sou · H1B34 · 2013-02-08 00:00:00 — Eftersom forskaren i en sådan situation inte längre skulle ha möjlig- het att kopiera hela boken för privat bruk anförde regeringen att kunde framställa ett exemplar av verket för forsknings- ändamål om forskaren behövde ett eget exemplar av boken eller i övrigt behövde tillgång till verket än vad som är möjligt med fjärrlån. 2004/05:110 s. 114 f.) Utlämning till lånesökande (16 § första stycket 2 URL) Lånesökande är den som begär att få ta del av material hos arkiv och bibliotek. Arkiv och bibliotek får enligt bestämmelsen framställa exemplar av skyddade verk för att tillgodose lånesökandes önske- mål om enskilda artiklar eller korta avsnitt eller om material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original. Kopiering får ske med val- fri teknik, men endast sådana exemplar som har framställts på papper med stöd av 16 § första stycket 2 URL får spridas till lånesökande. I den juridiska litteraturen har antagits att kravet på att avsnitten ska vara korta innebär att kopiering av tiotals sidor inte får ske med stöd av bestämmelsen (, Upphovsrättslagstiftningen, 2009, s. 141). Av tillämpningsförordningen framgick att vissa arkiv och biblio- tek hade rätt att fotokopiera material i samlingarna som på grund av att det var ömtåligt eller svårt att ersätta inte borde göras tillgäng- ligt för den lånesökande i original. Fler än två kopior för sådana ändamål fick dock framställas endast om det fanns synnerliga skäl (2 § andra stycket). Om det var ändamålsenligt och skedde för forsk- nings- eller studieändamål, fick enstaka artiklar i samlingsverk, tid- Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek ningar eller tidskrifter samt korta avsnitt i andra utgivna verk kopieras för att lämnas ut till den lånesökande i stället för de volymer eller häften där artiklarna ingick. Till varje lånesökande fick en kopia av varje artikel eller avsnitt lämnas ut (3 §). gällde att kopieringen endast fick ske genom repro- grafi, det vill säga främst fotokopiering. I ett senare lagstiftnings- ärende gjordes bestämmelsen teknikneutral, vilket gav bibliotek och arkiv rätt att framställa exemplar även i digital form för de ändamål som anges i bestämmelsen. Departementschefen lyfte fram två skäl för lagändringen. Det första hade att göra med det slitage som upp- kommer vid upprepad fotokopiering av t.ex. planscher och äldre tid- skrifter. Biblioteken och arkiven skulle därför få möjlighet att fram- ställa en digital kopia av ett ömtåligt verk och denna kopia skulle sedan kunna användas som förlaga till de papperskopior som lämna- des ut till allmänheten. ansågs det nämligen oklart om en digital kopia av ett verk som framställts för bevarandeändamål också fick användas som förlaga för fotokopiering för att lämnas ut till låne- sökande. Det andra skälet gällde reglerna för fjärrlån. Den tidigare begränsningen till reprografiskt förfarande hindrade att ett biblio- tek skickade material i digital form, t.ex. med e-post, till ett annat bibliotek för att där lämna ut det till en lånesökande. Att ett biblio- tek skickade material med t.ex. e-post till ett annat bibliotek ansågs normalt inte innebära att materialet i strid med upphovsmannens ensamrättigheter överfördes till allmänheten. 2004/05:110 s. 163 f.) Bestämmelsen i 16 § första stycket 2 URL behandlar den kopie- ring för utlämning till lånesökande som sker på arkivets eller biblio- tekets ansvar. Som framgår nedan (avsnitt 4.5.2) finns också en möj- lighet för bibliotek och arkiv att på begäran av en enskild lånesökande framställa kopior för hans eller hennes privata bruk inom ramen för vad 12 § URL medger. I den situationen är det beställaren som anses framställa kopian och alltså är den som är ansvarig för att kopie- ringen är tillåten. Användning i läsapparater (16 § första stycket 3 URL) Läsapparater används i arkiv och bibliotek bl.a. för läsning på ljus- skärm av mikrofilm och mikrofiche. Bestämmelsen ger arkiv och bibliotek rätt framställa exemplar av verk för användning i läsappara- ter. föreslog inte att inskränkningen i då- Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek varande 12 § URL även skulle omfatta kopiering för användning i läsapparater. Regeringen ansåg dock att det i speciella fall kunde medges att böcker filmades på band, avsedda att lånas ut till polio- skadade och andra handikappade för användning i läsapparater. Vid riksdagsbehandlingen förklarade första lagutskottet att man inte hade något att invända mot förslaget i den delen. 