sou · H1B382 · 2013-12-17 00:00:00 — ska lämna kommuner och landsting uppgift om den beräknade sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsten som avses i 1 § första stycket. ska i fråga om ska i fråga om redovisning och uppgifter mot- redovisning och uppgifter mot- svarande dem som anges i första svarande dem som anges i första och andra styckena till Svenska och andra styckena till Svenska (1999:291) om avgift till regi- (1999:291) om avgift till regi- strerat trossamfund har beviljats strerat trossamfund har beviljats statlig hjälp med att ta in avgift- statlig hjälp med att ta in avgift- svarande redovisning och upp- svarande redovisning enligt första gifter i fråga om begravnings- stycket i fråga om begravnings- (1990:1144) till den församling, (1990:1144) till den församling, kyrkliga samfällighet eller kom- kyrkliga samfällighet eller kom- mun som är huvudman för mun som är huvudman för 4Lagen omtryckt 1973:437. Senaste lydelse av lagens rubrik 1977:191. 5Senaste lydelse 2013:377. Bestämmelsen träder i kraft . om begravningsavgift ska upp- gifter som anges i andra stycket av en församling eller kyrklig dock lämnas till Kammarkollegiet och avse den beräknade samman- som anges i andra stycket lämnas till Kammarkollegiet och avse den inkomsten i samtliga huvudmäns samtliga huvudmäns förvaltningsområden. ska till kommuner lämna motsvarande redovisning som anges i första stycket i fråga om fastighetsavgiftsmedel. Senast ska till kommuner också lämna uppgift om de sammanlagda fastighetsavgifterna i kommunen enligt senaste beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Ett registrerat trossamfund som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund är berättigat att under visst år (avgiftsåret) av staten uppbära avgift som avses i den lagen med belopp som motsvarar vad som skulle utgå på grundval av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsterna för de avgiftsskyldiga i trossamfundet enligt beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) som fattades året före avgiftsåret, beräknat efter den eller de avgiftssatser som har bestämts för andra året före avgiftsåret. Trossamfund som avses i första stycket är berättigat att under ett visst år av staten såsom förskott uppbära ett belopp som motsvarar produkten av den eller de avgiftssatser som har beslutats för året och de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomster, som enligt beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § skatteförfarandelagen som fattades det föregående året i fråga om inkomstskatt, har påförts de avgiftsskyldiga. Förskottet avräknas mot de avgifter, som trossamfundet har rätt att uppbära av staten på grundval av besluten om slutlig skatt efter det, då förskottet enligt bestämmelserna i nästföljande stycke utanordnas. Belopp, som vid ingången av utgör trossamfundets fordran hos staten enligt denna paragraf ska under samma 6 Senaste lydelse 2013:377. Bestämmelsen träder i kraft . år utanordna till trossamfundet med en tolftedel den tredje vardagen räknat från den 17 , varvid vardag som enligt 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid jämställs med allmän helgdag inte ska medräknas. Är trossamfundets fordran inte uträknad vid utbetalningstillfällena i månaderna , ska utbetalas samma belopp som har utbetalats det föregående året. När särskilda skäl föranleder det får dock förordna att utbetalning ska ske med annat belopp. Om något av de belopp som utbetalades i månaderna inte motsvarar en tolftedel av trossamfundets fordran, ska den jämkning som föranleds härav ske i fråga om det belopp, som utbetalas . Vad som har sagts om avgift Vad som har sagts om avgift till registrerat trossamfund tilläm- till registrerat trossamfund tilläm- pas på motsvarande sätt i fråga pas på motsvarande sätt i fråga begravningslagen (1990:1144). begravningslagen (1990:1144). Det som sägs om trossamfund Det som sägs om trossamfund ska dock i stället gälla den