sou · H1B371 · 2013-10-04 00:00:00 — Bestämmelserna omfattar bl.a. kungsörn. Direktivet ålägger vidare medlemsstaterna att enligt artikel 4 och bilaga 1 utse särskilda skyddsområden för kungsörn. I skrivelsen En samlad naturvårdspolitik (skr. 2001/02:173, sid 99) anförde regeringen: Som redan framhållits i avsnitt 3.10 bör begreppet gynnsam bevarandestatus ha en målstyrande roll i det fortsatta naturvårdsarbetet, såväl när det gäller populationer och arter som naturtyper. (sid 99, under avsnittet Artbevarande förutsätter bevarande av livsmiljöer). Begreppet har således tillbaks haft en central betydelse för hela det statliga naturvårdsarbetet i , rörande såväl arter/populationer som naturtyper. Art- och habitatdirektivet och Fågeldirektivet är inte införlivade i jaktlagen utan i jaktförordningen och i artskyddsförordningen samt i och i förordningen om områdesskydd. I artskyddsförordningen är de arter som anges i Art- och habitatdirektivet och Fågeldirektivet listade. I Art- och habitatdirektivet anges exempelvis att arter som markerats med N inte avsiktligt får fångas eller dödas. För exempelvis varg finns det en sådan beteckning. Sedan finns det olika undantag, möjlighet till dispenser och hänvisningar till jaktlagstiftningen. Begreppet jaktbart vilt används . Med det avses en art som får jagas. Det saknas en juridisk definition. I första hand handlar det om sådant vilt som får jagas fritt under de bestämda jakttiderna. Även det vilt som får jagas med licensjakt inryms i begreppet enligt vissa. Gemensamt för detta vilt borde vara att det är arter som uppnått gynnsam bevarandestatus och därför får jagas genom allmän jakt eller licensjakt. En del av dessa arter omfattas dock for- mellt av direktiven, exempelvis omfattas alla vilda fåglar av Fågeldirektivet har dock regeringen lagt fast att termen gynnsam bevarandestatus är ett centralt begrepp i målstyrningen inom svensk miljöpolitik, på ett sätt som medför att det omfattar allt vilt i . Det bör dock betonas att detta är vid sidan av den innebörd och rättsverkan som begreppet har enligt EU – direktiven. Det finns en enighet om att jakt hänger samman med biologisk mångfald. Hur detta samband ser ut finns det varierande uppfattningar om. Jakt kan ses som en viktig komponent i förvaltandet av viltpopulationer och är i vissa fall nödvändigt för att behålla viktiga areella näringar som t.ex. skogsbruk, jordbruk och rennäring. Det är då frågan om att minska skador på skog, mark och tamdjur genom reglering av t.ex. älg-, vildsvins- och rovdjurspopulationer. Jakt kan även behövas för att behålla biologisk mångfald i naturen genom att reglera arter som vid en för hög täthet har en negativ effekt på andra arter. kan man använda älgjakt för att öka förekomsten av lövskog- och tallskogshabitat eller jakt på rödräv för att skydda fjällräv. Detta är därmed ett exempel på jakt som verktyg för att behålla biologisk mångfald. I vissa fall är det de areella näringarna som genom sin närvaro säkerställer biologisk mångfald som t.ex. naturbete eller rennäring och därmed kan jakt på arter med negativ inverkan på dessa näringar ha en indirekt positiv effekt på biologiska mångfalden. Andra menar att arbetet med biologisk mångfald är överordnat jakt. Biologisk mångfald är enligt detta synsätt det överordnade som kan indelas i områdesskydd, inventering, övervakning, ekosystemtjänster, friluftsliv och förvaltning. I förvaltningen ingår skötsel och jakten. Här utgår man från att internationella konventioner ger en skyldighet att arbeta för biologisk mångfald och områdesskydd. Allt vilt lever i ett ekosystem. Även om älg har uppnått gynnsam bevarandestatus är älgen vargens mat. Arbetet för biologisk mångfald innebär därför en skyldighet att skydda älgen. har enligt sin hemsida tre huvuduppgifter. Dessa är att: ta fram kunskap och underlag som används för att utveckla eget och andras miljöarbete bidra till att utveckla miljöpolitiken genom att ge regeringen bra beslutsunderlag och