sou · H1B341 · 2013-06-14 00:00:00 — lagen gällde vidare att plats inom förskoleverksamheten skulle erbjudas så nära barnets eget hem som möjligt med beaktande av vad som krävdes för att effektivt utnyttja lokaler och andra resurser. Skälig hänsyn skulle tas till vårdnadshavarens önskemål. finns reglerna om erbjudande av plats i 8 kap. 14 § skollagen. När vårdnadshavare har anmält önskemål om förskola med offentlig huvudman ska kommunen enligt första stycket erbjuda barnet förskola . Barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl har behov av särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola ska enligt andra stycket erbjudas förskola skyndsamt. Kravet på plats utan oskäligt dröjsmål har alltså ersatts av ett krav på att förskola ska erbjudas (första stycket) eller i fråga om vissa barn skyndsamt (andra stycket). I förarbetena uttalade regeringen att paragrafens första stycke i sak motsvarar bestämmelsen skollag.2 Till skillnad års lag anges det dock uttryckligen att är den tid som kan anses rimlig för att anordna plats i förskola. Regeringen påpekade vidare att Skolinspektionen utövar tillsyn över hur kommunerna fullgör sin skyldighet enligt paragrafen och att Skolinspektionen får förelägga en kommun som inte följer till exempel denna föreskrift att fullgöra sin skyldighet. Regeringen påminde också om att ett sådant föreläggande får förenas med vite. Regeringen uttalade vidare att bestämmelsen i andra stycket saknade motsvarighet skollag. Den förtydligar enligt regeringen att förtur ska ges till barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling i form av förskola. Kommunens skyldighet att erbjuda förskola omnämns ibland som en platsgaranti. Det begreppet används dock inte i lagstiftningen och inte heller i förarbetena. Det finns däremot kommuner som har infört så kallade platsgarantier som ofta innebär att kommunen utlovar plats snabbare än vad lagen kräver, till exempel inom två eller . Sådana kommunala riktlinjer är helt frivilliga och måste skiljas från skollagens krav på att kommunen ska erbjuda plats i förskola . 2 Se prop. 2009/10:165 s. 715. 4.3Hur kommunen kan uppfylla kravet Skollagen innehåller flera regler om hur kommunen kan fullgöra sin skyldighet att erbjuda förskola . Det handlar bland annat om fristående förskolor, samverkan och entreprenad. Till att börja med framgår det av 8 kap. 12 § skollagen att hemkommunen får fullgöra sin skyldighet genom att erbjuda barnet motsvarande utbildning i en fristående förskola. I förarbetena uttalade sig regeringen om denna möjlighet och sade att kommunen kan använda sig såväl av sin egen förskola som av annan huvudmans förskola i kommunen vid fördelning av platser.3 För att kommunen ska anses ha fullgjort sin skyldighet genom att erbjuda plats i en fri- stående förskola ska verksamheten där emellertid motsvara den som ska erbjudas i förskola med offentlig huvudman. Vårdnads- havaren behöver därför inte acceptera ett erbjudande om plats i en fristående förskola med sådana konfessionella inslag i verk- samheten som inte får finnas i förskola med offentlig huvudman. I 8 kap. 12 § anges vidare att hemkommunen får komma överens med en annan kommun om att denna i sin förskola ska ta emot barn vars utbildning hemkommunen ansvarar för. Bestämmelsen är enligt förarbetena främst avsedd för situationer där de geografiska för- hållandena medför att förskola i en annan kommun än hem- kommunen för vissa barn leder till betydligt kortare resväg.4 I förarbetena sägs också att kommunen liksom tidigare kan fullgöra sin skyldighet att erbjuda förskoleplats genom att komma överens med någon annan kommun om att denna ska utföra kommunens uppgifter inom förskolan. Enligt nya skollagen får kommunen sluta avtal med någon annan kommun (samverkan) eller en enskild huvudman (entreprenad) om att denna ska utföra kommunens uppgifter inom förskolan. Kommunen kan alltså fullgöra sin skyldighet att erbjuda förskola på flera olika sätt. Bestämmelser om placering vid en förskoleenhet finns i 8 kap. 15 §. Där sägs att ett barn ska erbjudas plats vid en förskoleenhet så nära barnets eget hem som möjligt och att skälig hänsyn ska tas till barnets vårdnadshavares önskemål. I förarbetena angav regeringen att paragrafen i sak motsvarar regleringen skollag. Det anges inte uttryckligen att kommunen vid erbjudande av plats får beakta vad som krävs för att effektivt utnyttja lokaler och andra 2009/10:165 s. 354 och 714. 