sou · H1B333 · 2013-04-29 00:00:00 — Sekretess gäller inom verksamhet enligt lagen (2014:000) om alarmering för uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst tjugo Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2003:778) om skydd mot olyckor dels att rubriken närmast före 6 kap. 10 § ska ha följande lydelse, dels att 6 kap. 10 § ska ha följande lydelse. Kommunerna och de statliga myndigheter som ansvarar för räddningstjänst skall se till att det finns anordningar för alarmering av räddningsorganen. När ett räddningsorgan gör en räddningsinsats skall polis- myndigheten underrättas om insatsen. Om effekterna av en olycka kan kräva särskilda åtgärder till skydd för befolkningen eller miljön i ett annat land än , skall det räddningsorgan som gör räddningsinsatsen underrätta berörd myndighet i det andra landet. Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap dels att 11, 12 och 13 §§ ska ha följande lydelse, dels att bilagan till förordningen ska ha följande lydelse, och dels att det i förordningen införs en ny bilaga, bilaga 2, med följande lydelse. 1. samverka med länsstyrelserna i deras roll som områdes- ansvarig myndighet, 2. samverka med övriga statliga myndigheter, kommuner, landsting, sammanslutningar och näringsidkare som är berörda, 3. beakta det samarbete som sker inom Europeiska Unionen och internationella forum i frågor som rör samhällets kris- beredskap, 4. beakta behovet av forsknings- och utvecklingsinsatser och annan kunskapsinhämtning såsom erfarenhetsåterföring av inträffade händelser, 5.beakta behovet av säkerhet och kompatibilitet i de tekniska system som är nödvändiga för att myndigheterna ska kunna utföra sitt arbete, 6.beakta behovet av deltagande i det samhällsgemensamma radiokommunikationssystemet för skydd och säkerhet () som förvaltas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och 7.informera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap om sin övningsverksamhet för att den ska kunna samordnas med den övningsverksamhet som Myndigheten för samhällsskydd och beredskap planerar. Myndigheterna ska vidare delta i den övnings- verksamhet som berör deras ansvarsområde. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ska vid behov till lämna förslag på förändringar av vilka myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet för att upptäcka, verifiera, larma och informera vid allvarliga kriser. Myndigheter som anges i bilaga 2 till denna förordning ska ha en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet för att upptäcka, verifiera, larma och informera vid allvarliga kriser. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ska vid behov till lämna förslag på förändringar av vilka myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap enligt första stycket. 2 Senaste lydelse enligt förordning 2008:1003 Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ska vid behov till lämna förslag på förändringar av vilka myndigheter som ska ha förmåga att vid en kris, som berör myndigheternas egna ansvarsområden eller medför behov av samverkan med annan myndighet, omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. Myndigheter som anges i bilaga 2 till denna förordning ska ha förmåga att vid en kris, som berör myndigheternas egna ansvars- områden eller medför behov av samverkan med annan myndig- het, omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap ska vid behov till lämna förslag på förändringar av vilka myndigheter som ska ha förmåga att kunna upprätta en ledningsfunktion enligt första stycket. 3 Senaste lydelse enligt förordning (2008:1003). 4 Senaste lydelse 2012:586. Ändringen innebär att bilagan har fått en numrering Bilaga 1 samt att ordet Alarmeringstjänsten har lagts till samverkansområdena; Teknisk infrastruktur, Transporter, Farliga ämnen, Geografiskt områdesansvar samt Skydd, undsättning och vård. Denna förordning träder i kraft . 5 Bilaga 2 motsvarar bilaga till regeringens beslut (Fö2011/379/SSK) avseende de myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap och ledningsfunktion enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. har lagts till. lag om ändring av lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap dels att det i lagen införs en ny rubrik efter 2 kap. 1 § med följande lydelse dels att det i lagen införs en ny paragraf 2 kap. 1 a § med följande lydelse. Denna lag träder i kraft . Utredningens uppdrag har varit att se över samhällets alarmerings- tjänst i syfte att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. Som utgångspunkter har gällt att en samordnad alarmerings- tjänst ska eftersträvas för att främja stärkt samverkan, minimera