sou · H1B31 · 2013-01-16 00:00:00 — Ändringen innebär att om vissa i tredje och fjärde styckena angivna förutsättningar är uppfyllda så blir i stället beskattningsmyndighet för sådan mervärdesskatt. Eftersom mervärdesskatten i dessa fall inte längre ska betalas till blir inte heller 1 kap. 3 § eller 1 § tullförordningen till- ämpliga. I paragrafen införs två nya stycken. I tredje stycket föreskrivs att under förutsättning att deklaranten är registrerad till mervärdesskatt i så ska mervärdesskatten vid införsel eller import inte längre tas ut enligt tullagen utan enligt SFL. Detta innebär att ska vara beskattningsmyndighet i stället för . Deklarant är antingen en person som avger en tulldeklaration i sitt eget namn eller en person i vars namn en tulldeklaration avges (artikel 4.18 i tullkodex). I det första fallet kan således ett indirekt ombud vara deklarant, eftersom sådana handlar för andras räkning men i ombudets eget namn (artikel 5.2 andra strecksatsen i tull- kodex). Ett indirekt ombud avger således en tulldeklaration i sitt eget namn, men för en annan persons räkning. I tredje stycket föreskrivs emellertid att om deklaranten är ett ombud så är det inte ombudets registrering, utan den för vars räkning ombudet handlar, dvs. uppdragsgivaren, vars registrering till mervärdesskatt är det avgörande. Huruvida ombudet självt är registrerat till sådan skatt saknar därför betydelse för frågan om vem som ska vara beskatt- ningsmyndighet. Om sådan registring saknas, t.ex. om importören är en privat- person eller en näringsidkare som bedriver från mervärdesskatt undantagen verksamhet, så gäller huvudregeln i första och andra styckena vilket innebär att förblir beskattningsmyn- dighet. Av fjärde stycket framgår när deklaranten senast måste vara registrerad till mervärdesskatt för att tredje stycket ska bli tillämpligt. Deklaranten ska vara registrerad till mervärdesskatt senast då fattar ett tulltaxeringsbeslut avseende den aktuella importen. Om fattar beslut om registrering först efter tulltaxeringsbeslutet så blir tredje stycket inte tillämpligt. Detta gäller även om registreringsbeslutet innebär att registreringen ska gälla från och med en tidpunkt före själva beslutet fattades. Paragrafen är ny. För bakgrunden och skälen för bestämmelsen se avsnitt 7.4.4. I paragrafen anges när det föreligger en underrättelse- skyldighet för gentemot . innebär att det föreligger en sådan uppgiftsskyldighet som avses i 10 kap. 28 § OSL. Underrättelseskyldigheten föreligger enligt första stycket under förutsättning att det finns anledning att anta att någon av de uppräknade situationerna är för handen. Rekvisiten överensstämmer med vad som enligt skattebrottslagen utgör skattebrott, förutom att något uppsåt inte krävs och att underrättelseskyldigheten är begränsad till att avse mervärdesskatt vid import som överstiger ett pris- basbelopp. Rekvisitet anledning att anta innebär att tröskeln för underrättelse är lågt satt. Enligt andra stycket finns det två fall då underrättelseskyldigheten inte gäller. Dels då beloppet enligt första stycket understiger ett prisbasbelopp, dels om särskilda skäl föreligger. Med särskilda skäl avses t.ex. att redan känner till saken. Vid bedöm- ningen av om särskilda skäl föreligger ska restriktivitet iakttas. Av tredje stycket framgår vad underrättelsen ska innehålla. Det finns inte något formkrav utan underrättelsen kan lämnas såväl skriftligen som muntligen. Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla beträffande mervärdesskatt vid import för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Skattskyldighetens inträde regleras i 1 kap. 5 § ML. Av den bestäm- melsen framgår att skattskyldigheten som huvudregel inträder då skyldigheten att betala tull enligt tullagstiftningen inträder. Tidpunkten för tullskuldens uppkomst regleras i artiklarna 201– 208 eller 212 i tullkodex. I de fallen en deklaration lämnas uppstår tullskulden då tulldeklarationen tas emot (artikel 201). Det innebär att den nya lagen ska tillämpas på mervärdesskatt där tulldeklarationen i fråga tagits emot . Om tulldeklaration inte lämnats uppstår tull- skulden som framgår av artiklarna 202–208 eller 212 i tullkodex. Vid olaglig införsel eller olagligt undandragande från tullövervakning uppstår tullskulden t.ex. den olagliga införseln respektive det olagliga undandragandet skedde. Om en olaglig införsel ägt rum eller senare gäller således de nya reglerna. 