sou · H1B366 · 2013-09-11 00:00:00 — -av det redaktionella innehållet ska vara eget självständigt journalistiskt bearbetat och ämnat för den aktuella tidningstiteln. -Övriga begränsningar: -Stöd ges endast för distribuerad, abonnerad upplaga, upp till maximalt 7,2 miljoner exemplar . -Stödet får inte överstiga av tidningens distributions- kostnader. delades ut via Dagbladspuljen till sammanlagt 59 mottagare.45 Bland dessa mottagare fanns tidningar ur alla segment; regionala tidningar, morgontidningarna (19,) och Politiken (19,7), tabloiderna B.T. (19,7) och (11,4), gratistidningarna 24timer (19,7) och MetroXpress (19,7), samt internationella tidningar som (0,7) och (0,1). De enskilt största mottagarna var tidningarna (28,2) och Information (26,3) som fick stöd både enligt huvudförordningen och supplements- förordningen. De danska definitionerna på stödberättigade dagstidningar är bredare än de svenska och norska, och regelverket ställer inga krav på att abonnemang ska vara betalda för att vara stödberättigande. Av den anledningen kan kvällstidningar, gratistidningar och internationella publikationer uppbära distributionsstöd i så länge de i övrigt uppfyller kraven på det redaktionella innehållets omfattning och karaktär. 45 Styrelsen for bibliotek og medier, 2012. 4.3.4Den presspolitiska utvecklingen i har statens stöd till mediesektorn varit livligt omdebatterat i . Från politiskt håll har man varit särskilt intresserade av att ändra dagstidningsdefinitionen som är ett kriterium för att uppbära stöd och i stället inrikta sig på medie- neutrala och branschutvecklande aktiviteter. I den tidigare medieöverenskommelsen fanns även beslutat att en ny medieutredning skulle påbörja sitt arbete. tillsatte den danska regeringen en utredning i regi av för att utarbeta riktlinjer om framtidens mediestöd.46 Utredningen skulle arbeta mot bakgrunden av framväxten av digitala medier och den ökade mediekonvergensen. Utredningen hade ett uttryckligt uppdrag att se över hela statens mediepolitiska engagemang inklusive etermedier, internet och tidningar och undersöka förutsättningarna för bättre samordning mellan de olika stödformerna, exempelvis genom plattformsneutrala lösningar. Den omdiskuterade slutrapporten af den fremtidige offentlige mediestøtte, presenterades 2009.47 Rapporten samman- förde alla olika ekonomiska stöd och incitament som staten kan anses använda i sin relation till mediesektorn. Detta innebar bland annat att man räknade in direkta stöd, såväl som lägre mervärdes- skatt och licensavgifter för public service i den samhälleliga kostnaden för mediepolitiken, vilken kunde användas som ett framtida mediestöd. Utifrån denna grund beskrevs tre scenarier och deras konsekvenser: 1) Fortsatta mediespecifika stödformer. 2) Integration av ett urval medier och mediestödsformer. 3) En helt plattformsneutral lösning. Utredningen ansåg att det existerande mediestödet riskerade att cementera branschstrukturer snarare än att utveckla mediesektorn på ett sätt som gynnade samhället i stort. stötte idéerna om ett plattformsneutralt mediestöd snabbt på motstånd. Många såg den stora förändringen som ett hot mot den verksamhet de företrädde. Som klart största aktör ansåg () att det var en dålig idé att lägga licensmedel i en gemensam pott med andra medier. DR hävdade att licensavgiften inte var en stödform och därför per definition inte kunde inkluderas i ett stödsystem. Tidningsbranschen å andra sidan ansåg att deras särställning som mervärdesskattebefriat medieslag hotades i ett 46Kulturministeriet, 2007. 