sou · H1B326 · 2013-04-19 00:00:00 — I rapporten och skador i skola (2011) redovisas data insamlad från förskola och skola åren 2006–2010. I rapporten understryks att den redovisade statistiken inte ska tolkas som jämförelser mellan hur många händelser som faktiskt inträffat i respektive kommun, inte heller som absoluta jämförelser av antalet faktiskt inträffade händelser mellan olika år. Man framhåller också att storleken på kommunerna, barnkullarnas storlek samt benägenheten att registrera händelser ska beaktas när man jämför statistiken . Mot bakgrund av detta kan utredningen dock konstatera att karaktären av olyckor som rapporterats inom ramen för OSIS inte avviker från de trender som statistik visar när det gäller olyckor för barn som är så allvarliga att akutsjukvård måste uppsökas. Genom en gemensam skade- och tillbudsregistrering i länets skolor och förskolor är det möjligt att analysera statistik på gruppnivå. Ytterligare en fördel med rapportering inom ett län är att utbildning på området för kommunernas personal och beslutsfattare kan samordnas. Kommunerna menar även att underlaget blir ett stöd i arbetet med varje kommuns likabehandlingsplan. För att säkerställa kontinuitet bör, enligt samordnarna för OSIS i , applikation och databas ligga på en regional nivå i stället för i en enskild kommun. Exempelvis skulle ett regionalt kommunförbund eller enligt nuvarande samordnare vara lämpligt som värd för applikation och databas. I har en skaderapportering från de kommunala förskolorna sammanställts . Kommunens förskolechefer rapporterar skador till kommunens barnsäkerhetsgrupp. Därefter sammanställs statistik över samtliga förskolor av kommunens utvecklingsledare för folkhälsa statistik. Sedan man började ta fram statistik kan kommunen se en nedgång av skador i förskolorna. Andelen barn som skadats på förskolan har minskat från till . Skaderapporteringen omfattar inte tillbud. Däremot är detaljnivån omfattande gällande rapportering av typ av skada, skadeorsak, skadesituation och skadeplats. I överensstämmelse med material så visar statistik att den vanligaste skadeorsaken är fall från annan höjd eller i samma nivå. Därefter följer skadeorsakerna kollision/slag eller stötolyckor, klämning samt skärning/stick/bett. var sårskadorna i särklass vanligast, följt av tandskador och bitskador. utgjorde av skadorna. Barn mellan två och utgjorde tillsammans av de barn som skadats på förskolan. av barnen som skadats var pojkar. Av olyckorna 2011 skedde inomhus, av alla olyckor ägde rum när barnet befann sig i grupp och i nästan samtliga fall fanns personal i närheten. av olyckorna skedde under utflykt, resten ägde rum på förskolans område. I de kommuner som utredningen varit i kontakt med har man ofta påtalat att en uppgång i antalet olyckor i statistiken inte nödvändigtvis betyder en faktisk uppgång av antalet olyckstillfällen. Snarare kan en ökad medvetenhet hos personal göra att fler olyckor och tillbud rapporteras. I har man relativt lång erfarenhet av omfattande rapportering, varför kommunen tycker sig ha anledning, om än med viss försiktighet, att tolka nedgången av skadetillfällen i statistiken som en faktisk minskning av antalet olyckor. I beslutade kommunen 2008 att de kommunala förskolorna ska rapportera skador och tillbud i förskolan. Systemet används även av enskilda förskolor. Rapporteringen görs i ett webbaserat system. Händelser som rapporteras definieras antingen som skador eller tillbud. Händelser som orsakat en fysisk skada av något slag definieras som en skada, här ingår till exempel våld mot person. Händelser som skulle kunna ha lett till en skada definieras som ett tillbud, t.ex. vid hot och trakasserier. Skador som är kopplade till person omfattar även personal och annan skada är oftast händelser som är relaterade till skadegörelse under tid då förskolan är stängd. förskolor rapporterar även tillbud relaterade till person när en allvarligare olycka kunde ha skett. När en händelse har skett, rapporterar