sou · H1B33 · 2013-02-07 00:00:00 — Bedömningarna är dock förknippade med betydande osäkerhet då grundläggande statistik saknas, dels om hur många utländska fordon som passerar betalstationer i , dels om vilken den faktiska inbetalningen blir från utländska fordon. Intäkterna från försenings- och tilläggsavgifterna beräknas bli lägre i förhållande till intäkterna från tilläggsavgifterna med dagens regelverk. Detta förutsatt att förseningsavgiften sätts till . Det innebär att intäkterna blir lägre vad gäller trängselskatt i och lägre vad gäller trängselskatt i . Beräkningarna bygger på att av tilläggsavgifterna bortfaller jämfört med nuvarande regelverk, i och med att förseningsavgiften i stället antas betalas in. Antalet förväntat inbetalda förseningsavgifter antas vara lika med antalet beräknade tilläggsavgifter som betalas in med nuvarande regelverk. Med dessa antaganden blir således det sammanlagda antalet inbetalda förseningsavgifter och tilläggsavgifter något högre jämfört med nuvarande regelverk. Med införande av kvartalsbeslut bedöms antalet skattebeslut sjunka jämfört med nuvarande regelverk. Antalet inbetalda försenings- och tilläggsavgifter antas likaså sjunka . Med införande av förseningsavgift innebär kvartalsbeslut ytterligare lägre intäkter från försenings- och tilläggsavgifter om i och om i . Om nuvarande regelverk kvarstår utan förseningsavgift och med nuvarande intäkter från tilläggsavgift innebär enbart förslaget om kvartalsbeslut lägre intäkter från tilläggsavgifter med i och med i . Vid transponderanvändning kan intäkter från försenings- och tilläggsavgifter minska med i och med i , räknat med en transponderanvändning på . Vid en beräkning med nuvarande intäkter från tilläggsavgift som utgångspunkt, kan i stället intäkterna från tilläggsavgift minska med i och med i . Engångskostnader för systemet för de utländska fordonen beräknas uppgå till högst 3 miljoner för betalning på internet. Driftskostnader för betalning på internet och transponderlösningen beräknas uppgå till sammanlagt . De kostnaderna ska dock delas med systemen med infrastrukturavgifter på broarna i , och . De ändrade reglerna om betalningsfrister till kvartalsvis betalning innebär en besparing om . Kostnad för ökad lagringskapacitet i och med ändrade betalningsfrister uppgår till . Transportstyrelsens kostnader för videoregistrering kommer i och med införandet av transponderlösning minska med givet att av alla passager sker med transponder. Utvecklingen är dock osäker, varför utredningen har stannat vid att räkna med en varaktig besparing på och ingen besparing på kort sikt (). Sammantaget beräknas utredningens förslag innebära en försvagning av de offentliga finanserna med för och en varaktig försvagning med . Beräkningarna är dock i hög grad osäkra. Den allra största delen av intäktsminskningen är hänförlig till tilläggsavgifterna. Eftersom betalning i allt större utsträckning sker genom autogiro – vilket innebär att tilläggsavgifter inte blir aktuellt – är de framtida intäkterna från tilläggsavgifterna redan med nuvarande system högst osäkra. Vad gäller finansiering av förslagen konstaterar utredningen att trängselskattebeloppen i legat still sedan införandeåret. Enbart en höjning som tar hänsyn till KPI-utvecklingen bedöms öka intäkterna med (inberäknat en trafikminskning om till följd av sådan höjning). Det bör därför enligt utredningens bedömning finnas utrymme för att finansiera förslagen inom ramen för trängselskattesystemen. 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:629) om trängselskatt I paragrafen anges att Transportstyrelsen även beslutar om förseningsavgift. Ändringen innebär att sådana beslut som fattas av Transportstyrelsen med stöd av 18 a § tredje stycket 3 ska omfattas av bestämmelserna i förvaltningslagen om rättelse av skrivfel och liknande samt omprövning, se avsnitt 7.5.6. Genom ändringen klargörs att lagen om trängselskatt är tillämplig på utländska fordon. Med motsvarande register avses ett register som fyller samma funktion som det . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.3.1 och 5.3.2. Paragrafen reglerar undantag från skatteplikt för viss bil för den som beviljats parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Ändringen i första stycket innebär att samma regler gäller för den som har ett motsvarande parkeringstillstånd inom EES. Bestämmelsen i denna del behandlas i avsnitt 5.3.4. Ändringen i det nya andra stycket är endast redaktionell. Ändringen i det nya tredje stycket innebär att undantag inte heller får medges för bil som är registrerad utomlands om den används i yrkesmässig trafik. Genom ändringen klargörs att även ägare och innehavare till bil som är registrerade utomlands är skattskyldiga till trängselskatt. Med innehavare avses bland annat den som innehar bilen med nyttjanderätt. I vissa länder registreras inte ägaren utan enbart innehavaren. Med motsvarande register avses ett register som fyller samma funktion som det . Utländska fordon behandlas i kapitel 5. Genom ändringen klargörs att skattskyldighetens inträde kan följa av bestämmelser antingen i bilagorna eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av 10 a §. Delegation av föreskriftsrätt till vissa kommuner Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om att och får föreskriva om trängselskatt i vissa hänseenden. De nya bestämmelserna i 10 a–f §§ har sin grund i 8 kap. 9 § 2 regeringsformen. Om kommunerna inte meddelar några föreskrifter gäller bestämmelserna i 9 och 10 §§ med tillhörande bilagor. Överväganden avseende bestämmelserna i 10 a–f §§ finns i avsnitt 3.6, 3.7.4 och 3.8. I paragrafen, som är ny, regleras i första stycket skattskyldighetens inträde om föreskrifter meddelas enligt 10 a §. Skattskyldighet inträder när en skattepliktig bil brukas vid en passage av en betal- station inom det geografiska område som anges i andra och tredje styckena, i stället för vad som sägs i 9 §. I andra och tredje styckena anges de geografiska områden inom vilka kommunerna får bestämma att trängselskatt ska tas ut. Områdena överensstämmer med de områden som ligger innanför betalstationerna i bilagorna 1 och 2 till lagen. Att trängselskatt ska tas ut innebär att kommunerna måste placera betalstationerna så att det inte blir några hål i den ring inom vilken trängselskatt ska tas ut. I paragrafen, som är ny, finns i första stycket bemyndiganden för att föreskriva om var betalstationerna ska vara placerade, vilka tider skatten ska tas ut, med vilka belopp skatten ska tas ut och flerpassageregler. I andra stycket anges det spann inom vilket skatten får bestämmas. Överväganden i denna del finns i avsnitt 3.6.1 och 3.6.2. I tredje stycket anges att föreskrifterna inte får innebära att skatt tas ut på genomfartsleder, om det inte av särskilda skäl är nödvändigt. Bestämmelsen i denna del har behandlats i avsnitt 3.8. Paragrafen är ny och anger vilka aktörer måste höra innan beslut tas enligt 10 c §. Som angivits i avsnitt 3.7.4 innebär inte begreppet höra att någon myndighet eller annan kommun än har vetorätt mot något förslag. I bestämmelsen, som är ny, återfinns i första stycket bemyndiganden för att föreskriva om var betalstationerna ska vara placerade, vilka tider skatten ska tas ut, med vilka belopp skatten ska tas ut och flerpassageregler. I andra stycket anges det spann inom vilket skatten får bestämmas. Överväganden i denna del finns i avsnitt 3.6.1 och 3.6.2. I tredje stycket anges att föreskrifterna inte får innebära att skatt tas ut på genomfartsleder, om det inte av särskilda skäl är nödvändigt. Bestämmelsen i denna del har behandlats i avsnitt 3.8. Paragrafen är ny och anger vilka aktörer måste höra innan beslut tas enligt 10 e §. Som angivits i avsnitt 3.7.4 innebär inte begreppet höra att någon myndighet eller annan kommun än har vetorätt mot något förslag. Ändringen av paragrafen avser de perioder för vilka trängselskatt ska beslutas. Beskattningsbeslut ska fattas för varje bil, för