16.2Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Nedanstående ändringar är föranledda av den ändring i 5 kap. 11 § tullagen som innebär att mervärdesskatt vid import endast i vissa fall ska tas ut enligt tullagen. Under förutsättning att deklaranten, eller om denne är ett ombud dennes huvudman, är registrerad till mervärdesskatt i ska sådan skatt i stället tas ut enligt SFL. I de fallen blir således beskattningsmyndighet för mer- värdesskatt vid import i stället för . (Se kommentaren till 5 kap. 11 § tullagen.) Ändringarna föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Paragrafen reglerar vem som är skattskyldig för mervärdesskatt. Skattskyldigheten för mervärdesskatt vid import bestäms genom att en hänvisning görs till den ordning som gäller för tull och innebär i huvudsak att samma person som är skyldig att betala tull för en import också är skattskyldig för mervärdesskatt avseende densamma. Enligt den ordning som gäller för tull kan fler än en person vara gäldenär för en och samma tullskuld, och i sådant fall svarar de solidariskt för denna skuld (artikel 213 i tullkodex). Paragrafen ändras på så sätt att när är beskattnings- myndighet så begränsas skattskyldigheten till att endast avse en skattskyldig. Ändringen innebär att ombud kan bli skattskyldiga för mervärdesskatten vid import som redovisas för annans räkning när sådan skatt redovisas i skattedeklaration. I de fallen ska i stället den för vars räkning ombudet handlar, dvs. uppdragsgivaren, vara skattskyldig. I paragrafen införs två nya punkter: d och e samt hänvisningar till dessa i punkterna a–c. I punkterna a–c anges vem som i tre olika fall är skattskyldig för mervärdesskatt vid import. Ändringen innebär att dessa tre punkter endast gäller om inte annat följer av punkterna d eller e. Av punkterna d och e framgår att om den som är skattskyldig enligt a–c är ett ombud och är beskatt- ningsmyndighet så ska i stället den för vars räkning ombudet handlar vara skattskyldig. I stället för ombudet blir således uppdragsgivaren skattskyldig. I de fallen är beskattningsmyndighet gäller dock fortfarande punkterna a–c. Paragrafen reglerar vad som utgör beskattningsunderlaget vid import. Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Ändringen, som utgörs av ett tillägg i första stycket första meningen, förtydligar att det är det är som fastställer varans värde för tulländamål. Den som vill begära omprövning eller överklaga ett av fastställt tullvärde ska därför även fortsättningsvis vända sig till , dvs. överklagandet eller omprövningen ska göras enligt det förfarande som gäller för tull. Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning och avsnitt 4.6. I paragrafens andra stycke regleras det fallet att skattskyldighet vid import uppkommer som skattskyldighet uppkommer på grund av att en vara upphör att vara placerad enligt 1 §, dvs. upphör att vara placerad i vissa lager. Ändringen innebär att ett nytt tredje stycke införs där det stadgas att skatt som ska tas ut enligt första stycket i vissa fall ska jämställas med skatt som tas ut med anledning av import. Den situation som avses är den som beskrivs i andra stycket, dvs. att det uppkommer skattskyldighet för import. Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Ett av syftena med ändringen i tullagen är att utgå- ende och ingående mervärdesskatt vid import, i likhet med vad som gäller för unionsinterna förvärv, ska redovisas i . Se även avsnitt 4.3. I förevarande paragraf regleras för vilken redovisningsperiod utgående skatt som huvudregel ska redovisas. Innan ovan nämnda ändring av tullagen redovisades utgående mervärdesskatt i den ordning som gäller för tull. (Att tullagen gäller för skatt som ska betalas till framgår bl.a. av 22 kap 1 § andra stycket ML.) ML i dess nuvarande lydelse innehåller därför inte någon regel om när utgående skatt vid import ska redovisas. Paragrafen kompletteras därför med en ny fjärde punkt i vilken föreskrivs att utgående skatt ska redovisas för den period under vilken har utfärdat tullräkning eller tullkvitto för importen. Därigenom kommer den utgående skatten att redovisas i som motsvarande ingående skatt ska dras av enligt 23 § (se kommentaren till 23 §). Ändringen innebär också att redovisningsskyldigheten inträder när tullräkning eller tullkvitto ställts ut i stället för när sådana tagits emot. Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Se även avsnitt 4.4. Paragrafen reglerar redovisningsskyldigheten för utgående skatt vid konkurs. I dess nuvarande lydelse omfattas endast utgående skatt hänförlig till omsättning eller förvärv. Ändringen innebär att upp- räkningen i första stycket kompletteras med utgående skatt hänförlig till import. Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Se även avsnitt 4.3. Förevarande paragraf reglerar i vilken redovisningsperiod ingående skatt som huvudregel ska dras av. Utgående mervärdesskatt vid import betalades innan ändringen i tullagen till , antingen direkt varpå tullkvitto erhölls eller på kredit. I det senare fallet utfärdar en tullräkning av vilken framgår hur mycket skatt som ska betalas. Den utgående skatten är även att anse som ingående skatt och får dras av i enlighet med 8 kap. 2–3 §§. Paragrafen i dess nuvarande lydelse reglerar tidpunkten för avdrag för mervärdesskatt vid import som upptagits i tullkvitto medan avdrag för skatt som upptagits i tullräkning regleras i 23 §. Ändringen innebär att tidpunkten för avdrag för mervärdesskatt vid import inte längre kommer att regleras i denna paragraf. Detta kommer i stället att regleras i 23 § (se kommentaren till den paragrafen). Ändringen föranleds av en ändring i 5 kap. 11 § tullagen, se ovan under inledning. Se även avsnitt 4.3. regleras tidpunkten för avdrag för ingående skatt vid import i två paragrafer, 16 § och förevarande paragraf, beroende på om tull- kvitto eller tullräkning utfärdats. Ändringen av förevarande paragraf och av 16 § innebär att samma regel om tidpunkten för avdrag kommer att gälla oavsett om tullräkning eller tullkvitto ställts ut (se även kommentaren till 16 §). Genom hänvisningen i första stycket till 6 § kommer den ingå- ende skatten vid import som huvudregel att redovisas i samma redovisningsperiod som motsvarande utgående skatt. Materiellt innebär det att ingående skatt som hänför sig till import ska dras av för den redovisningsperiod under vilken ställt ut tullräkningen eller tullkvittot. I andra stycket regleras det fall att motsvarande utgående skatt inte ska redovisas till . Det kan t.ex. inträffa att en importör registreras till mervärdesskatt först efter att fattat ett tulltaxeringsbeslut avseende en viss import, men att mot- svarande avdrag ändå ska redovisas i skattedeklaration. I det fallet blir andra stycket tillämpligt. Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla beträffande mervärdesskatt vid import för vilken skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Se ovan kommentaren till ikraftträdande och övergångsbestämmelserna beträffande tullagen. Särskilt yttrande av experten , (utredningen) har haft i uppdrag att analysera och utvärdera en redovisning av mervärdeskatt vid import (import- moms) i skattedeklarationen i stället för i tulldeklarationen. En bakomliggande anledning till uppdraget har varit den hemställan från Svensk Näringsliv och AB som påtalar den negativa likviditets- effekt som uppstår när importerande företag betalar mervärdesskatt till och sedan redovisar avdraget för densamma till . Jag instämmer