närvarande personal till säkerhetsombudet på förskolan. Säkerhetsombudet fyller i en webbaserad rapport som skickas till den som är satt som ansvarig för skade-/tillbuds- hanteringen på förskolan. I de allra flesta fall är detta förskolechefen som även har arbetsmiljöansvaret. Rapporten går även för kännedom till säkerhetschefen, säkerhetshandläggaren på barn- och utbildningsförvaltningen samt till kommunens brottsförebyggare. Alla som fått rapporten kan återkoppla, men det är närmsta chef till närvarande personal vid händelsen som avgör om händelsen ska polisanmälas eller anmälas till . handlade drygt hälften av de rapporterade incidenterna om skador, varav var personskador. De vanligaste skadetyperna var sårskada, tandskada, skelettskada, krosskläm- eller mjukdelsskada, ögonskada, samt hjärnskakning. Graderingen indelas i mindre allvarlig, allvarlig och mycket allvarlig skada. skaderapportering för personskador är könsuppdelad. Exempel på skadegörelse som också utgör en stor säkerhetsrisk i förskolan är söndersparkade staketplankor, bortsågat fallskydd vid brunn, krossade fönsterrutor samt cigarettfimpar, burkar och hundbajs på gården. Skadegörelsen kräver uppmärksamhet och resurser hos personalen särskilt och efter en helg. RISK är ett webbaserat system för incidentrapportering och har använts i . Syftet med rapporteringen är att lättare kunna identifiera risker och sårbarheter, se trender och frekvenser, minimera kostnader samt arbeta förebyggande. Samtliga anställda i har möjlighet att rapportera incidenter i systemet. Enskilda förskolor omfattas inte av rapporteringen. När det gäller rapporteringen av olyckor och tillbud använder personalen på förskolan sig av samma definitioner som i (AJ, OJ etc. se avsnitt 4.3.1). I systemet finns automatiska rapporteringsvägar till respektive chefsnivå i förhållande till allvarlighetsgrad på olycka eller tillbud. En mindre allvarlig incident rapporteras enbart till närmaste chef och en allvarlig incident blir även rapporterad till avdelningschef. En mycket allvarlig incident definieras som en händelse som får mycket allvarliga konsekvenser och skadar verksamheten, allmänhetens förtroende eller anställdas, brukares eller kunders säkerhet och trygghet. Stadsdelsdirektör informeras om en mycket allvarlig incident både genom RISK och av sin avdelningschef, därefter går informationen vidare i systemet till stadsdirektören på under kommunstyrelsen. En regelbunden rapportering görs också till utbildningsförvaltningen. När olyckor och tillbud rapporteras i RISK måste även en förebyggande åtgärd föreslås. Förskolechefen är ansvarig för att genomföra åtgärderna. En sammanställning av barnolycksfall på förskolor i stadsdel 2012 visar att av alla inskrivna barn i förskola råkat ut för en olycka, ett tillbud, hot eller våld. Av incidenterna utgjordes av tillbud så som kvarglömt barn eller att ett barn rymt från förskolan. De absolut flesta olycksfallen ägde rum inom förskolans område och fördelade sig i princip lika mellan olyckor inom- och utomhus. Ingen olyckshändelse inträffade under organiserad pedagogisk verksamhet medan av olyckorna inträffade under fri lek. av samtliga olyckor var fallolyckor. I de fall då kön uppgavs vid olycka, var pojkar. Fördelningen mellan pojkar och flickor har utjämnats , detta kan enligt stadsdelsnämnden bero på att genusarbetet på förskolorna medför att pojkar och flickor oftare leker i samma miljöer . Utredningen kan konstatera att det trots avsaknad av en samlad nationell statistik över antalet olyckor och tillbud i förskolan går att få en relativt god bild över karaktären på de skador som barn åsamkas genom olyckor på förskolan. statistik motsägs inte av data i de rapporteringssystem som finns i olika kommuner. Däremot går det inte att uppge en siffra för hur många olyckor, tillbud och skador som faktiskt inträffar i förskolan . Mot bakgrund av detta är förslaget om ett nationellt rapporteringssystem för olyckor och tillbud i förskolan en angelägen