genom att skapa drivkraft i arbetet inom EU och internationellt är ansvarig jaktmyndighet. Enligt nuvarande instruktion, förordning (2012: 989) 1 § är förvaltningsmyndighet på miljöområdet i frågor om klimat och luft, mark, biologisk mångfald, förorenade områden, kretslopp och avfall, miljöövervakning samt miljöforskning. har en central roll i miljöarbetet och ska vara pådrivande, stödjande och samlande vid genomförandet av miljöpolitiken. Av 3 § finns en uppräkning av vad verket särskilt ska ägna sig åt. Det är enligt punkterna 1–3 att ansvara för central tillsynsvägledning, samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete, bevaka allmänna miljövårdsintressen i mål och ärenden där tillämpas och som handläggs hos myndigheter och domstolar. Enligt punkt 11 ska verket samverka med Havs- och vattenmyndigheten i frågor som har betydelse för havs- och vattenmiljön. Av punkt 20 följer att ska ansvara för frågor om jakt och vilt enligt jaktlagstiftningen. I 4 § anges att ska delta i det arbete på miljöområdet som regeringen bedriver inom EU och internationellt. Som anförts under 2.2 var /2008 föremål för en statlig utredning. Den utredningens övergripande slutsats var att verket i många avseenden bedrev ett förtjänstfullt arbete, men att verket hade svårigheter att fullt ut uppfylla alla de mycket omfattande och skilda krav som ställs. Miljöarbetet har stor komplexitet och det är många aktörer som behöver samverka. I det interna arbetet fanns brister i bl.a. strategisk styrning, prioritering och uppföljning. För att göra den fördjupade utvärderingen mer självständig och för att utvidga utvärderingsperspektiven föreslog utredningen att en ny myndighet, , inrättas. En- ligt förslaget skulle ha två huvuduppgifter; dels ett övergripande strategiskt och samordnande ansvar för miljömålsfrågorna, dels en granskande verksamhet. Forskning och omvärldsbevakning skulle utgöra ett stöd för arbete med de två huvuduppgifterna (Myndighet för miljön – en granskning av (SOU 2008:62, sammanfattningen). När det gäller specifikt jakt behandlas inte det i betänkandets slutsatser. Däremot finns i bilaga 3 en beskrivning av uppgifter och svårigheter när det gäller jakt och skydd av natur och hotade arter. Enligt den beskrivningen svarar för frågor om jakt och vilt enligt jaktlagstiftningen. Därtill har man ett övergripande ansvar för skyddet av hotade arter i landet och efterlevnaden av EU:s lagstiftning på området. Då implementeringen av dessa krav till stor del återfinns i jaktlagstiftningen, medför detta ett omfattande ansvar för . Det rör sig om en stor mängd arbetsuppgifter av olika slag. De mest uppmärksammade av dessa är besluten om skyddsjakt och licensjakt på de fyra stora rovdjuren. Därtill kommer att skyddsjakten och jakten på de stora rovdjuren är allmänt kontroversiell och väcker stort massmedialt intresse. Det stora intresset för dessa ärenden gör att de genererar mycket arbete för personalen och förbrukar stora resurser (a.a. bilaga 3). Efter utredningens publicering har dock länsstyrelserna tagit över en del av besluten om rovdjur, se avsnitt 2.4. gäller att är övergripande myndighet för beslut om skyddsjakt och licensjakt på alla de stora rovdjuren. kan delegera rätten att besluta om jakt till länsstyrelser. gör man det i län med fasta stammar av arten i fråga, det vill säga att det varit föryngring i enlighet med fastställda miniminivåer av arten i länet . jagas björn och lodjur på licensjakt, medan man för varg och järv kan få tillstånd till skyddsjakt. Där har delegerat beslutanderätten kan länsstyrelserna med stöd av jaktlagstiftningen besluta om licensjakt och skyddsjakt på stora rovdjur. Det är eller länsstyrelsernas regionala beslut som tydliggör villkoren för licensjakten på björn och lodjur. Skyddsjakt används för att förebygga och minska allvarliga skador som rovdjuren orsakar. En förutsättning är att inga andra lämpliga åtgärder finns i det speciella fallet och att fortlevnad på lång sikt