sou · H1B351 · 2013-08-12 00:00:00 — Direktivet omfattar geografisk information som produceras och tillhandahålls av offentliga aktörer. De privata aktörernas medverkan är möjlig, men bygger på frivillig medverkan. Direktivet omfattar endast myndigheternas befintliga elektroniska information, vilket innebär att det inte finns krav på insamling av information eller att nya databaser ska byggas upp. Vilken information som ryms under benämningen rumslig information beskrivs översiktligt i direktivets tre bilagor som grupperar relevant information under olika teman. Detaljerade bestämmelser om den information som omfattas av benämningen rumslig information i Inspiredirektivet finns i kommissionens förordning (EU) nr 1089/2010 av om genomförande av och rådets direktiv /2/EG vad gäller interoperabilitet för rumsliga datamängder och datatjänster (senast ändrad genom kommissionens förordning (EU) nr 102/2011 av ).22 Den informationen benämns geografisk miljöinformation i den svenska lagstiftningen. Direktivet påverkar inte immateriella rättigheter; myndigheters upphovsrätt till insamlad information inskränks således inte. Direktivet ger vissa möjligheter att begränsa tillgången på information med hänsyn till bl.a. säkerhet, sekretess, upphovsrätt och skydd för personlig säkerhet. Lantmäteriet har haft i uppdrag från regeringen att tillsammans med och med andra berörda myndigheter samt Kommuner och Landsting utarbeta en strategisk plan för den samlade informationsförsörjningen inom geodataområdet, den s.k. nationella geodatastrategin (se Lantmäteriets rapport geodatastrategi 2009 2009:3). Geodatastrategin är bl.a. ett led i det praktiska genomförandet av Inspire. I det arbetet spelar Geodataportalen en central roll som är den svenska noden för Inspire, se vidare avsnitt 5.5.4 (prop. 2012/13:1 utg.omr. 20 s. 52).23 22Detaljerad information finns för bilaga I. kommer kompletteringar att presenteras för direktivets bilaga II och bilaga III. 23I var det 116 kommuner och ett 20-tal av de statliga myndigheterna som deltar i samverkan. Produktion, användning och förmedling av geografisk information Lantmäteriets uppgift är således att administrera och vidareutveckla samverkan inom geodataområdet, att tillhandahålla, förvalta och vidareutveckla den tekniska lösningen – Geodataportalen – samt att sköta och bevaka driften av den. Till sin hjälp har Lantmäteriet som bistår i det arbetet och som består av ledamöter från tolv myndigheter och organisationer.24 Syftet med geodatastrategin är att ge vägledning till producenter och användare av geografisk information och fastighetsinformation inom ramen för geodata för att det ska bli så enkelt som möjligt att hitta och använda geodata. Det rör sig om utveckling och användning av standarder och specifikationer, metadata, metadatatjänster, tjänster för spridning av information, åtkomst och användning samt forskning och utbildning. Geodatasamverkan innebär att organisationer med ett offentligt uppdrag (exempelvis statliga myndigheter och kommuner) frivilligt kan medverka i infrastrukturen för geodata. Sådan samverkan regleras genom avtal. var det 26 statliga myndigheter (inklusive region och SOS Alarm) samt 116 kommuner som var med i geodatasamverkan (datadelningsarbetet).25 Inom ramen för samarbetet har en verksamhetsmodell för geodatasamarbete inom tagits fram. Modellen innebär att flera parter och flera datateman än de som omfattas av Inspiredirektivet kan ingå samt att användningen inte begränsas till miljöändamål. Parterna i geodatasamarbetet deltar i att utveckla och förvalta infrastrukturen för geodata genom exempelvis partssammanträden. Vid dessa möten hanteras strategiska och för parterna gemensamma frågor. 24Lantmäteriets roll som samordningsansvarig för geografisk information framgår tydligt av myndighetens instruktion där det anges att Lantmäteriet har ett nationellt samordningsansvar för produktion, samverkan, tillhandahållande och utveckling inom området för geografisk information och fastighetsinformation (se 4 § förordningen [2009:946] med instruktion för Lantmäteriet). 