sou · H0B393d2 · 2013-01-01 00:00:00 — Ytterligare en annan tingsrätt har angett att den lokala support- gruppens arbete bedöms motsvara ungefär en halv årsarbetskraft. En hovrätt har utökat årsarbetskraften för expeditionsvakterna med 0,3. Allmänt kan sägas att resursbehovet när det gäller teknisk support framstår som störst vid tingsrätterna. Som framgått har ett antal domstolar framhållit ett ökat behov av särskild pro- tokollförare på grund av tekniken. Enligt vår bedömning finns det emellertid skäl att ifrågasätta om teknikanvändningen verkligen har gett upphov till en så- dan förändring, i vart fall vid de vanliga förhandlingarna där enbart inspelning eller uppspelning av ett förhör förekommer. Vi anser att tekniken i dessa situa- tioner knappast kan ha föranlett ett ökat resursbehov för domstolarna i form av fler protokollförare. Den teknik som används har beskrivits som användar- vänlig och relativt enkel. Däremot kan det finnas fog för en särskild protokoll- förare när det förekommer videokonferens, dels för att det förhållandet tillför ytterligare ett tekniskt inslag i förhandlingssituationen, dels för att den tekniska utrustningen generellt sett har fungerat sämre. Inte heller domstolarna själva har framhållit de tillkommande uppgifterna för protokollföraren som en faktor som har påverkat deras resursbehov. I de fall fler notarier eller fiskaler har efterfrågats har domstolarna i stället hänvisat till andra skäl, som i och för sig kan ha med reformen att göra (t.ex. längre för- handlingar, fler föredragningar i hovrätt och upprättande av sammanställningar i tingsrätt). Den ökade teknikanvändningen har även fört med sig ett ökat utbildningsbehov. Det avser dels löpande utbildning av protokollförare, framförallt vid tingsrätter- na, dels vidareutbildning av personalen med särskilt teknikansvar. Enligt vår be- dömning har emellertid utbildningsbehovet endast mindre betydelse för domsto- larnas resursbehov. Behovet kan i många fall tillgodoses med hjälp av befintliga interna resurser, i vart fall om den kompetens som finns på domstolarna tas till- vara på ett bra sätt. I sammanhanget kan också nämnas att det har förts fram förslag om att utbildning av nya notarier ska inne- hålla ett moment med särskild fokus på att åstadkomma inspelningar som lämpar sig för uppspelning i hovrätt.4 Trots att tekniken för inspelning och uppspelning av videoförhör kan sägas ha fungerat väl kan kvaliteten på inspelningarna bli bättre, framförallt när det gäller indexering under förhör och namngivning av nya inspelningar. Kvaliteten kan också förbättras genom att tingsrätterna blir medvetna om och undviker vanliga handhavandefel såsom felriktade mikrofoner och kameror eller att en person filmas i motljus. Det arbete som tingsrätterna lägger ner för att förbättra kvaliteten på inspelningar- na sker i första hand för att åstadkomma resursvinster i hovrätten. 4 Se av hovrättsprocessen ur ett EMR- perspektiv, Dnr 736-2009. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG om att följa upp fel som hovrätten har rapporterat till tingsrätten eller att vidta åt- gärder för att förbättra samspelet mellan ordföranden och protokollföraren under förhandlingen. Arbetet är emellertid inte särskilt resurskrävande för tingsrätterna. Dessutom tror vi att det kan föra med sig positiva effekter även för tingsrätterna t.ex. i form av en förbättrad arbetssituation för notarierna. Om antalet framställningar om att få ta del av ljud- och bildinspelningar ökar skul- le det kunna ha betydelse från resurssynpunkt. Som påpekats fordrar det dels juri- diska överväganden, dels att domstolen ordnar en i vissa fall övervakad uppspel- ning. Det senare är sannolikt det mest resurskrävande och tar både lokal och per- sonal i anspråk som förhöret pågår. är antalet framställ- ningar emellertid så litet att det enligt vår bedömning inte har någon betydelse för domstolarnas resursbehov. När det gäller möjligheten till videkonferens är det vår uppfattning att den kan bi- dra till resursbesparingar. Förutom