47Rambøll , 2009. system som inkluderade alla medier. Resultatet blev att den danska regeringen valde att utreda frågan vidare med motiveringen att de förslag och scenarier som presenterades i rapporten inte gick att omsätta direkt i politisk handling.48 tillsatte kulturministern i stället en kommitté (Mediestøtteudvalget) bestående av branschföreträdare och forskare. Kommittén leddes av tidigare finansministern , som fick instruktioner att utgå från den tidigare utredningen och utforma ett förslag som kunde ta ställning till. Kulturministern upprepade att det var önskvärt att se mediesektorn som ett integrerat system. Eftersom medieföretagen möter sina mottagare genom olika kanaler riskerar distributions- specifika mediestöd att snedvrida konkurrensen. Mot den bakgrunden skulle kommittén vidareutveckla mediestödsmodeller som främjade branschutveckling, förnyelse och rationalisering. Modellerna skulle förhålla sig till alla medietyper med public service/publicistiskt innehåll, samt även analysera konsekvenserna av att bevara den ordning som gällde. Det totala budgetutrymmet för mediestöd kunde emellertid inte utökas. presenterade Mediestøtteudvalget sin slut- rapport , vilken också blivit känd som Dyremoserapporten.49 Rapporten konstaterar att det finns en generationsklyfta i mediekonsumtion och att stöd mestadels går till de tryckta medier som konsumeras av äldre generationer samhälls- medborgare. Det konstateras vidare att det saknas betalnings- modeller för digitala nyhetsmedier och att annonsmarknaden är hårt pressad, särskilt från internationella aktörer. Rapporten noterar att en stor del av de medier (särskilt digitala) som bidrar till demokratiutveckling inte uppbär stöd, och att det nuvarande stödskicket inte kan anses bidra till branschförnyelse och utveckling. Förslaget innehöll, i likhet med den tidigare utredningen , tre modeller: 48Kulturministeriet, 2010. 49Udvalget om den fremtidige offentlige mediestøtte, 2011. -Plattformsspecifik – tv, radio, tidningar och internet har separata stöd. -Delvis plattformsneutral – samordning sker mellan ett fåtal medier. -Plattformsneutral – att alla nuvarande mediestöd avvecklas och ersätts med en baspulje (för att säkra basfinansiering för samhällsstödjande medier ), en fri pulje (sökbar av alla medier för specifika och avgränsade redaktionella produktionsprojekt) och en satsningpulje (sökbar av alla för utveckling av verksamheten i samhällsorienterade medier). Eftersom en omfördelning av licensmedel snabbt exkluderades från uppdraget, omöjliggjordes i praktiken en helt medieneutral lösning. Även frågan om mervärdesskattebefrielse som ett indirekt stöd till dagspressen exkluderades. Den huvudsakliga förändringen innebar i stället nya fördelningskriterier för distributionsstödet på . I stället för teknikspecifik distribution skulle stödet fördelas på de redaktionella produktionsresurser som användes, vilket även skulle möjliggöra stöd för internetbaserad eller mobil nyhetsförmedling. Dyremose konstaterade dock att dagspressen stod för av den samlade nyhets- produktionen och därför upprätthöll en stor andel av de demokratifrämjande aktiviteter som man även framgent vill stödja.50 Förslaget vann den danske kulturministern gillande och i en debattartikel skrev han att framtidens mediestöd ska gå till produktion av nyheter i stället för avverkning av svensk skog.51 kunde regeringspartierna (Socialdemokraterna, och Radikale Venstre) tillsammans med presentera ett nytt danskt medieavtal.52 Enligt avtalet skulle distributionsstödet (Dagbladspuljen) avskaffas till förmån 50Dyremose, 2011. 51Elbæk, 2012. 52Kulturministeriet, 2013. för ett nytt produktionsstöd som kan sökas både av tidningar och internetmedier. Totalt uppgår det nya stödsystemet till , vilket är i nivå med det tidigare systemet. Av dessa går 363,6 miljoner till det nya produktions- stödet, varav 6 miljoner är öronmärkta för internetmedier. Därutöver instiftas ett riskvilligt innovationsstöd samt ett saneringsstöd till nyhetsmedier med akuta ekonomiska problem. Stöden ska administreras av en . Det nya produktionsstödet kan sökas av tidningar, tidnings- liknande publikationer och internetmedier. I huvuddrag innebär stödet följande: -Sökande publikationer ska vara självständiga, ämnade för en dansk publik, ha en ansvarig utgivare och en redaktionell arbets- styrka motsvarande minst tre helårsarbeten. -Sökande publikationer ska utkomma i minst 10 utgåvor och vara