2009/10:165 s. 714. resurser men någon saklig ändring är enligt regeringen inte avsedd.5 Kommunen får även i fortsättningen beakta vad som krävs för ett effektivt resursutnyttjande. Det innebär att vårdnadshavaren inte har någon ovillkorlig rätt att få den plats som han eller hon önskar. Regeringen uttalade vidare att det måste kunna godtas att föräldrar tackar nej till ett erbjudande om plats i till exempel en verksamhet som drivs med en viss konfessionell eller pedagogisk inriktning som föräldrarna inte ställer sig bakom. Kommunen bör i sådana fall erbjuda en plats i en annan förskola. Om föräldrarna tackar nej till en plats som kommunen erbjuder för att de önskar en specifik förskola kan detta naturligtvis resultera i längre väntetider.6 Det finns vissa tolkningsfrågor Kommunen ska alltså erbjuda förskola när barnets vårdnadshavare har anmält önskemål om förskola med offentlig huvudman. Trots att bestämmelsen är tydlig ger den inte svar på alla frågor. I det här avsnittet behandlar vi följande tolkningsfrågor: Ska barnet kunna börja eller räcker det att själva erbjudandet om plats kommer ? Hur ska fyramånadersfristen tolkas vid önskemål i förväg? Vad gäller om vårdnadshavaren anmäler önskemål om förskola från och med en viss dag längre fram än ? Är kommunen fri att erbjuda vilken förskoleplats som helst? Det saknas rättspraxis i dessa frågor trots att fyramånadersfristen kan bli föremål för laglighetsprövning i domstol. Vi får därför tolka bestämmelserna utifrån deras syfte och de uttalanden som finns i förarbetena. Vår tolkning är givetvis inte bindande och det kan hända att en domstol eller Skolinspektionen skulle ha en annan uppfattning i ett enskilt fall. Skolinspektionen har redogjort för sin tolkning av bestämmelserna i ett informationsblad från 2012.7 2009/10:165 s. 715. 2009/10:165 s. 354. 7Se Skolinspektionen (2012). Barnet ska kunna börja Skolinspektionen menar att förskoleplatsen ska vara tillgänglig , det vill säga att barnet ska kunna börja vid den aktuella förskoleenheten . Enligt myndigheten räcker det inte att kommunen lämnar erbjudandet . Flera förarbetsuttalanden tyder också på att bestämmelsen ska uppfattas på detta sätt. I förarbetena till den nya skollagen angav regeringen att är den tid som kan anses rimlig för att anordna plats i förskola och i förarbetena till lagstiftning uttalade regeringen att en anmälningstid om innan plats kan erhållas var rimlig. Det finns knappast utrymme för att tolka bestämmelsen på annat sätt än att barnet faktiskt ska kunna ta platsen i anspråk och börja förskola . Önskad dag gäller vid önskemål i förväg Många kommuner tillåter föräldrar att anmäla önskemål om förskola mer än i förväg. Frågan är vad som gäller när anmälan kommer in exempelvis , om vårdnadshavaren vill ha plats först , det vill säga . Lagen ger inget tydligt svar i dessa fall. Skolinspektionen menar dock att barnet ska erbjudas plats på önskat placeringsdatum så länge anmälan kommit in mer än i förväg och enligt vår mening talar flera faktorer för att den tolkningen har fog för sig. Till att börja med är själva syftet med fristen att kommunen ska få en rimlig tid att ordna plats. Regering och riksdag har ansett att är rimligt och om önskemålet lämnas mer än i förväg bör kommunen därför kunna erbjuda plats den önskade dagen. Det finns inte skäl att ge kommunen . finns det inte skäl för att kommunen ska erbjuda plats tidigare än önskat. Om fristen i stället skulle räknas från den önskade dagen, så att kommunen får mer än på sig, skulle det dessutom få orimliga konsekvenser. Den