inte hotas. Länsstyrelserna ska följa samma regelverk i jaktlagstiftningen som i beslut om skyddsjakt Särskilda föreskrifter har tagits fram för länsstyrelsernas beslut om licensjakt. En annan viktig uppgift för är att ta fram nationella förvaltningsplaner. Det görs för björn, varg, järv, lodjur, kungsörn, vildsvin och skarv. Utifrån de nationella förvaltningsplanerna tar sedan länen fram regionala förvaltningsplaner. För älg tar älgförvaltningsgrupperna fram förvaltningsplaner på regional nivå i enlighet med föreskrifter. Havs- och tar fram nationella förvaltningsplaner för gråsäl och knubbsäl som sedan ligger till grund för skyddsjaktsbeslut. Därutöver har många andra uppgifter om jakt. Verket meddelar föreskrifter, beslutar i ärenden och har samordnande uppgifter. Det finns tio gällande föreskrifter om jakt, vilt och viltvård och sex om art- och områdesskydd. Befogenheten för att meddela föreskrifter enligt jaktförordningen är omfattande. Den innefattar exempelvis frågor om ansökningsavgifter, jaktformer och jaktmetoder, fångstredskap, vilthägn, eftersök och omhändertagande av trafikskadat eller dödat vilt, ersättning ur viltvårdsfonden och utsättning av vilt samt älgavgift. När det gäller ärenden är det till stor del fråga om överklagbara beslut i enskilda fall. Exempel på sådana är godkännande av fångstredskap (bl.a. fällor), undantag från förbudet enligt 31 § jaktlagen att använda motorfordon vid jakt, tillstånd till att fånga in djur på annans mark för märkning eller undersökning och utbetalningar från älgvårdsfonden. När det sedan gäller kategorin samordningsuppgifter rör dessa frågor som samråd, att ta emot rapporter, att ha ett övergripande ansvar för att bevaka gynnsam bevarandestatus, att administrera befintliga register kopplade till jakt. Exempel på arbetsuppgifter här är: fastställa miniminivåer för antalet rovdjur i varje rovdjursförvaltningsområde följa länsstyrelsernas arbete på regional nivå fördela medel till länsstyrelserna för rovdjursinventering, akutverksamhet, informationsinsatser och viltskador ge vägledning och information fördela medel till viltforskning föra register över avlagd jägarexamen föra register över det statliga jaktkortet. Av instruktionen för framgår att det leds av en generaldirektör och att det finns ett insynsråd, som består av 10 personer. Därutöver finns Tillsyns- och föreskriftsrådet som är ett rådgivande organ för samråd och samverkan för myndigheternas arbete i frågor som rör tillsyn och föreskrifter enligt samt EU-förordningar och EU-direktiv inom område. Det rådet består av företrädare för Generalläkaren, Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , och . Dessutom ska det i rådet finnas två ledamöter som företräder kommunerna och två ledamöter som företräder länsstyrelserna. Slutligen finns det inom Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Rådet är ett rådgivande organ som ska: bidra med kunskap i det internationella arbetet inom ramen för den mellanstatliga plattformen för biologisk mångfald och ekosystemtjänster vara rådgivande till berörda myndigheter i det arbete som bedrivs med anledning av att är part till konvention om biologisk mångfald och andra internationella instrument med anknytning till frågor om biologisk mångfald. har det funnits ett betydligt större antal råd inom . för den statliga utredningens översyn av fanns det så många som tolv råd, varav elva var inrättade av regeringen. Råden hade olika arbetsuppgifter och befogenheter. Utredningen gjorde bedömningen att råden bidrog till en bättre ärendehantering och informationsspridning, men att det fanns flera nackdelar med att regeringen styr sådana råd. ansvar blir otydligt och verkets möjligheter till prioriteringar och anpassning av arbetsinsatser minskar. Utredningen ansåg att möjligheter att avgöra om ett råd behövs och att styra rådens verksamhet borde öka. Utredningen föreslog att regleringen av , , , Miljöforsknings- nämnden, Rådet för investeringsstöd, Rådet för