tillgängliga för alla. De ska ha ett innehåll som är till minst hälften redaktionellt. Minst 1/6 av innehållet ska vara egenproducerat och ämnat särskilt för den stödsökande publikationen. -Produktionen är kommersiell och ej majoritetsägd av särintressen såsom branschorganisationer eller fackföreningar. -Stödet fördelas baserat på redaktionella kostnader. En publikation kan maximalt motta i årligt produktionsstöd. Stödet får aldrig överstiga av de redaktionella kostnaderna. Det finns inget takbelopp på koncernnivå, vilket innebär att samma ägare kan få produktions- stöd för ett flertal fristående publikationer. -Särskilda stödbelopp avsätts till mindre landstäckande tidningar (maximalt 40 000 exemplar) som utkommer med minst fyra utgåvor , samt textbaserade, kommersiella nyhets- medier på internet. Dagspressen kommer fortsatt vara undantagna från mervärdes- skatt, men i samband med det nya medieavtalet har den så kallade lønsumafgiften höjts. Lønsumafgift betalas av mervärdes- skattebefriade verksamheter och höjningen, som motiverades med statsfinansiella hänsyn, gällde alla avgiftsbelagda områden, däribland exempelvis finansbranschen. Dagspressens avgift, som utgår som en procentsats på tidningsförsäljningsintäkten, höjdes 1 Enligt Danske beräkningar motsvarar förändringen i ökade kostnader för branschen som helhet. I praktiken blir därmed statens nettotillskott till branschen något lägre än i det gamla systemet.53 I konsekvensanalyserna av det nya stödsystemet har olika slutsatser dragits. Det verkliga utfallet ska bedömas efter en treårsperiod. Utgångspunkten är att totalsumman för branschen är i stort sett oförändrad men att stödet inte tar hänsyn till vilken publikationsform mediehusen använder. Vissa har hävdat att den regionala pressen kommer att drabbas hårt, medan andra anser att hotet är överdrivet.54 Andra har uttryckt en oro över att kopplingen mellan presstödstilldelningen och publikationernas spridning förloras. Klart är emellertid att gratistidningarna och 24timer med sin begränsade produktion av eget redaktionellt material kommer att förlora nästan hela sina distributionsstöd som tidigare uppgick till närmare 20 miljoner per titel. Tidningarna själva hävdar att en direkt konsekvens blir att deras distribution koncentreras till stor- städerna.55 Bland vinnarna finns å andra sidan de renodlade nättidningarna som beräknas få stöd med sammanlagt till sina verksamheter.56 Den finska dagspressmarknaden baseras precis som den svenska på en stor andel prenumererad och hemburen morgonpress. Tidningskonsumtionen är bland de högsta i världen (se tabell 4.1) och av befolkningen läser tidningar . I fanns 2011 49 titlar med utgivning och en stor andel av dessa var sjudagarstidningar. Utöver dessa fanns ytterligare cirka 150 betalda fådagarstidningar. Marknadsstrukturen består av ett fåtal starka nationella tidningar, samt vid sidan av dessa ett stort antal regionala och lokala titlar. Upp emot av den totala upplagan 53Astrup, 2013. 54Källström, 2013; , 2013. 55Källström, 2013. 56Kulturministeriet, 2012. produceras av landsortspressen som har viktiga positioner på sina respektive lokala läsar- och annonsmarknader. Sju nationella titlar utkommer med som bas. Tillsammans hade de 2009 en upplaga på 857 000 exemplar vilket motsvarar av den totala tidningsmarknaden. Detta segment domineras av landets två stora mediehus Sanoma () och ().57 Med en upplaga på närmare 366 000 exemplar är största prenumererade dagstidning. På kvällstidningsmarknaden konkurrerar två tidningar, (143 321) och (102 124). Även på internet konkurrerar de två kvällstidningarna, då med Iltalehti med knappt övertag.58 Två regionala titlar har upplagor över 100 000 exemplar, sjudagarstidningarna (139 130) i , och Turun Sanomat (111 845) i Åbo. hade den finska pressen en koncentrationsfas där många tredje- och fjärdetidningar slogs ut. fanns det nio konkurrensorter kvar. I fyra av dessa publicerades både en finskspråkig och en svenskspråkig tidning. Även har