sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — besörjer utbetalningen ska i samband med den göra en anmälan till förmyndaren och överförmyndaren.4 Utredningen föreslog vidare att överförmyndaren ska ges möj- lighet att själv spärra VP-konton, fondkonton och depåer om det av någon särskild anledning behövs för att trygga förvaltningen av den enskildes egendom. I syfte att förbättra informationsflödet till överförmyndaren föreslog utredningen att skyldigheten för socialnämnden att anmäla behov av god man eller förvaltare ska omarbetas och flyttas från socialtjänstförordningen till socialtjänstlagen. Vidare föreslog utred- ningen att överförmyndaren ska ges större möjligheter att för till- synsändamål begära information från banker och andra finansiella institut. Det föreslogs också att verksamhetschefer inom hälso- och sjukvården och ska ha en utökad anmälningsplikt gentemot överförmyndaren.5 För att förhindra att barn sätts i skuld på grund av deras för- äldrars fordonsinnehav föreslog utredningen att det skulle införas bestämmelser som innebär att den underåriges förmyndare görs betalningsskyldig för dessa kostnader trots att fordonet i fråga är registrerat på barnet.6 Det föreslogs också att det ska krävas över- förmyndarens samtycke för att en förälder ska kunna ingå ett avtal om kredit i sitt barns namn, om det inte rör sig om en kortvarig kredit till ett ringa belopp. Det föreslogs vidare att föräldrars gåvor till barn ska fullbordas och få skydd mot anspråk från givarens borgenärer först när för- äldern har överlämnat pengarna t.ex. till en bank utan att förbehålla sig rätt att förfoga över pengarna.7 4Förslaget i huvudsak genomförts, dock med den skillnaden att skyldigheten att sätta in medel på ett spärrat konto även ska omfatta skolhuvudmän som betalat ut skadestånd enligt skollagen, se prop. 2007/08:150. 5Regeringen har uttalat att socialnämndens skyldighet att lämna information till överför- myndaren inte bör föras över till SoL. Vidare har det införts en skyldighet för Kronofogde- myndigheten att underrätta överförmyndaren om myndigheten uppmärksammar en större förmögenhetsöverföring från förälder till barn. 2007/08:150. 6Förslaget har i huvudsak genomförts, se prop. 2005/06:117. 7Regeringen har gjort bedömningen att förslaget inte bör genomföras, se prop. 2007/08:150. Skydd för den enskilde mot ställföreträdarens obehöriga dispositioner med huvudmannens medel Utredningen föreslog att preskriptionstiden ska ändras från till när det gäller en fordran på skadestånd för försumlig för- valtning riktad mot en förordnad ställföreträdare. Preskriptionen ska enligt förslaget omfatta endast sådana omständigheter som framgår av redovisningen. En preskriptionstid föreslås gälla också för fordran på skadestånd vid föräldrars fria förvaltning av sina barns tillgångar, under förutsättning att föräldrarna kan prestera en redogörelse för sin förvaltning.8 Enligt utredningens förslag ska överförmyndaren ges befogen- het att begära utdrag ur belastningsregistret beträffande en före- slagen ställföreträdare.9 Vidare föreslår utredningen att kommu- nerna upp till ett belopp som motsvarar fem prisbasbelopp ska vara skyldiga att solidariskt med den förordnade ställföreträdaren svara för ren förmögenhetsskada som den enskilde har drabbats av till följd av ställföreträdarens förmögenhetsbrott.10 Utredningen drog slutsatsen att den överflyttning av förmynder- skapsärenden som hade skett från tingsrätten till överförmyndarna i allt väsentligt hade lett till ett positivt re- sultat. Utredningen föreslog dock vissa begränsade åtgärder för att åstadkomma förbättringar i organisationen och för att säkerställa kompetensen hos överförmyndarna. 8Förslaget har genomförts på så sätt att fristen för att väcka talan om skadestånd mot en förmyndare, god man eller förvaltare har förlängts från ett till , se prop. 2007/08:150. 9Förslaget har genomförts, se 11 § första stycket p. 14 förordningen (1999:1134) om be- lastningsregister. 