sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — Bedömningen av vad som ska anses vara skälig orsak vid en god mans frånträdande av ett uppdrag ska i huvudsak ske utifrån de grunder som gäller enligt HD:s avgörande i mål Ö 91-12. Detta innebär att en god man ska kunna bli entledigad i samma utsträck- ning som en förvaltare. Den avvägning som ska göras mellan den gode mannens bevekelsegrunder för att avsluta uppdraget och be- hovet av att det kontinuerligt finns en god man kan dock medföra att det ställs lägre krav för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda sitt uppdrag jämfört med när en förvaltare vill från- träda. Detta beror bl.a. på att behovet av att det kontinuerligt finns en ställföreträdare ofta inte är lika stort vid godmanskap som vid förvaltarskap, eftersom den enskilde vid ett godmanskap har kvar sin rättshandlingsförmåga. Av andra stycket framgår att ett godmanskap eller förvaltarskap ska upphöra om en god man eller förvaltare som har skälig orsak att lämna uppdraget innan en ny ställföreträdare har utsetts entledigas eller när ett uppdrag som god man eller förvaltare upphör av någon annan orsak, om en ny ställföreträdare inte kan utses och överför- myndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Att ett uppdrag som god man eller förvaltare upphör av någon annan orsak än att ställföreträdaren har skälig orsak att frånträda uppdraget kan inträffa då ställföreträdaren avlider eller när en olämp- lig ställföreträdare entledigas med stöd av 11 kap. 20 § FB. Stycket är, såvitt gäller förvaltare, en lagreglering av den rätts- praxis som HD har lagt fast i avgörandet i mål Ö 91-12. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.8.2, 4.8.3 och 4.9. I HD:s avgörande Ö 91-12 ansågs överförmyndaren ha gjort vad som kunde begäras när myndigheten tillfrågat samtliga personer som hade anmält intresse av förvaltaruppdrag, men inte någon av dessa hade velat ta uppdraget, och när inte heller någon av de tjänstemän inom kommunen som hade till uppgift att åta sig uppdrag som inte var lämpliga för andra utanför förvaltningen, hade önskat ta uppdra- get. Det bör dock noteras att det finns s.k. förvaltarenheter endast i ett fåtal kommuner. När det gäller överförmyndarens skyldighet att vidta alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig ett förvaltaruppdrag bör det beaktas att det vanligtvis endast finns ett begränsat antal personer som kan komma ifråga för svåra för- valtaruppdrag. Det bör därför inte ställas krav på att överförmynda- ren ska fråga även personer som saknar eller har begränsad erfaren- het av förvaltaruppdrag eller av någon annan anledning inte bedöms klara av eller vara lämplig för ett sådant uppdrag. Enligt tredje stycket ska beslut om entledigande av ställföreträda- ren enligt första stycket och om upphörande av ställföreträdarskapet enligt andra stycket fattas av rätten. Detta innebär, såvitt gäller beslut om entledigande, ett undantag från huvudregeln om att det är överförmyndaren som fattar dessa beslut (se 11 kap. 19 § andra stycket FB). I de fall ställföreträdaren entledigas då han eller hon inte är skyl- dig att kvarstå i sitt uppdrag till dess att en ny ställföreträdare har utsetts, dvs. om han eller hon har skälig orsak att lämna uppdraget , ska frågan om entledigande av ställföreträdaren tas upp i samband med frågan om upphörandet av ställföreträdarskapet. I andra fall kommer besluten inte att fattas , t.ex. när en olämplig god man eller förvaltare entledigas med stöd av 11 kap. 20 § FB. Det beslutet fattas av överförmyndaren. görande i mål Ö 91-12 (som gällde förvaltarskap) ska en förvaltare i dessa situationer utses så skyndsamt som möjligt. Förslaget har behandlats i avsnitt 4.8.2. 14 kap. 24 § Om en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare dör, ska döds- boet svara för att den enskildes egendom redovisas och åtgärder vid förvaltningens upphörande vidtas enligt detta kapitel. Försätts ställföre- trädaren i konkurs, ska konkursförvaltaren fullgöra dessa uppgifter. Överförmyndaren får befria ett dödsbo från skyldigheten att lämna sluträkning eller besluta att den får lämnas i förenklad form om det med hänsyn till dödsboets och den enskildes förhållanden, tillgångar- nas art eller värde eller omständigheterna i övrigt finns särskilda skäl. I första stycket har endast språkliga ändringar gjorts. Av andra stycket, som är nytt, framgår att överförmyndaren får befria ett dödsbo efter en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare från skyldigheten att lämna sluträkning eller besluta att den får lämnas i förenklad form. Befrielse eller lättnad får beslutas