vårdnadshavare som vill att barnet ska börja skulle då vara tvungen att ange som önskad dag för att vara säker på att få förskoleplats . En sådan ordning är orimlig både för de enskilda och för kommunen. Vår tolkning är alltså att barnet ska kunna börja den dag som vårdnadshavaren önskar, så länge önskemålet har lämnats i förväg. Det bör noteras att lagen inte tvingar kommunerna att ta emot önskemål så i förväg. Kommunen har stor frihet att erbjuda plats Utgångspunkten är att kommunen kan fullgöra sin skyldighet genom att erbjuda plats i vilken förskola som helst . Kommunen kan givetvis erbjuda plats i sin egen förskola men vi har sett att plats också kan erbjudas i fristående förskola eller genom användning av samverkan eller entreprenad. Kommunen har alltså en stor frihet vid erbjudandet av plats. Vårdnadshavaren kan givetvis tacka nej om han eller hon inte är nöjd med erbjudandet, men kan då få acceptera en längre väntetid. Det finns dock bestämmelser som sätter gränser. Till att börja med kan kommunen inte fullgöra sin skyldighet genom att erbjuda plats i pedagogisk omsorg eller något annat alternativ till förskola så länge det är just förskola som vårdnadshavaren önskar. Detta var tillåtet enligt skollag men inte enligt den nya skollagen. Vårdnadshavaren behöver inte heller acceptera ett erbjudande om plats i en fristående förskola med sådana konfessionella inslag i verk- samheten som inte får finnas i en förskola med offentlig huvudman. Det framgår av 8 kap. 12 § och 1 kap. 6 § skollagen samt av de förarbetsuttalanden som vi redogjort för. Enligt 8 kap. 15 § skollagen ska kommunen vidare erbjuda plats vid en förskoleenhet så nära barnets eget hem som möjligt. Detta är alltså ett krav. är det upp till kommunen att avgöra vilken förskola som för tillfället är den närmast möjliga. Finns det inte lediga platser i förskolor som ligger nära barnets eget hem kan vårdnadshavaren behöva acceptera en längre resväg. Av 8 kap. 15 § framgår det slutligen att skälig hänsyn ska tas till vårdnadshavarens önskemål. Den bestämmelsen får anses bilda en yttre gräns för vilka erbjudanden kommunen kan lämna för att fullgöra sin skyldighet att erbjuda plats . Det är till exempel utifrån den paragrafen det får prövas om ett erbjudande om utbildning med en viss pedagogisk inriktning är skäligt. II PROBLEMET MED DRÖJSMÅL 5 Problemet och utvecklingen Ett av utredningens uppdrag är att undersöka i vilken omfattning förskoleplats inte erbjuds inom lagstadgad tid. Det gör vi i det här kapitlet, där vi också beskriver problemets utveckling . Undersökningar av och visar att antalet kommuner som inte erbjöd plats 1995–2009 varierade mellan ett tiotal och ett femtiotal. Hur många barn som berördes framgår inte. Det framgår inte heller hur långa dröjsmålen var. Den enkätundersökning vi har genomfört tillsammans med SCB talar för att av barnen, cirka 3 000 barn , får vänta för . Undersökningen gäller de barn som anmäldes till förskolan och resultatet ser ut så här: Det är 508 barn som troligen får vänta för länge på plats. Det motsvarar av de som anmäldes . Väntetiden för dessa är , att jämföra med lagens gräns . Uppgiften om väntetid måste dock tolkas försiktigt, på grund av enkätfrågornas utformning. Det är 36 kommuner som troligen inte kommer att erbjuda plats för alla barn som anmäldes . Undersökningen visar alltså att av barnen får vänta för . Enligt undersökningen är det något fler pojkar än flickor som drabbas, även om skillnaden är liten. Det tycks inte vara extra svårt för kommunerna att erbjuda plats för barn till nyanlända invandrare eller barn som har behov av särskilt stöd. Kapitlet innehåller en närmare beskrivning av denna statistik och en del kompletterande uppgifter om väntetider och dröjsmål. Kravet på plats utan oskäligt dröjsmål infördes och gällde till dess att den nuvarande skollagen började tillämpas . Kravet innebar enligt förarbetena att kommunerna skulle erbjuda plats . och undersökte och hur kommunerna levde upp till detta