hanteringstider och skapa förutsättningar för ett optimalt nyttjande av samhällets samlade resurser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. En samordnad alarmeringstjänst är en viktig grund för samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap. I uppdraget har ingått att kartlägga nuvarande alarmeringstjänst och anknytande tjänster såsom utalarmering av resurser för hjälp- insatser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa, krisberedskaps- tjänster samt varnings- och informationstjänster. Konsekvenser av att flera operatörer tillhandahåller tjänster för utalarmering, prioritering och dirigering ska beskrivas. Alarmeringstjänstens roll i samhällets krisberedskap ska klargöras. Utredningen ska bedöma och föreslå vilka delar inom allmän ordning, säkerhet och hälsa som ska ingå i samhällets alarmerings- tjänst för att säkerställa: de enskildas säkra och lika rätt till att få kontakt med samhällets hjälporgan i en nödsituation, samhällets behov av samverkan och en samordnad hantering vid olika typer av nödlägen, en effektiv, säker, sammanhållen och obruten larmkedja, möjligheten till förutsättningar för en aktuell bild över sam- hällets samlade resurser för hjälpinsatser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa samt möjligheten för en aktuell bild över vilka insatser som pågår inom allmän ordning, säkerhet och hälsa och att denna information kan tillhandahållas myndigheter som har behov av uppgifterna för sin verksamhet. Utredaren ska vidare bedöma och föreslå vilka krisberedskaps- tjänster som ska ingå i samhällets alarmeringstjänst. Utredaren ska pröva och föreslå hur alarmeringstjänsten i samhället ska vara organiserad. I detta ingår att ta ställning till hur det offentliga åtagandet bör avgränsas och utformas samt hur verksamheten bör organiseras och finansieras. Även ansvarsfördel- ningen mellan staten, kommunerna och landstingen ska analyseras. Utredaren ska beakta de kriterier för fortsatt statligt ägande som framgår av budgetpropositionen för 20071. Utredaren ska slutligen föreslå regler för uppföljning och tillsyn av verksamheten för att säkerställa en kontinuerlig kvalitetssäkring. Utredaren ska utifrån sina förslag redovisa nödvändiga författningsändringar. Direktiven framgår av bilaga 1. I tilläggsdirektiv beslutades om förlängd utred- ningstid. Enligt beslutet ska uppdraget redovisas . Tilläggsdirektiven framgår av bilaga 2. 1.2.1Tidigare propositioner och skrivelser i ämnet Den nuvarande ordningen för samordning av alarmeringsförhåll- andena lades fast genom beslut av att bilda ett för staten, kommuner och landsting gemensamt alarmeringsbolag (prop. 1972: 129, : 20, rskr 1972: 329). Bildandet av bolaget, då kallat , innebar en sammanslagning av statens SOS-tjänst som införts och de av kommuner och landsting bildade länsalarmeringscentralerna. bytte bolaget namn till och bolaget blev mer uttalat ett affärsdrivande bolag2. tecknades ett alarmeringsavtal mellan staten och bolaget som reglerade SOS- tjänsten, dvs. mottagning och förmedling av larm på nödnummer 112 (tidigare 90 000). 2006/07:1 utg.omr. 1993/94:150, bet. 1993/94:TU38, rskr. Efter dessa beslut om förändringar av SOS Alarms verksamhet har inga förändringar av de grundläggande alarmeringsförhåll- andena eller SOS Alarm AB:s verksamhet genomförts på initiativ av regering och riksdag. Förändringar har dock skett i fråga om former och regler för samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap. Som följd av en översyn av räddningstjänstlagstiftningen beslutades att räddningstjänstlagen skulle ersättas av lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Lagen innebär en ökad betoning på förebyggande åtgärder och att kommunerna fick ökade möjligheter till lokal anpassning av verksamhetens organisering. Förändringarna innebar övergripande en övergång från detaljstyrning till en ökad mål- styrning av räddningstjänstarbetet.3 I en proposition 2002 föreslogs en grundläggande struktur för samhällets krisberedskap, baserad på principer om ansvarsprincipen och geografiskt områdesansvar.4 inrättades en särskild krishanteringsfunktion i . inrättades en ny central förvaltningsmyndighet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, med uppgift att ha en samordnande roll i krisberedskapsarbetet.5 Förslaget var en del i en utvecklad sam- ordning och styrning av system för krisberedskap på central nivå. Förslaget om en ny samlad myndighet innebar att m.fl. myndigheter inom området avvecklades. I propositionen anmälde regeringen sin avsikt att genomföra en översyn av SOS Alarm i syfte att anpassa uppdraget till utvecklingen inom krisberedskapsområdet. I