för- ska dock i stället gälla den för- samling eller kyrkliga samfällighet samling, kyrkliga samfällighet eller som är huvudman för begrav- kommun som är huvudman för man är berättigad att uppbära huvudman är berättigad att upp- den del av de totala avgifts- bära den del av de totala avgifts- intäkterna som motsvarar huvud- intäkterna som motsvarar huvud- mannens andel av de totala kost- mannens andel av de totala kost- samheten enligt de uppgifter om samheten enligt de uppgifter om lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) Härigenom föreskrivs i fråga om begravningslagen (1990:1144) dels att 1 kap. 1 § och 5 kap. 6 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas ett nytt kapitel, 5 a kap., av följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fem nya paragrafer, 5 a kap. 1–5 §§, av följande lydelse. I denna lag avses med –begravningsverksamhet: de olika åtgärder som har direkt samband med förvaltningen av allmänna begravningsplatser, –församling: församling eller kyrklig samfällighet inom , –huvudman: församling inom eller kommun som ska anordna och hålla allmänna begravningsplatser för dem som är folkbokförda inom ett visst geografiskt avgränsat förvaltningsområde, –begravningsplatser: områden eller utrymmen som är behörigen anordnade för förvaring av avlidnas stoft eller aska och som har tagits i anspråk för detta ändamål, främst kyrkogårdar eller andra gravområden, minneslundar, kolumbarier eller urnmurar, –allmänna begravningsplatser: sådana begravningsplatser som är anordnade av församlingar, av kommuner eller annars av det allmänna, –enskilda begravningsplatser: andra begravningsplatser än allmänna, –gravrätt: den rätt som uppkommer när en bestämd gravplats på en allmän begravningsplats upplåts av den som förvaltar begravningsplatsen till någon för gravsättning, –kremering: förbränning av stoftet efter en avliden person, –gravsättning: placering av stoft eller aska inom en bestämd gravplats eller inom ett gemensamt gravområde utan bestämda 7 Senaste lydelse 2012:133. gravplatser eller utströende av aska i minneslund eller på någon annan plats än begravningsplats, – andra begravningsmetoder: andra sätt att ta hand om stoftet efter en avliden person än de som regleras i denna lag, – gravanordningar: gravvårdar och andra gravöverbyggnader, stenramar, staket eller andra liknande anordningar på en gravplats. Sådana delar av stoftet som inte har förbränts vid kremeringen skall tillföras askurnan. Om det inte kan ske, skall innehavaren av krematoriet låta förstöra delarna eller gravsätta dem inom en allmän begravningsplats. Sådana delar av stoftet som inte har förbränts vid kremeringen ska tillföras askurnan. Metall som inte förbränts vid kremeringen ska skiljas från askan efter stoftet och återvinnas. Sedan askan tillförts askurnan, får utsortering inte ske. Ersättningen från återvinningen ska tillföras Allmänna arvsfonden. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om askberedning och återvinning. 5 a kap. Andra begravningsmetoder Regeringen får föreskriva att andra begravningsmetoder får tillåtas. En ansökan om tillåtlighet till andra begravningsmetoder ges in till . Tillåtlighet får sökas av den som innehar en allmän begravningsplats, en församling eller den vars ansökan biträds av minst en av dessa. 8 Senaste lydelse 1999:306. Tillåtlighet får föreskrivas om metoden innebär en värdig behandling av avlidna och är lämplig ur miljömässiga och ekonomiska hänseenden. Om patent beviljats för metoden, ska sökanden styrka sin rätt att använda den. Sökanden ska betala en ansökningsavgift. Anläggning för andra begravningsmetoder får anordnas och hållas bara av den som innehar en allmän begravningsplats eller av en församling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om metoden, ansökan och avgifter. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2013:379) om ändring i begravningslagen (1990:1144) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 och 14 §§ begravningslagen (1990:1144) ska ha följande lydelse. Regeringen eller den myndig- Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer het som regeringen bestämmer får på grundval av huvudmännens får på grundval av huvudmännens I de fall en kommun är huvudman fastställer kommunen grundas på en särredovisning av dock alltid avgiftssatsen. verksamhetens intäkter och kost- satsen ska grundas på en sär- intäkter och kostnader. Avgiften ska bestämmas på grundval av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsterna för de avgiftsskyldiga på det sätt som anges i lagen (1965:256) med särskilda bestämmelser om kommuns eller annan menighets utdebitering av skatt, m.m. I den lagen finns också bestämmelser om beräkning och utbetalning av begravningsavgiften till huvudmännen. underrätta regeringen eller den samheten ska på medium för auto- myndighet som regeringen be- stämmer om respektive huvud- regeringen, eller den myndighet mans beräknade kostnader för som regeringen bestämmer, om Sedan regeringen, eller den myn- kostnader för det följande beskatt- 9Senaste lydelse 2013:379. Ändringen innebär att första stycket, andra meningen upphävs. 10Senaste lydelse 2013:379. Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket upphävs. dighet som regeringen bestämmer, har fastställt avgiftssatsen ska regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, på samma sätt underrätta om den avgiftssats som ska gälla för det följande beskattningsåret och respektive huvudmans andel av de totala kostnaderna. ska till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lämna de ytterligare uppgifter som behövs för att fastställa en avgiftssats. Sedan regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, har fastställt avgiftssatsen ska regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, på samma sätt underrätta om den avgiftssats som ska gälla för det följande beskattningsåret och respektive huvudmans andel av de totala kostnaderna. och andra huvudmän för begravningsverksamheten ska till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lämna de ytterligare uppgifter som behövs för att fastställa en avgiftssats. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om när och hur uppgifterna ska lämnas. Bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter när kommun är huvudman finns i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. lag om ändring i lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden ska ha följande lydelse. av egendom som tillfallit fonden av egendom som tillfallit fonden genom arv, gåva, testamente eller ringsavtal, enligt 32 kap. 14 § aktie- bolagslagen (2005:551) eller genom begravningslagen (1990:1144), – domstolsbeslut, eller – enligt 32 kap. bolagslagen (2005:551). Vad som sägs om egendom som har tillfallit fonden genom arv gäller också egendom som har tillfallit fonden enligt 1 kap. 11 § lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo. Denna lag träder i kraft . i begravningsförordningen (1990:1147) Härigenom föreskrivs att det i begravningsförordningen (1990:1147) ska införas nio nya paragrafer, 9 a–9 c §§ och 45 a– 45 f §§ samt närmast före 9 a § och 45 a § rubriker av följande lydelse. Återvinning av metall som inte förbränts vid kremering Metall ska maskinellt sorteras ut och skiljas från askan. Om det behövs, får beredning av askan ske. Varje huvudman för begravningsverksamheten upphandlar inom sitt förvaltningsområde tjänsten att återvinna metall som inte förbränts vid kremering. Krematorierna ska särredovisa ersättningen från återvinningen och utan dröjsmål överföra den till Allmänna arvsfonden. Ansökan enligt 5 a kap. 1 § begravningslagen (1990:1144) ska innehålla –en beskrivning av metoden, –dokumenterade och kvalitetssäkrade tester som visar att metoden fungerar som det redovisats i ansökan och –de övriga uppgifter som behövs för att bedöma om kraven i 5 a kap. 2 § första stycket begravningslagen är