krav. I undersökningarna fick kommunerna själva bedöma om de skulle klara att erbjuda plats till alla barn , oftast september respektive januari. Svarsfrekvensen var hög, . Diagrammet visar hur många kommuner som räknade med dröjsmål . Anmärkning: Resultaten är inte helt jämförbara eftersom frågor och mätperioder delvis varit olika. Källa: (1995 och 1996) samt (2001, 2002, 2003 och 2009). Antalet kommuner som inte levt upp till kravet 1995–2009 har alltså varierat mellan ett tiotal som lägst och ett femtiotal som högst. När kravet på plats utan oskäligt dröjsmål infördes var det 54 kommuner som räknade med att inte kunna erbjuda plats till alla barn. Det motsvarade av alla kommuner i landet. Därefter skedde en ganska snabb förbättring fram , då det bara var 10 kommuner som räknade med att inte kunna erbjuda plats inom lagstadgad tid till alla barn. varierade antalet kommuner som bedömde att de inte skulle kunna erbjuda plats . Resultatet var genomgående sämre än . Ofta var det nästan dubbelt så många som uppgav att de inte kunde erbjuda plats som . Förklaringen är sannolikt att många kommuner koncentrerar mottagandet till , när många sexåringar lämnar förskolan och börjar i förskoleklassen. sade undersökningarna ingenting om hur många barn som väntade för länge eller hur långa väntetiderna var. Det går därför inte att säga om det var 1 eller 1 000 barn som väntade för länge eller om dröjsmålen varade eller . De undersökningar som genomförde 2008 och 2009 innebar flera nyheter som kan förklara varför fler kommuner plötsligt bedömde att de inte skulle kunna erbjuda plats . Det var 14 kommuner som bedömde att de inte skulle kunna erbjuda plats till alla barn och hela 42 kommuner som gjorde samma bedömning för . Det var fler . Den stora skillnaden jämfört med övriga undersökningar var att kommunerna fick fler svarsalternativ. På frågan om de räknade med att kunna erbjuda plats kunde de inte bara svara ja eller nej utan också nej – men till de flesta, nej – men till ungefär hälften eller nej – till färre än hälften. Nej-alternativet var alltså differentierat. Det kan ha lett till att kommuner som tidigare svarat ja, för att antalet dröjsmål var få, nu valde att svara nej – men till de flesta. Undersökningarna 2008 och 2009 är alltså de enda som ger en indikation på hur många barn som väntade för . De flesta kommuner räknade med att alla barn skulle erbjudas plats men 42 stycken räknade med dröjsmål. De fördelade sig på detta sätt: 29 räknade med att kunna erbjuda plats till de flesta 7 räknade med att kunna erbjuda plats till ungefär hälften 6 räknade med att kunna erbjuda plats till färre än hälften Bland de kommuner som hade problem fanns både och . I var det en stadsdel som hade dröjsmål och i var det 8 av 21. Därmed berördes ganska många barn. Undersökningarna visar alltså vilka kommuner det är som har haft problem . Vissa har återkommit gång på gång medan andra har förekommit någon enstaka gång eller inte alls. Tabellen nedan visar vilka kommuner som rapporterat dröjsmål i fyra eller fler av undersökningarna. Källa: (1995 och 1996) samt (2001, 2002, 2003 och 2009). Tabellen visar att , och finns bland de kommuner som rapporterat dröjsmål relativt ofta. har rapporterat dröjsmål i samtliga undersökningar utom en. Sammanfattningsvis är utvecklingen inte entydig. Den förbättring som kunde ses efter 1995 stannade av och mot slutet av perioden skedde en försämring, som emellertid kan ha sin förklaring i förändringar i själva undersökningen. över hela perioden räknade de allra flesta kommunerna med att kunna erbjuda plats , som det funnits kommuner som har rapporterat dröjsmål. Läget i kommunerna har i stort sett alltid varit sämre (januari) än (september). 