i utredningens slutsats att den påtalade likviditets- påverkan försvinner om importmomsen redovisas i skattedeklara- tionen. Jag instämmer även i utredningens bedömning att förlusten av denna arbetsuppgift inte får någon direkt inverkan på organisation. Jag delar dock inte utredningens bedömning att förslaget att importmoms ska redovisas till är en effektiv åtgärd. I stället förespråkar jag förslaget att tidigarelägga utfärdandet av tullräkningar kombinerat med en ökad samverkan mellan . Detta skulle minska likviditetspåverkan, men inte öka de administrativa kostnaderna. Enligt utredningsdirektivet ska det bl.a. säkerställas att den föreslagna förändringen innebär en förenklad hantering och därmed en minskad administrativ börda för företagen. I denna del av upp- draget brister utredningen, enligt min uppfattning, i sin analys av om detta mål verkligen uppnås. Förslaget framstår som attraktivt ur en finansiell synpunkt, men det finns aspekter som gör att jag inte är övertygad om att det ger de vinster som påstås. I synnerhet gäller det risken för en ökad administrativ börda för små och medelstora företag samt för vissa ombud, såsom Posten och expressföretagen. Det finns även frågor kring företagens incitament att deklarera rätt, risk för skatteundan- draganden, risk för tvetydig information samt effektivitetsvinster av nödvändiga investeringar för myndigheterna och små och medelstora företag. För det fall att utredningens förslag skulle genomföras delar jag inte utredningens uppfattning om när författningsändringarna ska träda i kraft. Jag ser en ökad risk för kvalitetsbrist i skatteuppbörden ifall ändringen genomförs för snabbt. En minskad administrativ börda för företagen är central för utred- ningen. Som jag ser det har utredningen inte kommit till en tillräckligt säker slutsats om att förslaget innebär att en sådan minskning uppnås. Skillnaden vad gäller förslagets effekter på stora företag jämfört med effekterna på mikro-, små- och medelstora företag är viktig att beakta. Av drygt 44 000 importerande företag betalar ca 3 800 företag och ca 34 000 företag (varav ca 33 000 utgör mikro-, små- och medelstora företag) i importmoms . Utredningen har beräknat att stora företag har en genomsnittlig räntekostnad för att ligga ute med importmoms på och att genomsnittet för alla 44 000 importerande företag är . Företag med högt importvärde är uppenbart de som i absoluta tal gör en stor likviditets- vinst. För resterande 34 000 företag är räntekostnaden däremot relativt sett låg. För de ca 22 000 mikroföretag som importerar är räntekostnaden uppskattningsvis per år.1 Jag är inte övertygad om att likviditetsvinsterna är större än de ökade administrativa kostnaderna, som kan följa om förslaget genomförs, för de 34 000 företag med relativt liten import, vilka huvudsakligen är mikro-, små- och medelstora företag. arbetar i varuflödet med syftet att underlätta för det legala och förhindra det illegala flödet. Myndigheten ansvarar för att varor som förs in till EU:s territorium hanteras på rätt sätt utifrån aspekter som skydd för hälsa och miljö, säkerhet och beskattning, varav importmoms är en del. fullgör ett importerande företag 1 Beräknat på att företag med månadsredovisning ligger ute med importmoms och företag med årsredovisning av moms ligger ute med importmoms i snitt . uppgiftslämningen utifrån alla dessa aspekter i en och samma tull- deklaration till en och samma myndighet, . Utredningens perspektiv har fokuserats på importmomsen. Den naturliga utgångspunkten och mitt perspektiv är i stället hela varu- flödet från exporten i tredje land till fullgjord import i . kommer om utredningens förslag genomförs att, på samma sätt som , behöva ha kunskap om förfarande- reglerna för tull och förfarandereglerna för mervärdesskatt. Full- görandet av deklarationsskyldigheten kommer dock att behöva göras i två steg hos olika myndigheter. I fall utredningens förslag skulle genomföras måste varans pris och fraktkostnader