rovdjursfrågor och Rådet för utsläppsrätter tas bort ur instruktion. I de fall ärendehanteringen kräver samråd med andra myndigheter eller organisationer borde regeringen försäkra sig om att så sker. Utredningen föreslog att SamHav, Tillsyns- och föreskriftsrådet, och Vetenskapliga rådet för biologisk mångfald även fortsättningsvis regleras av regeringen(Myndighet för miljön – en granskning av SOU 2008:62, sammanfattning). Utöver de råd som enligt sin instruktion ska ha finns det även ett råd, Rådet för rovdjursfrågor. Det är ett rådgivande organ till i genomförandet av rovdjurspolitiken. Det består av representanter för jägare, naturorganisationer, djurägare och länsstyrelserna. har genomgått en större omorganisation. Skälen för det var att skapa en organisation som speglar de tre huvuduppgifterna. Uppdragets tre delar, ta fram kunskap, ge regeringen underlag och genomföra miljöpolitiken avspeglar sig nu i organisationen där varje del av uppdraget motsvaras av en avdelning: avdelningen för analys och forskning avdelningen för genomförande. Dessutom finns avdelningen för verksamhetsstöd och strategiska funktioner för personal, information samt styrning och uppföljning (Organisation, hemsida 2013). Från har uppgetts att det har varit viktigt att skapa en organisation som speglar kundernas behov. Eftersom verket i hög grad är en beställarorganisation, måste det återspeglas. Länsstyrelserna ansvarar för den regionala förvaltningen av vilt. uppgifter spänner över många områden och inkluderar allt ifrån upplåtelse av jakt till rena administrativa uppgifter och ärendehantering i enskilda jaktfrågor. 2.5.1Upplåtelse av jakt på statens mark och vatten Länsstyrelserna har uppgiften att upplåta jakt på vissa av statens marker och vatten. kan genom enskilda tillstånd eller föreskrifter upplåta jakt på allmänt vatten samt på , klippor och skär som inte hör till något hemman (12 § Jaktlag 1987:259, 47 § Jaktförordning 1987:905). upplät länsstyrelserna även jakt på kronoholmar men detta sköts numera av . Antalet tillstånd för sådan jakt är relativt få. Vidare har också uppgiften att upplåta jakt på statens mark ovan odlingsgränsen i och samt på renbetesfjällen i (3 § Rennäringsförordning 1993:384). Denna jakt är av en betydligt större kvantitet och tillgänglig för en större grupp än jakten längs kusten. Dessutom är uppdrag rörande jakten ovan odlingsgränsen och på renbetesfjällen inte reglerad i jaktlagstiftningen utan regleras genom rennäringslagsstiftningen och föreskrifter från . 2.5.2Administration av licensjakt på vissa arter För jakt på vissa arter krävs licens. Licensen gäller för ett registrerat eller fastställt område, ett så kallat licensområde. På ett licensområde tilldelas ett antal djur av en viss art vilka får fällas. Då jägaren har fällt ett djur ska detta inrapporteras till inom angiven tid beroende på djurart. har i uppdrag att administrera jakten på de vilt vilka kräver licens för att få jagas. Hur licensjakt ska genomföras regleras genom föreskrifter (NFS 2011:7, NFS 2010:7 och NFS 2010:15) tar emot ansökningar om registrering av licensområden för älg. Utifrån områdenas lämplighet beslutar om nya licensområden ska registreras samt ifall befintliga områden av något jaktligt skäl eller på licensinnehavarens begäran ska avregistreras. beslutar också om antalet djur som får fällas på respektive licensområde, så kallad tilldelning. Efter jakttidens slut eller då älg fällts ska jägaren meddela resultatet från genomförd jakt. i beslutar också om kronhjortsområden i län. Ett kronhjortsområde kan jämföras med ett licensområde för älg där registrerar och avregistrerar kronhjorts- områden samt tilldelar antalet kronhjortar som får fällas inom dessa områden. Senast efter avslutad jakt rapporterar jägarna jaktresultatet till . I de län där kriterierna för jakt på björn uppfylls enligt Jaktförordningen (1987:905) kan efter delegeringsbeslut från även besluta om och administrera licensjakt på björn i av