sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — Tanken är att det inte ska ställas några högre krav för att upp- gifter från den förelagde ska anses vara av betydelse för kontrollen. I stället avser kravet beskriva att det vid varje generellt tredje- mansföreläggande bör redovisas en beskrivning av de företeelser som man förväntar sig upptäcka och hur dessa kan härledas genom material hos den förelagde. Regeln har behandlats i avsnitt 12.11.7 En motsvarande bestämmelse för skatt föreslås i 37 kap. 9 a § SFL. Paragrafens innehåll har förändrats. Regleringen som avser tredje- mansrevision har tagits bort från bestämmelsen. Regler om tredje- mansrevision och generell tredjemansrevision finns i stället i 28 a §. Paragrafen är ny. I första stycket definieras termen tredjemans- revision. Det framgår nu att en tredjemansrevision är en revision för kontroll av att deklarations- eller uppgiftsskyldighet fullgjorts hos någon annan än den som revideras. I andra stycket anges vem som får revideras genom tredjemans- revision. Regleringen i denna del har i sak oförändrad förts över från nuvarande 28 §. Av tredje stycket framgår att det är tillåtet för att besluta om s.k. generell tredjemansrevision. En generell tredjemans- revision är en tredjemansrevision som används för att förbereda kontroll av någon annan person än den som revideras. Beskrivningen av vad som utgör en generell tredjemansrevision har tagits in i lagtexten för att det inte ska råda någon osäkerhet om att generella tredjemansrevisioner får användas. Regeln i tredje stycket har behandlats i avsnitt 12.11.4. Fjärde stycket innehåller förutsättningarna för att ska få besluta om generell tredjemansrevision. Regleringen innebär, i likhet med vad som gäller för generella tredjemansförelägganden, att får använda generell tredjemansrevision bara om det finns anledning att anta att uppgifter från den som revideras är av betydelse för kontrollen. Bestämmelsen i fjärde stycket avser att avgränsa möjligheter att använda generell tredjemans- revision så att sådan tredjemansrevision bara får beslutas om mate- rialet som kontrollen avser är relevant för att uppnå syftet med kontrollen. Tanken är att det inte ska ställas några högre krav för att uppgifter från den reviderade ska anses vara av betydelse för kontrollen. I stället avser kravet beskriva att det vid varje generell tredjemansrevision bör redovisas en beskrivning av de företeelser som man förväntar sig upptäcka och hur dessa kan härledas genom material hos den reviderade. Regeln har behandlats i avsnitt 12.11.7. Motsvarande regler för skatt föreslås i 41 kap. 2 b och c §§ SFL. Paragrafens andra stycke har ändrats så att termen tredjemans- revision anges uttryckligen. Det anges nu att uppgift om vem eller vilken handling granskningen avser får uteslutas vid ett beslut om tredjemansrevision. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om hur får söka efter och använda information vid en revision. Vid tillämpningen av nu gällande revisionsregler på skatte- området får inte söka efter handlingar och uppgifter som ligger utanför beslutet. För detta fordras ett tillägg till revisions- beslutet. får dock använda sig av information som ligger utanför beslutet och som kommit fram som ett resultat av granskningen, s.k. överskottsinformation (se avsnitt 12.5.2.). Genom den nya bestämmelsen i 41 kap. 7 a § SFL framgår uttryckligen av lagtexten att revisorn inte får söka efter handlingar som inte omfattas av revisionsbeslutet. Samma klargörande reglering be- höver införas även i tullagen. I den nya bestämmelsen anges därför att revisor inte får söka efter handlingar som inte omfattas av revisionsbeslutet. får dock återge eller åbe- ropa innehållet i en handling som inte omfattas av revisionsbeslutet eller uppgift i en sådan handling om ändå får kännedom om handlingen vid revisionen. Såvitt avser generella tredjemansrevisioner innebär kravet på att sökandet ska avse handlingar och uppgifter som ligger inom be- slutet att sökandet bara får avse den eller de företeelser som anges i revisionsbeslutet. Om emellertid den reviderande myndigheten som ett resultat av granskningen, gör iakttagelser som inte avser den angivna företeelsen, bör detta inte hindra att felaktigheterna t.ex. läggs till grund för tulltaxering. En motsvarande bestämmelse för skatt föreslås i 41 kap. 7 a § SFL. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.8. Paragrafen är ny. Bestämmelsen i första stycket innebär att vissa uppgifter och handlingar, på begäran, ska undantas från att läggas till grund för tulltaxering. Undantag kan begäras av den som kon- trollen har avsett vid ett tredjemansföreläggande eller en tredje- mansrevision. Syftet med bestämmelsen är att den som tredjemans- kontrollen avser ska ges ökade möjligheter att självständigt försvara sina intressen i samband med tredjemansföreläggande och tredje- mansrevision. De uppgifter som en begäran om undantag vid tredjemansföre- läggande och tredjemansrevision ska kunna avse motsvarar de som ska undantas från föreläggande och revision enligt 6 kap. 34 § Det rör sig alltså om handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § och uppgifter i sådana hand- lingar och handlingar och uppgifter som har ett betydande skydds- intresse, om det finns särskilda omständigheter som gör att hand- lingen eller uppgiften inte bör komma till någon annans kännedom och handlingens eller uppgiftens skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen (se vidare kommentaren till 47 a kap. 1 § SFL). Andra stycket anger att den som kontrollen har avsett vid ett tredjemansföreläggande, ett generellt tredjemansföreläggande, en tredjemansrevision eller en generell tredjemansrevision kan begära undantag hos . Det är som beslutar om undan- tag. Ett sådant beslut ska omprövas och överklagas enligt reglerna om omprövning i tullagstiftningen av bl.a. beslut om tull (5 kap. 3 § tullagen) och reglerna i 9 kap. 3–5 §§ (9 kap. 6 § tullagen). för omprövning ska gälla för beslutet om undantag och tulltaxeringsbeslutet. Begärs undantag först i en domstols- process rörande tulltaxeringen ska frågan om undantag översändas till för prövning. Överklagas tulltaxeringen och frågan om undantag i ett samman- hang och finner förvaltningsdomstolen att grund för undantag föreligger, ska tulltaxeringsbeslutet undanröjas och handlingarna skickas till för ny prövning, om sådan är möjlig. För skatt finns det en särskild bestämmelse i 47 a kap. 6 § SFL som innebär att en eventuell ny prövning av beskattningen ska göras av en särskilt kvalificerad beslutsfattare som inte har prövat beskattningen. Vid den prövningen ska den undantagna uppgiften eller handlingen inte finnas kvar i beskattningsärendet och därmed inte längre ligga till grund för beskattningsbeslutet. Tullagen inne- håller inte några bestämmelser som motsvarar skatteförfarande- lagens bestämmelser om särskilt kvalificerad beslutsfattare. Dock bör även vid tulltaxeringsbeslut den ordningen gälla att tulltaxeringen, efter domstols beslut om undantag, ska prövas av en tjänsteman som inte redan har handlagt tulltaxeringen. Någon särskild bestäm- melse i lag om detta behövs inte. Har beslutet i tulltaxeringsfrågan fått laga kraft är möjligheten till undantag förfallen. Motsvarande bestämmelser för skatt föreslås i 47 a kap. 1, 2 och 6 §§ SFL. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.9. Paragrafen är ny. Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om att ska underrätta den som kontrollen har avsett (se 35 a §), om att en uppgift eller handling avseende honom eller henne kan komma att läggas till grund för ett beslut om tull- taxering. Enligt andra stycket ska underrättelsen också innehålla uppgift om möjligheten att begära undantag enligt 35 a §. Av tredje stycket framgår att rätten att begära undantag är knuten till underrättelsen. Rätten inträder först i och med att har lämnat en underrättelse till den som kontrollen har avsett. Undantag kan alltså inte begäras om den som kon- trollen har avsett redan då fått kännedom om föreläggandet eller revisionen. Avsikten med bestämmelserna är att rätten att begära undantag ska inträda när utredningen av tulltaxeringsärendet har nått så långt att har bestämt sig för att man avser att lägga materialet från tredjemansrevisionen eller tredjemansföreläggandet till grund för beslut om tulltaxering. Denna tidpunkt kan sägas inträda när den som kontrollen har avsett, i tulltaxeringsärendet får del av materialet från tredjemansrevisionen eller tredje- mansföreläggandet genom . Det är alltså vid den tid- punkten som underrättelsen ska lämnas. Paragrafen innebär vidare att , sedan verket inhämtat en uppgift eller handling som en begäran om undantag kan avse, inte får lägga uppgiften eller handlingen till grund för tulltaxering utan att den som kontrollen har avsett har fått tillfälle att ta del av innehållet och begära att uppgiften eller handlingen undantas från att läggas till grund för tulltaxering. Efter att underrättelse lämnats måste ge den som kontrollen har avsett rimlig tid för att framställa en begäran om undantag, innan beslut om tulltaxering fattas. Bestämmelserna i 35 a–35 d §§ ger utrymme för att, på samma sätt som , använda sig av uppgifter och handlingar som inhämtats genom tredjemanskontroll för att t.ex. utreda förut- sättningarna för inleda ett tulltaxeringsärende avseende den person som handlingen eller uppgiften avser eller förbereda kontroll av andra. Bestämmelserna hindrar dock från att fatta ett tulltaxeringsbeslut avseende den som uppgiften eller handlingen gäller utan att denne har underrättats om den inhämtade informa- tionen och fått tillfälle att begära undantag. också generella tredjemansförelägganden och generella tredjemans- revisioner. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.9. Paragrafen är ny. Av bestämmelsen framgår att beslut om undantag av uppgifter och handlingar från att läggas till grund för tulltaxering gäller om inte annat anges i beslutet. Regleringen mot- svarar den som gäller för beslut om undantag av uppgifter och handlingar från kontroll. Paragrafen är ny och reglerar hur en undantagen uppgift eller handling får hanteras. Av bestämmelsen framgår att om en uppgift eller en handling har undantagits, får inte återge eller åberopa innehållet i uppgiften eller handlingen. Avsikten är att ett undantag av uppgifter och handlingar från att läggas till grund för tulltaxering ska innebära samma sak som ett undantag av en uppgift eller en handling från kontroll enligt 6 kap. 38 § tullagen och 47 kap. 7 § SFL (se vidare kommentaren till motsvarande bestämmelse för skatt i 47 a kap. 5 § SFL). I en ny punkt 3, regleras när inte får meddela beslut om tulltillägg avseende en viss felaktighet eller passivitet. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att dubbla förfaranden uppkommer. Har åklagaren eller sådan befattningshavare som avses i 2 § lagen om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol väckt åtal, utfärdat strafföreläggande som också har godkänts eller beslutat om åtals- underlåtelse avseende en fysisk person och viss felaktighet eller passivitet får inte besluta om tulltillägg avseende samma felaktighet eller passivitet och samma fysiska person. Motsvarande bestämmelse för åtal finns i 31 a § smugglingslagen och i 10 kap. 3 § tullagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 9.1.3. Paragrafen, som är ny, reglerar de situationer då , efter det att utredning om brott avseende en viss felaktighet eller passivitet har avslutats, får meddela beslut om tulltillägg. Paragrafen preciserar de situationer då inte får ta ut tulltillägg antingen på grund av att en anmälan om misstänkt brott enligt 78 a § tullförordningen ska upprättas eller för att utredning om brott redan pågår efter anmälan från annan än , se avsnitt 9.6. I båda dessa situationer är förhindrat från att fatta beslut om tulltillägg fram till dess att åklagaren har avslutat utredningen utan