vilken skattskyldighet enligt 9 §, eller i förekommande fall 10 b §, har inträtt. Ändringen i första stycket innebär att huvudregeln är att trängselskattebesluten ska avse kvartal. Från huvudregeln görs undantag för den som hos Transportstyrelsen begär en kortare beslutsperiod och den som betalar genom en EETS-betalnings- förmedlare enligt bestämmelserna i lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem. Beroende på om den skattskyldige begär månadsbetalning eller sluter avtal med en betalningsförmedlare kan en skattskyldig undantagsvis få både ett kvartalsbeslut och ett månadsbeslut under det kvartal då sådan begäran görs eller avtal sluts. Om transpondern inte avger någon signal kommer beslutet avse ett kalenderkvartal. Enligt utredningens förslag till 11 § lagen om elektroniska vägtullsystem ansvarar väganvändaren för att fordonsutrustningen är i drift medan fordonet framförs inom ett vägtullsområde. Överväganden avseende besluts- och betalningsperioder finns i avsnitt 6.1.7. Ändringarna i andra stycket innebär att, oavsett vilken beslutsperiod som är aktuell i det enskilda fallet, ett beslut ska fattas för varje skattskyldig om bilen har haft flera ägare . Att kalenderkvartal anges medför att även den som har kalendermånad som beslutsperiod omfattas eftersom den perioden ryms inom den förstnämnda. Ändringen i tredje stycket är en följd av ändringarna i första stycket. I paragrafen, som är ny, undantas beslut avseende utländska fordon från bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) om skyldigheten att motivera och underrätta den enskilde om beslut. Undantaget avser endast det första beslutet, varför beslutsunderrättelse med motivering ska skickas även till utländska fordonsägare när förseningsavgift tas ut. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1.4. Ändringen är en följd av att beslutsperioden har ändrats i 11 §. Betalning ska alltså som huvudregel ske kvartalsvis, men om den skattskyldige begär det eller om betalning sker genom en EETS- betalningsförmedlare ska betalning i stället ske . Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om förseningsavgift. Bestämmelsens första stycke reglerar dels att sådan avgift ska tas ut om trängselskatten inte har betalats inom föreskriven tid, dels när beslut om förseningsavgift senast ska fattas. I andra stycket regleras när förseningsavgiften och den obetalda trängselskatten senast ska ha betalats. Tiden inom vilken beslut om förseningsavgift senast ska fattas är , mot nuvarande såvitt avser tilläggsavgiften. Likaså är betalningsfristen kortare. Skälet till detta redovisas i avsnitt 7.5.3. I tredje stycket finns ett bemyndigande för regeringen att föreskriva om förseningsavgiftens storlek, se 6 § förslaget till förordning om ändring i förordningen (2004:987) om trängselskatt. Ändringarna i paragrafen är en följd av att förseningsavgift införs i 13 §. Om trängselskatten eller förseningsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 13 § andra stycket ska tilläggsavgiften tas ut. Med period avses kalenderkvartal eller kalendermånad, beroende på vilken period beslutet avser (se 11 §). Tiden inom vilken beslut om tilläggsavgift senast ska fattas kortas , mot nuvarande . Likaså är betalningsfristen kortare. Skälet till detta redovisas i avsnitt 7.5.3. Undantag från försenings- och tilläggsavgift I paragrafen, som är ny, finns ett undantag för sådana bilar som har utrustats med transponder som är kopplad till ett avtal med en EETS-betalningsförmedlare. I sådana situationer ska försenings- och tilläggsavgift inte tas ut. Undantaget motiveras i avsnitt 7.5.4. När beslut inte fattats genom automatiserad behandling Ändringen i första stycket innebär att även får besluta om förseningsavgift om något beslut inte fattats genom automatiserad behandling. Fristen för beslut avseende tilläggsavgift har tagits bort. I stället gäller de frister som anges i 13 och 14 §§, se avsnitt 7.5.3. I det andra stycket har betalningstiden för