25Uppgifterna har lämnats av Lantmäteriet . Produktion, användning och förmedling av geografisk information Geodataportalen fungerar som en gemensam ingång till geodata och tjänster. I portalen ges möjlighet att söka, hitta och titta på geodata från olika källor och nå olika organisationers metadata26, geografisk miljöinformation, annan geodata och informationshanteringstjänster. Användarna kan således via portalen få kännedom om vilka geodataprodukter som ligger lagrade hos respektive producent av information. Via metadatakatalogen beskrivs tillgängliga geodata, dess kvalitet och villkor för användning. Portalen uppfyller de krav som uppställs i Inspiredirektivet. Samtliga organisationer som är informationsskyldiga enligt förordningen om geografisk miljöinformation åläggs att ta fram metadata och göra denna och den geografiska miljöinformationen tillgänglig via informationshanteringstjänster. Geodataportalen är dessutom en koppling till den Europeiska geodataportalen – Inspire Geoportal. 5.6Globalt och regionalt samarbete rörande miljöinformation Det pågår arbete på nationell, regional och global nivå med att bygga upp system för att tillhandahålla kunskapsunderlag som rör tillståndet för jordens miljö. (tidigare benämnd Global Monitoring for the Environment and Security, GMES), är ett brett program för att tillhandahålla information och tjänster för ett brett spektrum av användare inom nedan beskrivna tematiska områden som täcker land, atmosfären och havsmiljön. Programmet levererar tjänster inom miljö och säkerhet som i huvudsak bygger på satellitmätningar och på produkter som baseras på dessa mätningar. Det ska tillhandahålla tjänster som stödjer EU:s miljö- och säkerhetspolitik, liksom fylla behov hos andra användare som nationella myndigheter, forskare och företag och medborgarna (se prop. 2008/09:162 s. 189 f.). Respektive medlemsland bidrar med sina grunddata/referensdata och informationen rör i huvudsak följande områden: 26 Metadata är information som beskriver innehållet, tillgängligheten och kvaliteten i datamängder och tjänster. Produktion, användning och förmedling av geografisk information Land-, havs- och atmosfärsinformation: för att säkerställa en systematisk övervakning och prognostisering av tillståndet för dessa delsystem på regional och global nivå. Information relaterad till klimatförändringar: för att bidra till att kartlägga effekterna av klimatförändringar, bedöma riskreducerande åtgärder och bidra till en kunskapsbas för anpassningsstrategier och investeringar. Kris- och säkerhetsinformation: för att ge stöd i händelse av katastrofer och relaterade humanitära behov, i synnerhet till räddningstjänstens myndigheter så att de kan få fram korrekta uppgifter om t.ex. havsövervakning (oljeutsläpp), gränskontroll, globala konflikter etc. kommer att bygga på internationellt samarbete, inom bl.a. GOOS och GEOS. GEOSS () är ett exempel på globalt samarbete som syftar till att koppla samman befintliga och planerade observationssystem och data runt jorden och stödja utvecklingen av nya system i syfte att förbättra övervakningen av tillståndet på jorden. GOOS () är ett annat exempel på system av program för havsobservationer i världens länder. Plattformen ska leverera oceanografiska produkter och tjänster. Rymdstyrelsen ansvarar för frågor som gäller den svenska satellitbaserade fjärranalysverksamheten och ska verka för att olika intressenters verksamhet på fjärranalysområdet samordnas i nationella, bilaterala och internationella samarbeten. I finns det flera aktörer som företräder olika samhällsbehov och användarintressen av satellitdata, exempelvis , , , Lantmäteriet, SCB, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , och Försvarsmakten (se prop. 2008/09:162 s. 189 f.). Även HaV ingår i denna krets. Det gemensamma informationssystemet SEIS har till