10Regeringen har tagit ställning till att det inte bör införas någon bestämmelse om skade- ståndsansvar för kommuner för skador som orsakas av förordnade ställföreträdare, se prop. 2007/08:150, s. 54 ff. Åtgärder inom kommunerna m.m. Enligt utredningen fanns det fog för att inom kommunerna överväga en prioritering av överförmyndarsysslorna, bl.a. till undvikande av utgiftsökningar inom den sociala sektorn. Länsstyrelserna föreslogs därför få i uppgift att i sin tillsynsverksamhet verka för att kommu- nerna anordnar överförmyndarverksamheten på ett ändamålsenligt sätt. Utredningen bedömde att kravet på överförmyndarnas och tjänste- männens utbildningsnivå skulle komma att öka till följd av försla- gen. Länsstyrelserna föreslogs få till uppgift att se till att utbildningen av överförmyndare, ledamöter i överförmyndarnämnd och ersättare är tillfredsställande.11 Möjligheterna att delegera överförmyndar- uppgifter bör finnas kvar och i viss utsträckning vidgas. Förslaget innebar också att det av FB klart ska framgå att kom- munerna kan tillsätta gemensam överförmyndarnämnd och bilda fullgöra överförmyndaruppgifter.12 Nya uppgifter för överförmyndarna Överförmyndarna ska enligt förslaget ges befogenhet att interi- mistiskt anordna godmanskap för hjälpbehövande vuxna respektive utvidga omfattningen av ett redan beslutat godmanskap. Ett sådant beslut ska anmälas till rätten, som ex officio ska kunna häva det, om det anses obefogat. Detta skulle ställa vissa krav på jourhållning hos överförmyndarna. 3.4Länsstyrelsernas tillsyn och roll i övrigt Förstärkning av länsstyrelsernas roll Enligt utredningen bör länsstyrelsernas rådgivningsverksamhet gent- emot landets överförmyndare innebära att länsstyrelserna på eget initiativ sprider information till överförmyndarna om t.ex. ny lag- stiftning, rättsfall, JO-uttalanden m.m. Det ska också kunna röra sig om generella råd om tillämpningen av mera allmänt hållna be- stämmelser, till främjande av en enhetlig rättstillämpning. 11Förslaget har genomförts, se prop. 2007/08:150. 12Förslaget har genomförts när det gäller möjligheten att tillsätta gemensamma överför- myndarnämnder för att fullgöra överförmyndaruppgifter. 2005/06:117, s. 27 ff. dessutom kunna gälla administrativa rutiner samt den utbildning av förmyndare, gode män och förvaltare för vilken överförmyndaren svarar. För att effektivisera särskilt den riktgivande, generella råd- givningen bör länsstyrelserna enligt förslaget inleda ett samarbete på riksnivå. Länsstyrelses verksamhet ska också kunna främjas ytter- ligare genom ett samarbete mellan länsstyrelser i angränsande län. För att ett långtgående samarbete över länsgränserna ska möjliggöras föreslog utredningen att bestämmelsen i 19 kap. 18 § FB ska utfor- mas så att en länsstyrelse kan utöva tillsyn över en överförmyndare 3.5Företrädare för vuxna hjälpbehövande Utgångspunkter för en reglering Utredningen föreslog att godmanskap och förvaltarskap ska kom- pletteras med nya, mindre formella stödformer i särskild lagstift- ning. Målgruppen för de nya stödformerna ska vara vuxna personer som saknar mental förmåga att ta ställning i en viss rättslig ange- lägenhet (bristande beslutskompetens). Reglerna om gode män och förvaltare i FB föreslogs bilda basen i ett samordnat system om regler för ställföreträdarskap. Det be- dömdes dock finnas skäl för att låta människor själva föranstalta om ställföreträdarskapet inför tider då de kan tänkas vara i behov av hjälp. män och förvaltare enligt FB Utredningen föreslog att överförmyndaren ska kunna besluta att hämta in läkarintyg som utvisar om och i vilken utsträckning den som har god man har egen beslutsförmåga. Ett sådant intyg ska kunna ge underlag för en bedömning av om den enskilde befinner sig i ett sådant tillstånd som ger den gode mannen friare svängrum att agera i de situationer han eller hon inom förordnandet – men utan den enskildes samtycke – vidtar en rättshandling. En sådan rättshand- ling anses bindande för den enskilde, om han eller hon uppenbart har saknat förmåga att själv ta ställning eller att meddela sin mening. 