fastställda områden. Vid licensjakt på björn beslutar om licensområdens geografiska läge samt tilldelar antalet björnar som får fällas inom respektive licensområde. Fälld eller påskjuten björn rapporteras till senast och därefter ska fälld björn besiktas av förordnad besiktningsman. I likhet med jakt på björn kan besluta om licensjakt på lodjur efter beslut från . uppgifter vid licensjakt på lodjur följer i allt väsentligt uppgifter vid licensjakt på björn vilka beskrivits ovan. 2.5.3Administration av jakt inom älg- och kronhjortskötselområden Jakt på älg och kronhjort kan förutom på licensområden även medges på så kallade älg- och kronhjortsskötselområden. Inom denna typ av skötselområden medges ett större lokalt inflytande över hur de jaktliga resurserna förvaltas i jämförelse med licensområden där beslutar om tilldelning. tar emot ansökningar om registrering av älgskötselområden vilka också innehåller skötselplaner, förteckning av ingående fastigheter samt intyg om berörda jakträttshavares godkännande av ansökan. Utifrån områdenas lämplighet beslutar om nya älgskötselområden ska registreras samt fastställer medföljande älgskötselplan. kan på jaktliga skäl eller på älgskötselområdets begäran avregistrera älgskötselområden. Jaktliga skäl för avregistrering kan vara utebliven anmälan om jaktresultat, utebliven betalning eller väsentliga avvikelser från älgskötselplanen vilket kräver att kontinuerligt följer upp att jakt sker i enlighet med skötselplanerna. ska dessutom regelbundet göra översyn av skötselplaner och vid behov vidta åtgärder. fastställer målsättningen för skötseln av kronhjort inom länet samt minsta yta för ett kronhjortsskötselområde. På samma sätt som för älgskötselområden tar emot ansök- ningar om Kronhjortskötselområden innehållande skötselplaner, förteckning av ingående fastigheter samt intyg om berörda jakträttshavares godkännande av ansökan. beslutar därefter om registrering och avregistrering av kronhjortsskötselområden samt genomför regelbunden översyn av skötselplanerna för att vid behov vidta nödvändiga åtgärder. 2.5.4Administration av jakt inom älgförvaltningsområden Utöver ansvar för den älgjakt som sker inom licensområden för älg eller älgskötselområden, har också ansvar för att uppnå en övergripande och regionalt förankrad förvaltning av älgstammen inom länet. Förvaltningen av älg ska vara ekosystembaserad och utövas inom enskilda älgstammars utbredningsområden, så kallade älgförvaltningsområden. ska inrätta älgförvaltningsområden med tillhörande älgförvaltningsgrupper samt utse ordförande och deltagare för respektive grupp. Den inrättade älgförvaltningsgruppen ska upprätta en älgförvaltningsplan för sitt område vilken sedan ska godkännas av . Älgförvaltningsplanen ska ligga till grund för jaktens utövande inom älgskötselområden och tilldelning inom licensområden. Viltvårdsområden är ett av beslutat område där två eller flera fastighetsägare samverkar kring vård och förvaltning av vilt inom området. En viltvårdsområdesförening kan också besluta om särskilda regler kring jakt för vissa arter inom viltvårdsområdet så länge dessa är i enlighet med övrig jaktlagstiftning. beslutar efter ansökan från fastighetsägare om bildande av viltvårdsområden samt fastställer föreningens stadgar. administrerar också förändringar i viltvårdsområdens sammansättning samt kan efter ansökan från viltvårdsområdet, på grund av styrelse saknas eller ifall viltvården inom området allvarligt missköts upplösa viltområden. 2.5.6Insamling och återrapportering om jaktresultat och fällda djur samlar in jägarnas återrapportering av jaktresultat samt fällda djur vid all licens- och skyddsjakt samt för jakt inom älg-, och kronhjortskötselområden inom respektive län. ska också ta emot information om påskjuten eller fälld varg och järv samt information om resultaten vid skyddsjakt. ska vidare ta emot information då rovdjur dödats i syfte att skydda tamdjur och ifall misstanke om brott föreligger, även göra en anmälan till polisen. För utpekade arter i Fågeldirektivet och Art- och habitatdirektivet ska sammanställa och återrapportera jaktresultaten till enligt särskilt rapporteringssystem. Slutligen ska samla in viltrapporter för den småviltsjakt som bedrivs på statens mark inom i och ovan odlingsgränsen i och . 