syfte att modernisera och förenkla tillgänglighet, utbyte och användning för miljödata och miljöinformation som behövs för att utforma och genomföra miljöpolitiken. Ett arbete pågår för att stegvis ersätta de nuvarande rapporteringssystemen, som ofta är centraliserade, med system baserade på åtkomlighet, datadelning och driftkompatibilitet. Produktion, användning och förmedling av geografisk information Det europeiska nätverket för mätningar och data om havet, EMODnet (European and ) är en data- och kunskapsdatabas för grundläggande havsförvaltning som stöds av EU:s integrerade havspolitik. EMODnet utgör en gemensam kontaktpunkt för tillträde och åtkomst till data från observationer, undersökningar och provtagningar som finns i databaser från byråer, myndigheter, forskningsinstitut och universitet i hela EU. Förslaget om en data- och kunskapsdatabas förslogs av kommissionen i grönboken om havspolitiken (KOM [2006]275). lanserades en första uppsättning förberedande insatser med målet att skapa prototyper för dataplattformar. Genom och rådets förordning (EU) nr 1255/2011 av om inrättande av ett program för att stödja den fortsatta utvecklingen av en integrerad havspolitik har arbetet utvidgas till att omfatta alla europeiska havsområden. Målet är att kunna tillhandahålla en medelupplösande kartering över hav för sju teman28 . Den nationella djupdatabasen som förvaltar är ett sådant exempel. Dessutom har ett uppdrag från regeringen att utreda förutsättningarna för att tillsammans med övriga etablera en digital djupdatamodell täckande hela . Samarbetet drivs inom ramen för () regionala kommission BSHC (Baltic Sea Hydrographic Commission). Lantmäteriet är ytterligare ett exempel på myndighet som bedriver internationella samarbeten. Det sker i huvudsak inom ramen för EU och FN eller i andra officiella organisationer där Lantmäteriet som myndighet direkt eller indirekt är medlem. Vidare finns ett väletablerat samarbete mellan de nordiska lantmäterimyndigheterna. Särskilda avtal reglerar formerna för utbyte av geografiska data i gränsområdena mellan länderna samt för produktion och användning av gemensamma systemlösningar. Nedan ger utredningen en översiktlig redogörelse av några ytterligare centrala samarbeten som pågår inom EU för insamling, bearbetning och sammanställning av data som används inom ramen för miljöarbetet. För en mer utförlig beskrivning, se exempelvis betänkanden Planering på djupet – fysisk planering på havet och Kunskap på djupet – Kunskapsunderlag för 28 De sju tematiska sammanställningsgrupperna är hydrografi, geologi, fysik, kemi, biologi, fysiska livsmiljöer och mänsklig verksamhet. Produktion, användning och förmedling av geografisk information havsplanering (SOU 2010:91 och SOU 2011:56). Behovet av och tillgången till fjärranalysbaserad information har ökat och utvecklingen går mot ett allt växande utnyttjande av sådan information. I propositionen En sammanhållen klimat- och energipolitik uppmärksammades exempelvis nyttan av fjärranalys i klimatarbetet och de vinster som kan uppnås mellan de satsningar som Rymdstyrelsen gör och de behov av data som finns inom klimatområdet. Regeringen anförde bl.a. att fjärranalys har ett särskilt stort värde inom miljö-, klimat- och säkerhetsarbetet som verktyg för övervakning av miljön på global, regional och lokal nivå. Med fjärranalys insamlas och bearbetas data från satellit eller flygburna instrument. Fjärranalys kan användas för att exempelvis öka samhällets förmåga att hantera naturolyckor, följa förändringar av vegetationen, istäcket över polarområdena eller i övrigt samla in data om miljön på jordklotet (se prop. 2008/09:162). Den tekniska utvecklingen har medfört att satellitdata kan användas av många fler än vad som var möjligt tidigare. Europeiska kommissionen har det övergripande ansvaret och den () samordnar och genomför rymdteknikdelen av programmet . Rymdstyrelsen ansvarar för frågor som gäller den svenska satellitbaserade