om det med hänsyn till dödsboets och den enskildes förhållanden, tillgångarnas art eller värde eller omständigheterna i övrigt finns särskilda skäl. Det finns i 14 kap. 19 § en motsvarande möjlighet att besluta om befrielse eller lättnad för en ställföreträdare. Överförmyndaren ska inte slentrianmässigt ge dödsbon befrielse från eller lättnad i kravet på redovisning, utan det krävs att det sker en prövning i varje enskilt fall. Befrielse eller lättnad för dödsboet bör i första hand kunna medges om den avlidne ställföreträdaren inte har förvaltat huvudmannens egendom eller om dennes tillgångar inte är av större omfattning. En situation då det ofta torde kunna finnas förutsättningar för befrielse från skyldigheten att lämna slut- räkning är då den avlidne har varit god man för ett ensamkommande barn som saknar tillgångar. Det kan bli aktuellt att befria dödsboet från skyldigheten att lämna sluträkning även om det finns tillgångar i form av fast egen- dom, t.ex. om en fastighet inte ger någon avkastning och bebos av huvudmannen och hans eller hennes anhöriga. En sluträkning i förenklad form från ett dödsbo kommer att vara mindre utförlig än när en sådan lämnas av en ställföreträdare, eftersom ett dödsbo inte har möjlighet att begära ut kontoutdrag etc. från banker och andra värdepappersinstitut. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.4. 14 kap. 25 § Dödsboet efter en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare har rätt till ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för att fullgöra de uppgifter som anges i 24 §. Överförmyndaren fattar be- slut om sådan ersättning och i vad mån ersättningen ska betalas med medel som tillhör den enskilde. Om det inte finns särskilda skäl för något annat, ska ersättning för utgifter, inklusive de avgifter och skatter som utgår på dem, betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräknade inkomst under det år när uppdraget utförs överstiger 2,65 gånger prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken eller hans eller hennes tillgångar under överstiger två gånger prisbasbeloppet. Ersättning för utgifter som inte ska betalas med den enskildes medel ska betalas av kommunen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om den rätt till ersätt- ning som ett dödsbo efter en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare har för utgifter för att redovisa den enskildes egendom när ställföreträdaren har avlidit. Av första stycket framgår att dödsboet har rätt till ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för att fullgöra de upp- gifter som anges i 14 kap. 24 §. Detta innebär att det i varje enskilt fall ska bedömas om utgiften har varit nödvändig för att dödsboet skulle kunna fullgöra sina skyldigheter. Omständigheter som bör be- aktas vid en sådan bedömning är hur omfattande eller komplicerad uppgiften är samt vilka förutsättningar de efterlevande har att klara av uppgiften. Enligt bestämmelsens andra stycke ska ersättning för utgifter, inklusive de avgifter och skatter som utgår på dem, som huvudregel betalas med den enskildes medel i den mån hans eller hennes beräkna- de inkomst under det år när uppdraget utförs överstiger 2,65 gånger prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken eller hans eller hennes tillgångar under överstiger två gånger prisbasbeloppet. Dessa beloppsgränser gäller även för huvudman- nens skyldighet att betala ställföreträdarens arvode och ersättning för utgifter, se 12 kap. 16 § tredje stycket. Huvudmannens skyldighet att betala ersättning för ett dödsbos utgifter gäller inte om det finns särskilda skäl för något annat. Be- dömningen av om det finns sådana skäl bör vara densamma som gäller för om huvudregeln ska frångås när det gäller den enskildes skyl- dighet att stå för en ställföreträdares kostnader enligt 12 kap. 16 § tredje stycket (jfr prop. 1993/94:251, s. 221). Detta innebär att särskilda skäl för att frångå denna regel t.ex. kan vara om den en- skilde har stora vårdkostnader som tar hans eller hennes inkomst i anspråk eller att de tillgångar som det är fråga om utgörs av en fastig- het som han eller hon själv behöver eller som är mycket svår att sälja på rimliga villkor. Det handlar i dessa fall om att göra avsteg från huvudregeln till förmån för den enskilde. I undantagsfall bör huvudregeln också kunna frångås även till nackdel för den enskilde. Det kan bli aktuellt när kommunen genom att stå för arvodet bidrar till en kapitalbildning hos den enskilde som inte kan komma den enskilde till godo. En sådan situation kan uppkomma t.ex. vid vården av egendom som tillhör en svårt sjuk person som inte själv kan dra nytta av tillgångarna och som inte har några nära anhöriga. Av tredje stycket framgår att ersättning för utgifter som inte ska betalas med den enskildes medel ska betalas av kommunen. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3.5. 19 kap. 18 § ska framställa statistik om överförmyndares och överför- myndarnämnders verksamhet på regional och nationell nivå. Av paragrafen, som är ny, framgår att ska ha till uppgift att framställa statistik om överförmyndares och överförmyndar- nämnder verksamhet på regional respektive nationell nivå. Det är regeringen som ska meddela föreskrifter om vilken eller vilka läns- styrelser som ska ansvara för dessa uppgifter, se 19 kap. 20 § punk- ten 1. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.6. 19 kap. 19 § Överförmyndaren eller överförmyndarnämnden ska till lämna sådana uppgifter om verksamheten som behövs för framställning av statistik. I paragrafen, som är ny, anges att överförmyndaren eller överför- myndarnämnden ska lämna sådana uppgifter om verksamheten som behövs för framställning av statistik till . Av 19 kap. 20 § punkten 3 framgår att regeringen meddelar före- skrifter om uppgiftsskyldigheten. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.6. 19 kap. 20 § Regeringen meddelar föreskrifter om 1.vilken eller vilka länsstyrelser som ansvarar för uppgifter enligt detta kapitel, 2.vilken statistik ska framställa, och 3.överförmyndarens eller överförmyndarnämndens uppgiftsskyl- dighet enligt 19 §. Paragrafens första punkt motsvarar nuvarande 19 kap. 18 § medan den andra och tredje punkten är nya. I andra punkten bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vilken statistik ska framställa och i tredje punkten om överförmyndarens eller över- förmyndarnämndens uppgiftsskyldighet enligt 19 kap. 19 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.6. 13.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 32 kap. 4 § Sekretess gäller hos överförmyndare eller överförmyndarnämnd i ärende enligt eller enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn för uppgift om en enskilds personliga eller eko- nomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen har ändrats på så sätt att sekretess hos överförmyndare eller överförmyndarnämnd, förutom i ärenden enligt FB, även ska gälla i ärenden enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkom- mande barn. På samma sätt som vid sekretess hos överförmyndare eller över- förmyndarnämnd i ärende enligt FB för uppgift om enskilds per- sonliga eller ekonomiska förhållanden är bestämmelsen tillämplig även beträffande uppgifter om en god man. Jfr RÅ 1992 not. 331 och RÅ 1993 not. avses även gemensam överförmyndar- nämnd, se 19 kap. 16 § FB och 6 kap. 1 § kommunallagen. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2. 32 kap. 5 § Sekretessen enligt 4 § hindrar inte att uppgift lämnas till en enskild enligt vad som föreskrivs i eller i lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn. Bestämmelsen, som är sekretessbrytande, har ändrats till att gälla även i ärenden enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkom- mande barn. Vilka uppgifter som kan begäras ut från överförmyn- daren och vem som får göra en sådan begäran framgår av 16 kap. 7 § FB, vilken är tillämplig även i ärenden om god man för ensam- kommande barn (se 12 § i lagen om sådana godmanskap). Av 16 kap. 7 § FB framgår att en omyndig som har fyllt och den som har god man eller förvaltare har rätt att ta del av de hand- lingar som rör ställföreträdarskapet och som förvaras hos överför- myndaren. En sådan rätt har också den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar. Med närmaste släktingar avses bröstarvingar, föräldrar och syskon, se prop. 1987/88:124, s. 175. Den föreslagna bestämmelsen innebär att ett ensamkommande barn som har god man har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdarskapet och som förvaras hos överförmyndaren. Det torde vara sällan förekommande att det finns någon make, sambo eller nära släktingar som kan ha rätt att ta del av sådana handlingar. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.2. 36 kap. 1 § Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och upp- giften förekommer i 1.ärende enligt lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn, 2.ärende om adoption enligt 4 kap. , 3.ärende om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § föräldra- balken, 4.ärende om förvaltarskap, eller 5.ärende enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om en part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i 2.mål eller ärende enligt i annat fall än som anges i första stycket, 3.