uppfyllda. För att bedöma de etiska aspekterna av metoden, ska inhämta yttranden från , andra trossamfund än , livsåskådningsorganisationer, organisationer som företräder begravningsentreprenörerna, och . Om det behövs en särskild utredning för att bedöma de miljömässiga konsekvenserna av metoden, får förordna en eller flera sakkunniga att avge utlåtande. Kostnaden för de sakkunniga betalas av sökanden. När berett ärendet ska den med eget yttrande överlämna frågan till regeringens avgörande. yttrande ska innehålla ett motiverat förslag till avgörande. Om det behövs, ska yttrande innehålla författningsförslag. yttrande ska innehålla underlag för ändring av miljöprövningsförordningen (2013:251) med förslag till verksamhetsbeskrivning, verksamhetskod och prövningsnivå A, B eller C som bör gälla för en anläggning för andra begravningsmetoder. får meddela de förskrifter som behövs för verkställighet av 5 a kap. begravningslagen (1990:1144) och denna förordning. Bestämmelserna om ansökningsavgifter i 9–14 §§ avgiftsförordningen (1992:191) är tillämpliga vid förfarandet. För ansökan tillämpas avgiftsklass 10. Denna förordning träder i kraft . Huvudmännen för begravningsverksamheten ska underrätta Kammarkollegiet om respektive huvudmans kostnadsberäkningar avseende begravningsverksamheten för det följande beskattningsåret. Om huvudmannen är en församling eller kyrklig samfällighet som inte beslutat om sin budget, ska i stället underrätta Kammarkollegiet om den kostnadsberäkning som framgår av upprättat förslag till budget. I sådana fall ska underrätta Kammarkollegiet om den fastlagda kostnadsberäkningen, om denna avviker från den som framgår av förslaget till budget.Kammarkollegiet ska underrätta och huvudmännen för begravningsverksamheten om den avgiftssats för begravningsavgiften som ska gälla för det följande beskattningsåret och respektive förordning om ändring i förordningen (2013:807) om ändring i förordningen (1999:729) om begravningsavgift Härigenom föreskrivs att 3 och 4 §§ förordningen (1999:729) om begravningsavgift ska ha följande lydelse. underrätta Kammarkollegiet om respektive huvudmans kostnadsberäkningar avseende begravningsverksamheten under det följande beskattningsåret. Om en församling eller kyrklig samfällighet inte beslutat om sin budget, ska i stället underrätta Kammarkollegiet om den kostnadsberäkning som framgår av upprättat förslag till budget. I sådana fall ska underrätta Kammarkollegiet om den fastlagda kostnadsberäkningen, om denna avviker från den som framgår av förslaget till budget. Kammarkollegiet ska underrätta och om den avgiftssats för begravningsavgiften som ska gälla för det följande beskattningsåret och respektive huvudmans andel av 11 Senaste lydelse 2013:807. Bestämmelsen träder i kraft . de totala kostnaderna. huvudmans andel av de totala Kammarkollegiet lämna de ytter- verksamheten ska till Kammar- ligare uppgifter som behövs för att kollegiet lämna de ytterligare uppgifter som behövs för att föreskrifter om hur uppgifterna kollegiet får meddela närmare ska lämnas till kollegiet. föreskrifter om hur uppgifterna ska lämnas till kollegiet. 12 Senaste lydelse 2013:807. Bestämmelsen träder i kraft . förordning om ändring i offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) Härigenom föreskrivs att det i bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) ska införas en ny punkt, 138, av följande lydelse. 138. utredning i frågor som rör ärenden om tillåtlighet till andra begravningsmetoder enligt 5 a kap. begravningslagen (1990:1144) förordning om ändring i förordningen (2012:358) om behörig länsstyrelse i begravningsärenden Härigenom föreskrivs att det i förordningen (2012:358) om behörig länsstyrelse i begravningsärenden ska införas en ny paragraf, 1 a §, av följande lydelse. Frågor om tillåtlighet till andra begravningsmetoder enligt 5 a kap. handläggs av i Västra Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete 2.1.1Återvinning av metaller efter kremering Vårt uppdrag är till en början att analysera behovet av ändrad lagstiftning i syfte att uppnå en miljömässig hantering av metaller efter kremering. Vid bedömningen ska intresset att återvinna metaller som inte förbränts vid kremering ställas mot främst etiska hänsyn. En värdig behandling av avlidna ska kunna säkerställas. Direktiven innehåller även att ekonomiska värden ska ingå i bedömningen. Våra överväganden redovisar vi i kap. 3. 