åtgärd. Genom kunskap om olyckornas och tillbudens omfattning och karaktär kan ett strategiskt arbete inledas, bli mer träffsäkert och resultatet kan mätas . Det kan också bli tydligare vilka regelverk och tillsynsmyndigheter som kan spela en större roll i utvecklingsarbetet för en ännu säkrare förskola. är det viktigt att framhålla att varje rapporteringssystem rymmer någon form av subjektiv bedömning från förskolans personal. Detta är naturligtvis inte ett hinder för att rapporteringssystem ska användas, men är något som bör beaktas. Dessutom måste olycks- och tillbudsrapporteringen ses i ljuset av förskolans uppdrag om barns rätt till lärande, utveckling och lek. Olyckor och tillbud kan vara en indikation på att förskolans kvalitet brister. Men varje rapporterad händelse måste relateras verksamheten. En förskola där barnen är mycket begränsade i sin lek och möjlighet att utforska sin omvärld kan i teorin vara helt fri från olyckor och tillbud, men i hög grad hämmande för barnens långsiktiga utveckling. 5Nationella och internationella exempel Utredningen har i uppdrag att redovisa exempel på hur ett urval av kommuner och andra huvudmän arbetar med barns säkerhet i förskolan. Den ska också belysa hur ett urval av andra länder arbetar med säkerhet inom förskolan. Utredningen har valt att dela upp detta uppdrag i tre delar: 1.För att få en nationell bild över kommunernas rapportering och uppföljning av olyckor och tillbud i förskolan har en enkätundersökning genomförts i samråd med Kommuner och Landsting (SKL). 2.För att redovisa hur det konkreta arbetet bedrivs redovisas nio kommuners och en enskild huvudmans arbete. Även i kapitel 4 redogörs för hur olika kommuner, landsting och huvudmän arbetar med dessa frågor, särskilt med rapportering av olyckor och tillbud. 3.När det gäller internationella exempel har utredningen valt att fokusera på , som i likhet med har aktualiserat frågan om barns säkerhet i förskolan. I slutet av detta kapitel sammanfattas slutsatserna från en ny norsk kartläggning av olyckor i förskolor i . 5.2Enkät till samtliga kommuner 5.2.1Enkätens utformning och genomförande I syfte att få en nationell bild över kommunernas rapportering och uppföljning av olyckor och tillbud i förskolan har utredningen låtit göra en enkätundersökning. Enkäten vände sig till samtliga kommuner och genomfördes av () . De nio frågorna utformades i samråd med Kommuner och Landsting (SKL). Hela 261 av 290 kommuner besvarade enkäten. Det motsvarar en svarsfrekvens på . Mätning, bearbetning och bortfall När det gäller definitionen av olyckor och tillbud fick varje kommun utgå från sin egen definition. Ett fel som kan uppstå vid mätning är att lämnade uppgifter skiljer sig från faktiska uppgifter. Felet kallas mätfel och kan uppkomma då uppgiftslämnaren inte minns de faktiska uppgifterna, missförstår frågan eller medvetet svarar felaktigt. SCB har i den här undersökningen inte fått några synpunkter från kommunerna om att frågorna var svåra att förstå. Vid den och maskinella bearbetningen av datamaterialet kan bearbetningsfel uppstå. I den här undersökningen bedöms registreringsfelet vara litet eftersom frågeblanketten endast hade fasta svarsalternativ och kommentarsfält. Bortfallet i undersökningen består dels av objektsbortfall, som innebär att frågeblanketten inte är besvarad alls och dels av partiellt bortfall som innebär att vissa frågor i blanketten inte är besvarade. I denna undersökning har SCB nått samtliga kommuners e-post- adresser, men därefter inte fått någon information om registratorer har vidarebefordrat meddelandet till rätt person att besvara enkäten. Svaren nedan är beräknade på de 261 medverkande kommunerna. av kommunerna har någon form av rapporteringssystem för olyckor och/eller tillbud i förskolan. har en plan för kommunikation mellan förskola och huvudman vid allvarlig olycka rapporterar från förskolepersonal till förskolechef rapporterar från förskolechef till kommun rapporterar från kommun till