1960:17 s. 115 f, bet. 1960:1LU41 och 43, rskr. Enligt 7 § tillämpningsförordningen fick vissa bibliotek utan upp- hovsmannens samtycke genom upptagning på film, avsedd för läs- apparater, framställa exemplar av vissa utgivna verk för utlåning till den som på grund av funktionsnedsättning (vanförhet) var förhind- rad att ta del av verket genom exemplar som kommit ut i handeln. När bestämmelserna i stället togs in i 16 § URL behölls endast det kortare uttrycket för användning i läsapparater. Som nämnts var avsikten dock att innebörden av den nya bestämmelsen i princip skulle ge möjlighet att behålla föreskrifterna i tillämpningsförord- ningen och att den motsvarade dåvarande 12 § URL med tillämp- ningsföreskrifter. Bestämmelsen har därefter ändrats på så sätt att arkiven och biblioteken fått möjlighet att framställa exemplar även i digital form för de syften som anges i bestämmelsen. har i sitt delbetänkande Avtalad upp- hovsrätt (SOU 2010:24 s. 258) övervägt om det fanns skäl att ersätta begreppet läsapparater med terminaler eller något annat moder- nare begrepp. Utredningen ansåg dock att läsapparater hade en särskild innebörd och att detta begrepp inte utan vidare kunde ersättas med terminaler, som hade en vidare innebörd. Eftersom det inte gick att hitta något annat begrepp som motsvarade läsappa- rater har inte föreslagit någon förändring av lagen i detta hänseende. 4.2.3EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället Som framgått sätter direktivet den yttre ramen för vilka undantag och inskränkningar som får – men, i nu relevanta delar, inte måste – finnas i medlemsstaternas lagstiftning (avsnitt 3.3). När det gäller ensamrättigheter som regleras i direktivet får alltså medlemsstater- na inte ha några inskränkningar som går utöver artikel 5 i direkti- vet. I ingressen klargörs att direktivet inte påverkar bestämmelser i medlemsstaterna när det gäller förvaltning av rättigheter, t.ex. kollek- tiva avtalslicenser med utsträckt verkan (beaktandesats 18). Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek Om inskränkningen till förmån för andra bibliotek och arkiv än de som anges i 16 § tredje stycket URL fortfarande behövs ska ut- redningen överväga om inskränkningen kan begränsas till exemplar- framställning för bevarandeändamål och om tillståndskravet i så fall kan avskaffas. Utredningen ska då ta ställning till hur inskränkningen i övrigt bör avgränsas med beaktande av kraven i artikel 5.2.c i EG- direktivet om upphovsrätten i informationssamhället. Direktivet ger medlemsstaterna möjlighet att föreskriva undan- tag eller inskränkningar i rätten till exemplarframställning när det gäller vissa arkiv och bibliotek. Detta får dock endast gälla särskilda fall av mångfaldigande utan direkt eller indirekt ekonomisk eller kommersiell , av bibliotek, utbildningsanstalter eller museer som är tillgängliga för allmänheten eller av arkiv (artikel 5.2.c, jfr beaktandesats 40). Om medlemsstaterna får föreskriva undantag eller inskränkningar i rätten till exemplarframställning enligt bl.a. arti- kel 5.2 får de också begränsa spridningsrätten i den utsträckning som är motiverad med hänsyn till syftet med exemplarframställ- ningen (artikel 5.2.4). Enligt den s.k. trestegsregeln får de undantag och inskränkningar som en medlemsstat kan föreskriva med stöd av direktivet endast tillämpas i vissa särskilda fall som inte strider mot det normala ut- nyttjandet av verket och inte oskäligt inkräktar på