en skrivelse till redogjorde regeringen för hur arbetet med samhällets krisberedskap hade utvecklats efter de förändringar som genomförts. Förändringarna av arbetet med samhällets krisberedskap har inneburit att SOS Alarm har fått nya uppgifter inom detta område. reviderades alarmeringsavtalet i viss utsträckning. I det nya avtalet tydliggörs att SOS Alarm är en viktig resurs i samhällets krisberedskap. Det ställs även krav på att SOS Alarm ska kunna tillhandahålla landstäckande kommunikation i nationella radiokommunikationssystem för samverkan och ledning, . Vidare krävs att bolaget kan administrera, utveckla och erbjuda 2002/03:119, bet. 2003/04:FöU2, rskr. 2001/02:158, bet. 2001/02:FöU10, rskr. 2007/08:92, bet. 2007/08:FöU12, rskr. samordningstjänster inom systemet. Slutligen ska SOS Alarm på uppdrag av behöriga myndigheter vidareförmedla information till beredskaps- och ledningsfunktionerna vid centrala statliga myndig- heter med särskilt ansvar för krisberedskap enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. 1.2.2Andra utredningar av betydelse för denna utrednings uppdrag beslutade att och de 21 polismyndigheterna ska ombildas till en sammanhållen myndighet den 1 januari 2015.7 Regeringen har därefter uppdragit åt en särskild utredare att genomföra förändringen. Enligt de direktiv som ligger till grund för den pågående ombildningen ska ha en geografisk organisation i ett antal polis- regioner.8 Som riktlinjer anger regeringen att de nuvarande sju samverkansområdena för polisen kan utgöra lämplig indelning. Utredningen om den statliga regionala förvaltningen lämnade i sitt slutbetänkande förslag till en ny geografisk indelning i sju statliga regionala områden, som ska ligga till grund för statliga myndigheters regionala indelning.9 Länsstyrelserna föreslås få en ny geografisk struktur med elva länsstyrelser, innebärande en sammanslagning och förändring från nuvarande 21 länsstyrelser. Utredningen föreslår att länsstyrelsernas uppdrag och uppgifter renodlas till färre områden. Ett område som föreslås få en mer framträdande roll inom är samhällsskydd och krisberedskap. Utredningens förslag bereds i . I övrigt kan nämnas att en särskild utredare har uppdraget att se över fördelningen av statens bestånd av försvarsfastigheter. Till utredningsuppdraget har också lagts uppgiften att föreslå hur ansvaret för den framtida förvaltningen och finansieringen av länsstyrelsernas lokaler för krisledning ska organiseras.10 Vidare pågår arbetet med att förbereda inrättandet av en ny tillsyns- myndighet för hälso- och sjukvård och socialtjänst, Inspektionen för vård och omsorg. Den nya myndigheten, som övertar ansvaret 2012/13:1:100, bet. 2012/13:JuU1, rskr. 2012:129 Ombildning av polisen till en sammanhållen myndighet 9Statens regionala förvaltning – förslag till en angelägen reform (SOU 2012:81) 10Utredningen om omstrukturering av statens bestånd av försvarsfastigheter (S 2012:01, dir. 2012:6 och dir. 2012:103) för tillsynsverksamheten från , ska inrättas den 1 juni 2013.11 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har i en pro- memoria från 2011-05-26 redovisat sin bedömning att regeringen borde tillsätta en utredning om samhällets alarmeringstjänst i syfte att klarlägga ansvarsförhållanden, gränsdragningen mellan offentlig och kommersiell verksamhet samt för att belysa betydelsen av en sammanhållen larmkedja. I promemorian redovisas ett antal områden där det enligt myndighetens bedömning finns oklarheter eller problem i nuvarande alarmeringsförhållanden.12 redovisade resultaten av en granskning av statens insatser inom ambulansverksamheten (RiR 2012:20). Granskningen hade inriktning på de delar av alarmeringen som rör vårdärenden och ambulanssjukvård, och berörde även styrning och tillsyn med avseende på SOS Alarms verksamhet. 1.2.3Utgångspunkter för utredningens arbete Utgångspunkter för utredningens arbete har varit de grund- läggande principer eller värden som anges i direktiven, dvs. att säkerställa de enskildas säkra och lika rätt till att få kontakt med samhällets hjälporgan i en nödsituation. Vidare anges att behovet av en samordning av hantering av olika typer av nödlägen ska säkerställas och att larmkedjan ska vara effektiv, säker och sammanhållen. Samordning och samverkan vid händelser i vardag och vid större händelser eller krislägen förutsätter att det är möjligt att dela information om aktuella händelser, lägesbilder och pågående insatser. En central förvaltningspolitisk utgångspunkt är att samhälls- service ska utformas på ett likformigt och rättssäkert sätt. Verksamheten ska bedrivas under former som medger insyn och öppenhet och möjligheter till granskning av verksamheten. En väl utformad tillsyn och kontroll är en viktig del i detta. En generell utgångspunkt är vidare att det offentliga åtagandet noggrant ska prövas och avgränsas. 