att den förhörsperson, part eller ombud som närvarar på distans besparas tid och pengar kan en videokonferens medföra posi- tiva effekter för domstolen. I flera fall kan möjligheten att närvara med hjälp av video innebära att en förhandling som annars hade fått ställas in kan bli av. Det kan i sin tur innebära att målen kan avgöras snabbare, vilket är positivt både för allmänheten och för domstolen. Som nämnts kan även resurskrävande säkerhetsarrangemang undvikas med hjälp av en videokonferens. Vidare har en hovrätt förklarat att den i samband med att reformen infördes helt slutade med tingsresor. En annan hovrätt har uppgett att den har dragit ner på antalet tingsresor och framhållit att behovet av tingsresor i princip skulle upphöra helt om hovrätten fick videokonferensutrustning installerad i fler förhandlingssalar. Det förefaller således som om möjligheten till videkonferens redan har innebu- rit resursvinster för vissa domstolar. Med stöd av befintligt underlag går det emellertid inte att säga att användningen av videokonferens har lett till ett minskat behov av resurser om man ser till samtliga domstolar. Det är emeller- tid vår bedömning att man kan uppnå en sådan utveckling om använd- ningen totalt sett ökar. Att döma av domstolarnas synpunkter skulle en ökad användning av videokonfe- renser också kunna åstadkommas genom en ökad tillgång på videokonferensut- rustningar i domstolarna. registrering av i vilken utsträckning be- fintliga utrustningar används tyder emellertid på att det finns en stor kapacitet för videokonferenser som inte utnyttjas. Vid de domstolar som har sådana utrustning- ar bör därför först och främst arbetet organiseras på sådant sätt att utrustningarna används på ett optimalt sätt. Därutöver bör de domstolar som saknar utrustning förses med sådan och de domstolar som har särskilt stort behov och också utnytt- jar befintliga utrustningar väl förses med utrustning i fler salar. Vi menar ändå att domstolarna generellt sett kan utnyttja möjligheten till videokonferens mer än vad som sker , även med befintliga resurser. Sammanfattningsvis kan sägas att den ökade teknikanvändning på domstolarna som reformen har lett till har gett upphov till visst tillkommande arbete för i första hand de teknikansvariga vid domstolen och ett ökat utbildningsbehov för den per- sonal som hanterar utrustningen. Det har i sin tur gett upphov till ett något ökat resursbehov för domstolarna, framförallt för tingsrätterna. Det ökade behovet framstår emellertid inte som särskilt stort. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG De tillkommande arbetsmoment som reformen har inneburit för protokollfö- raren under förhandlingen i tingsrätten har enligt vår bedömning ingen bety- delse för tingsrätternas resursbehov. Det är vidare vår bedömning att möjligheten till framförallt videokonferens har inneburit resursvinster för vissa tingsrätter och hovrätter. Totalt sett för de allmänna domstolarna verkar möjligheten emellertid endast i mindre utsträck- ning ha påverkat det praktiska arbetet och således ha haft mindre betydelse från resurssynpunkt. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG Vid samtliga domstolar bör finnas en anställd med särskild teknisk kompe- tens, vars ansvarsområde innefattar att handha de problem som kan uppstå i samband med den dagliga teknikanvändningen. Samtliga domstolar bör förses med videokonferensutrustning. Dom- stolar med särskilt behov av videokonferensutrustningar bör få sådan utrust- ning i flera förhandlingssalar. Arbetet med att komma till rätta med de tek- niska problemen bör prioriteras. Domstolarna bör använda befintlig videokonferensutrustning på ett mer ef- fektivt sätt. Domstolarna bör inrätta rutiner som dels underlättar att utrust- ningen kan användas när en videokonferenssituation uppstår (t.ex. att över- väga en rutin som innebär att kallelserna till en förhandling inte avser en viss sal), dels leder till att situationer då videokonferens kan vara lämpligt bättre