rättsinnehava- rens legitima intressen (artikel 5.5, jfr beaktandesats 44). Regeringen ansåg i samband med genomförandet av direktivet att samtliga de institutioner som hade rätt att framställa exemplar enligt 16 § URL var sådana som också nämndes i artikel 5.2.c. Rege- ringen menade att de situationer där kopiering fick ske också rymdes inom begreppet särskilda fall i artikeln och att kopieringen inte var förenad med vare sig direkt eller indirekt . Bestämmel- sen i 16 § URL i dess dåvarande lydelse ansågs därför rymmas inom det utrymme direktivet gav för inskränkningar i rätten till exemplar- framställning (prop. 2004/05:110 s. 161 f). De ändringar som gjor- des i 16 § URL i samband med införlivandet av direktivet gick bl.a. ut på att begränsningen till viss teknik för kopiering enligt första stycket 2 och 3 togs bort. Ändringarna var inte direkt föranledda av direktivet. Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek Det fortsatta arbetet med frågorna på europeisk nivå Som redovisats har kommissionen presenterat en rapport om tillämp- ningen av direktivet, SEC (2007) 1556. I rapporten undersökte kommissionen hur bl.a. artikel 5 i direktivet hade införlivats av med- lemsstaterna och tillämpats av de nationella domstolarna. I rappor- ten (s. 5) uttalas bl.a. att alla medlemsstater hade infört bestämmel- ser i enlighet med artikel 5.2.c i direktivet, men att det fanns olika regler i medlemsstaterna när det gäller exempelvis hur många kopior som fick framställas för bevarandeändamål samt beträffande reglerna för byte av format på det kopierade materialet. Det betonas att artikel 5.2.c inte reglerar dessa frågor, men att frågorna kunde lösas genom nationell lagstiftning. Som nämnts har kommissionen även presenterat en grönbok om upphovsrätten i kunskapsekonomin, KOM (2008) 466 slutlig. Sedan kommissionen haft ett offentligt samråd om grönboken och medlemsstaterna kommit in med synpunkter redovisade kommis- sionen resultatet av samrådet – och möjliga åtgärder på de problem som identifierats – i ett meddelande, KOM (2009) 532 slutlig. Såväl grönboken som meddelandet behandlar frågor med anknytning till de förfoganden vid bibliotek och arkiv som uppdraget handlar om. I meddelandet (s. 4 f) uttalas bl.a. följande. Två huvudfrågor fastställdes: produktion av digitala kopior av material som ingår i bibliotekens samlingar och elektronisk spridning av dessa till användare. Enligt nuvarande lagstiftning åtnjuter bibliotek och arkiv inget generellt undantag så att de kan digitalisera hela sina samlingar (digitalisering i stor skala). Gällande undantag begränsar sig till specifik reproduktion för icke kommersiellt bruk. Digitalisering av bibliotekssamlingar kräver således ett förhandstillstånd från rättighetshavarna. Biblioteken hävdar att ett system med förhandstillstånd medför omfattande administrativt krångel (förläggare har ofta inte digitala rättigheter och kostnaderna för klarering av upphovsrätten är alltför höga). Ytterligare frågor uppstår om det digitaliserade materialet består av inte tidigare utgivna brev, pri- vata dagböcker och affärshandlingar. Bibliotek och arkiv understryker i detta sammanhang att de har en unik roll när det gäller att på lång sikt bevara och förvalta det kulturella arvet. Dessa intressenter påpekar att deras uppdrag går utöver vad förläggarna gör, eftersom de agerar i det allmänna intresset medan förläggarna är kommersiella produktionsföre- tag. Allmännyttiga inrättningar vill också göra sina samlingar tillgäng- liga i elektronisk form. Detta gäller framför allt verk som inte finns till- gängliga ute i handeln. Man anser att detta inte enbart bör begränsas till tillgång till fysiska lokaler. Digitaliseringsfrågan diskuterades ingå- ende – och ett visst första samförstånd uppnåddes – inom högnivåexpert- Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek gruppen för digitala bibliotek. Ett samförståndsavtal om vederbörliga efterforskningar undertecknades av kulturinstitutioner och