en myndighet rapporterar från kommun till landsting rapporterar digitalt, rapporterar per post. Alltså rapporterar både digitalt och postledes. rapporterar cirka en gång , rapporterar en gång per halvår och rapporterar cirka en gång . Övriga rapporterar mer frekvent än en gång eller har inte besvarat frågan I av kommunerna omfattas inte de fria förskolorna av rapporteringen. uppger att fria förskolor omfattas, övriga har ej besvarat frågan upprättar en handlingsplan efter det att informationen om olycka nått kommunen. skriver en rapport. skriver både en rapport och en handlingsplan En återkoppling från kommun till förskola sker i av fallen I av kommunerna ingår säkerhetsarbetet i det systematiska kvalitetsarbetet. Utredningen kan utifrån enkätens resultat och tack vare den höga svarsfrekvensen konstatera att de allra flesta kommuner har ett system för rapportering av olyckor och/eller tillbud i den kommunala förskolan. I de flesta fall finns också en plan för hur kom- munikationen ska se ut mellan förskolan och huvudmannen när en olycka har inträffat. När det kommer till frågeställningen om hur ofta rapporteringen görs från förskola till huvudman så varierar svaren. Drygt en fjärdedel rapporterar en gång , något fler rapporterar en gång . Knappt var femte förskola rapporterar varje halvår. Övriga rapporterar oftare eller har inte svarat. Enkätsvaren bekräftar det som exemplifieras senare i detta kapitel, att rapporteringssystemen ser väldigt olika ut. Det som skiljer kommunerna åt är till stor del hur de data som samlas in från förskolorna används. Enligt enkätsvaren sker en återkoppling från kommun till förskola i av fallen. Värt att notera är att en kommun som i övriga delar av sitt rapporteringssystem har efterfrågat strukturerad och detaljerad data från sina förskolor inte nödvändigtvis har en rutin för återkoppling. Det finns kommuner som samlar in rapporter från sina förskolor, men inte sammanställer någon statistik utifrån dessa. En av orsakerna till varför systemen för rapportering ser olika ut kan vara i vilket syfte rapporteringen görs. I flera fall finns rutinen för rapportering för att i ett mer kortsiktigt perspektiv vidta åtgärder för att förhindra att den inträffade olyckan upprepas. I andra fall kan rapporteringen göras för att samla in statistik för att mer långsiktigt få en samlad kunskap om olyckor och tillbud för ett framåtsyftande utvecklingsarbete och i så många som tre fjärdedelar av de svarande kommunerna ingår säkerhetsarbetet i det systematiska kvalitetsarbetet. Utredningens slutsats är att de flesta kommuner har någon form av rapporteringssystem för olyckor och tillbud i den kommunala förskolan, men att dessa inte används som underlag för utvecklingsarbetet och inte heller återkopplas till den lokala förskolan i så hög grad som borde vara fallet. Rapportering hos enskild huvudman I en majoritet av de svarande kommunerna omfattas inte de fria förskolorna av rapporteringen. Det säger dock ingenting om huruvida de fristående förskolorna använder sig av egna rapporterings- och uppföljningssystem. För att komplettera enkätens resultat, som endast ger en bild av hur rapporteringen ser ut i den kommunala förskolan, har utredningen ställt frågan till några enskilda huvudmän om hur deras rapportering ser ut. samverkansorganisation (FSO) så har de allra flesta förskolor med enskild huvudman något system för rapportering till huvudmannen. saknas dock enligt FSO en kontinuerlig och systematisk uppföljning. Utredningens uppfattning är dock att många enskilda huvudmän arbetar med dessa frågor och några ligger i framkant när det gäller rutiner för skaderapportering. Många kommuner arbetar aktivt med säkerhet och trygghet i förskolan. Nedan redovisas nio kommuners och en enskild huvudmans arbete. Utredningen har inte för avsikt att ge en komplett bild av respektive kommuns arbete med barns säkerhet i förskolan, utan återger relevant information efter telefonintervjuer med dessa kommuner. Även i kapitel 4 redogörs för hur olika kommuner, landsting och huvudmän arbetar med dessa frågor, särskilt med rapportering av olyckor och tillbud. 