m.m. först redovisas till som meddelar ett tulltaxeringsbeslut. Därefter måste företaget beräkna importmomsen. Denna beräkning grundar sig på tulltaxeringsbeslutet, men i många fall behöver vissa fraktkostnader inom EU beaktas. Detta ska sedan deklareras till . De fraktkostnader som ska redovisas är ofta upptagna på samma fraktfaktura. Kostnaderna ska således delas upp och redovisas till två myndigheter givet reglerna om beskattningsunderlag i mervärdesskattelagen. Detta kräver en ökad administrativ hantering. En felaktig fördelning kan ge negativa konsekvenser för både tullvärde, tull och mervärdesskatt. Härtill bör också nämnas att utredningens förslag medför ett ökat uppgiftslämnade i tulldeklarationen. För vissa aktörer, t.ex. de ombud som ofta förekommer i bl.a. internet-handel kommer kraven på förändringar sannolikt att bli relativt betydande. Volymerna av deklarationer för varor som sänds via Posten och expressföretag kommer att öka och dessutom kommer dessa ombud att behöva lämna fler uppgifter i varje enskild deklaration. Dessa ombud före- träder en majoritet av de privatpersoner som importerar. Utred- ningens förslag kommer därför inte att medföra någon vinst alls för en stor del av Posten och expressföretagens kunder som dessa ombud får ökade administrativa kostnader, vilket i förläng- ningen innebär kostnader för deras kunder. Både ökningen av uppgifter som ska lämnas och uppdelningen av uppgiftslämnandet kommer att medföra investeringskostnader för importerande företag. Utredningen anger att någon minskning i kostnaderna av ett ändrat uppgiftslämnande inte kunnat beräknas och av samma skäl är det svårt att beräkna vad ett ökat uppgiftslämnande till två myn- digheter istället för till en myndighet skulle kosta. Detta gör att det inte går att bedöma hur kostnader för ökad administration ställer sig i förhållande till den förhållandevis låga likviditetsvinst som de 34 000 företag med relativt liten import skulle göra. Även om risken för periodiseringsfel minskar för de företag som använder sig av ombud anser jag att utredningens antaganden om att den administrativa bördan minskar är felaktig. Utredningen har beskrivit hur skattefelet beräknats av och . Även om det sannolikt finns osäkerhetsfaktorer i dessa beräkningar från myndigheterna, så uppbär av utdebiterade tullar, skatter och andra avgifter varav utgör mervärdesskatt.2 säkras således uppbörden på ett utmärkt sätt. Utredningen har gjort en översiktlig internationell jämförelse. Den är dock behäftad med ett relativt stort mått av osäkerhet och omfattar t.ex. inte uppgifter från . Där var tidigare uppbörden av tull respektive mervärdesskatt delad på skilda myndig- heter, men tillbaka är hanteringen återigen samlad hos en och samma myndighet. Enligt uppgift från Her Majestys Revenue and Customs till var ett av skälen till återgången att det uppstod utrymme för mervärdesskattebedrägerier.3 Det hade, enligt min mening, varit önskvärt att få en bild av vilka erfarenheter som vunnits i även om det är oklart om dessa hade varit relevanta för dagens svenska förhållanden. I finns också exempel på skatteundandraganden och bedrägerier i samband med import. Utredningen har dock kommit fram till att man delar bedömning att förslaget inte torde leda till en ökning av detta. Jag delar visserligen den upp- fattningen, men anser ändå att det hade varit värdefullt för utred- ningen att ta del av de brittiska erfarenheterna. Utöver uppsåtliga fel uppkommer även fel till följd av slarv och bristfälliga deklarationer. Såsom utredningen fastslår har tulltillägget en preventiv verkan på dessa fel. Utredningen argumenterar också för att nivån på tulltillägget inte ska förändras för att inte riskera att kvalitén på tulldeklarationerna försämras. En följd av förslaget blir dock att inte kommer att ha någon administrativ sanktion att påföra för fel som uppkommer i den stora mängden importer där den enda avgiften är importmoms. 2Tullverkets Årsredovisning 2011 sidorna 20 och 54. 