marknads- konsolideringen i fortsatt. Medan har haft en trend mot koncentrerat tidningsägande med oförändrat antal titlar, har även visat en negativ trend i antalet titlar. pågår en kedjebildning i det finska tidningslandskapet där ett mindre antal ägargrupperingar växer fram. I synnerhet har de största tidningshusens marknadsandelar växt. Detta har lett till en marknadssituation med ett antal regionala monopol med liten konkurrens sinsemellan.59 Antalet titlar i var som högst 1990 då den finska tidningsutgivarföreningen kunde räkna 252 betalda tidningspublikationer bland sina medlemmar. Denna siffra hade 2008 sjunkit till 197 och den nedåtgående trenden har fortsatt även . Bland flerdagarstidningarna har situationen varit liknande och 20072011 försvann fyra titlar. 57Jyrkiäinen, 2010. 58WAN-IFRA, 2012a. 59Grönlund & , 2011. visat sig att trots det minskande antalet tidningstitlar har den totala upplagenedgången i den finska flerdagarspressen 2007–2011 varit , vilket är den lägsta siffran i de nordiska länderna. En slutsats som kan dras är att de tidningar som tvingas till nedläggning i de flesta fall är upplagemässigt små och marginaliserade, medan de större tidningshusen lyckas bättre än många av sina nordiska motsvarigheter med att behålla sina upplagor. Analyser har i linje med detta pekat på en fortsatt god lönsamhet hos de stora aktörerna.60 Man kan också notera att förändringarna i det direkta presstödet har haft ganska liten inverkan på de större tidningarna. Precis som framkommit i den norska debatten är mervärdesskattefrågan viktigast för dessa. har de finländska tidningshusen mött tre stora utmaningar – sjunkande tidningskonsumtion, kraftigt sjunkande annonsintäkter och en ökande bredbandstäckning.61 Från upplagetoppen 1989 har den totala tidningsupplagan sjunkit med även om en liten uppgång kunde skönjas . Detta har fått prenumerationsintäkterna att stagnera som kostnader för tryck, distribution och löner har fortsatt att öka. Den minskande tidningsläsningen bland unga människor anses särskilt bekymmersam. Dagspressens annonsintäkter minskade 20052010 från till , vilket är en nedgång med över 15 procent.62 Trenden pekar på en fortsatt förflyttning av annonsinvesteringar från nyhetsmedier till underhållningsmedier och växande onlinemedier. 4.4.3Finskt presstöd och dess utveckling I administreras frågor om det direkta presstödet av , medan mervärdesskattefrågor ligger på bord. Medan den finska dagspressmarknaden har en struktur och utveckling som till stora delar liknar den svenska finns det stora skillnader i de presspolitiska vägval landet gjort . Till skillnad från övriga nordiska länder har ett avregleringstryck från och EU i kombination med ett krympande statsfinansiellt utrymme lett till 60Nieminen, 2013. 61Nieminen, 2010. att kan användas som en fallstudie i presstödets avskaffande. har det finska presstödet i stort sett avvecklats (se tabell 4.9). I takt med att presstödet har minskat har relationen mellan pressen och public service-institutionen blivit allt mer ansträngd. Dagspressen har tillsammans med andra kommersiella medier förklarat verksamhet i YLE som konkurrens- störande i det att YLE ger sig in på kommersiella innehållsområden och vinner marknadsandelar med hjälp av sina stabila licensavgifter. Processen ledde även fram till att YLE anmäldes till Europeiska kommissionen, en anmälan som dock senare drogs tillbaka.63 Källa: , 2013. Det finska presstödet har en lika lång historia som det svenska och uppkom i spåren av en marknads- koncentrationsfas inom dagspressen. Målsättningen att tillgodose invånarnas informations- och kommunikationsbehov samt värdet av mångfald i opinionsbildningen slogs fast av parlamentariska kommitté för kommunikationspolitik. Medan presskommitté hade rekommenderat att dagspressen borde gynnas genom fortsatt låga portoavgifter dröjde det till utredning innan detta värderades och accepterades officiellt som ett indirekt och generellt distributionsstöd till pressen. Enligt kommitténs beräkningar var portorabatten då värd 103 miljoner finska mark, vilket ska ställas i relation till 33 miljoner finska mark som var det pris den samlade pressen betalade för sin distribution.64 Utredningen klargjorde även att pressens mervärdesskattebefrielse skulle betraktas som ett indirekt presstöd. Vid sidan om de indirekta stöden fanns ett mindre selektivt mångfaldsstöd till partibundna tidningar. utvecklades det direkta presstödet gradvis. Det kom att omfatta stöd till partipolitiska tidningar, vilket fördelades efter antalet riksdagsplatser. 