5.2Läget i kommunerna 2012/2013 Kommunerna har besvarat en enkät Tillsammans med SCB har vi genomfört en ny enkätundersökning. Syftet har varit att få en aktuell bild av läget i kommunerna men också att få veta mer. Bland annat har vi velat ta reda på hur många barn som inte erbjuds plats och hur långa dröjsmålen är. Undersökningen har gått till så att alla kommuner i landet samt stadsdelarna i , och fått en enkät. I den har vi frågat hur många barn som anmäldes till förskola med offentlig huvudman respektive och hur många av dessa som inte har erbjudits eller troligen inte kommer att erbjudas förskoleplats , det vill säga eller på önskat datum. Frågorna motsvarar därmed skollagens krav på förskola . För att besvara frågorna har kommunerna fått använda sina register eller datasystem. Kommuner som inte har tillgång till köhistorik i efterhand har fått göra uppskattningar. Enkäten skickades ut . När det gäller de barn som anmäldes var kommunerna därför hänvisade till en prognos för att kunna svara på frågan om de skulle kunna erbjudas plats . För de barn som anmäldes kunde kommunerna oftare svara utifrån de faktiska förhållandena, det vill säga hur många barn som faktiskt hade erbjudits plats . Efter påminnelser och telefonintervjuer har 318 av totalt 321 kommuner och stadsdelar svarat på enkäten.1 Svarsfrekvensen är därmed , även om det finns bortfall för vissa frågor. Hur undersökningen gått till och vilka metoder som använts beskrivs i den tekniska rapport som SCB har lämnat, se bilaga 3 till betänkandet. Där återfinns också den frågeblankett som använts. i kapitlet förklarar vi varför valts som mätperioder. Vi diskuterar också om månaderna är representativa. Det är totalt 36 kommuner som rapporterar dröjsmål för de barn som anmäldes till förskolan . Enligt vår bedömning är det 19 kommuner som har större problem än andra. 1 kommun samt stadsdelarna Fosie i och i har inte svarat på enkäten. De redovisar det som vi i fortsättningen kallar för kvalificerade dröjsmål. Det var totalt 22 566 barn som anmäldes under de två månaderna och av dem bedöms 508 barn (2,) behöva vänta för . Den genomsnittliga väntetiden för dessa barn kan beräknas , vilket försiktigt kan jämföras med de 4 månader som lagen tillåter. Vi återkommer till detta. Är representativa skulle drygt 3 000 av de barn som anmäldes till förskolan inte ha erbjudits förskoleplats . Undersökningen visar tydligt att dröjsmål är vanligare och att väntetiden är längre för de barn som anmäldes än för de som anmäldes . Det bekräftar bilden att det är svårare att få plats (för de barn som anmäldes ) än (för de som anmäldes ). Ett kvalificerat dröjsmål ska uppfylla minst ett av följande krav: 1.Dröjsmålet omfattar minst tio av de barn som anmäldes tillsammans. 2.Dröjsmålet omfattar mer än hälften av de barn som anmäldes eller mer än hälften av de barn som anmäldes . 3.Dröjsmålet omfattar minst tre av de barn som anmäldes eller minst tre av de barn som anmäldes , och vänte- tiden för barnen uppskattas till 6–7 månader eller mer. Efter denna sammanfattning är det på sin plats att titta närmare på läget för de barn som anmäldes respektive . För de barn som anmäldes till förskola med offentlig huvudman är det 18 kommuner som rapporterar dröjsmål. Det var sammanlagt 11 450 barn som anmäldes och totalt 140 (1,) som inte erbjöds eller troligen inte kommer att erbjudas plats alternativt på önskat datum. Antalet varierar mellan ett enda i vissa kommuner och betydligt fler i andra. Det bör observeras att ett barn kan ha anmälts i flera kommuner eller stadsdelar . En viss dubbelräkning kan inte uteslutas. Anmärkning: Uppgift saknas för kommun, som inte besvarat enkäten. I och har alla stadsdelar utom en svarat. I redovisningen bortses det från dessa stadsdelar. Det är alltså 18 kommuner som redovisar dröjsmål. Närmare upp- gifter om varje kommun finns i tabellen nedan. De kommuner som har kvalificerade dröjsmål är markerade med ett plustecken (+). * Det är en stadsdel i () som redovisar dröjsmål för barn anmälda . Anmärkning: Plustecknet (+) markerar att dröjsmålet är kvalificerat enligt definitionen i detta avsnitt. Tabellen visar att skillnaderna mellan de kommuner som redovisar dröjsmål är ganska stora. I vissa kommuner är det något enstaka barn som inte