2.5.7Beslut om begränsningar av jaktlagen kan besluta om begränsningar i den tid olika arter är tillåtna för jakt beroende på lokala förutsättningar med hänsyn till effekter av rådande väder. kan också besluta om begränsningar av hur och vilka hundtyper som får användas vid jakt samt under vilka tider det är tillåtet att jaga med hund. 2.5.8Beslut om avgifter och bidrag Jakt är behäftad med särskilda avgifter och främst då i form av viltvårdsavgiften då man löser statligt jaktkort samt fällavgifter vid jakt på älg. Dessa avgifter samlas i två fonder, viltvårdsfonden och älgvårdsfonden där viltvårdsfonden administreras centralt av Kammarkollegiet medan älgvårdsfonden är en regional fond och administreras av . beslutar om bidrag ur viltvårdsfonden för bildande, förändring och upplösande av viltvårdsområden. Vad gäller älgvårdsfonden fastställer storleken på fällavgifter vid älgjakt i enlighet med föreskrifter samt beslutar om bidrag för kostnader för administrationen i samband med älgjakt. 2.5.9Hantering av enskilda ärenden En stor del av uppgifter uppkommer genom ansökningar från enskilda medborgare eller företag. Ansökningarna kan avse både tillstånd för vissa verksamheter och undantag från gällande lagstiftning. Tillståndspliktiga verksamheter inom jaktlagstiftningen avser: möjligheten att hålla vilt i vilthägn där beslutar om tillstånd samt eventuella närmare villkor för verksamheten ge tillstånd för användning av vissa fångstredskap ge tillstånd för skyddsjakt då behov uppstår och inga andra lämpliga lösningar finns samt att jakten inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus. För björn, lo, varg, järv, säl, örn eller ugglor kan ge tillstånd för skyddsjakt först ifall gett den enskilda ge tillstånd för selektiv jakt för att tillgodose viltförvaltningen. kan också medge undantag från jaktlagstiftningen efter ansökan från enskild. De undantag som anges är: förändringar av den tid då jakt är tillåten för de arter som har sådana begränsningar användning av godkänt bekämpningsmedel mot fågel utökad användning av belysning vid jakt användning av bildförstärkare vid jakt på vildsvin undantag vid jakt från motordrivna fortskaffningsmedel undantag från förbud att medföra vapen på terrängkörningsfordon om det finns behövs för renskötseln eller om det finnas andra särskilda behov. Det finns flera myndigheter, som ska kontrollera att jaktlagstiftningen efterlevs. Förutom polisens och kustbevaknings personal kan förordna särskilt utbildade jakttillsynsmän som har möj- lighet att agera i enskilda fall samt kontrollera att den enskilde jägaren har jakträtt samt betalat viltvårdsavgift. ska upprätta och underhålla register för älg- och kronhjortsjaktsområden innehållande information om typ av område, areal, kontaktuppgifter, ingående fastigheter samt för älgjaktsområden dessutom vilket älgförvaltningsområde det tillhör. ska även föra register över alla beslut som fattas avseende viltvårdsområden. Allmänt gäller att beslut enligt jaktlagstiftningen överklagas hos eller allmän förvaltningsdomstol. Vissa beslut kan även överklagas hos t.ex. en överklagan av polismyndighets beslut rörande jaktlagstiftningen ska överklagas till Vidare ska beslut fattade på viltvårdsområdens stämma eller styrelse överklagas till . Förutom arbetet med olika jaktfrågor har också uppdrag att arbeta med viltförvaltning inom länet. Arbetet sker dels genom arbetet med älgförvaltningen (se ovan), dels genom arbete med viltförvaltningsdelegationer (se nedan). För de stora rovdjuren har dessutom särskilt utpekade uppgifter där de såväl skall genomföra inventeringar som framtagande av regionala förvaltningsplaner för de olika arterna.