fjärranalysverksamheten och ska verka för att olika intressenters verksamhet på fjärranalysområdet samordnas i nationella, bilaterala och internationella samarbeten. Regeringen ansåg det angeläget att förutsättningar skapades för at finna synergier mellan miljö-, klimat- och säkerhetsområdenas behov och utformningen av de tekniska systemen. Regeringen ansåg vidare att en bättre fungerande myndighetssamverkan leder till effektivare utnyttjande av flygbilds- och satellitdata för olika ändamål och det samhällsekonomiska utbytet av rymdverksamheten ökar även därigenom (prop. 2008/09:162. s. 190). fick ett flertal myndigheter, däribland Försvarsmakten, Lantmäteriet, MSB, , och Rymdstyrelsen, i uppdrag att utreda metoder och former för stärkt myndighetssamverkan inom fjärranalysområdet, särskilt avseende på . Redovisningen av regeringsuppdraget skedde i rapporten av uppdrag angående behovet av stärkt myndighetssamverkan på fjärranalysområdet, . I denna rapport återfinns bl.a. en mer detaljerad redovisning av svensk fjärranalysanvändning och viktiga nationella och internationella program och initiativ. Produktion, användning och förmedling av geografisk information 5.6.1Exempel på ytterligare samarbeten för ökad tillgång till geografisk information inom ramen för miljöarbetet Inom ramen för havsförvaltningen Konventionen om skydd av miljö är ett mellanstatligt regionalt samarbete inom miljöområdet. , förkortat Helcom, är det styrande organet i konventionsarbetet där de nio Östersjöstaterna ingår samt EU (, , , , , , , , och Europeiska kommissionen). Syftet med samarbetet är skydda miljö från olika föroreningar. Helcom beslutade vid ett ministermötet att anta en handlingsplan för , med syfte att uppnå god miljöstatus i genom att bl.a. besluta om att utveckla gemensamma principer för övergripande och tvärsektoriell fysisk havsplanering. Inom ramen för Helcom samlas data om havsmiljön in från medlemsstaterna och för att analysera och åskådliggöra komplex information används i allt större utsträckning geografiska informationssystem. Inriktningen på Helcoms arbete vad gäller data och information är att göra det möjligt att bedöma miljöbelastningen från föroreningar och vilka effekter det får på havsmiljön i . Det ger ett bättre underlag för medlemsstaternas beslutsfattande samt gör miljöinformationen mer tillgänglig för allmänheten. Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (eller Oslo-Paris- konventionen) omfattar även , och . Konventionen rör inre vatten, territorialhavet, de ekonomiska zonerna och det fria havet. Konventionernas syfte är bl.a. att förhindra och helst stoppa förorening av havet samt skydda havsmiljön. Genom den femte i Bergen har tjänat som plattform för utbyte av information om fysisk planering i havsområdet. Inom ramen för dessa två konventioner samlas data om havsmiljön in från medlemsstaterna, ställs samman, analyseras och görs tillgänglig i sammanställd och bearbetad form. Produktion, användning och förmedling av geografisk information Kunskap i havsfrågor – Europeiska kommissionens grönbok publicerade Europeiska kommissionen en om kunskap i havsfrågor (se , Kunskap i havsfrågor 2020, från kartläggning av havsbotten till havsprognoser [KOM (2012) 473]). Kommissionen vill genom initiativet bygga upp den kunskapsbas som behövs för att en hållbar och sysselsättningsskapande ekonomi ska kunna växa fram inom havs- och sjöfartssektorerna. Syftet med grönboken är att inleda en debatt om den bästa strategin för att hantera de möjligheter som finns att ta fram en tillgänglig och hållbar digital kartläggning av . Initiativet beskrivs av Kommissionen som bredare än EMODnet eftersom det erbjuder en enhetlig ram för all pågående verksamhet som rör havsobservationer inom EU med grundläggande principer som att samla in data en enda gång och använda den för många syften samt att data bör vara interoperabla, åtkomliga och fria från användningsrestriktioner. I det arbetet ska bl.a. ingå