63Nieminen 2013; Lehtisaari et al., 2012. 64Nieminen, 2013. uppgick stödet som mest till 75 miljoner finska mark. Det kan i sammanhanget nämnas att av pressen saknar partipolitisk bindning och analyser har visat att stödet främst kom att gynna socialdemokratisk och centerpartistisk press.65 Därefter etablerades även ett selektivt stöd till andratidningar (som mest drygt 80 miljoner finska mark), stöd till nyhetsbyråer, stöd till opinionsbildande tidskrifter, samdistributionsstöd samt stöd till religiösa tidskrifter. fanns därmed ett omfattande stöd som bestod av både direkta och indirekta instrument. Detta motiverades med den samhällsfunktion som dagspressen uppfyllde. nådde det generella indirekta transportstödet 357,5 miljoner finska mark, och , nådde det sammanlagda värdet av de direkta presstöden sin sammanlagda topp på 122 miljoner finska mark.66 Utöver detta tillkom pressens mervärdesskattebefrielse. Kort därefter skars presstödet ned kraftigt på grund av den ekonomiska krisen (se tabell 4.9). först år återstod ett transport- och distributionsstöd på totalt samt ett stöd till partipolitiska tidningar på . Dagspressen behöll dock sitt stora indirekta presstöd i form av mervärdes- skattebefrielse på dagstidningsprenumerationer. Det tidigare stödet till ett fåtal, ofta små, partipolitiska tidningar har officiellt avskaffats då det ansågs strida mot EUs statsstödsregler. I stället har detta stöd, som syftade till att främja den politiska pluralismen i pressen, bakats in i partistödet som ett stöd för partiernas kommunikation och informationsverksamhet, vilket EU inte har haft några synpunkter på.67 Partistödet fördelas efter partiernas riksdagsplatser och när det officiella presstödet till partipolitiska tidningar avskaffades 2008 höjdes anslaget för information och kommunikation inom ramen för partistödet med till totalt 18 miljoner euro.68 Detta stöd används fritt av partierna för allt som rör politisk kommunikation, marknadsföring eller PR, däribland stöd till sympatiserande tidningar. har totalsumman varit oförändrad, men flera tidningar har noterat att 65Picard & , 2003. 66Picard & , 2003. 67Kommunikationsministeriet, 2008. 68Justitieministeriet, 2012. bidragen till tidningsutgivning gradvis har minskat trots tidningarnas initiala förväntningar på fortsatt stöd från partierna. Distributionsstödet ansågs strida mot EU:s postdirektiv och som en konsekvens avskaffades även detta . Efter distributionsstödets avskaffande har frågan åter aktualiserats vid ett antal tillfällen. presenterade Kulturministeriets kanslichef utredningen i informationssamhället, som pekade på ett stort behov av ett distributionsstöd för tidningar och tidskrifter i glesbygden.69 Utredningen föreslog att skulle avsättas till stödformen om man fann att distributionskostnaderna ökade i för stor omfattning. återstår endast två mindre former av direktstöd. Det som benämns det finska presstödet är ett selektivt stöd för att stödja utgivning av nyhetstidningar, nätpublikationer och nyhets- byråtjänster på minoritetsspråk som svenska, samiska och romani.70 Stödformen, som godkänts av EU, uppgår till och kan sökas av tidningar med en genomsnittlig upplaga på upp till 15 000 exemplar och stödet får ej överstiga av verksamhetens godkända driftskostnader, vilket bland annat inbegriper kostnader för redaktionellt arbete, tryck och marknads- föring. har av stödet gått till en enskild mottagare – Finska Notisbyrån (FNB/STT) som med hjälp av stödet bland annat understödjer den svenskspråkiga delen av pressen med nyhetsartiklar på svenska. Presstödsbudgeten bestäms inom ramen för statsbudgeten och särskilt den svensk- språkiga minoritetens intresseorganisationer har påpekat att beloppet bör höjas. Vid sidan om presstödet finns även ett stöd till kulturella och opinionsbildande tidskrifter, vilket uppgick till fördelat på 150 mottagare.71 69Kommunikationsministeriet, 2010. 