sou · H1B311 · 2013-03-07 00:00:00 — Figur 4 Kärnkraftens utveckling för reaktorteknologi PWR: Pressurized Water Reactor, System 80+: en vidareutveckling APWR: Advanced Pressurized Reactor, vidareutveckling av PWR 2, 3 och 4). AP600: vidareutveckling av PWR (ännu inte konstruerad). BWR: Boiling Water Reactor, kok- EPR: European Pressurized (ännu inte i drift). vattenreaktor, (t.ex. , ABWR: Avancerad tryckvattenreak- Reactor, vidareutveckling av PWR. , 2, 3 och (Under uppförande bl.a. i Olkiluoto, 1, 2, 3). tor, en vidareutveckling av BWR CANDU: Canadian Deuterium- (i drift bl.a. i ). ESBWR: Economic Simplified ACR1000: Avancerad CANDU-reak- Boiling Water Reactor, vidareutveck- tungt vatten som moderator och tor, vidareutveckling av CANDU- ling av BWR (ännu inte konstru- naturligt uran som bränsle. CANDU 6: en vidareutveckling av AP1000: vidareutveckling av AP600 (ännu inte i drift). Källa: Bygger på bilden Evolution of Nuclear . Figur 4 ger en god överblick av den förväntade teknikutvecklingen på kärnkraftsområdet, men den ger upphov till en rad kritiska frågor. För det första kan man ifrågasätta om inte prognosen för t.ex. Generation IV-reaktorer är alltför optimistisk. Enligt rådets tidigare bedömning kommer lättvattenreaktorer troligtvis att vara det primära valet av kärnreaktor under innevarande århundrade.51 För det andra ger figuren intrycket av att teknikutvecklingen redan är given och att det inte finns någon handlingsfrihet för framtida generationer. Mot detta kan anföras att handlingsfrihet för framtida generationer är något som både kan vidgas och begränsas av den nuvarande generationen. Och även de som hälsar 51 Klr 2011 (SOU 2011:14), s. 64. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... den i figur 4 beskrivna utvecklingen med tillfredsställelse, kan underskatta sannolikheten för tekniska bakslag och kostnadsökningar. De olika föredragshållarna vid novemberseminariet var relativt samstämmiga i beskrivningen av dessa olika scenarier, men skiljde sig åt vad gäller den grundläggande frågan huruvida man kan avgöra om det använda kärnbränslet bör betraktas som avfall eller som en resurs. , och ansåg att man kan avgöra denna fråga och att det använda kärnbränslet bör betraktas som en bränsleresurs enligt något av de ovanstående scenarierna. Med framtida reaktorteknik skulle man t.ex. kunna förbränna inte endast uran och plutonium, utan också restaktinider som annars skulle förbli skadliga i 100 000-tals år. Mängden avfall skulle också reduceras till någon procent av det avfall som skulle behöva slutförvaras enligt SKB:s ansökan. skiljde sig från de övriga föredragshållarna på så sätt att han ansåg att frågan om det använda bränslet är en börda eller en tillgång inte har ett definitivt svar. I likhet med den amerikanska Blue förespråkade han därför en slutförvaring av det använda kärnbränslet med en inbyggd flexibilitet för ett återtag av deponerat bränsle i det fall någon av de nästkommande generationerna skulle besluta sig för att sluta bränslecykeln genom upparbetning och användning i framtida kärnkraftsreaktorer.52 Olika länders erfarenheter och planer Frågan om reaktorteknologins utveckling sammanhänger mycket nära med det tredje temat om olika länders erfarenhet och planer ifråga om direktdeponering eller återvinning av använt kärnbränsle. I föregående års kunskapslägesrapport53 finns en utförlig sammanfattning av de aktuella planerna för hanteringen av använt kärnbränsle i , , , och . Seminariet kompletterade denna analys bl.a. genom Shiego , direktör för atomenergiorgan, JAEA, redogörelse för den japanska situationen. 52Flexibility is needed because the program must operate over very long timeframes in which major changes in technology, institutions, and societal values are inevitable but frequently unpredictable. The capacity to adapt is essential. Se Blue om kärnavfall, s. 37. 53Klr 2012 (SOU 2012:7). Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Sammanfattningsvis kan man urskilja tre olika förhållningssätt till hanteringen av det använda kärnbränslet. Det första förhållningssättet innebär en preferens för direktdeponering. Till denna grupp länder hör och . Det andra förhållningssättet innebär en preferens för återvinning antingen i form av etablerad upparbetningsteknik (enligt scenario A2 dvs. engångsåtervinning och MOX-bränsle), eller i form av mer eller mindre långtgående planer enligt scenario A3 (återkommande återvinning och bridreaktorer), ellerpå B1 (dvs. transmutation i Gen IV-reaktorer), B2 (engångsåtervinning och MOX-bränsle + transmutation enligt ADS-metoden) eller B3 (engångsåtervinning och MOX-bränsle + transmutation enligt ADS-metoden + återkommande återvinning och bridreaktorer). , , (före ), och har en sådan inriktning. Den tredje gruppen omfattas av länder som ännu inte har fattat något mer bestämt beslut i frågan, t.ex. (efter beslutet om skrinläggning av Yucca ), , , , , och . har ett omfattande program för återvinning av använt kärnbränsle enligt scenario A2 (engångsåtervinning och MOX- bränsle). pågår forskning och utveckling kring scenarierna B1 (transmutation i Generation IV-reaktorer) och B2 (engångsåtervinning och MOX-bränsle + transmutation enligt ADS- metoden). Olika försöksanläggningar kring separation och transmutation är i drift. Reaktorhaverierna i har skapat en betydande osäkerhet om den framtida inriktningen. Lokaliseringen av ett slutförvar är också en öppen fråga. Ett fjärde tema på seminariet var frågan om uranbrytning och den framtida tillgången på uran. Under detta tema återkom flera olika frågor under seminariet. Hur mycket skulle behovet av färskt nybrutet uran minska om olika återvinningsalternativ genomförs? Vad vet vi om den framtida tillgången på uran? Och vilka sociala, miljömässiga och andra externa kostnader medför uranbrytning? från Board (NWTRB, rådgivande organ i kärnavfallsfrågor till ), presenterade en studie som syftade till en uppskattning av Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... den besparing av färskt uran som en upparbetning av använt kärnbränsle från det svenska kärnkraftsprogrammet med efterföljande produktion av MOX-bränsle skulle innebära (i jämförelse med en direktdeponering enligt KBS-3-metoden). Han klargjorde att svaret på denna fråga är beroende av förutsättningarna t.ex. av de nuvarande svenska reaktorernas livslängd och upparbetningskapaciteten. Om man förutsätter att de svenska reaktorerna har en livslängd och att använt kärnbränsle upparbetas till MOX-bränsle blir besparingen . Men om man tänker sig att reaktorernas livslängd utökas till och att upparbetas blir besparingen . (Rowe beräknade också en hel serie andra scenarier mellan dessa ytterligheter.) Värdet av en sådan återvinning av uran är naturligtvis också beroende av tillgången på och kostnaden för färskt uran. och redogjorde för pågående forskning om utvinning av uran från havsvatten. Koncentrationerna är låga men tillgången mycket omfattande (cirka 10 000 gånger övriga tillgångar). Om ett genombrott för denna teknik blir verklighet inom de närmaste decennierna kommer (1) uranpriset att sjunka och (2) gruvbrytning av uran och (3) upparbetningsalternativen att bli jämförelsevis mindre intressanta. Vid seminariet presenterade , professor i historia vid Universitet i , ett socialt, ekologiskt och politiskt perspektiv på uranfrågan. Uranbrytning har länge utgjort en viktig del av ekonomier – exempelvis gäller detta och – och den har påverkat ländernas internationella relationer, ekonomiskt och politiskt. Om man anser att uranbrytning är en nukleär verksamhet eller inte påverkar hur verksamheten hanteras med avseende på säkerhetskrav, internationella avtal och arbetsförhållanden.54 Etiska frågor var ett femte tema på seminariet. De behandlades särskilt av Benham Taebi, lektor i etik vid och , etikforskare vid . De var samstämmiga när det gäller möjligheten att göra en etisk jämförelse av olika framtidsscenarier för hanteringen av använt kärnbränsle. 54 Citerat ur nyhetsblad 2012:3, s. 4. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... skilt viktig är den etiska jämförelsen mellan scenario A1 (direktdeponering) och B1 (transmutation i Generation IV-reaktorer). Enligt Taebi finns det en intressemotsättning mellan den nuvarande och de kommande generationerna t.ex. vad avser säkerhet. I scenario A1 (dvs. direktdeponering utan upparbetning) har slutförvaringen en stor betydelse för både den nuvarande och de kommande generationernas säkerhet. Transmutering enligt scenario B1 innebär att tidslängden för det slutliga avfallets farlighet förkortas avsevärt och att kraven på slutförvaret inte blir lika höga som de skulle bli för ett slutförvar som ska vara säkert i över 100 . Men transmutation innebär större risker för den nuvarande och de kommande generationerna. Farliga restaktinider måste ju separeras och hanteras. Detta överensstämmer med SKB:s påstående om resultatet av transmuteringen blir att restaktinidernas relativt sett ringa långsiktiga farlighet byts mot en relativt sett större farlighet i ett kortare perspektiv.55 Detta leder till en grundläggande etisk fråga, nämligen om det är rätt att utsätta nuvarande och kommande generationer för den relativt sett större farlighet som hanteringen av de långlivade aktinierna medför för att minska deras långsiktiga farlighet för generationer som kommer att leva långt fram ? Det är inte orimligt att besvara denna fråga jakande. De som använder kärnkraften enligt scenario B1 (transmutation i Generation IV-reakto- rer) och tar del av dess fördelar bör också ta del av de jämförelsevis högre risker som en hantering av restaktiniderna medför. En direktdeponering skulle minska riskerna, men problemet för generationerna om 10 000, 25 000 och t.o.m. 100 finns kvar.56 Klimatfrågan utgjorde det sjätte temat på seminariet. Ett avgörande skäl för att främja utvecklingen mot Generation IV-reaktorer är att vi på så sätt kan reducera användningen av fossila bränslen. Om detta är riktigt, så kan återvinningsalternativen få draghjälp av klimatfrågan. () framhäver detta argument liksom i sitt redan uppmärk- 55SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 57. 56if we must choose between transferring the risks associated with HLW onto remote future generations, or transferring these risks to close future generations, the latter is preferable because of the closer relation between actual benefits and the risks associated with the benefits. (Löfquist 2008, s. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Men hur pass relevant och hållbart är klimatargumentet för frågan om mänsklighetens val av energisystem? Denna fråga behandlades i ett särskilt föredrag av , forskare på . Hans slutsatser var att klimatmålet på höjning av jordens medeltemperatur är möjlig även utan kärnkraft och ny kärnkraftteknik. Men det förutsätter en massiv utbyggnad av vindkraften från nuläget och sol- och vattenkraft mellan år 2050-2100. Kostnaderna bedöms också bli högre än med en satsning på kärnkraft främst i form av scenario A3 (återkommande återvinning och bridreaktorer). En sådan utveckling förutsätter enligt emellertid två saker: för det första god och relativt billig tillgång på uran – främst i form av ett genombrott när det gäller havsvattenutvinning av uran, och för det andra förbättrade system vad gäller (förbättrat) skydd mot kärnvapenspridning. Om dessa förutsättningar är uppfyllda, skulle klimatmålet kunna nås med cirka 3 000 reaktorer och cirka 6 000 reaktorer . Lättvattenreaktorer skulle vara en del av den globala kärnkraftsflottan under en lång övergångsperiod. 