ärende enligt lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, 4.mål eller ärende enligt rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 eller ärende enligt 8 § lagen (2008:450) med kompletterande bestämmelser till II-förordningen, 5.mål eller ärende enligt rådets förordning (EG) nr 4/2009 av om domstols behörighet, tillämplig lag, erkän- nande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om under- hållsskyldighet, eller 6.mål eller ärende enligt lagen (2012:318) om 1996 års Haag- konvention. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . I paragrafen regleras sekretess till skydd för enskild i familjerättsliga mål eller ärenden i domstol. Ändringen av bestämmelsen innebär att det har lagts till en ny femte punkt i första stycket. Enligt denna ska sekretess gälla hos domstol för uppgift som förekommer i ärende enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Förslaget har behandlats i avsnitt 8.3. SOU 1947:53 betänkande I med förslag angående ändringar i kommunallagarnas bestämmelser om borger- lig primärkommuns kompetens och om kvalificerad majoritet SOU 2003:51 God man för ensamkommande flyktingbarn SOU 2004:112 Frågor om Förmyndare och ställföreträdare för vuxna SOU 2006:100 Ambition och ansvar, Nationell strategi för utveck- ling av samhällets insatser till personer med psykiska sjukdomar och funktionshinder SOU 2007:65 Domstolarnas handläggning av ärenden Ds Ju 1974:7 Förmynderskap, Promemoria med förslag till ändringar i förmynderskapslagstiftningen m.m. Dir. 2009:19 Delegation för e-förvaltning Dir. 2010:32 Tilläggsdirektiv till E-delegationen (Fi 2009:01) Dir. 2012:16 Bättre förutsättningar för gode män och förvaltare Dir. 2012:72 Beslutsoförmögna personers ställning i hälso- och sjuk- vård, tandvård, socialtjänst och forskning Dir. 2012:120 Tilläggsdirektiv till Utredningen om bättre förutsätt- ningar för gode män och förvaltare (Ju 2012:01) 1948:140 med förslag till lag angående ändring i lagen (nr 251) om kommunstyrelse på landet 1974:142 med förslag till lag om ändring i , m.m. Prop. 1979/80:1 om 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. Prop. 1985/86:80 om ny förvaltningslag 1987/88:124 Om god man och förvaltare Prop. 1993/94:218 Psykiskt stördas villkor 1993/94:251 Förmynderskapslagstiftningen Prop. 1997/98:151 Inkomstgrundad ålderspension, m.m. Prop. 1999/2000:1 Budgetpropositionen för 2004/05:136 Stärkt skydd för ensamkommande barn 2005/06:117 Skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret, m.m. 2007/08:150 Förmynderskapsrättsliga frågor 2010/11:119 Domstolarnas handläggning av ärenden HD:s beslut i mål Ö 91-12 Hovrättens för Västra beslut i ÖÄ 3983-11 beslut i ÖÄ 943-10 beslut i ÖÄ 5638-12 beslut i Ä 1707-07 tingsrätts beslut i Ä1499-09 tingsrätts beslut i Ä 5966-09 tingsrätts beslut i Ä 5092-11 RÅ 1930 ref. 1 RÅ 1991 ref. 64 RÅ 1992 not. RÅ 1993 ref. 25 RÅ 1993 not. JO 2002/03, s. 417 JO 2005/06, s. 422 JO 2008/09, s. 476 JO 2009/10, s. 431 JO:s beslut , dnr 1811-2012 JO:s beslut , dnr 4083-2012 Tillsynen av överförmyndarna – uppföljningsgransk- ning, RiR 2009:31 , Förstudie Mina fullmakter, Särredovisning av tjänsteexport – ett rege- ringsuppdrag, ESV 2012:29 frivilliga samhälls- insatser värda – en studie om värdet av de laganknutna frivilliguppdragen, 2009 , huvudlinjer, åttonde uppl., 2012 man eller förvaltare – en praktisk handbok, 2009 Von , och , Per Ensamkommande barns rätt En vägledning för den gode mannen, kommunen m.fl., 2010 m.fl. , En kommentar , Per Förmynderskap, andra uppl., 2011 Kommuner och Landsting Cirkulär (07:74) med rekom- mendationer om ersättning till bl.a. gode män och förvaltare Cirkulär nr 75.129 med riktlinjer om ersättning till förmyndare Bättre förutsättningar för gode män och förvaltare En särskild utredare ska föreslå åtgärder som ger bättre förutsätt- ningar för gode män och förvaltare. Syftet är att säkerställa att det finns tillgång till kvalificerade och lämpliga ställföreträdare. Utred- aren ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som det finns anledning till. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning En god man eller förvaltare kan förordnas för en enskild person som är förhindrad att bevaka sin rätt eller förvalta sin egendom eller som av andra anledningar inte kan ta hand om sig själv. Uppdraget som ställföreträdare utförs i regel av en lekman som frivilligt åtar sig uppgiften. är uppdraget avgörande för att en en- skild som saknar förmåga att fatta beslut ska skyddas och få sina rättigheter tillgodosedda. I betänkandet Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) föreslår bl.a. att det genomförs utbildningsinsatser för ställföreträdare. Förslagen bereds i . Utöver de frågor som utredningen be- handlar har myndigheter och organisationer under beredningen av betänkandet pekat på ytterligare förhållanden som gör det svårt att rekrytera gode män och förvaltare. Vissa kommuner har också på- talat att det är svårt att få enskilda att åta sig den här typen av upp- drag. män och förvaltare fyller en viktig funktion i samhället och de insatser de gör måste underlättas. Det är angeläget att det går att rekrytera kvalificerade och lämpliga gode män och förvaltare, och den som har ett sådant uppdrag bör ges goda förutsättningar att fullgöra detta. Det finns ett visst beredningsunderlag i det nämnda betänkandet, men det behöver kompletteras. En särskild utredare ska därför ges i uppdrag att överväga följande frågor. Utredaren får även föreslå andra praktiska åtgärder som bidrar till att skapa bättre förutsättningar för gode män och förvaltare. Bör en god man eller förvaltare alltid vara skyldig att fullgöra sitt uppdrag till dess att en ersättare utsetts? I och i lagen (2005:429) om god man för ensam- kommande barn finns regler om när ställföreträdare ska förordnas respektive entledigas. En god man eller förvaltare har rätt att på begäran bli entledigad från sitt uppdrag. Ställföreträdaren är dock skyldig att kvarstå till dess att en ersättare utsetts, om den enskilde fortfarande har behov av stöd. Det har riktats kritik mot att det inte finns någon tidsbegräns- ning för hur länge en god man eller förvaltare är tvungen att full- göra sitt uppdrag i avvaktan på att en ersättare förordnas. Det har särskilt framhållits att det är orimligt att den som har blivit utsatt för hot eller våld av sin huvudman är tvungen att fortsätta att full- göra uppdraget. Med hänsyn till den enskildes behov av hjälp bör utgångspunkten naturligtvis vara att en god man eller förvaltare ska vara skyldig att fullgöra sitt uppdrag till dess att en ersättare utsetts. kan det ifrågasättas om en ställföreträdare under alla förhållanden bör vara skyldig att fullgöra uppdraget, i vart fall på oförändrat sätt. Förutom att det har betydelse för den gode man eller förvaltare som vill bli entledigad kan denna skyldighet även avhålla enskilda från att åta sig sådana uppdrag. Utredaren ska kartlägga hur regleringen om entledigande fungerar i praktiken i de fall en god man eller förvaltare själv vill frånträda sitt uppdrag. Utredaren ska utifrån kartläggningen ta ställning till i vilka situationer det är lämpligt att en god man eller förvaltare inte ska behöva fullgöra uppdraget på oförändrat sätt till dess att en ersättare utsetts. Utredaren ska överväga om en lösning kan vara att upp- draget begränsas till ett minimum av åtgärder. Ett alternativ kan vara att en god man eller förvaltare får entledigas trots att en ersättare inte kan utses, varvid det får bedömas om detta ska innebära att godmanskapet eller förvaltarskapet upphör. Den enskildes behov av hjälp måste dock alltid garanteras. Det ska därför utredas vilka andra former av stöd den enskilde i stället kan få tillgång till; om det behövs, ska förbättringar av det existerande stödet föreslås. Särskilda hänsyn gör sig gällande vid förvaltarskap, och olika lösningar kan behöva övervägas för förvaltare respektive gode män. Vem bör stå för kostnaden för gode mäns och förvaltares försäkringar? En god man eller förvaltare ska omsorgsfullt fullgöra sina skyldig- heter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar huvudmannen. Ställföreträdaren är skyldig att ersätta skada som han eller hon upp- såtligen eller av vårdslöshet orsakar sin huvudman. Det finns möjligheter för ställföreträdare att via godmansfören- ingar teckna ansvars- och olycksfallsförsäkringar. Från olika håll har det riktats kritik mot att gode män och förvaltare själva får stå för kostnaderna för dessa försäkringar. Regeringen har tidigare uttalat att det är önskvärt med en ut- veckling där ställföreträdare omfattas av ansvarsförsäkring (prop. 2007/08:150 s. 56). Avsaknad av försäkring kan vara till nackdel för såväl ställföreträdaren som huvudmannen. Om möjligheterna att få kostnader för försäkringar ersatta är begränsade, kan det leda till att en del gode män och förvaltare inte tecknar någon försäkring. Utredaren ska undersöka i vilken utsträckning gode män och förvaltare omfattas av försäkringar och vilket skydd försäkringarna ger. Vidare ska utredaren analysera om nuvarande reglering ger möjlighet till ersättning från huvudmannen för försäkringskost- nader. Saknas det en sådan möjlighet, ska utredaren överväga om det bör införas.