70Statsrådets förordning /389 om stöd för dagspressen. 71Nieminen, 2013. Den kanske största frågan som dominerat finsk presspolitik har varit utvecklingen av det indirekta stödet. Medan tidningarnas lösnummerförsäljning varit mervärdesskattebelagd har försäljningen av prenumerationer varit helt befriade. Detta indirekta stöd har även det ifrågasatts av , trots att förhandlade fram ett undantag i anslutningsklausulen rörande dagspressen vid sitt EU-inträde. Vid sidan om avskaffandet av direktstödet har detta varit ett led i avregleringstrycket mot det finska presstödet. röstade igenom ett förslag att samma mervärdesskattesats ska tillämpas för dagstidningsprenumerationer och böcker, vilket innebär att mervärdesskatt nu uttas . Bara hade i en utredning starkt avrått från den planerade höjningen av mervärdes- skatten.72 Åtgärden, som skedde i relativt stor politisk enighet, motiverades med att staten behövde öka sina intäkter till stats- kassan och att det finansiella läget helt enkelt inte tillät förmåner i den storlek som pressen åtnjöt. I finansutskottets betänkande (FiUB 9/2011 rd) beräknades ändringen generera i ökade årliga intäkter till statskassan, vilket fick flera dagstidningar att avisera besparingsåtgärder under hösten 2011.73 ansåg dock att även en nivå på borde ses som en mervärdesskatterabatt på jämfört med den annars generellt tillämpade mervärdesskattesatsen. I finans- utskottets konsekvensbeskrivning, som baseras på en tidigare utredning gjord av , antar man att prishöjningen fullt ut kan överföras på konsumenterna.74 Bransch- företrädare ansåg å andra sidan att framförallt hushåll med låga inkomster skulle komma att upphöra med sina tidnings- prenumerationer som en följd av de nödvändiga prishöjningarna.75 Utskottet noterar i sitt betänkande tidningsbranschens bedömning att uppemot 2 500 personer kommer att tvingas lämna sina arbeten på dagstidningar och tryckerier, men framhåller att det är osäkert hur stor priselasticiteten på dagstidningsmarknaden egentligen är.76 72Kommunikationsministeriet, 2010. 73Viktorsson, 2011. 74Kommunikationsministeriet, 2010. 75Lehtisaari et al., 2012. 76FiUB 9/2011 rd. Mervärdesskatt för dagstidningar infördes , men höjdes alla mervärdesskattesatser med ytterligare en procent som del av en större insats för att minska det statsfinansiella underskottet. Mervärdesskattesatsen för dagspress är därmed . Det är fortfarande för tidigt att dra några slutsatser om effekterna av förändringen. Många tidningar tog höjningen av mervärdesskatten som ett argument för att sälja abonnemang för längre perioder till sina kunder och det dröjer därför innan effekterna av eventuella prishöjningar slår igenom fullt ut på tidningsupplagan. ställning i är traditionellt stark och i termer av upplaga per capita placerar sig landet strax efter de nordiska länderna (se tabell 4.1). Under första halvan av 2009 distribuerades en tryckt upplaga på 2,4 miljoner dagstidningar till en population på 8,3 miljoner människor. Marknadsstrukturen har ett antal utmärkande drag med få dagstidningstitlar, hög ägarkoncentration och en stor marknads- dominans för boulevardpressen, närmast motsvarande svenska kvällstidningar.77 Den österrikiska tidningsmarknaden har genomgått flera koncentrationsfaser , men har antalet dagstidningar varit stabilt. publiceras 18 dagliga tidningar, varav tre är gratistidningar. Därutöver finns ett större antal betalda och gratisutdelade vecko- tidningar (se tabell 4.10). 77 Trappel, 2007, 2010; Steinmaurer, 2009. Källa: VÖZ, 2010, 2012.