13 Förslaget har genomfört på så sätt att länsstyrelsernas tillsynsverksamhet har stärkts och att länsstyrelsernas rådgivande funktion i förhållande till överförmyndarna har betonats, se prop. 2007/08:150. Enligt utredningens förslag ska den enskildes samtycke också kunna presumeras i fler fall än . Enligt utredningens förslag ska uppdragen för ställföreträdarna enligt 11 kap. FB, till skillnad mot vad som gäller , avgränsas med hjälp av begreppen ekonomiska och personliga ange- lägenheter. Uppgifterna att bevaka den enskildes rätt och företräda denne i de angelägenheter som omfattas av uppdraget ska vara att se som självklara inslag i respektive uppdrag (jfr nuvarande 11 kap. 4 § FB). Utredningen föreslog att möjligheterna att förordna förvaltar- skap i ekonomiska angelägenheter ska finnas kvar på väsentligen oförändrade premisser. Dock ska ett tillkommande uttryckligt vill- kor för anordnande av förvaltarskap vara att ett sådant ställföre- trädarskap är nödvändigt för att hindra att den enskildes ekonomi utsätts för väsentliga risker eller att han eller hon utnyttjas ekono- miskt på ett otillbörligt sätt. Däremot ska förvaltarskap inte kunna avse personliga angelägenheter. Detta skulle leda till att det i vissa fall kan bli aktuellt att anordna både godmanskap och förvaltarskap för en och samma hjälpbehövande. En god man med behörighet i personliga angelägenheter ska enligt förslaget kunna representera en hjälpbehövande inom hälso- och sjukvård och andra närbesläktade områden. Enligt förslaget måste det anges särskilt i förordnandet om representantskap i vård- angelägenheter ska bli aktuellt. Ställföreträdarnas personliga engagemang och relation till andra stödpersoner Utredningen föreslog att det i FB ska införas uttryckliga regler som betonar vikten av att den hjälpbehövande görs delaktig i beslut som rör honom eller henne. Den enskildes medel ska kunna användas till den enskildes välbefinnande, inte bara till hans eller hennes nytta. En ställföreträdare enligt FB bör samråda med eventuella andra stödpersoner som den enskilde har, även om ställföreträdarens upp- drag begränsar sig till ekonomiska angelägenheter. 3.6Ställföreträdarskap genom fullmakter och andra direktiv Utredningen föreslog att ett nytt fullmaktsinstitut med framtids- fullmakter ska införas för situationer i vilka en fullmaktsgivare inte längre själv kan råda över det som fullmakten är avsedd att omfatta. En framtidsfullmäktig ska anses vara fullmaktsgivarens ställföreträ- dare. Fullmakterna ska kunna avse både ekonomiska och personliga angelägenheter. För att fullmäktigen ska kunna företräda fullmakts- givaren i hälso- och sjukvårdsfrågor måste detta uttryckas särskilt i fullmakten. En fullmaktsgivare ska ges stort utrymme för indivi- duella lösningar. Överförmyndarna ska dock ha vissa möjligheter till insyn och kontroll. En framtidsfullmakt ska enligt utredningens förslag träda i kraft när fullmaktsgivaren varaktigt och i huvudsak är ur stånd att ha hand om de angelägenheter som framtidsfullmakten avser. Den ska vara skriftlig och i övrigt i princip underkastas samma formkrav som testamenten. Formkraven bör vara sådana att fullmaktsgivaren förmås att begrunda att fullmakten ska träda i funktion vid en tid- punkt då han eller hon har stora svårigheter att själv råda över dess existens. Det ska vara fullmäktigen som tar ställning till om fullmakten har trätt i kraft, vilket innebär att han eller hon måste ha rätt att ta del av annars sekretessbelagda uppgifter om den enskildes hälsotill- stånd. Om en framtidsfullmakt används på ett sätt som inte har varit förutsatt, ska fullmäktigen efter domstolsprövning kunna ersättas med god man eller förvaltare. Detta kan också bli nödvändigt, om fullmäktigen av olika skäl inte kan ta sig an uppdraget. Vidare ska en ställföreträdare kunna utses i sådana