att felaktigheten eller passiviteten har prövats slutligt i sak. Detta kan vara fallet t.ex. om det beslutas att en för- undersökning ska läggas ned eller om en utredning om brott förändras så att den inte längre omfattar en viss felaktighet eller passivitet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.6. I paragrafen anges inom vilka tidsfrister ett beslut om tulltillägg får meddelas efter att en utredning om brott avslutats utan att felaktig- heten eller passiviteten har prövats slutligt i sak. Tulltillägg får enligt bestämmelserna i tullagen tas ut genom bokföring i efterhand från det att tullskulden uppkom. Återstår mindre tid än av tidsfristen för bokföring i efterhand har på sig att meddela ett beslut om tulltillägg från den dag då utredningen om brott avslutas utan att åklagaren har prövat felaktigheten eller passiviteten slutligt i sak. Detta kan vara fallet t.ex. om det beslutas att en förunder- sökning ska läggas ned eller om en utredning om brott förändras så att den inte längre omfattar en viss felaktighet eller passivitet. I de fall då en utredning om brott har avslutats utan att felaktigheten eller passiviteten har prövats slutligt i sak ska få en underrättelse från åklagaren enligt 4 eller 5 § förordningen om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol m.m. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.13. I paragrafen anges att förseningsavgiften ska uppgå till om den som deklarerat en vara för övergång till fri omsättning med tillämpning av förenklat deklarationsförfarande eller lokalt klarerings- förfarande inte har kommit in med kompletterande tulldeklaration då denna senast skulle ha lämnats. Försenings- avgiften ska dock uppgå till om den som anmodats att lämna deklaration inte har fullgjort sin skyldighet inom den be- stämda tiden. Bakgrunden till förslaget framgår av konsekvensanalysen (se avsnitt 15.4.3). Paragrafen ändras så att andra stycket 4 tas bort. Lagen om skatte- tillägg och tulltillägg i allmän domstol innebär att tulltillägg och straff för brott enligt smugglingslagen eller 10 kap. denna lag kom- mer att behandlas och bedömas samlat i en och samma process. Det kommer inte att finnas någon risk för att tulltillägg tas ut efter det att straff för brott avseende samma felaktighet eller passivitet har dömts ut. Detsamma gäller situationen med förverkande enligt 36 kap. 1 b § . Andra stycket 4 förlorar därmed sin betydelse. Att en samordning ska ske mellan straff för brott och admini- strativ sanktion framgår av 10 § lagen om skattetillägg och tull- tillägg i allmän domstol och 29 kap. 5 § . Det är upp till domstolen att avgöra vad som är en väl avvägd sanktion för den ifrågavarande felaktigheten eller passiviteten. Genom ändringen i paragrafens första stycke framgår att bestämmel- serna i 3–5 §§, vilka avser överklagande och obligatorisk ompröv- ning, även ska gälla överklagande av beslut om undantag av upp- gifter och handlingar från att läggas till grund för tulltaxering enligt 35 a §. Paragrafen har tillförts ett andra stycke. Andra stycket reglerar när åklagaren inte får väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse avseende en viss felaktighet eller passivitet. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att dubbla förfaranden uppkommer. Vad som sägs om åklagare gäller även sådan särskilt förordnad befattningshavare vid som avses i 32 § förevarande lag när denne för talan enligt vad som anges i den bestämmelsen. Har meddelat ett beslut som innebär att tulltillägg har tagits ut av en fysisk person avseende en viss felaktighet eller passivitet får åklagaren inte väcka åtal, utfärda ett strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse avseende samma felaktighet eller passivitet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1.3. Lagen träder i kraft . Se vidare avsnitt 14.1 och 14.4. 