5.3.1WHO:s certifiering En säker och trygg kommun En säker och trygg kommun är en global certifiering utifrån WHO:s kriterier för olycksfalls- och skadeförebyggande arbete. Arbetet handlar om att väcka medvetenhet om skaderisker hos enskilda, inom barnomsorg, skola, föreningsliv, företag och organisationer. Arbetet bedrivs inom alla åldrar, områden och miljöer. Särskild hänsyn brukar tas till de grupper som enligt statistiken är mest utsatta. Inte sällan hör barns och ungdomars säkerhet till kommunernas prioriterade områden, tillsammans med äldres levnadsvillkor och kommunens trafiksituation. Konceptet A Safe Community/ En säker och trygg kommun samordnas av i på uppdrag av WHO. Det finns 266 Safe Communities i hela världen, varav 14 i . För att bli utnämnd till en säker och trygg kommun krävs att man uppfyller ett antal kriterier när det gäller att förebygga skador orsakade av olyckor, våld, självskada eller självmord. Som En säker och trygg kommun ska man också dokumentera hur många skador som händer och även dela med sig av erfarenheter till andra kommuner och länder. En kommun ansöker och erhåller certifiering hos ett av de 26 certifieringscentrum som WHO etablerat runt om För att behålla sin utnämning ska kommunen ansöka om återutnämning till En säker och trygg kommun. Gemensamt för de kommuner som fått certifieringen En säker och trygg kommun, är att de inte endast ska arbeta förebyggande utan även medverka till en mer risk- och säkerhetsmedveten generation. En skola eller förskola kan även själv ansöka via sin kommun eller direkt till WHO om att få certifieras som trygg och säker barnomsorg. De kommuner som beskrivs i exemplen nedan är certifierade med undantag av och . I bor drygt 104 000 invånare, där finns 92 kommunala förskolor och 10 förskolor som drivs av enskild huvudman. Förskolorna omfattar tillsammans drygt 5 000 förskolebarn. I kommunen finns ett barnsäkerhetsråd som ansvarar för det övergripande barnsäkerhetsarbetet. I barnsäkerhetsrådet sitter representanter från kommunens barn- och ungdomsverksamheter, konsumentrådgivningen, samordnande skolsköterska, samordnare från BVC, tekniska förvaltningen, räddningstjänsten, Röda Korset, NTF, och . Under barnsäkerhetsrådet verkar en barnsäkerhetsgrupp bestående av förskolechefer från de tio kommundelar tidigare var indelat i – nu består kommunen av tre stadsdelar. Det är förskolechefen på varje förskolenhet som är ansvarig för att säkerhetsrutinerna följs. Det kan handla om brandskydd och om att genomföra barnskyddsrond minst en gång . På förskolorna i genomförs även en utomhusrespektive inomhusbesiktning i förskolorna med skyddsombud, förskolechef och förvaltare. All förskolepersonal – även timanställda – erbjuds utbildning i första hjälpen och i hjärt- och lungräddning. anordnas utbildningen av kommunen, ibland av en ideell organisation. är en av WHO certifierad säker och trygg kommun där alla 92 kommunala förskolor är certifierade som säkra och trygga. Alla anställda inom förskolan – även timanställda, vaktmästare och kökspersonal – måste ta del av det certifieringsmaterial som angår verksamheten. Samtliga förskolechefer i kommunen rapporterar skador till barnsäkerhetsgruppen på kommunen. Därefter sammanställer utvecklingsledaren för folkhälsa statistik över samtliga kommunala förskolor. var det femte jämförbara året sedan man började ta fram statistiken och man kan se en liten nedgång på skador på förskolorna . Kommunens utvecklingsledare för folkhälsa följer upp säkerhetsarbetet och återkopplar statistiken till varje förskola. Kommunen arbetar just nu även med att implementera rutiner för säkerheten för barn med skyddad identitet. har cirka 13 000 invånare. Det finns sju kommunala och två fristående förskolor. kommun har tre fokusområden för förskolan: arbetsmiljö, barns lek och lärande samt samarbete och samverkan. Under