar av som ett appendix. Detta appendix var formellt gällande rätt fram till ikraft- trädandet av lag. Denna lag återgav resultatet av den straff- rättsliga rättsutvecklingen (framför allt genom kunglig och hovrätts- lig praxis) stadfästelse av landslag. Större materiella eller lagtekniska innovationer saknades, liksom i det närmaste nykriminaliseringar. Missgärningsbalken lag var en samlad och relativt strukturerad straffrättsregle- ring. Brottens placering i balken följde dekalogens tredelning: brott mot , brott mot eller stat och brott mot enskilda. I fråga om det kriminaliserade området trädde brott med anknytning till religion och sedlighet i fokus. Detta skedde dels genom nykriminaliseringar, dels genom en för- ändrad syn på vad som angreps genom redan kriminaliserade gärningstyper, dels genom strängare påföljder för religions- och sedlighetsbrott. Egentliga religionsbrott (gudsförsmädelse och lik- nande) debuterade i världslig strafflag. Lagens stränga straff var generellt sett en i avskräckningssyfte upprätthållen illusion. Underrätterna dömde enligt lagens bokstav (ofta dödsstraff), medan högre rätt mildrade straffet. Klyftan tilläts existera för att det ansågs nödvändigt att utnyttja avskräcknings- verkan hos en sträng lagens bokstav. Vad gäller den allmänna delen i Missgärningsbalken var med- verkansregleringen mest utvecklad, med bestraffning av både att bjuda eller lega, hjälpa eller råda annan till brott och att dölja brott Gärningsmannens inställning betonades mer . Från kategorin vådaverk avknoppades rena olyckshändel- ser, vilka i flera fall lämnades fria från påföljd. Beträffande vad som krävdes för att en gärning skulle drabbas av sanktion fortsatte effektfixeringen att vara stark. För ett fåtal brott (t.ex. förräderi) gjordes uppkommen effekt inte till en ansvars- förutsättning, utan fara för skada var tillräckligt. lag inskränktes målsägandens förfoganderätt över åtalet jämfört med tidigare. Dennes åtalsrätt var principal, men åt- följdes också av viss åtalsplikt och en subsidiär talerätt för sam- hället. Dessutom begränsades domarens rätt att låta parterna förlikas. I fråga om påföljder stadgades lag dödsstraff för 68 brott, varjämte frihetsstraff, fängelse och straffarbete ryckte framåt. Böter fick därför en mindre roll än tidigare, vilket ytter- ligare krympte målsägandens roll till förmån för centralmaktens. Där böter stadgades var huvudregeln fortfarande treskifte, inne- fattande både straff och skadestånd.