2.1.2Prövning av nya begravningsmetoder I uppdraget ingår vidare att vi ska analysera och redovisa hur ett ansökningsförfarande och en prövning av tillstånd till nya begravningsmetoder skulle kunna regleras. Vi ska inte analysera någon särskild begravningsmetod. I stället ska vi lämna förslag på hur en ansökan om tillstånd till andra begravningsmetoder generellt kan prövas. Direktiven ger att utredningen ska fästa särskild vikt vid att ett sådant ansöknings- och prövningsförfarande framstår som lämpligt utifrån etiska, miljömässiga och ekonomiska aspekter. Till detta kommer att utredningen ska bedöma om den anläggning som ska användas för den nya begravningsmetoden ska prövas enligt . Vi redovisar våra överväganden i kap. 4. Utredningens uppdrag och arbete Uppdraget rymmer slutligen frågan hur även avgifterna för begravningsverksamheten i och kommuner kan inlemmas i systemet med en enhetlig begravningsavgiftssats. Om något av förslagen påverkar det kommunala självstyret, ska dess konsekvenser och de särskilda avvägningar som föranlett förslagen särskilt redovisas. Vi behandlar frågorna i denna del i kap. 5. Utredningsarbetet påbörjades och har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden. Utredningen har sammanträtt vid sammanlagt fem tillfällen. Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakt med experterna. I direktiven framhålls att utredningen ska samråda med berörda myndigheter och organisationer. Samrådet har till övervägande del skett genom att de närmast berörda myndigheterna och organisationerna funnits representerade i expertgruppen. Så har , , och deltagit med experter i utredningen. På detta sätt har kunskaper, erfarenheter och synpunkter under arbetets gång inhämtats som underlag för utredningens analyser och överväganden. Utredningen har också samrått med länsstyrelserna, , Havs- och vattenmyndigheten och kommun. Information om lagstiftning i andra nordiska länder har inhämtats genom kontakt med i respektive land. Den särskilde utredaren och sekreteraren har varit på studiebesök vid krematorium i . En av experterna har lämnat ett särskilt yttrande. 3Återvinning av metaller efter kremering 3.1.1Bestämmelsen i 5 kap. 6 § begravningslagen Svensk rätt tillåter inte återvinning av metall som inte förbränts vid kremering av en avliden person. Detta framgår av 5 kap. 6 § begravningslagen (1990:1144). Efter kremering finns det normalt i askan metallrester av olika slag, som tandguld, metallimplantat och kistbeslag. Enligt 5 kap. 6 § första stycket begravningslagen ska sådana delar av stoftet som inte har förbränts vid kremeringen tillföras askurnan. Emellertid kan vissa metallrester på grund av sitt omfång inte tillföras den (prop. 1990/91:10 s. 52). I dessa fall ska enligt andra stycket samma paragraf innehavaren av krematoriet låta förstöra delarna eller gravsätta dem inom en allmän begravningsplats. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att den i första hand syftar till att förhindra tillgrepp och handel av ädelmetaller (prop. s. 51 ff. och s. 97). I betänkandet Begravningslag (SOU 1987:16) föreslogs att sådana delar av kremationsaskan som inte lämpligen kan tillföras askurnan ska tas om hand av krematoriemyndigheten, kyrkorådet eller nämnd utsedd av kyrko- eller kommunfullmäktige. För varje krematorium skulle det finnas ett reglemente med föreskrifter om förfarandet med aska efter kremering (betänkandet s. 125 f.). I propositionen valdes emellertid en annan väg. Där framgår bl.a. följande. Från