rättighets- havare. Man har dock inte kommit fram till några bindande lösningar på ovanstående frågor. Förläggare och organisationer som förvaltar rättigheterna finner ingen anledning att utvidga de nuvarande undantagen avseende bevarande och tillhandahållande för bibliotek och arkiv. De förordar att man ska fort- sätta att tillämpa nuvarande licenssystem och licensavtal för digitalise- ring och ökad elektronisk tillgång till verk. De hävdar att en utvidgning av nuvarande undantag med möjlighet för bibliotek, arkiv och läroanstal- ter att tillhandahålla tjänster på elektronisk väg skulle undergräva rättighetshavares ställning, skapa illojal konkurrens för förläggare och avskräcka dem från att investera i nya företagsmodeller. Bibliotek bör fortsätta att tillhandahålla viktiga tjänster, men elektroniskt tillhanda- hållande av material ska inte innebära fri tillgång för användare eller rätten att utan betalning ta och använda skyddade verk. Ett skydd mot digitalt läckage är absolut nödvändigt om man vill säkerställa att biblio- tek begränsar undantagen till att enbart tillgängliggöra verk elektro- niskt i sina lokaler. Samrådet har visat att ett hållbart system med förhandstillstånd för olika slag av biblioteksinitiativ kräver enkla och kostnadseffektiva rättighets- klareringssystem som omfattar digitalisering och spridning via Internet. kommer kommissionen att fortsätta arbetet på EU-nivå för att kunna ta itu med upphovsrättsaspekterna inom ramen för den nya strategin för immateriella rättigheter. Man ska bland annat fastställa de rättsliga konsekvenserna av en digitalisering i stor skala och lägga fram eventuella lösningar avseende transaktionskostnaderna för klarering av upphovsrättigheter. Vidare bör man diskutera alla eventuella lösningar, däribland kollektiva licenser, som skulle kunna kompletteras med ett omfattande kollektivt licensieringssystem, varvid en rättighetsförvaltare ska representera utomstående rättighetsinnehavare som inte formellt är medlemmar av klareringssystemet, och på grundval av vederbörliga efterforskningar. På grundval av detta kommer kommissionen att ta ställ- ning till om det finns behov av ytterligare initiativ som ett led i den nya strategin, däribland eventuella lagstadgade undantag för sådana digitali- seringsinitiativ. Det ska slutligen nämnas att kommissionen pre- senterade en rekommendation om digitalisering av och tillgång via internet till kulturellt material och digitalt bevarande (2011/711/EU). I den rekommenderas medlemsstaterna bl.a. att införa explicita och tydliga bestämmelser i sin lagstiftning som tillåter att offentliga in- stitutioner mångfaldigar och migrerar digitalt kulturellt material för bevarandeändamål med iakttagande av unionens bestämmelser och annan internationell lagstiftning om upphovsrätt (punkt 9). Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek lemsstaterna bjuds vidare in att underrätta kommissionen efter det att rekommendationen offentliggjordes och därefter vart- annat år om åtgärder som vidtagits med anledning av rekommen- dationen. I rekommendationen noteras att frågor om digitalt beva- rande är relevanta för alla privata eller offentliga organisationer som är skyldiga att eller som önskar bevara digitalt material (beaktande- sats 16). För de privata institutionerna finns dock inte någon rekommendation som motsvarar den i punkt 9. 4.2.4Arkivs och biblioteks möjligheter att sprida och överföra verk med stöd av avtalslicens Bestämmelsen i 16 § URL ger arkiv och bibliotek rätt att framställa exemplar i såväl analog som digital form och att sprida exemplar som framställts på papper till lånesökande. För de arkiv och bibliotek som inte räknas upp i tredje stycket krävs tillstånd från regeringen om de ska ha rätt att framställa exemplar med stöd av bestämmelsen. 