tilläggsavgiften tagits bort. I stället gäller de frister som anges i 13 och 14 §§. Ändringen motiveras i avsnitt 7.5.3. Ändringen i det första stycket innebär att även beslut om förseningsavgift ska omfattas av reglerna för omprövningsbeslut. I det andra stycket har betalningstiden för tilläggsavgiften tagits bort. I stället gäller de frister som anges i 13 och 14 §§. Ändringen motiveras i avsnitt 7.5.3. Ändringen i paragrafens tredje stycke innebär att även vid en begäran om omprövning av beslut om förseningsavgift av den skattskyldige, ska ges möjlighet att till dennes fördel ompröva det bakomliggande beskattningsbeslutet. Det har ingen betydelse om tiden har gått ut för den skattskyldiga att begära omprövning av beskattningsbeslutet. Ändringen medför att anståndsreglerna i skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas även på förseningsavgift. Genom ändringen ska även beaktas sådana situationer där det skulle vara uppenbart oskäligt att ta ut förseningsavgift. I paragrafen, som är ny, regleras när användningsförbud inträder. Bestämmelsens första stycke innebär att en bil inte får användas om summan av obetald skatt och avgift uppgår till mer än och har gått sedan minst det beloppet senast skulle ha betalats. Användningsförbud för bilar som inte är registrerade i gäller bara på svensk mark. Av andra stycket följer att hela den skuld som har medfört användningsförbud måste vara betald innan användningsförbudet upphör. Av tredje stycket följer att bilen ändå får användas under vissa förutsättningar, nämligen om det är fråga om en tidigare ägares skuld som har beslutats efter ägarbytet, anstånd har medgetts eller Transportstyrelsen av annat särskilt skäl medgett att bilen får användas. Med särskilda skäl avses här detsamma som i motsvarande bestämmelse i 6 kap. 1 § tredje stycket vägtrafikskatte- lagen (2006:227), se förarbetena till den lagen (prop. 2005/06:65 s. 133) där det bland annat uttalades att den dittillsvarande restriktiva tillämpningen borde bestå. Beslut om undantag från användningsförbud får överklagas, se 19 §. Bestämmelsen motiveras i avsnitt 7.5.6. Paragrafen är ny och innehåller undantag från 18 a §. En bil som sålts vid exekutiv försäljning får användas av den nye ägaren, trots att trängselskatt som tidigare ägare är skattskyldig för, inte har betalats. Undantaget gäller även om bilen säljs vidare av den som förvärvat den vid den exekutiva försäljningen. Motsvarande ordning ska gälla även för bil som tillhör ett konkursbo. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 6 kap. 2 § vägtrafikskattelagen. I paragrafen, som är ny, anges att det är bilens ägare som är skyldig att se till att bilen inte används om trängselskatten inte har betalats , se avsnitt 7.5.6. Paragrafen är ny. Första stycket reglerar polismans befogenhet att omhänderta registreringsskylt om ett användningsförbud inte iakttas, se avsnitt 7.5.6. I andra stycket finns en regel som har sin motsvarighet i 6 kap. 3 § tredje stycket vägtrafikskattelagen. Ändringen i första stycket innebär att beslut om undantag från användningsförbud enligt 18 a § tredje stycket 3 får överklagas. Det nya andra stycket innebär att en kommuns beslut om föreskrifter som fattas med stöd av 10 a § inte får överklagas genom laglighetsprövning enligt 10 kap. KL. Ändringen blir bara aktuell om förslagen i 10 a–f §§ genomförs. Överväganden i denna del finns i avsnitt 3.9. I paragrafens nya tredje stycke har en hänvisning till forumbestämmelserna i skatteförfarandelagen införts. De utländska fordonsägarna regleras i 7 c § förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. Övervägandena i denna del finns i avsnitt 8.3. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (0000:000) om infrastrukturavgifter på väg Förslaget innebär att regeringen ges rätt att föreskriva om förseningsavgift, avskyltning och andra sanktioner. 