11 Utredningen om inrättande av en tillsynsmyndighet för hälso- och sjukvård och socialtjänst - Inspektionen för vård och omsorg (S 2012:05), dir. 2012:67. 12 PM , ärendenummer 2010-3341-8. Utredningens arbete inleddes . Utredningen har bedrivit sitt arbete genom inhämtande av underlag från de myndigheter och organisationer som nämns i utredningens direktiv, dvs. , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , Strålsäkerhets- myndigheten, , och Kommuner och Landsting. Utredningen har haft tillgång till en kontaktperson på respektive berörd myndighet och organisation för inhämtande av faktaunderlag och för behandling av särskilda frågor. Möten har också hållits med företrädare för respektive myndighet och organisation. När det gäller SOS Alarm har ett flertal möten hållits med syfte att inhämta faktaunderlag och andra kunskaper om alarmerings- verksamheten. Utredningen har haft möten med SOS Alarm (styrelsen, styrelsens ordförande, bolagets ledning, olika befattningshavare i bolaget) och har också fått möjlighet att följa verksamheten på plats i SOS-centralen i . har utredningen hållit informations- och samrådsmöten med berörda myndigheter och organisationer. Vid dessa möten har även representanter från i och deltagit. Utredningen har även haft möten eller annat samråd med andra berörda myndigheter. Bland dessa kan nämnas Statens haveri- kommission, , Transportstyrelsen samt Länsstyrelserna i respektive län. Utredningen har även haft ett informationsmöte i med företrädare för berörda departement. Härutöver har utredningen haft möten med och med företrädare för samt den grupp av landsting, Fyrklövern, som har avtal med om larmtjänster som avser prioritering och dirigering av ambulans. Utredningen har även träffat forskare vid och utbildning vid (). När det gäller kommuner och landsting har utredningen haft ett flertal möten med företrädare för Kommuner och Landsting, SKL, samt deltagit i möten, konferenser och nätverk som SKL har arrangerat i olika frågor. Utredningen har även haft möten med företrädare för 73 kommuner och sex län i övre och nedre och med företrädare för räddningstjänsten m.fl. i . Utredningen har genomfört studiebesök hos räddningstjänsten i , "Trygghetens Hus" i , brandförsvar, , ledningscentral JRCC och regionledning i , ledningscentral i , . Möten och studiebesök har genomförts i syfte att följa utvecklingen i Projekt i . Utredningen har informerat om utredningens arbete vid fyra konferenser, Konferens för räddningscheferna i SydSverige, Nätverket 100 000 – kommunernas möte i , i och om landstingens krisberedskap. Utredningen har vidare genomfört en enkätundersökning i syfte att kartlägga kommuners och landstings syn på alarmerings- frågorna. Undersökningen genomfördes av . Utredningen genomförde ett studiebesök vid och nödcentralen i Kervo i . Vid mötet deltog företrädare för och samt generaldirektör och avdelningschefer. Utredningen har vidare haft ett möte med företrädare för norska Justitie- och beredskapsdepartementets räddnings- och beredskaps- avdelning. Utredningen har haft samråd med utredningen om översyn av statlig regional förvaltning (Fi 2009:07), med genomförande- kommittén för den nya polismyndigheten (Ju 2012:16), utredningen om omstruktureringen av statens fastighetsbestånd (S 2012:01) samt patientmaktsutredningen (S 2011:03). Målen för samhällets säkerhet är att värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna förmågan att upp- rätthålla grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter.1 Det som definieras som samhällets krisberedskap har utvecklats från att vara en del av den verksamhet som behövs för att förbereda landet för krig (totalförsvar) till att vara en integrerad del i varje samhällsviktig aktörs verksamhet. Samhällets ansvar delas upp geografiskt och i samhällets olika sektorer. Även om det offentliga har ett omfattande ansvar för samhällets funktionalitet har enskilda också ett ansvar. Det innebär att enskilda dvs. såväl individer som icke offentliga aktörer bör ha insikt om att allvarliga händelser och kriser kan uppstå och att samhället då kan behöva göra omprioriteringar av resurser och verksamheter. Detta innebär också att enskilda aktivt ska ta del av samhällets information och anvisningar. Den enskilde har således en viktig roll i samhällets krisberedskapsarbete.2 Den svenska säkerhetspolitiken utgår ifrån en bred syn på begreppet säkerhet som inrymmer såväl hot och risker som allvarliga händelser