angelägenheter som inte täcks av förordnandena i framtidsfullmakten. Fullmakters verkan vid beslutsoförmåga hos fullmaktsgivaren Som en konsekvens av att regler om framtidsfullmakter införs ska det enligt utredningens förslag i lag slås fast att en rättshandling som en fullmäktig har företagit med stöd av en sådan fullmakt inte har större verkan än den skulle ha haft, om fullmaktsgivaren själv hade företagit rättshandlingen. Detta ska dock inte gälla skriftliga fullmakter som avser uppbärande av medel för periodiskt återkom- mande, sedvanliga betalningar eller andra penningöverföringar med anknytning till den enskildes dagliga livsföring. 3.7Anhöriga ställföreträdare i vissa ekonomiska angelägenheter Mot bakgrund av att det hade visat sig svårt att rekrytera tillräckligt många gode män och förvaltare ansåg utredningen att det fanns skäl att föreslå även andra ställföreträdarkategorier än framtidsfullmäktige för vuxna personer. Utredningen föreslog därför att anhöriga ska ges legal behörig- het i vissa ekonomiska angelägenheter för personer som har fyllt men som på grund av psykisk störning, sjukdom, skada eller liknande förhållande uppenbarligen varaktigt saknar förmåga att ha hand om sina ekonomiska angelägenheter. Lagen ska inte omfatta personer som lider av en bestående funktionsnedsättning när de fyller I praktiken ska det enligt utredningens förslag röra sig om ställföreträdarskap för personer som har svårigheter att klara t.o.m. de mest elementära ekonomiska angelägenheter. Behörigheten ska inskränka sig till sedvanliga rättshandlingar med anknytning till den enskildes dagliga livsföring. De anhöriga ska bl.a. kunna sköta be- talningar och träffa vissa avtal för den enskildes räkning samt upp- rätta eller återkalla autogirofullmakter. Företrädarskap genom anhöriga i ekonomiska angelägenheter ska enligt förslaget ses som en subsidiär lösning; behörigheten ska inträda först om det kan konstateras att den enskilde varken har utsett framtidsfullmäktig eller har god man eller förvaltare på om- rådet. Det ska vara möjligt för överförmyndaren att utöva viss tillsyn. 3.8Ställföreträdarskap inom hälso- och sjukvård m.m. Utredningen föreslog att det ska införas en ny lag om ställföreträ- dare för vuxna med bristande beslutsförmåga inom hälso- och sjuk- vården m.m. Beslut om att en patient ska anses sakna beslutsförmåga ska kunna fattas, om patienten p.g.a. psykisk störning, sjukdom, skada eller liknande förhållande uppenbarligen inte förmår att tillgodogöra sig information i en fråga rörande vården, att självständigt överväga konsekvenserna av beslut i frågan eller att meddela sin mening. Ett sådant beslut ska grunda sig på den uppkomna angelägenhetens karaktär och förhållandena när patientens ställningstagande aktuali- seras och bör endast fattas om det har betydelse för patientens vård. Det ska enligt förslaget ankomma på hälso- och sjukvårdspersonal att fatta beslutet. Patienten ska ha möjlighet att överklaga beslutet till förvaltningsdomstol. Förslaget innebär att en patient alltså ska representeras av en ställföreträdare i de fall han eller hon saknar beslutsförmåga. Det är patientens ställföreträdare som tar ställning i frågor om samtycke till åtgärder inom vården. Trots att patienten har en ställföreträdare, är det patientens egen mening som ska fälla avgörandet, om han eller hon själv kan ta ställning. Utöver framtidsfullmäktig, som alltså ska kunna utses i en fram- tidsfullmakt när den enskilde har kvar sin beslutsförmåga, ska patien- ten kunna utnämna ett vårdombud. Ett vårdombud ska kunna utses i anslutning till viss vård eller vistelse i t.ex. ett särskilt boende för äldre. Även för sådana utpekanden ska det krävas att den enskil- de/patienten har tillräcklig beslutsförmåga. Om inte en framtidsfullmäktig eller ett vårdombud har utsetts, ska patienten representeras av en anhörig. Om en framtidsfullmäk- tig, ett vårdombud eller anhöriga inte ska eller kan representera den beslutsinkompetente patienten