16.13Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet Av paragrafen framgår när brottsbekämpande verksam- het i vissa fall ska lämna ut en upplysning. Enligt andra stycket, som är nytt, ska den brottsbekämpande verksamheten på fråga från den som avser att påföra en fysisk person tulltillägg avseende en viss felaktighet eller passivitet lämna upplysning om samma fysiska person och samma felaktighet eller passivitet är föremål för utred- ning om brott. Uppgiften ska lämnas för att förhindra att ett otillåtet tulltillägg tas ut. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.19.4. 16.14Förslaget till lag om ändring i vägtrafikskattelagen (2006:227) Ändringen i punkt 8 innebär att i ärenden och mål om vägtrafik- skatt gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i skatteförfarande- lagen om uppgifter och handlingar som ska undantas från att läggas till grund för beskattning i 47 och 47 a kap. och 68 kap. 1 och 3 §§. I punkt 8 i förevarande paragraf anges att skatte- förfarandelagens bestämmelser om uppgifter och handlingar som ska undantas från kontroll i 47 kap. och 68 kap. 1 och 3 §§ i tillämpliga delar ska tillämpas i ärenden och mål om vägtrafikskatt. Hänvisningen till bestämmelserna i 68 kap. innebär att beslut i ärenden och mål om vägtrafikskatt som huvudregel gäller omedel- bart (1 §), men att beslutsfattaren vid beslut om att undanta upp- gift eller handling från kontroll, ges möjlighet att avvika från huvudregeln och i beslutet ange från vilken tidpunkt detta ska gälla (3 § 3). Motsvarande ska nu också gälla om uppgifter och hand- lingar ska undantas från att läggas till grund för beskattning enligt 47 a kap. SFL. Av den föreslagna ändringen i 68 kap. 3 § följer att möjligheten att avvika från huvudregeln i 68 kap. 1 § även omfattar beslut om att undanta uppgift eller handling från att läggas till grund för beskattning. 16.15Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Paragrafen anger innehållet och uppdelningen i förevarande lag. I paragrafen görs en ändring till följd av att 47 a kap. förs in i lagen. I paragrafen görs en följdändring i andra stycket med anledning av att uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial byts ut mot ut- trycket tillgängliga avstämningsuppgifter i 49 kap. 10 § 1 och 15 §§. Vad som avses med avstämningsuppgifter framgår av 49 kap. 10 a §. Paragrafen har ändrats för att termen tredjemansföreläggande ska definieras i lag. Första stycket har delats upp i två stycken. Nu- varande andra stycket blir nya tredje stycket. Genom ändring i första stycket har termen tredjemansförelägg- ande införts i skatteförfarandelagen. Det framgår nu att ett före- läggande mot en person att lämna uppgift om en rättshandling med någon annan är ett tredjemansföreläggande. Med person avses såväl fysiska som juridiska personer. I andra stycket regleras vem som får föreläggas genom ett tredje- mansföreläggande. Kretsen som får föreläggas är densamma som tidigare angavs i första stycket, dvs. den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) eller som är annan juridisk person än ett dödsbo. I tredje stycket regleras vad ett tredjemansföreläggande ska avse. Regleringen har utan ändring i sak förts över från tidigare andra stycket. används dock termen tredjemansföreläggande i stycket. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att ett tredjemansföre- läggande enligt 9 § första stycket får användas även för att samla in uppgifter för att förbereda kontroll av någon annan person än den som föreläggs. Regleringen avser klargöra att får an- vända sig av s.k. generella tredjemansförelägganden. Regeln har behandlats i avsnitt 12.11.4. Andra stycket innehåller förutsättningarna för att ska få besluta om ett generellt tredjemansföreläggande. Regeln inne- bär att får använda ett generellt tredjemansföreläggande bara om det finns anledning att anta att uppgifter från den som föreläggs är av betydelse för kontrollen. Bestämmelsen i andra stycket avser att avgränsa möjligheter att använda generella tredjemansförelägganden så att sådana förelägganden bara får beslutas om materialet som kon- trollen