3Minnesanteckning från mötet , diarienr: STY 2012-228. har emellertid möjlighet att påföra skattetillägg, men enligt min uppfattning är koppling mellan skattetillägget och fel i tulldeklarationen svagare än kopplingen mellan tulltillägg och fel i tulldeklarationen. Skattetillägg påförs också med en lägre procentsats. Även om jag, i likhet med utredningen, finner det synnerligen viktigt att tulltillägget kvarstår oavsett hur importmomsen hanteras, anser jag att incitamentet för att göra rätt i tulldeklarationen försvagas för det fall att utredningens förslag införs. En delad hanteringen av importmoms mellan två myndigheter, en för mervärdesskatteregistrerade och en för övriga, ger upphov till frågor om ansvar för informationsgivning och om överförande av information. Jag anser att utredningen belyser dessa frågor på ett bra sätt och om förslaget genomförs är det givetvis nödvändigt med en nära sam- verkan och effektiva informationskanaler såväl mellan myndigheterna som till företag och privatpersoner. Det torde dock inte kunna undvikas att det finns risk för att det uppstår otydligheter i informationsgivningen när den sker från två håll. Det kan även noteras att informationsöverföringen mellan myndigheterna ökar och framförallt flödet från till av uppgifter som även berör privatpersoner och därmed också integritets- aspekter. Jag anser att det skulle vara mer kostnadseffektivt att genomföra något av de förslag på att utfärda tullräkningar tidigare som presen- terats i utredningen, närmast förslaget om att skicka ut tullräkningarna . Detta ska i så fall kombineras med en ökad samverkan mellan . Med en sådan lösning skulle likviditetspåfrestningen för import- erande företag minska som det skulle säkerställas att den administrativa kostnaden för dessa förblir oförändrad. Ombuden skulle inte drabbas av ökade krav och det skulle bli en mindre kostsam förändring för myndigheterna. Tidpunkten för genomförande av förändring Genomförandet av förslaget om att importmoms ska redovisas i skattedeklarationen bör inte ske före . Import- momsen har redovisats i tulldeklarationen och är väl integrerad i berörda företags och myndigheters system och arbetssätt. Av utredningen framgår att förändringar krävs hos både och samt hos näringslivet. Med beaktande av de förändringar som krävs i data- system, TDS, och sannolikt även hos de företag som anpassat sina system till TDS anser jag att införandet bör ske tidigast . Skälet till detta är att en kort genomförandeperiod mellan beslut och införande medför en högre risk för kvalitetsbrister i omställningen. Detta kan initialt leda till sämre kontroller och ett ökat skattefel. De importerande företagens intresse av ett snabbt genom- förande kan knappast vara så stort att ett avkall på kvaliteten i införandefasen bör göras. Särskilt yttrande av experterna , och , Vi välkomnar förslaget att redovisning och betalning av mervärdes- skatt avseende momsregistrerade importörer flyttas från till . Förslaget kommer bl.a. att innebära en viktig likviditets- förbättring för näringslivet, en förenkling och förbättring av förfarandet och att attraktionskraft som etableringsland förbättras. Däremot anser vi att utredningens finansieringsförslag inte bör genomföras. Vi instämmer givetvis i grundkravet om balans i de offentliga finanserna, men detta bör upprätthållas genom en mer återhållsam utgiftspolitik snarare än genom skattehöjningar. Vidare delar vi inte utredningens bedömning vad gäller tulltillägget. Om utredningens förslag införs så medför det att redovisningen flyttas över till skattedeklarationen och att de förfaranderegler som tillämpas av blir tillämpliga. Bestämmelserna om tull- tillägg som regleras i tullagen kommer då inte att vara tillämpliga. Om däremot utredningens förslag att överföra momsbeskattningen vid import till inte genomförs, gör utredningen bedömningen att tulltillägget inte bör ändras. Vi delar inte denna bedömning och vi vill påtala följande.