11.3Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Genom ändringen omfattas förseningsavgift enligt lagen om trängselskatt av sekretess. Paragrafen är ny. Den innebär att uppgifter om trängselskatt utan hinder av sekretess får lämnas ut till en sådan betalningsförmedlare som avses i lagen om elektroniska vägtullsystem som behöver uppgifterna för att kunna debitera sin avtalspart. anger att uppgifterna inte får föras vidare finns i 9 § lagen om elektroniska vägtullsystem. Andra betalningsförmedlare (bland annat BroBizz) får i stället använda sig av bestämmelsen i 12 kap. 2 § om samtycke från den enskilde. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.1.6. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter Genom ändringen görs den i Ds 2012:7 föreslagna lagen även tillämplig på trängselskatt, infrastrukturavgift samt förseningsavgift och tilläggsavgift enligt de lagarna. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.5.7. 11.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden Genom ändringen i bilaga 2 görs konventionen tillämplig på trängselskatt. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.3.3. 11.6Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2004:987) om trängselskatt I paragrafen, som är ny, görs en hänvisning till bestämmelserna om hur registreringsskyltarna ska förvaras och liknande regler som behövs vid omhändertagande av sådana skyltar enligt 18 d § lagen om trängselskatt. Överväganden om så kallad avskyltning finns i avsnitt 7.5.6. Paragrafen är ny och reglerar förseningsavgiftens storlek. Bemyndigande finns i 13 § lagen om trängselskatt. Förseningsavgifterna behandlas i avsnitt 7.5.1. 11.7Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. I paragrafen finns bestämmelser om vilken domstol som är behörig att pröva mål om trängselskatt för utländska fordonsägare. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 8.3. 11.8Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister Ändringarna är föranledda av förslagen om att utländska fordon ska omfattas av trängselskatt och infrastrukturavgifter. Förslaget innebär att rätten för Transportstyrelsen att hämta uppgifter från sina utländska motsvarigheter begränsas, så att så litet som möjligt av utländska registerhållningsmyndigheters data träffas av den svenska offentlighetsprincipen. Ändringarna är följdändringar med anledning av förslagen om användningsförbud och avskyltning i lagen om trängselskatt och förordningen om infrastrukturavgifter på väg. Ändringarna är följdändringar med anledning av förslagen om användningsförbud och avskyltning i lagen om trängselskatt och förordningen om infrastrukturavgifter på väg. Ändringarna är en följd av att betalning av trängselskatt ska kunna ske med stöd av transponder. 11.9Förslaget till förordning om ändring i förordningen (0000:00) om infrastrukturavgifter på väg Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om förseningsavgift. Bestämmelsens första stycke reglerar att sådan avgift ska tas ut med om infrastrukturavgiften inte har betalats inom I andra stycket anges när beslut om förseningsavgift senast ska fattas. I tredje stycket anges hur och när förseningsavgiften och den obetalda infrastrukturavgiften senast ska ha betalats. Tiden inom vilken beslut om förseningsavgift senast ska fattas är , mot nuvarande såvitt avser tilläggsavgiften. Likaså är betalningsfristen kortare. Skälet till detta redovisas i avsnitt 7.5.3. Förseningsavgiften behandlas i avsnitt 7.5.1. I paragrafen har förseningsavgiften införts. Tiden för när beslut om tilläggsavgift ska fattas kortas , mot nuvarande . Likaså är betalningsfristen kortare. Skälet till detta redovisas i avsnitt 7.5.3. 