4.5Andra problem med återvinningsalternativen Seminariet Framtiden för kärnavfallet – börda eller tillgång? bidrog till att belysa många viktiga forskningsområden av betydelse för framtida energiförsörjning. Men en utvärdering av seminariet visar också att det fanns olika frågor som kräver ytterligare belysning – eller som helt enkelt inte uppmärksammades. I detta avsnitt vill rådet endast kortfattat ta upp några exempel på vad som kan behöva belysas i den fortsatta processen. I det avslutande avsnittet beskrivs några andra uppgifter för samhällsforskningen. var kärnkraftsfrågan föremål för intensiva diskussioner. Det gällde då inte endast tekniska frågor om reaktorsäkerhet och avfallshantering, utan också de mer omfattande sociala- och politiska konsekvenserna av kärnkraftsutbyggnaden. Samhällsforskare pekade på riskerna med storskaliga energisystem och förespråkade livsstilsförändringar och en förstärkning av lokalsamhällen i bättre balans med naturen. Sekretariatet för framtidsstudier genomförde ingående studier av sambandet Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... mellan energisystem och andra samhällsfrågor.57 Handlingsfrihet för 2000-talet krävde enligt dessa studier (1) en begränsning av energianvändningens ökningstakt, (2) flexibla energiförsörjningssystem och (3) en reorganiserad energiorganisation.58 En liknande studie skulle kunna klarlägga förutsättningarna för den närmast kommande generationens handlingsfrihet i mitten av innevarande sekel. Rådet berörde tidigare SKB:s argument mot återvinningsalternativen. Rådet vill återknyta till ett ekonomiskt argument, nämligen att återvinning av plutonium och uran från det använda kärnbränslet (alternativ 1) och transmutation av det använda kärnbränslet (alternativ 2) kommer att bli dyrare än en direktdeponering enligt KBS-3-metoden. Enligt analysen i Red-Impact rapporten finns det ett visst fog för denna bedömning. Rapportens kostnadsberäkning omfattar kostnader för utveckling, konstruktion, drift, bränsle, avfall samt för avveckling och rivning.59 Tabell 1 Red beräkningar av elkostnader för olika scenarier. 1 MkW (megakilowatt) motsvarar den el, som en familj på fyra personer använder för matlagning . (direktdeponering): (engångsåtervinning och MOX-bränsle): (återkommande återvinning och bridreaktorer): Scenario B1 (transmutation i Gen IV-reaktorer): Scenario B2( A2+ transmutation enligt ADS-metoden): Enligt denna beräkning kommer alltså SKB:s återvinningsalternativ 1 (=A2) att bli /MkW dyrare än A1; alternativ 2 (=B1) kommer att bli /MkW dyrare än A1. Återvinningsalternativen A2 och B1 är således mer kostnadskrävande, men skillnaden mellan dessa och direktdeponeringsalternativet A1 är inte dramatisk. Enligt en annan studie kan kostnaden för att införa en fullt sluten bränslecykel i uppskattas till en ökning av priset för kärnkraftsel med 15±10 %.60 SKB uppger också att nytt ´färskt´ kärnbränsle med anrikat uran har varit och är betydligt billigare än MOX- 57Se Energi och samhälle 1975, samt de olika rapporter som följde – t.ex Wene 1976. 58Se 1977, s. 524. 59Red-Impact 2008, s. 156. 60Se Zakova & 2013, s. 18. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... bränsle med plutonium från upparbetning.61 Enligt Red-Impact- studien blir den totala kostnaden för fortsatt drift enligt KBS-3- metoden billigare – men inte betydligt billigare – än en framtida drift med lättvattenreaktorer enligt scenario A2 (engångsåtervinning och MOX-bränsle). I driftkostnaderna (Facility Operational Costs) inräknas då kostnader för gruvbrytning, anrikning, bränsletillverkning, upparbetning och reaktordrift. Däremot sjunker kostnaderna avsevärt för konstruktion och drift av slutförvar i scenario A2 i förhållande till referensscenariot A1 (geologisk deponering).62 SKB anför också säkerhetspolitiska argument mot återvinningsalternativen. Red har konstruerat ett s.k. proliferation resistance index, som är en kombination av olika mått på de olika scenariernas möjlighet att förhindra spridning av plutonium. Resultatet blir att återvinningsscenarierna A3 (bridreaktorer) och B1 (Generation IV-reaktorer) noterar högre värden på detta index än andra scenarier. Orsaken är att plutonium reduceras genom förbränning i snabba och Generation IV reaktorer.63 Detta resultat försvagar SKB:s säkerhetspolitiska argument mot återvinningsalternativen. Försöken att formulera ett proliferation resistance index bygger en metod som benämnts Simplified Approach