måste en god man förordnas. Enligt förslaget ska en ställföreträdare inte med bindande verkan kunna godta att patienten utsätts för tvång eller förleds att acceptera medicinering eller någon annan åtgärd. Patientens ställföreträdare ska som huvudregel inte ha rätt att motsätta sig direkt livräddande eller livsuppehållande behandling. Ställföreträdaren ska inte behöva kopplas in när det gäller åtgär- der som kan hänföras till löpande omvårdnad eller som med hänsyn till omständigheterna kan anses vara mindre ingripande. Inte heller ska samtycke från ställföreträdaren behöva inhämtas när uppskov med en åtgärd skulle medföra risk för patientens liv eller för icke obetydlig skada på hälsan. Ställföreträdaren ska till grund för sitt ställningstagande i princip lägga patientens inställning så som denna skulle ha varit, om patien- ten hade haft sin beslutsförmåga i behåll och utövat denna under gynnsamma betingelser. 3.9Ställföreträdare beträffande forskning på person I utredningens betänkande lämnades förslag till en lagstiftning som ska ta sikte på vuxna beslutsoförmögna personers medverkan vid forskning, när samtycke från forskningspersonen krävs enligt gällan- de lagstiftning, särskilt frågan om det ställföreträdande samtycket. Förslaget innebar att bestämmelser om beslutsinkompetenta forsk- nings- och försökspersoner m.fl. och deras ställföreträdare ska ges i anslutning till respektive lags bestämmelser om samtycke. Även en person som egentligen saknar förmåga att själv ta ställ- ning till deltagande i forskning bör med bindande verkan kunna avsäga sig medverkan, vilket innebär att den enskilde har vetorätt. De ställföreträdarregler som gäller i fråga om hälso- och sjukvård av patienter utan beslutsförmåga föreslås i huvudsak bli tillämpliga även inom forskning, läkemedelsprövning och hantering av vävnads- prover, både när verksamheten bedrivs i samband med hälso- och sjukvård av patienten och när det saknas ett sådant samband. Utredningen föreslog att särskilt utsedda företrädare ska få pröva om samtycke ska lämnas, när det gäller forskning i samband med hälso- och sjukvård och klinisk läkemedelsprövning som är inriktad på akuta situationer. Motsvarande ska gälla ingrepp enligt trans- plantationslagen och hanteringen av vävnadsprover enligt biobanks- lagen. Samtycke ska därefter inhämtas från den enskilde eller hans eller hennes vanliga ställföreträdare. 3.10Företrädarskap inom området för social välfärd Utredningen föreslog att det ska införas en ny lag om ställföre- trädare för vuxna med bristande beslutsförmåga inom den sociala välfärden (LSV). Lagen ska gälla angelägenheter som rör bl.a. in- satser som avses i SoL, insatser för särskilt stöd och särskild service som avses i LSS, ersättning för personlig assistans enligt lagen (1993:389) om assistansersättning14 samt förmåner genom social- försäkring och bidragssystem som anges i 3 kap. socialförsäkrings- lagen (1999:799)15. 14Bestämmelserna i lagen (1993:389) om assistansersättning finns numera i socialförsäk- ringsbalken (2010:110). 15Bestämmelserna i socialförsäkringslagen (1999:799) finns numera i socialförsäkringsbalken (2010:110). Beslut om att en person ska anses sakna beslutsförmåga ska en- ligt förslaget kunna fattas, om den enskilde på grund av psykisk störning, sjukdom, skada eller liknande förhållande uppenbarligen inte förmår att tillgodogöra sig information i en fråga rörande ange- lägenheter inom den sociala välfärden, att självständigt överväga konsekvenserna av beslut i frågan eller att meddela sin mening. Ett sådant beslut ska, liksom när det gäller företrädarskap i hälso- och sjukvårdsfrågor, grunda sig på den uppkomna angelägenhetens karak- tär och förhållandena när den enskildes ställningstagande aktualise- ras. Det bör endast fattas beslut om det har betydelse för ställnings- taganden till sociala förmåner eller omvårdnadsåtgärder. Ställföreträdare föreslogs i lagen ges behörighet att ansöka om sociala förmåner och att ta ställning i frågor om samtycke till hjälp- och stödåtgärder. Den som har åtagit sig uppgiften att företräda den enskilde ska även bära ett visst ansvar för att uppgifter lämnas och att anmälningar görs enligt berörd lagstiftning. 