och . Miljö- och jordbruksutskottet har i sitt utlåtande över grönboken bl.a. konstaterat att det har stor betydelse för kunskapsförsörjningen att alla intressenter är delaktiga och att det finns tillgång till relevanta, lättillgängliga och kostnadsfria data (Utlåtande 2012/13: MJU7 Kunskap i havsfrågor 2020). biföll kammaren utskottets förslag till beslut. är projektledare i samarbetsprojektet som spänner över de tre nordiska länderna , och och som innebär att deltagande myndigheter, näringsliv och forskningsvärlden arbetar för att utveckla smartare sjötransporter. Modern teknik och kvalitetssäkrade farleder ska leda till en ökad säkerhet och en minskad miljöpåverkan. Den tyngsta delen i projektet är att kvalitetssäkra djupinformationen i handelssjöfartens farvatten för att minimera risken för grundstötning och maximera möjligheten till att använda den effektivaste färdplanen för varje enskild transport med hänsyn till exempelvis väder, strömmar, isläge, trafiksituation och tillgänglighet av kajplats och lots. Projektet omfattar utveckling och demonstration av innovativa e-naviga- tionsapplikationer som bland annat bidrar till att utveckla gröna Produktion, användning och förmedling av geografisk information korridorer.29 Projektet är delvis EU-finansierat och beräknas att pågå till och med år 2013.30 Andra sammanställningar av djupdata Vid sidan av myndigheters tillhandahållande av geografisk information finns andra sammanställningar som distribuerar geografisk data. Den norska databasen , är ett exempel på där användaren kan få tillgång till detaljerad djupinformation genom att utväxla data med andra användare. Mjukvaran som finns tillgänglig hos Olex ger möjlighet till kartläggning av havsbotten, vattenpelare och ström. Vidare erbjuds navigationsfunktioner med visning av raster- och vektorkartor samt plotterfunktioner. Enligt finns det svenska användare av Olex som har samlat in information inom svenskt territorialvatten. Ett annat samarbete med att ta fram olika typer av djupdataprodukter och som har nämnt till utredningen är GEBCO (General of the Oceans). Utvecklingen av portalen utförs av ett antal internationella experter och det sker under IOC (International Oceanographic Commission) och . Materialet är publikt tillgängligt och upplösningen på tillgängliga grid är och har en global täckning. Andra former av samarbeten EuroGeographics är ett europeiskt samarbete inom ramen för en internationell ideell förening som Lantmäteriet deltar i som medlem tillsammans med andra motsvarande myndigheter. EuroGeographics uppdrag är att främja utvecklingen av den europeiska spatiala infrastrukturen genom samarbete rörande geografisk information, inklusive topografisk information, och fastighetsregisterinformation. EuroGeographics strävar efter att skapa, underhålla och distribuera harmoniserade topografiska referensdataset och relaterade tjänster, i små och medelstora skalor, för att stödja gränsöver- 29Gröna korridorer är ett initiativ från Europeiska kommissionen som syftar till att stärka näringslivets konkurrenskraft och skapa hållbara transportlösningar. 30Källa: och webbplatser. Produktion, användning och förmedling av geografisk information skridande eller paneuropeiska kundkrav. Ett exempel på gemensam produkt är EuroRegionalMap (). Det är en översiktskartebas över hela (35 länder) i skala 1:250 000. European Location Framework () är ett initiativ av EU som genomförs av Euro- Geographics. syftar till att stödja viktiga EU-initiativ som Den digitala agendan för , Inspiredirektivet och genom att effektivt knyta samman de nationella informationsresurserna. Detta sker bl.a. genom att ta fram gemensamma specifikationer för information och tjänster för pan-europeisk användning av geodata. bygger på det europeiska ramverket för interoperabilitet (EIF) och syftar till att skapa förutsättningar för semantisk, organisatorisk, juridisk och teknisk interoperabilitet för gränsöverskridande geospatiala