erbjuds plats medan det i andra kommuner rör sig om betydligt fler barn. Ett skäl för att beteckna vissa dröjsmål som kvalificerade är att kunna skilja mellan dessa kommuner. Den genomsnittliga väntetiden för de barn som inte erbjuds plats är räknat från anmälan till det att barnet erbjuds att börja förskola. Kommunerna har fått uppskatta tiden utifrån fasta svarsalternativ. Diagrammet nedan visar hur många barn som bedöms behöva vänta i 4–5 månader, 6–7 månader, 8–9 månader, 10–11 månader samt 12 månader eller mer. Diagrammet visar att de flesta, 115 barn, får vänta i 4–5 månader. Därutöver bedöms 2 barn behöva vänta i 6–7 månader och 23 barn i 8–9 månader. Längre väntetid än så räknar ingen kommun med. Uppgifterna om väntetid bör tolkas försiktigt. Det beror på att kommunerna fått uppskatta den genomsnittliga väntetiden från anmälan till erbjudande. För den som vill ha plats men får det först efter sju redovisas alltså en väntetid på totalt . Detta trots att dröjsmålet i själva verket bara är en månad. För de barn som anmäldes är det fler kommuner, 28 stycken, som redovisar dröjsmål. Det var 11 116 barn som anmäldes och av dem är det 368 stycken (3,) som inte har erbjudits eller troligen inte kommer att erbjudas plats . Kommunerna redovisar alltså mer än dubbelt så många dröjsmål som för barn anmälda . Anmärkning: Uppgift saknas för kommun, som inte besvarat enkäten. I och har alla stadsdelar utom en svarat. I redovisningen bortses det från dessa stadsdelar. Tabellen visar vilka 28 kommuner som redovisar dröjsmål. Kvali- ficerade dröjsmål är återigen markerade med ett plustecken (+). * Det är två stadsdelar i (och ) som redovisar dröjsmål för barn anmälda . Väntetiden för de 30 barn som redovisas av uppskattas till 6–7 månader och väntetiden för de 80 barn som redovisas av uppskattas till 10–11 månader. Vid kontakt med har det kommit fram att dessa barn till slut har kunnat erbjudas plats , trots att stadsdelen inte trodde det när enkäten besvarades. inte korrigerats, eftersom enkäten avsåg stadsdelens bedömning vid svarstillfället och då övriga kommuner och stadsdelar i undersökningen inte tillfrågats om det faktiska utfallet i efterhand. ** Det är en stadsdel i () som redovisar dröjsmål för anmälda . Anmärkning: Plustecknet (+) markerar att dröjsmålet är kvalificerat enligt definitionen i detta avsnitt. Den genomsnittliga väntetiden för de barn som troligen inte erbjuds plats är , eller längre än vad lagen tillåter. Uppgiften ska tolkas försiktigt men väntetiden är hur som helst längre än för de barn som anmäldes . Diagrammet visar hur länge olika barn har fått vänta. Det framgår att 97 barn bedöms behöva vänta i 4–5 månader medan 122 barn bedöms behöva vänta i 6–7 månader, 60 barn i 8–9 månader och 89 barn i 10–11 månader. Innan vi diskuterar och bedömer statistiken ska vi säga något om vilka barn det kan vara som får vänta för länge på förskoleplats. Vi ska också titta på kompletterande statistik från Skolinspek- tionen och den så kallade Kommun- och landstingsdatabasen. 5.3Närmare om olika grupper av barn Skillnader mellan flickor och pojkar Vår undersökning visar att det är 508 barn som troligen får vänta för . Till viss del är det en prognos och det har därför varit svårt för kommunerna att uppskatta hur många av barnen som är flickor respektive pojkar. Av de 508 barn som bedöms få vänta för länge uppger kommunerna ändå att 165 är flickor och 201 är pojkar. Andelen flickor av de barn som kan identifieras är därmed och andelen pojkar är . När det gäller övriga 142 barn har det inte varit möjligt att bedöma könsfördelningen. Skillnaden i könsfördelning kan delvis förklaras av att det föds fler pojkar än flickor i . var av de födda barnen flickor och pojkar.2 Det har fötts fler pojkar än flickor ända , då man började föra statistik över födda. Den skillnad mellan flickor och pojkar som kvarstår när vi tagit hänsyn till detta är liten och underlaget är alltför begränsat för att vi ska kunna förklara vad skillnaden beror på.