och kriser som militära hot.3 Civilt försvar är, i fredstid, det arbete och den verksamhet som bedrivs för att öka samhällets förmåga att motstå ett väpnat angrepp. Genom att det civila försvaret utvecklas utifrån arbetet med samhällets krisberedskap minskar sårbarheten i samhället under såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. I ett läge där förbereds 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2012/13:1 utg.omr. 6, bet. 2012/13:FöU1, rskr. 3Se s. 72, samma proposition. för krig utgör civilt försvar och militärt försvar tillsammans totalförsvar. Om är i krig råder högsta beredskap enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap, och då är totalförsvar all samhällsverksamhet som då ska bedrivas. 2.2Skydd mot olyckor och räddningstjänst Ett grundläggande säkerhetsarbete i samhället när det gäller vardagens olyckor bedrivs inom området skydd mot olyckor. Skydd mot olyckor syftar till att skapa ett tryggt, säkert och robust samhälle som är förberett för och som även har förmåga att möta sällan förekommande händelser såsom stora och omfattande olyckor. Med begreppet räddningstjänst avses de räddningsinsatser som staten eller kommunerna ska ansvara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön. Staten eller en kommun ska ansvara för en räddningsinsats endast om det är motiverat med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnader för insatserna och omständigheterna i övrigt. uppdrag är att skapa beredskap för att hindra och begränsa skador. resurser verkar inom hela hotskalan, från vardagens olyckor, vid en kris och under höjd beredskap. Ansvaret för skydd mot olyckor är fördelat mellan enskilda, kommuner och staten. Den enskilde är skyldig att varna och tillkalla hjälp i vissa fall. Den som upptäcker eller på annat sätt får kännedom om en brand eller om en olycka som innebär fara för någons liv eller allvarlig risk för någons hälsa eller för miljön ska om det är möjligt varna dem som är i fara och vid behov tillkalla hjälp. Enskilda som ansvarar för byggnader, anläggningar eller farlig verksamhet där en brand eller konsekvenserna av en brand skulle kunna vara omfattande har skyldighet att vidta särskilda åtgärder för brandskydd. Kommunen har inom sitt geografiska område ansvar för olycks- förebyggande åtgärder, räddningstjänst och efterföljande åtgärder. Den kommunala räddningstjänsten har också ansvar för räddnings- tjänst till sjöss när det gäller hamnar, kanaler och strandlinjer. Staten ansvarar för statlig räddningstjänst, där Polisen ansvarar för de statliga räddningstjänsterna fjällräddning och efterforskning av 4 Lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, LSO försvunna personer i andra fall, för sjö- och flyg- räddning, för miljöräddningstjänst till sjöss och länsstyrelserna för räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen. En utgångspunkt är att det i hela landet ska finnas ett tillfredställande och likvärdigt skydd mot olyckor som det finns utrymme för hänsyn till lokala förhållanden. ska kunna agera över hela hotskalan, såväl vid den enskilda olyckan som vid kriser och höjd beredskap. Hälso- och sjukvård som avses i hälso- och sjukvårdslagen5 omfattas inte av lagen (2003:778) om skydd mot olyckor, se vidare i avsnitt 2.4. Lagstiftningen ger kommunerna stora möjligheter att anpassa räddningstjänstorganisationen efter lokala förhållanden. Kommunfullmäktige antar handlingsprogrammen för den före- byggande verksamheten och för räddningstjänst för varje ny mandatperiod. I den kommunala förvaltningen är det en eller flera nämnder som har ansvar för räddningstjänstfrågor. Innan ett program antas ska samråd ske med berörda myndigheter. I de flesta fall handlar det om samråd med i länet. I varje kommun ska finnas en räddningschef. Räddningschefen har bl.a. till uppgift att se till att räddningstjänsten är ändamåls- enligt ordnad utifrån de mål som finns i lagstiftningen och i det kommunala handlingsprogrammet. Vid är räddningschefen räddningsledare och leder räddningsinsatser. Räddningschefen kan utse en annan behörig person att vara räddningsledare, men behåller det övergripande ansvaret för verk- samheten. När kommuner väljer att bedriva räddningstjänsten i ett räddningstjänstförbund regleras ofta förhållandet mellan medlems- kommunerna och kommunalförbundet i en förbundsordning som är ett avtal som reglerar och tydliggör politisk styrningsform samt vilka uppgifter kommunalförbundet ska överta och utföra. Kommunfullmäktige i respektive kommun fattar beslut huruvida kommunen ska ingå i ett kommunalt räddningstjänstförbund. 2011 ingår sammanlagt 128 kommuner i 32 kommunala räddningstjänst-