3.11Ställföreträdare för vuxna i domstolsprocess Enligt utredningens förslag ska det i RB slås fast att en god man en- ligt FB ska kunna verka som ställföreträdare i en rättegång, oavsett om den enskilde har eller saknar processbehörighet. Den gode mannens processhandlingar ska enligt förslaget som utgångspunkt kräva den enskildes samtycke för att vara bindande. En god man, förvaltare eller framtidsfullmäktig i ekonomiska ange- lägenheter ska ha angivelse- och åtalsrätt beträffande brott som rör i förordnandet berörd egendom. En god man eller framtidsfullmäk- tig med behörighet i personliga angelägenheter ska ha motsvarande rätt beträffande brott mot den enskildes person. I fråga om förvaltningsprocessen föreslogs att en beslutsinkom- petent person ska kunna företrädas av ställföreträdare som pekas ut i den särskilda lagstiftning som är tillämplig. Rättegångsfullmakters verkan efter den tidpunkt då den enskilde mister förmågan att själv föra sin talan påverkas av förslaget. En rättshandling som ett rättegångsombud företar efter den tidpunkt då fullmaktsgivaren på grund av psykisk störning, sjukdom, skada eller liknande förhållande varaktigt och i huvudsak är ur stånd att ha hand om de angelägenheter som rättegången gäller ska enligt ut- redningens förslag inte ha större verkan än den skulle ha haft, om fullmaktsgivaren själv hade företagit rättshandlingen. 3.12Ställföreträdares möjlighet att sätta någon annan i sitt ställe, m.m. Utredningen föreslog att en god man eller förvaltare vid eget, till- fälligt förhinder eller vid behov av hjälp i en viss, särskilt angiven angelägenhet ska få ge fullmakt till någon annan att företräda den hjälpbehövande. I de fall det rör sig om en fullmakt vid tillfälligt förhinder för den gode mannen eller förvaltaren, ska ställföreträdaren endast få låta den utomstående personen företa sedvanliga rättshandlingar som har anknytning till den hjälpbehövandes dagliga livsföring. Den gode mannen eller förvaltaren ska enligt förslaget aldrig få bemyndiga någon utomstående att företa rättshandlingar som ställföreträdaren inte själv får företa. En god man ska inte heller få överlåta åt annan att besluta i frågor som rör hälso- och sjukvård eller forskning. Framtidsfullmäktige, vårdombud och anhöriga ställföreträdare ska enligt förslaget under vissa förhållanden ges rätt att på mot- svarande sätt som gode män och förvaltare sätta någon annan i sitt ställe. Utredningen föreslog att det ska kunna utses en tillfällig särskilt förordnad vårdnadshavare för en underårig som i likhet med särskilt förordnade vårdnadshavare ska kunna fatta beslut i både ekono- miska och personliga frågor. 3.13Gode mäns och förvaltares lämplighet, kvalifikationer och utbildning. Den enskildes inflytande i frågor rörande ställföreträdarskapet, m.m. mäns och förvaltares lämplighet och kvalifikationer Utredningen föreslog att det av lagtexten ska framgå att överför- myndaren ska kontrollera den tilltänkte ställföreträdarens lämplig- het i erforderlig utsträckning innan denne förordnas till god man eller förvaltare. Det kan röra sig om att begära referenser, ta in upp- gifter från kronofogdemyndigheten för att förvissa sig om att den tilltänkte ställföreträdaren inte är registrerad där för några skulder eller att begära ett utdrag ur belastningsregistret. Enligt utredningens förslag ska det i FB införas en bestämmelse i vilken det föreskrivs att det är överförmyndaren som ska se till att gode män och förvaltare får erforderlig utbildning. Utredningen menade att en sådan bestämmelse i viss mån kunde sägas vara en kodifiering av en redan gällande ordning men ansåg att regleringen utgjorde ett viktigt avstamp i frågan om vem som ska ta initiativ till och samordna utbildningsinsatserna.