16 § URL ger däremot inte arkiv och bibliotek rätt att överföra verk eller på annat sätt än i papperskopia sprida exemplar av sådant material som får kopieras med stöd av bestämmelsen. Paragrafen tillåter inte att digitala exemplar överförs till lånesökande. Ett biblio- tek kan alltså inte med stöd av 16 § URL överföra verk till en låne- sökande genom att t.ex. skicka en inskannad artikel till honom eller henne med e-post. Bestämmelsen ger inte heller rätt att sprida exemplaren till lånesökande på annat sätt än i pappersform, vilket sker t.ex. om skickar över den inskannade artikeln till en lånesökande på ett USB-minne eller på andra digitala medier. Arkiv och bibliotek har dock rätt att under vissa förutsättningar framföra verken offentligt via datorer i deras lokaler (21 § URL, jfr även artikel 5.3.n i EG-direktivet om upphovsrätten i informations- samhället). Vissa av de förfoganden som inte är tillåtna enligt 16 § URL kan ske med stöd av avtal som får avtalslicensverkan. Avtalslicensbestäm- melsen ska ses mot bakgrund av att den generella bestämmelse i EG- direktivet om upphovsrätten i informationssamhället som tillåter inskränkningar för bl.a. biblioteks förfoganden (artikel 5.2.c) inte omfattar överföring av verk till allmänheten. För att underlätta för bibliotek och arkiv att ingå avtal om över- föring av material skapades i stället avtalslicensmöjligheten i 42 d § URL. Paragrafen har följande lydelse. Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek De arkiv och bibliotek som avses i 16 § tredje och fjärde styckena har, om avtalslicens gäller enligt 42 a §, rätt 1.att överföra verk, dock inte datorprogram, till lånesökande såvitt gäller enskilda artiklar, korta avsnitt eller material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original, och 2.att sprida exemplar som framställts med stöd av 16 § första stycket 2 till lånesökande i andra fall än de som avses i 16 § andra stycket. Första stycket gäller inte, om upphovsmannen hos någon av de avtals- slutande parterna har meddelat förbud mot överföringen eller sprid- ningen. Bestämmelsen i 42 d § URL har betydelse för utredningens arbete eftersom utredningen – om det inte längre behövs en inskränkning för andra arkiv och bibliotek än de som drivs av det allmänna – ska överväga om ändringar behöver göras när det gäller vilka arkiv och bibliotek som får ingå avtal med avtalslicensverkan på området. Avtal med avtalslicensverkan får alltså ingås av samma krets av arkiv och bibliotek som i 16 § URL. Det gäller alltså dels arkiv och bibliotek som drivs av det allmänna (tredje stycket), dels andra arkiv och bibliotek som har regeringens tillstånd (fjärde stycket). I sam- band med införandet av avtalslicensbestämmelsen i 42 d § URL över- vägde regeringen om bestämmelsen skulle omfatta även andra biblio- tek, t.ex. företags vetenskapliga bibliotek och myndighetsbibliotek. Regeringen gjorde då bedömningen att 42 d § URL skulle omfatta samma krets av arkiv och bibliotek som 16 § URL. Till stöd för den bedömningen pekade regeringen på att man i många fall borde kunna lösa behovet genom individuella avtal med rättsinnehavarna. Det rörde sig dessutom om en ny avtalslicensbestämmelse. Redan av det skälet ansåg regeringen det lämpligast att den begränsades till samma krets av arkiv och bibliotek som i 16 § URL (prop. 2004/05:110. s. 261 f). hade till uppdrag att utvärdera hur möjligheten till avtalslicens enligt 42 d § URL hade fungerat i prak- tiken. Man skulle också ta ställning till om avtalslicensen skulle ut- ökas till att också avse annat än enskilda artiklar, korta avsnitt och material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original. Upphovs- rättsutredningen har föreslagit att avtalslicensbestämmelsen i 42 d § URL ska utvidgas till att omfatta exemplarframställning och tillgäng- liggörande för allmänheten av verk som finns i bibliotekens och arkivens egna samlingar i andra fall än de som avses i 16 § andra stycket och 21 § URL. Frågeställningarna tog i den delen främst Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek sikte på möjligheterna för arkiv och bibliotek att digitalisera och tillgängliggöra upphovsrättsligt skyddade verk. Upphovsrätts- utredningen har däremot inte övervägt om bestämmelsen i 42 d § URL ska utvidgas så att även andra arkiv och bibliotek får ingå sådana avtal. Utgångspunkten var därför fortfarande att endast arkiv och bibliotek som avses i 16 § tredje och fjärde styckena skulle få ingå avtal med avtalslicensverkan på området. Man hänvisade dock till att bestämmelsen om särskild avtalslicens, om förslaget genom- fördes, skulle kunna öppna för privata bibliotek och arkiv att ingå avtal med avtalslicensverkan. (SOU 2010:24 s. 247 ff.) Förslagen bereds i . 