uppmärksammas. Utbildningsansvaret för protokollförarna i tingsrätten när det gäller dels den tekniska utrustningen och dess funktioner, dels protokollförarens ansvar och roll under förhandlingen, bör åläggas en lämplig, fast anställd person vid domstolen, t.ex. en beredningsjurist. Tingsrätterna bör verka för att åstadkomma ett bättre samspel och en bättre kommunikation mellan notarierna och ordförandena under förhandlingen. En uttalad ansvarsfördelning kan underlätta arbetet för båda personalkatego- rierna och bidra till en bättre kvalitet på videoupptagningarna. Ordföranden i tingsrätten bör bli bättre på att regissera och aktivt agera för att strukturera förhören så att olika delar behandlas för sig. Det bör finnas en fungerande dialog mellan hovrätterna och underrätterna när det gäller kvaliteten på inspelningarna av förhören. Det finns goda ex- empel på hur hovrätterna på olika sätt kan uppmuntra tingsrätterna att göra rätt i samband med inspelningen och på så sätt höja kvaliteten på videoin- spelningarna. Till exempel kan hovrätten anordna möten där vanliga problem behandlas och erfarenheter utbyts. Vidare bör det finnas välfungerande sy- stem för rapportering av de fel som upptäcks i hovrätterna. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG 5.3Presentation av muntlig bevisning i hovrätten 5.3.1Färre personer kallas till förhandling i hovrätten Eftersom det som regel inte sker några förnyade förhör i hovrätten kallas ett betyd- ligt mindre antal personer till förhandlingarna än före reformen. Förändringen fram- går tydligt i statistiken. Det registrerade antalet aktörer i målen i hovrätten har mins- kat betydligt. Till exempel registrerades totalt 5 117 vittnen och 684 målsäganden som skulle höras i brottmålen. Det kan jämföras med då antalet vittnen och målsäganden att höras var 1 012 re- spektive 83. har 583 vittnen och 39 målsäganden som ska höras i brottmålen registrerats i . För tvistemålens del registrerade hovrät- terna tillsammans 1 279 vittnen . sjönk siffran till 123 vittnen och har endast 24 vittnen registrerats som aktörer i inkomna tvistemål. För resultatet har naturligt- vis även de nya bestämmelserna om prövningstillstånd i hovrätten betydelse. Förändringen innebär minskat arbete för framförallt sekreterarna. Förutom att an- talet kallelser som utfärdas har minskat kraftigt (vilket enligt sekreterarna inte har någon större betydelse för deras arbetsbörda), har andra arbetsuppgifter bortfallit eller minskat i omfattning som en följd av att färre personer kallas till en förhand- ling i hovrätten. Till exempel medför det färre delgivningar att kontrollera och föl- ja upp, färre telefonsamtal från personer som vill tala om sin inställelse, färre er- sättningar att förbereda och betala ut samt färre tolkar att anlita och kalla till en förhandling. Vår bedömning är att det arbete som sparas in genom förändringen utgör en inte obetydlig del av sekreterarnas arbetstid. Tre av sex hovrätter har uppgett att de i samband med reformen har minskat an- talet sekreterare genom att inte tillsätta lediga tjänster. Vid en hovrätt har antalet sekreterare minskats från åtta till sex och vid en annan från 18 till 16. Av vad som har framkommit synes sekreterarnas arbete ändå fungera väl vid hovrätterna. 5.3.2Kontroll av tingsrättens inspelningar av förhör Sekreterarna utför rutinmässiga kontroller av de inspelningar som har skett vid tingsrätterna. Kontrollerna sker i syfte att avgöra om inspelningarna håller en till- räckligt god kvalitet för att användas vid en förhandling i hovrätten, eller om det bör övervägas att kalla den hörde till nytt förhör i hovrätten. Det kan anmärkas att sekreterarna även före reformen utförde vissa kontroller av ljudupptagningarna från förhören i tingsrätten i de fall det var aktuellt att spela upp dessa vid en för- handling i hovrätten. Reformen har emellertid inneburit att kontrollerna har ökat både i antal, eftersom det numera är regel att en uppspelning sker i hovrätten, och i omfattning genom att kontrollerna numera