etiska synpunkter finns anledning att ifrågasätta lämpligheten av att krematoriemyndigheten tar hand om sådana delar som inte har förbränts vid kremeringen av stoftet. Det vore stötande om sådana metallrester som inte förbränts vid kremeringen skulle kunna avyttras t.ex. genom försäljning på den öppna marknaden. Återvinning av metaller efter kremering För att värna om pieteten och respekten för den avlidne ska därför även sådana delar som inte förbränts vid kremeringen tillföras askurnan eller, om detta inte går på grund av delarnas omfång, på något annat betryggande sätt gravsättas inom begravningsplatsen eller förstöras. Ett av bestämmelsens syften är alltså att av etiska skäl säkerställa att kvarvarande metalldelar inte blir föremål för metallmarknaden. Rekvisitet låta förstöra delarna i 5 kap. 6 § andra stycket begravningslagen kan därför inte tolkas så att metalldelarna skulle kunna återvinnas. Slutsatsen är att det krävs en ändring av 5 kap. 6 § begravningslagen för att det ska vara tillåtet att återvinna metallföremål som inte förbränts vid kremering. 3.1.2Lokala regler för begravningsverksamheten Huvudmän för begravningsverksamheten i är församlingar och kyrkliga samfälligheter, samt och kommuner. rekommenderar alla huvudmän att upprätta lokala arbetsinstruktioner och anta en rad etiska riktlinjer för begravning och gravsättning. och () har tillsammans utarbetat förslag till etiska regler för krematorieverksamheten och rekommenderar att dessa anpassas för lokala förhållanden för att antas av kyrkorådet. Riktlinjerna reviderades då även Föreningen (), Föreningen () och () deltog (2013, ). Av riktlinjerna, såvitt avser krematorieverksamheten, framgår bl.a. följande (s. 199 f.). Kremering och beredning av aska ska alltid ske på ett värdigt och pietetsfullt sätt. Beträffande personliga föremål såsom ringar, smycken och dylikt är det viktigt att dödsboet får information om att det i praktiken inte kan lämnas garantier för att metallen tillförs askurnan efter kremeringen. Sådana delar av stoftet som inte har förbränts vid kremeringen ska tillföras askurnan. Om det inte kan ske, ska innehavaren av krematoriet låta förstöra delarna eller gravsätta dem inom en allmän begravningsplats. Fram tills dess ska Återvinning av metaller efter kremering metalldelar som inte kan tillföras askurnan förvaras på krematoriet i ett låst utrymme. Inga metalldelar får under några omständigheter lämnas ut till anhöriga. Även och kommuners kyrkogårdsrespek- tive griftegårdsnämnder har beslutat om etiska riktlinjer för begravningsverksamheten där. Den praktiska hanteringen av metalldelar som inte förbränts vid kremeringen varierar bland de 63 krematorier, som finns i . Metalldelarna skiljs normalt maskinellt från askan genom en s.k. askberedare som finfördelar askan. En vanlig modell som brukas består av en trumma perforerad med hål och fungerar på följande sätt. En behållare med aska från krematorieugnen sätts in i askberedaren, varvid beredaren vänder upp så att askan faller in i trumman. Trumman börjar snurra, varefter en kula i trumman gör att askan faller sönder i mindre partiklar. När dessa partiklar är mindre än hålen i trumman, faller askan ned i urnan och metalldelar som är större än blir kvar i trumman. Dessa delar faller ur trumman när den vänder tillbaka och når en separat behållare eller bricka under trumman. Så är fallet gällande cirka 25–30 askberedare i landet. I en framtagen askberedare är det kedjor som finfördelar askan i stället för en kula, en s.k. kedjekvarn. Måttet om möjliggör att all aska kan tillföras urnan men innebär också att askan kan spridas efter tillstånd eller gravsättas i minneslund. Det förekommer vid vissa krematorier att mindre metalldelar sorteras ut manuellt och tillförs askurnan. Eftersom askberedaren sorterar bort föremål som är större än , är sortering en förutsättning för att efter askberedning skilja exempelvis rester från tandguld och smycken från askan.