for Proliferation Resistance Assessment (SAPRA). Bakom denna metod står AREVA, som är motsvarighet till SKB, men i motsats till SKB en förespråkare för återvinning. finns det anledning att ställa kritiska frågor till försöket att genom ett proliferation resistance index förenkla frågan om riskerna för spridning av kärnvapenmaterial. Möjligheten och önskvärdheten att förhindra en sådan spridning är ytterst en politisk fråga. Vilket utrymme för sådana bedömningar ger SAPRA för sådana bedömningar?64 Ytterst handlar det om avvägningar mellan olika vetenskapliga och etiska värderingar – och den osäkerhet sådana avvägningar medför. De kvantitativa måtten i proliferation resistance index ger intryck av sådana osäkerheter kan elimineras. Men är det verkligen möjligt? Denna fråga leder över till en mer övergripande fråga om handlande under osäkerhet. 61SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 56. 62Red-Imapct, s. 155. Det är oklart var kostnaderna för själva konstruktionen av en upparbetningsanläggning hamnar i denna analys. 63Red-Impact, s. 163. 64Dessa överväganden är inspirerade av 2009, se spec. s. 56 f. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... 4.6Rådets syn på etiskt handlande under osäkerhet Avslutningsvis vill rådet framhålla några övergripande perspektiv som vid olika tillfällen varit vägledande för rådets överväganden. Under rådets första verksamhetsår diskuterades ofta de grundläggande förutsättningarna för ett ställningstagande i kärnavfallsfrågan. Rådet – dåvarande KASAM – återkom ofta till begreppet etiskt handlande under osäkerhet.65 Varje svar på frågan om hanteringen av det använda kärnbränslet är behäftat med osäkerhet. Det sammanfattades bl.a. i KASAM:s kunskapslägesrapport : Vi har ett ansvar att söka den optimala lösningen utifrån de kunskaper vi har . Eftersom våra kunskaper om den långsiktiga utvecklingen av förvaret är ofullständiga, blir bedömningen av konsekvenserna av vår lösning osäker. Därför skall vi välja en lösning som är så öppen att den lämnar handlingsutrymme åt framtida generationer. Det finns dock ofrånkomligen brytpunkter i tiden, både för värdet av en bevarad handlingsfrihet och för vårt ansvar för konsekvenserna av vårt handlande. Vår moraliska ansvarsmöjlighet avtar i en glidande skala över tid.66 I medvetande om denna övergripande osäkerhet – och med öppenhet för framtida generationers bedömningar – måste emellertid vi i vår generation ändå träffa ett beslut på grundval av våra överväganden. Av grundläggande betydelse är då att de olika framtidsalternativen tecknas så allsidigt och fullständigt som möjligt. Avgörande är också att den naturvetenskapliga kunskapsbasen är så tillförlitlig som möjligt. Därtill krävs en tydlig värdegrund, dvs. en klarhet om de mål som vi vill uppnå och vilka värderingar som bör styra den verksamhet som vi ska fatta beslut om. Den grundläggande frågan blir då hur man väver samman framtidsalternativen, den naturvetenskapliga kunskapsbasen och mål- värderingar-etik. Fullständig säkerhet är en chimär på all de tre områdena. Framtidsalternativen måste tecknas i medvetande om det oförutsägbara, kunskapsbasen präglas av en ofrånkomlig ofullständighet och värderingsbasen kommer alltid att vara föremål för delade meningar (t.ex. om hur ansvarprincipen, säkerhetsprincipen och KASAM/autonomiprincipen ska avvägas mot varandra – om man inte kan tillgodose all tre). Vi kan reducera denna osäkerhet men aldrig upphäva den. 65Begreppet är i hög grad förknippat med insatser i KASAM (under ordförandeskap 1986–2000). Se SKN Rapport 1988 och 1990 samt KASAM 1993 Acceptans Tolerans Delaktighet, s. 28–34. 66Klr 1998, s. 3–8. Se även Klr 2004, kap. 9. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Framtidsalternativen, kunskapsbasen och värdegrunden måste alltså beskrivas i medvetande om den ofrånkomliga osäkerheten. Det finns naturligtvis ett sätt att smita undan denna osäkerhet. Säkerhet om samhällsutvecklingen kan vinnastill priset av att utvecklingen låses, förnyelsemöjligheterna täpps till, öppenhet ersätts av slutenhet och rigorös övervakning. 