avser är relevant för att uppnå syftet med kontrollen. Det ska kunna antas att en viss skatteundandragande företeelse typiskt sett kan härledas genom granskning av den förelagde. Kravet for- muleras så att beslut får fattas bara om det finns anledning att anta att uppgifter från den som föreläggs är av betydelse för kontrollen. Tanken är att det inte ska ställas några högre krav för att upp- gifter från den förelagde ska anses vara av betydelse för kontrollen. I stället avser kravet ge uttryck för att det vid varje generellt tredje- mansföreläggande bör redovisas en beskrivning av de företeelser som man förväntar sig upptäcka och hur dessa kan härledas genom material hos den förelagde. Regeln har behandlats i avsnitt 12.11.7. I paragrafen har gjorts redaktionella ändringar. Av andra stycket framgår nu att tredjemansförelägganden, och därmed också gene- rella tredjemansförelägganden, även får användas för att hämta in uppgifter som verket behöver för att kunna fullgöra sina skyldig- heter enligt lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning eller ett avtal som med- för skyldighet att utbyta upplysningar i skatteärenden. Paragrafen, som anger innehållet i kapitlet, har justerats så att den överensstämmer med ändringarna i 41 kap. Andra stycket i paragrafen har tagits bort. Andra stycket reglerar möjligheter att besluta om tredjemansrevision. Detta föreslås i stället regleras i 2 b och 2 c §. I paragrafen har gjorts redaktionella ändringar och tredje stycket har tagits bort. Det framgår nu i stället av 2 b och 2 c §§ att tredje- mansrevisioner och generella tredjemansrevisioner får användas för att hämta in uppgifter som behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning eller ett avtal som medför skyldighet att utbyta upplysningar i skatte- ärenden. Paragrafen är ny. Genom första stycket har termen tredjemansrevision införts och definierats i skatteförfarandelagen. Det framgår nu att en revision för att inhämta uppgifter av betydelse för kontroll av någon annan än den som revideras är en tredjemansrevision. I andra stycket regleras vad en tredjemansrevision, och därmed också en generell tredjemansrevision enligt 2 c §, får avse. Det framgår nu att tredjemansrevision, som tidigare, får göras för att inhämta uppgifter av betydelse för kontroll enligt 2 § 1–4, vilket tidigare framgick av 2 § andra stycket, och för att inhämta upp- gifter som verket behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter vid en begäran om upplysningar enligt 2 a §, vilket tidigare fram- gick av 2 a § tredje stycket. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att det är tillåtet för att besluta om en tredjemansrevision enligt 2 b § för att samla in uppgifter för att förbereda kontroll av någon annan person än den som revideras, s.k. generell tredjemansrevision. Beskrivningen av vad som är en generell tredjemansrevision har tagits in i lagtexten för att det inte ska råda någon osäkerhet om huruvida generella tredjemansrevisioner får användas. Beskrivningen utgår från de formuleringar som användes i taxeringslagen. Bestäm- melsen har behandlats i avsnitt 12.11.4. Andra stycket innehåller förutsättningarna för att ska få besluta om generell tredjemansrevision. Regleringen innebär, i likhet med vad som gäller för generella tredjemansförelägganden, att får använda generell tredjemansrevision bara om det finns anledning att anta att uppgifter från den som revideras är av betydelse för kontrollen. Regleringen i andra stycket avser att avgränsa möjligheter att använda generell tredjemansrevision så att sådan tredjemansrevision bara får beslutas om materialet som kontrollen avser är relevant för att uppnå syftet med kontrollen. Kravet for- muleras så att beslut får fattas bara om det finns anledning att anta att uppgifter från den som revideras är av betydelse för kontrollen. Tanken är att det inte ska ställas några högre krav för att uppgifter från den reviderade ska anses vara av betydelse för kontrollen.