20–21 och 24 §§ I paragraferna har förseningsavgiften införts. I paragrafen, som är ny, regleras när användningsförbud inträder. Bestämmelsens första stycke innebär att en bil inte får användas om summan av obetalda avgifter uppgår till mer än och har gått sedan minst det beloppet senast skulle ha betalats. Användningsförbud för bilar som inte är registrerade i gäller bara på svensk mark. Av andra stycket följer att hela den skuld som har medfört användningsförbud måste vara betald innan användningsförbudet upphör. Av tredje stycket följer att bilen ändå får användas under vissa förutsättningar, nämligen om det är fråga om en tidigare ägares skuld som har beslutats efter ägarbytet, anstånd har medgetts eller Transportstyrelsen av annat särskilt skäl medgett att bilen får användas. Med särskilda skäl avses här detsamma som i motsvarande bestämmelse i 6 kap. 1 § tredje stycket vägtrafikskattelagen (2006:227), se förarbetena till den lagen (prop. 2005/06:65 s. 133) där det bland annat uttalades att den dittillsvarande restriktiva tillämpningen borde bestå. Bestämmelsen motiveras i avsnitt 7.5.6. Paragrafen är ny och innehåller undantag från 24 a §. En bil som sålts vid exekutiv försäljning får användas av den nye ägaren, trots att infrastrukturavgift som tidigare ägare är betalningsskyldig för, inte har betalats. Undantaget gäller även om bilen säljs vidare av den som förvärvat den vid den exekutiva försäljningen. Motsvarande ordning ska gälla även för bil som tillhör ett konkursbo. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 6 kap. 2 § vägtrafikskattelagen. I paragrafen, som är ny, anges att det är bilens ägare som är skyldig att se till att bilen inte används om infrastrukturavgiften inte har betalats , se avsnitt 7.5.6. Paragrafen är ny. Första stycket reglerar polismans befogenhet att omhänderta registreringsskylt om ett användningsförbud inte iakttas, se avsnitt 7.5.6. I andra stycket finns en regel som har sin motsvarighet i 6 kap. 3 § tredje stycket vägtrafikskattelagen. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar förslaget till 5 § förordningen (2004:987) om trängselskatt. Särskilt yttrande av sakkunnige I direktiven till utredningen framgår att denna bl.a. ska undersöka hur det s.k. kommunala beskattningsförbudet påverkar delegation av beslut om föreskrifter till kommuner. Utredningen redovisar i avsnitt 3.2.2 som sin slutsats att det inte finns ett konstitutionellt grundat beskattningsförbud som medför att kommunen inte får ta ut skatt av andra än sina egna medlemmar. Med anledning av utredningens ställningstagande i denna fråga finner jag skäl att yttra följande. Det är en etablerad rättslig princip att kommuner inte får beskatta andra än sina egna medlemmar, det s.k. kommunala beskattningsförbudet. I utredningens betänkande dras slutsatsen att denna princip inte är konstitutionellt grundad. Det framgår inte av utredningens bedömning från vilken rättsgrund principen kan härledas. Som stöd för utredningens bedömning hänvisas huvudsakligen till betänkande (En reformerad grundlag, SOU 2008:125 s. 563). menar att beskattningsförbudet är en kommunalrättslig och inte en konstitutionell princip. har dock inte motiverat skälet till detta ställningstagande, och uppfattning får därmed mer karaktären av ett påstående. I förevarande utrednings arbete har inte heller framkommit något som ger kunskap om eller bekräftar riktigheten av uppfattning. Det innebär visserligen inte att en sådan uppfattning behöver vara oriktig till sin natur. Det skulle kunna finnas skäl som motiverar att principen är kommunalrättslig. Det kan dock noteras att beskattningsförbudets rättsliga status inte tas upp i den efterföljande propositionen (En reformerad grundlag, prop. 2009/10:80). Vidare har det i andra betänkanden (Trängselavgifter, SOU 2003:61 s. 106 samt Miljö- styrande vägavgifter i tätort 1998:169 s. 65) bedömts att en utvidgning av den kommunala beskattningsrätten till att avse andra än kommunmedlemmar skulle kräva en ändring av grundlagen. I förarbetena till kommunallagen (1990/91:117 s. 28) anges att viktigare principer för verksamhet bör kunna utläsas ur lagen och att dessa bör lagfästas. Någon princip om att kommuner inte får beskatta andra än sina egna medlemmar anges inte i lagen och någon princip om beskattningsförbud är inte med i uppräkningen av kommunalrättsliga principer i förarbetena.