4.3Tillståndskravet för andra arkiv och bibliotek De arkiv och bibliotek som har rätt att framställa och sprida exemplar av skyddade verk med stöd av 16 § URL är alltså de statliga och kommunala arkivmyndigheterna, de vetenskapliga bibliotek och fackbibliotek som drivs av det allmänna och folkbiblioteken. Andra arkiv och bibliotek, exempelvis företags-, organisations- och fri- skolebibliotek får däremot inte kopiera material med stöd av be- stämmelsen utan tillstånd från regeringen. Som nämnts infördes tillståndskraven i samband med antagandet av URL. Syftet var i huvudsak att motverka missbruk av inskränk- ningen. uttalade att garantier därför måste skapas för att inskränkningen utnyttjades endast i det allmännas intresse och inom behöriga gränser. Det skulle därför finnas be- gränsningar såväl när det gällde vilka institutioner som fick använda inskränkningen som de ändamål för vilka den fick användas. föreslog att arkiv och bibliotek med regeringens till- stånd för sin verksamhet fick framställa exemplar av verk genom fotokopiering på de villkor som angavs i tillståndet. Man valde att ut- forma bestämmelsen på det sättet eftersom det inte ansågs lämpligt att i lag ange vilka institutioner som hade rätt att kopiera eller de ändamål för vilka kopieringen var tillåten (SOU 1956:25 s. 194). Regeringen instämde i huvudsak i kommitténs bedömning (jfr prop. 1960:17 s. 115). Bestämmelsen i nuvarande 16 § URL har därefter ändrats i sak, bl.a. på så sätt att arkiven och biblioteken fått rätt att framställa exemplar inte bara genom fotokopiering utan även med digitala meto- der. Frågan om tillståndskravet ska finnas kvar och vilken myndig- Framställning och spridning av exemplar inom arkiv och bibliotek het som i så fall ska avgöra tillståndsärendena enligt 16 § URL har däremot inte övervägts närmare i de senare lagstiftningsärendena (se bl.a. SOU 2010:24, prop. 2004/05:110, prop. 1993/94:109 och prop. 1992/93:214). I finns bestämmelserna som gäller förfoganden vid bl.a. bibliotek och arkiv samlade i §§ 16–16 b DaURL. Reglerna som – i huvudsak – motsvarar 16 § första stycket URL bygger på en inskränk- ning i upphovsrätten. De institutioner som räknas upp i lagen får använda sig av inskränkningen. Inskränkningen i 16 § DaURL gäller till förmån för offentliga arkiv, offentliga bibliotek och andra helt eller delvis offentligt finan- sierade bibliotek, statliga museer samt andra museer som godkänts enligt den danska museilagen (lov nr. 473 af 7. ). Med stöd av inskränkningen får institutionerna, om det inte sker i förvärvs- syfte, med vissa begränsningar framställa exemplar för bl.a. säkerhets- och bevarandeändamål och för kompletteringsändamål. I § 16 a finns regler om tillgängliggörande av upphovsrättsligt skyddat material vid de arkiv och bibliotek som nämns i § 16. Slut- ligen finns i § 16 b en avtalslicensbestämmelse som ger offentliga bibliotek och vissa andra bibliotek rätt att kopiera och överföra bl.a. tidningsartiklar och annat upphovsrättsligt skyddat material till lån- tagare eller andra bibliotek. I finns de relevanta bestämmelserna i 16–16 e §§ FiURL. Den finska lagen bygger på att förfogandena får ske med stöd av en inskränkning i upphovsrätten. Inskränkningen får användas av de institutioner som anges i en förordning. Således får arkiv, för allmänheten öppna bibliotek och museer som anges genom förordning av statsrådet framställa exemplar av verk som finns i deras egna samlingar.