även avser bildupptagningen från förhöret i tingsrätten. Varje inspelning kontrolleras genom stickprov, d.v.s. ett antal nedslag i förhören. Antalet varierar, men vanligtvis rör det sig om mellan tre och fem nedslag per för- hör. Även längden på varje nedslag varierar. Om förhöret är omfattande, eller om något fel eller någon brist uppmärksammas, utökas kontrollen och ibland kontrol- leras hela förhör. Det förekommer också att en kontroll även sker i förhandlings- salen, eftersom kvaliteten kan skilja sig åt beroende på om förhöret visas på en da- torskärm på ett tjänsterum eller spelas upp med hjälp av utrustningen i salen. Om sekreterarna uppmärksammar någon kvalitetsbrist som de tror kan vara av bety- delse kontaktar de en jurist, som gör en egen kontroll och bedömning. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG I princip kontrolleras samtliga förhör när målen kommer in till hovrätten. Undantag sker ibland för mål i vilka det krävs prövningstillstånd. Enligt sekreterarna vid hov- rätterna är arbetsuppgiften arbetsbelastande och tar en hel del tid i anspråk. Det är dessutom svårt att kombinera kontrollen med utförande av andra arbetsuppgifter. Några hovrätter har antagit riktlinjer för hur kontrollen bör ske. Vid en hovrätt har man t.ex. uttalat att endast ett nedslag ska ske i början på varje förhör, medan andra hovrätter har angett att betydligt fler nedslag ska göras. På flera hovrätter saknas det emellertid enhetlighet i arbetet och det kan i praktiken variera såväl mellan avdelningarna inom en hovrätt som mellan sekreterarna på avdelningarna när det gäller i vilken omfattning videoinspelningarna kontrolleras. Det är alltså inte givet att de anvisningar som finns inom en hovrätt får genomslag och att rikt- linjerna faktiskt följs i det praktiska arbetet. Efter flera intervjuer med sekreterare på hovrätterna kan vi konstatera att kontrollerna i allmänhet tenderar att omfatta mer än vad som är anvisat. Sekreterarna är måna om att göra rätt och vill inte mis- sa något som kan ha betydelse för förhandlingen. Några sekreterare har påtalat att de har fått s.k. negativ feedback från domare som i efterhand har ifrågasatt varför ett fel inte har uppmärksammats vid kontrollen. Det är svårt att bedöma hur mycket tid som går åt till att kontrollera inspelningar- na. En grov uppskattning är att det i vart fall rör sig om i genomsnitt mellan tio och per mål.5 Vid våra besök på hovrätterna har det också fram- kommit att det ibland förekommer viss dubbelkontroll av förhören. Om ett mål kräver prövningstillstånd, händer det att någon eller några tar del av förhören i samband med att frågan om prövningstillstånd avgörs utan att det noteras någon- stans i akten. När målet sedan ska sättas ut till förhandling genomför sekreterarna sedvanlig kontroll av samma förhör. Av uppgifterna från sekreterarna och domarna framgår att det är sällsynt att ett förhör underkänns i hovrätten, d.v.s. leder till ny bevisupptagning, på grund av brister i bildkvaliteten. Det är något vanligare att personer får kallas till hovrätten på grund av att ljudet på inspelningen är dåligt, men inte heller det är särskilt van- ligt. De domare som vi har talat med på hovrätterna har totalt reformen har varit i kraft i genomsnitt varit med om att underkänna förhör vid mellan fem och tio tillfällen. Av såväl sekreterarnas som domarnas uppgifter fram- går att juristerna godtar de flesta fel som sekreterarna upptäcker och påtalar ef- ter kontrollerna, d.v.s. de leder inte till någon åtgärd i hovrätten. Enligt vår bedömning är kontrollerna av tingsrättens inspelningar alltför omfattande och tar för mycket av sekreterarnas tid i anspråk. Som framgått har de påpekanden som kontrollerna leder till sällan någon betydelse för hanteringen av målen i hovrät- ten. Resultatet kan knappast motivera den tid sekreterarna ägnar åt arbetsuppgiften. Dessutom kan kvaliteten på inspelningarna successivt förväntas bli bättre dels ge- nom att kunskapen om hur en inspelning ska ske ökar hos personalen