67Alternativet är att leva konstruktivt med osäkerheten inspirerade av tillit och flexibilitet. Båda dessa begrepp behöver fördjupas i den fortsatta diskussionen om hanteringen av det använda kärnbränslet. Tillit har blivit ett huvudbegrepp inom samhällsforskningen. Tillit och risk är två sidor av samma mynt. var tidigt ute och framhävde behovet av en vidgad förståelse av människors riskupplevelser.68 Denna fråga aktualiseras på ett särskilt sätt inför de framtidsalternativ och scenarier som avtecknar sig i frågan om hur det använda kärnbränslet ska hanteras. Brist på tillit kan bidra till överdrivna riskupplevelser och omotiverad tillit kan göra risker otydliga. En viktig framtida arbetsuppgift för rådet är att koppla samman samhällsvetenskaplig riskforskning och tillitsstudier. Flexibilitet är ett annat sätt att möta den ofrånkomliga osäkerheten. Det handlar om att lämna ett så stort handlingsutrymme som möjligt åt vår egen och framtida generationer. Detta framhölls av under novemberseminariet och har också betonats av rådet i dess senaste kunskapslägesrapport. vill avsluta detta bidrag med att erinra om SKB:s Fud-program 2010 och dess inledande avsnitt om Flexibilitet vid ändrade förutsättningar och att det finns ändrade förutsättningar som kan kräva mer omfattande omprövningar. Det kan t.ex. gälla krav på ytterligare anläggningar eller anläggningsdelar eller ändringar av layouten för ett slutförvar. Dit hör – som SKB också framhåller tillkomsten av nya kärnkraftreaktorer. Men dit hör också tillkomsten av nya typer av kärnkraftsreaktorer, t.ex. Generation IV-reaktorer, som drastiskt skulle ändra kravspecifikationen för ett slutförvar.69 67Anne-Marie i Acceptans Tolerans Delaktighet, s. 28. 68Se Klr 1986, s. 49. 69Se Klr 2012, s. 24–27. (2009). The Myth of Proliferation-resistant Technology, Bulletin of the Atomic Scientists. / . s. 49–59. Blue Ribbon Commission on America´s Nuclear Future. Report to the Secretary of Energy. Se p://brc.gov/sites/default/files/documents/brc_finalreport_jan20 12.pdf , , , och , (2007). Nationellt ansvar för använt kärnbränsle i en utvidgad europeisk union? (2010). Visionen om outtömlig energi: Bridreaktorn i svensk kärnkraftshistoria –80. Greneche D., Boucher, L., , E., Cuñado, M., , J., , C. och Marivout, J. (2007). RED-IMPACT, Impact of Partitioning, Transmutation and on the Final Nuclear , Synthesis report. FP6 CONTRACT N°: FI6W-CT-2004-002408, European Commission, Brussel. Grundfelt, (2010). Principer, strategier och system för slutligt omhändertagande av använt kärnbränsle. KASAM (1986). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1986. KASAM (1987). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1987. KASAM (1989). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1989. KASAM (1992). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1992. KASAM (1993). Acceptans Tolerans Delaktighet. Rapport från ett seminarium i den 3–. KASAM (1998). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 1998. KASAM (2002). Kärnavfall – forskning och teknikutveckling. KASAM:s yttrande över SKB:s Fud-program 2001. KASAM (2004). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2004 – Del II Att hantera kärnavfallets risker. En översikt över metoder, problem och möjligheter. Kåberger, och , (1993). En modifiering av KASAM-principen för slutförvar av utbränt kärnbränsle, Facta & Futura nr 1, 22-28. (2011). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2011 – geologin, barriärerna, alternativen. Konvention om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall. (2010). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2010 –utmaningar för slutförvarsprogrammet. (2011). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2011 –geologin, barriärerna, alternativen. (2012a). Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2012 –långsiktig säkerhet, haverier och global utblick. (2012b). synpunkter på behov av