referensdata och tjänster från nationella informationstillgångar. Det har inte uttryckligen angetts i utredningsuppdraget att undersöka och beskriva andra länders motsvarande lagstiftning till lagen (1993:1742) om skydd för geografisk information med tillhörande förordning (1993:1745). Utredningen har ändå funnit det angeläget att undersöka om våra geografiskt närmaste länder har en motsvarande lagstiftning eftersom det generellt sett finns stora likheter i rättssystemen. Undersökningen har dock visat att regleringen på detta område skiljer sig mellan länderna. Utredningen har också valt att undersöka om har liknande bestämmelser. Det bör framhållas att syftet med undersökningen i denna del inte har varit att beskriva ovannämnda länders reglering rörande offentlighet och sekretess, annan skyddslagstiftning eller reglering rörande införandet av Inspiredirektivet.1 Utredningen har haft skriftliga kontakter med de ansvariga departementen och i vissa fall andra statliga institutioner i , , och angående vilka regler som finns när det gäller skydd för känslig geografisk information. Skrivelserna har varit ställda direkt till berörda tjänstemän och de svar som lämnats representerar således inte någon formell ståndpunkt från de berörda ländernas sida. Det material och svar som utredningen har fått har varit av varierande karaktär och har huvudsakligen bestått i svar på konkreta frågor från utredningen, i vissa fall av en beskrivning av lagstiftningen på området och i förekommande fall även av förarbeten. Redovisningen i denna del är inte fullständig utan ska ses som en översiktlig beskrivning. Materialet har funnits tillgängligt på originalspråk och i något fall på engelska. Det kan inte uteslutas att det i något fall har uppstått en missuppfattning om innehållet. 1 och rådets direktiv /2/EG av om upprättande av en infrastruktur för rumslig information i Europeiska gemenskapen. I har beslutat att den norska strafflagen från 19022 ska ersättas med en ny strafflag. Till följd av detta kommer bl.a. Lov om forsvarshemmeligheter3 att upphävas och vissa ändringar i Lov om forebyggende sikkerhetstjeneste (sikkerhetsloven)4 att införas. Det är ännu inte klart när lagändringarna i sin helhet ska komma att träda i kraft. Upphävandet av Lov om forsvarshemmeligheter får till följd att det utöver bestämmelserna om krav på tillstånd för flygfotografering etc. inte längre kommer att finnas ett straffsanktionerat krav på tillstånd för spridning och insamling av viss information som rör försvarshemligheter. De tidigare straffbestämmelserna som rörde spridning och offentliggörande av visst material återfinns i den ännu inte upphävda Lov om forsvarshemmeligheter. Enligt lagens 3 § första punkt är det straffsanktionerat att utan samtycke av kungen eller annan som han hade bemyndigat, att samla in, sprida och offentliggöra kartor, skisser, fotografier och beskrivningar av försvarsanläggningar och tillhörande byggnader. Av 3 § andra punkten framgår att det är förenat med straff att uppta, sprida och offentliggöra kartor, krokier, skisser, fotografier eller beskrivningar som kan antas vara till nytta för rikets fiende i en krigssituation, om det inte efter omständigheterna fanns anledning att anta att det fanns ett berättigat syfte till att företa handlingarna. Vidare är det enligt 3 § tredje punkten förbjudet att utan samtycke av kungen eller regeringen samla in, sprida eller offentliggöra kartor, kartskisser över det norska rikets hamnar, fjordar eller inlopp eller över någon del av Norges sjöterritorium eller att utföra andra mätningar eller lodning än sådana som är nödvändiga för att navigera säkert i allmän sjöled. Straffskalan var böter eller fängelse om strängare straff inte var aktuellt för gärningen. Skälet till varför lagstiftaren funnit att bestämmelsen i 3 § ska upphävas är att den anses gå mycket långt när det gäller att straffbelägga på förberedelsestadiet, vilket inte harmoniserar med yttrandefriheten.