vid tingsrät- terna, dels genom att tekniken utvecklas och blir enklare att använda. Som en första åtgärd bör därför kontrollernas omfattning minska. Vi anser att man även bör överväga att helt slopa kontrollerna, åtminstone för vissa typer av mål. Eftersom kontrollerna sker stickprovsvis riskerar hovrätterna att fel som i värsta fall kan orsaka en inställd huvudförhandling inte upptäcks under må- 5 Uppskattningen utgår från ett normalt mål som kan antas omfatta mellan tre och fyra för- hör av medellängd och inkluderar tid för buffring. Underlaget för uppskattningen är hämtat dels från de uppgifter som framkommit vid våra intervjuer, dels från det skriftliga material som vi har fått del av i samband med utredningen, bl.a. med anledning av en vid hovrätten genomförd processkartläggning . ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG Vi tror att dessa fall inte kommer att öka så mycket om man kraf- tigt reducerar eller helt slopar kontrollerna att den tidsförlust och det arbete som uppstår till följd av en sådan situation uppväger den arbetsinsats som kontrollerna innebär för sekreterarna. En annan risk med att helt slopa kontrollerna och som bör uppmärksammas är den effekt som det kan få för vilken kvalitetsnivå som hovrätten godtar på en inspelning. Det finns de som tror att en följd av att kvalitetskontrollerna slopas kan bli att hov- rätterna ser sig tvungna att acceptera en lägre nivå på kvaliteten hos inspelningarna när alternativet är att ställa in förhandlingen. Det skulle i så fall innebära en kvalitets- försämring av materialet i hovrätten och ytterst ha betydelse för rättssäkerheten. Ett arbetsmoment som enligt sekreterarna har försvårats efter reformen är redige- ringen av mallarna för kallelser i . Trots att mallarna är många till antalet, vilket i sig är tidskrävande, är de inte alltid anpassade till den aktuella situationen. Dessutom har beredningsarbetet blivit mer omfattande för sekreterarna när det gäller bevis- ningen. Parternas inlagor innehåller ofta bristfälliga uppgifter om vilken bevisning som åberopas i hovrätten och på vilket sätt den ska läggas fram. Det kunde i och för sig förekomma även tidigare, men antalet sådana situationer har ökat liksom betydel- sen av att frågan utreds under beredningen. För det fallet att en part begär förnyad bevisupptagning är framställningen sällan tillräckligt motiverad och det saknas ofta förhörs- och bevistema. Vid en hovrätt har sekreterarna uppgett att de även upple- ver att telefonsamtalen från ombuden har blivit fler efter EMR. På grund av ändringarna av tilltrosbestämmelserna behöver hovrätten som regel inte ta ställning till om det föreligger en tilltrossituation eller inte. Det har i prakti- ken inneburit en lättnad i beredningsarbetet och har besparat hovrättsdomarna ett antal ibland tidskrävande rättsliga överväganden. Vissa tilltrosfrågor kunde tidigare dessutom leda till extra skriftväxling mellan parterna och avgöras genom ett beslut av tre ledamöter efter föredragning. I värsta fall uppdagades en tilltrossituation först i samband med en förhandling, vilket kunde få till följd att förhandlingen fick ställas in och sättas ut på nytt efter att någon ytterligare person behövde kallas. Det förhållandet att hovrätten efter reformen sällan behöver ta ställning till tilltros- frågor är således på flera sätt resursbesparande. Förändringen har främst påverkat domarna och föredragandena/fiskalerna. Även sekreterarna berörs emellertid på så sätt att färre personer behöver kallas till förhandlingar, skriftväxlingen i målen minskar och det blir färre beslut att ex- pediera. Dessutom kan förändringen förväntas bidra till att antalet inställda för- handlingar blir mindre. Hovrätternas samstämmiga uppfattning är att förhandlingarna i hovrätten har bli- vit längre efter reformen. En förklaring till utvecklingen är att förhören var mer koncentrerade tidigare när de skedde för och bättre kunde anpassas till vad som var föremål för hovrättens prövning. Det är också en gemensam upp- fattning att parterna som regel begär uppspelning av samtliga förhör från tingsrät- ten (alltså åberopar mer bevisning än tidigare) och mer sällan nöjer sig med en uppläsning av en nedtecknad berättelse i tingsrättens dom. Härtill kommer att det är koncentrationskrävande att ta del av videoinspelningar av ibland många och långa förhör, vilket gör att såväl rättens ledamöter som parterna och deras ombud behöver täta pauser i förhandlingen. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG Enligt statistiken i har den genomsnittliga förhandlingstiden för alla brottmål som hovrätterna tillsammans har avgjort inte ökat nämnvärt. Under de första halv- har den genomsnittliga förhandlingstiden för ett mål med en huvudförhandlingstid under eller lika varit , alltså oförändrad. För mål med en huvudförhandlingstid har den genomsnittliga huvudförhandlingstiden ökat något och var och 2009. var den genomsnittliga huvudförhandlingstiden . Vi har även studerat utvecklingen av kostnaderna för offentlig försvarare i hovrätt för att se om de har ökat i samband med reformen som en följd av längre för- handlingar i hovrätten. Inte heller när det gäller ersättningen till försvararna går det emellertid att se en kostnadsökning som kan sättas i samband med reformen och en ökad förhandlingstid i brottmålen. När det gäller förhandlingstiden i tvistemålen går det att av statistiken utläsa en ökning i mål med en huvudförhandling som varar i eller mindre. Un- der registrerades den genomsnittliga förhandlingstiden för den måltypen och under samma perioder till 4,0 respektive . Av statistiken framgår vidare att den genomsnittliga förhandlingstiden i de tvistemål som fordrar en förhandlingstid har först ökat och sedan minskat . var den genomsnittliga förhandlingstiden för ett sådant mål och . var den ge- nomsnittliga förhandlingstiden endast . 5.3.6Frågan om förnyad bevisupptagning i hovrätten Av enkätsvaren framgår att s.k. omförhör sällan förekommer i hovrätterna och att antalet framställningar som avser omförhör är få. Det förekommer oftare att par- terna framställer begäran om ett s.k. tilläggsförhör, men inte heller det är särskilt vanligt förekommande. Antalet genomförda tilläggsförhör är också mycket be- gränsat. Det kan anmärkas att det inom och mellan hovrätterna på- går en diskussion om i vilka situationer tilläggs- eller omförhör bör komma i fråga i syfte att åstadkomma en mer enhetlig tillämpning av bestämmelserna. Förutom de juridiska överväganden som frågan om förnyad bevisupptagning i hovrätten ger upphov till föranleder den visst praktiskt arbete för olika personalka- tegorier vid hovrätterna. Som redovisats tidigare (se ovan avsnitt 5.3.3) har de nya bestämmelserna föranlett visst tillkommande arbete för sekreterarna. Det framgår inte alltid klart av parter- nas inlagor om de vill att det ska ske en förnyad bevisupptagning i hovrätten och i så fall skälen till det. För att utreda frågan krävs därför att vissa kompletteringsåt- gärder vidtas från hovrättens sida. På några hovrätter utför ibland en beredningsju- rist arbetet, men på de flesta hovrätter faller uppgiften på en sekreterare. sker kompletteringen genom en telefonkontakt men oftast genom att ett skriftligt föreläggande utfärdas. Endast ett fåtal hovrätter använder elektroniska rutiner och skickar förelägganden till ombud via e-post. Endast ett mindre antal fall leder till en verklig begäran om förnyad bevisupptag- ning. I några fall visar det sig att partens avsikt inte var att framställa en begäran om förnyad bevisupptagning och i andra fall frånfaller parten en framställd begä- ran under beredningen. ÖVERVÄGANDEN, SLUTSATSER OCH FÖRSLAG Flera hovrätter anordnar regelbundna möten med hovrättens aktörer. Avsikten med mötena är bl.a. att förmedla information och utbyta erfarenheter. En fråga som har behandlats på sådana möten är vad en inlaga i hovrätten ska innehålla t.ex. när det gäller bevisuppgiften. Vissa hovrätter har även lagt ut checklistor på sina externa hemsidor där samma information framgår.