fokusområdet arbetsmiljö är ett av målen att förskolorna i kommun ska vara certifierade som trygga, säkra och utvecklande miljöer. blev skolan certifierad av WHO som – den första i världen. Den inriktning som påbörjades genom certifieringen av har även präglat hur man ser på säkerhetsarbetet i förskolan. Samtlig förskolepersonal, inklusive vaktmästare, kökspersonal och lokalvårdare, är ansvarig att anmäla om man ser något som riskerar barnens säkerhet. På varje förskola finns ett skyddsombud som tillsammans med förskolechefen och barnen genomför så kallade skyddsronder två gånger per termin. Skyddsombuden får en grundutbildning och samtlig personal får kurs i hjärt- och lungräddning . Barnen får regelbundet delta i t.ex. Bamses brandskola eller Hitta Vilse. Det går ofta snabbt från det att en säkerhetsrisk upptäckts till att den är åtgärdad. Detta beror enligt kommunen på att det är en liten kommun och att man har anställt två ambulerande vaktmästare som tillkallas så fort något behöver åtgärdas akut i de lokaler där förskoleverksamhet bedrivs. I kommunala förskolor har varje avdelning sin egen säkerhetspolicy. Gemensam är däremot den så kallade Akuten – en mapp på varje avdelning med exempel på hur man som personal ska agera i olika krissituationer. Innehållet är baserat på den specifika avdelningens erfarenhet och förutsättningar och är obligatoriskt för all ny personal och vikarier att känna till. Det lokala skyddsombudet på både kommunala och fristående förskolor dokumenterar olyckor och tillbud, men lämnar inte data vidare till kommunen utom vid allvarliga fall. Ingen samlad statistik finns i angående omfattningen av olyckor och tillbud i förskolan. Varje förskola kartlägger sina olyckstillfällen för att ha som underlag för utvecklingsarbete. I med sina cirka 30 000 invånare finns 16 kommunala och 5 fristående förskolor. Förskolechefen på respektive förskoleenhet ansvarar för säkerheten på förskolorna. Samtliga kommunala förskolechefer ingår i en ledningsgrupp som leds av kommunens chef för förskolan. Kommunen arbetar med ett kvalitetssäkringssystem som består av elva moduler varav Trygghet och säkerhet Varje förskolechef har ett förskoleråd på sin förskola. En föräldrarepresentant från varje förskoleråd, bildningsnämndens presidium och en kvalitetsstrateg ingår i förskolerådens samverkansorgan tillsammans med kommunens skolchef för förskolan. Rådet möts cirka två gånger per termin och diskuterar vid behov övergripande frågor om säkerhet på förskolor. har tolv handlingsplaner som behandlar säkerhet på förskolor ur olika perspektiv. I handlingsplanerna finns ansvarsområden beskrivna för respektive personal när det gäller säkerheten och där ingår även utbildning av både barn och personal. Personalen får utbildning i hjärt- och lungräddning . Barnen får utbildning genom Hitta Vilse. Förskolorna samarbetar även med räddningstjänsten. All ny pedagogisk personal introduceras i handlingsplanerna. När det gäller rapportering av olyckor och tillbud så görs den först av personal i egenkontrollpärmen på de kommunala förskolorna. Därefter skickas blanketterna till chefen på kommunen. Kommunen har statistik när det gäller olyckor och tillbud på förskola . har drygt 38 000 invånare varav cirka 2 000 är barn mellan ett och . Det finns 31 förskolor, 2 av dem drivs av enskild huvudman. 1989 blev som första kommun i världen utsedd till En säker och trygg kommun enligt WHO:s certifiering. har dock ingen särskild certifiering för förskolor eller skolor. På förskolenheterna finns skriftliga rutiner gällande krislistor och utrymningsvägar vid brand. Det finns också rutiner vid utflykter, information om trafiksäkerhet och gifthantering samt om allergier hos eller medicinering för enskilda barn. Personalen får utbildning och fortbildning i hjärt- och lungräddning och brandskydd. Ansvaret för utbildning ligger på respektive förskolechef, och förvaltningen medverkar ibland även i samordning av de utbildningstillfällen som finns.