sou · H1B369 · 2013-10-04 00:00:00 — Om ändringar i produktionens storlek eller i centrala delar av processen har ett sådant samband med de övriga villkor som gäller för verk- samheten att ett tillstånd som enbart avser ändringen vore olämp- ligt, bör dock det nya tillståndet avse verksamheten som helhet, dvs. prövningen bör utmynna i ett nytt tillstånd för hela verk- samheten. Under samrådsförfarandet har alltid , tillsynsmyndig- heten och enskilda som särskilt berörs möjlighet att komma med synpunkter på hur verksamhetsutövaren valt att avgränsa sin ansökan och miljökonsekvensbeskrivning. bör under samrådet lämna vägledning om hur avgränsningen lämpligen bör ske. Det är sedan tillståndsmyndigheten som slutligt avgör om avgräns- ningen är lämplig. En för snävt avgränsad ansökan och miljökon- sekvensbeskrivning kan innebära att en ansökan avslås eller avvisas. Om myndigheten bedömer att ytterligare delar av verksamheten bör omfattas av prövningen kan det också bli fråga om att verksam- hetsutövaren, efter föreläggande av tillståndsmyndigheten, får kom- plettera sin ansökan och miljökonsekvensbeskrivning.7 2004/05:129 s. 62 f. Prövningens omfattning och ändringstillstånd 9.2.3Ändringstillstånd i förhållande till bestämmelserna om omprövning i 24 kap. MB Av 24 kap. 5 § andra stycket MB framgår att ändringstillstånd får förenas med bestämmelser om ändringar i villkor som har meddelats för de delar av verksamheten som inte omfattas av ändringen, om de tidigare villkoren har ett samband med ändringen. I anslutning till att ett ändringstillstånd meddelas kan således ändringar göras även i villkoren för grundtillståndet. Ändringarna i villkoren för grundtillståndet meddelas då i ändringstillståndet. För grundtillståndet blir det alltså i praktiken fråga om att göra en omprövning av vissa villkor. Om ändringen av verksamheten innebär en miljöpåverkan i form av t.ex. utsläpp eller buller som redan regleras i det grundtillstånd som gäller för verksamheten i dess helhet, finns ett sådant samband mellan ändringen och det gällande villkoret att tillståndsmyndigheten i ändringstillståndet kan meddela ett nytt buller- och utsläppsvillkor som gäller verksamheten i dess helhet. Ett sådant nytt villkor i ändringstillståndet ersätter villkoret i det ursprungliga tillståndet, om ändringstillståndet tas i anspråk. Eftersom tillståndsmyndig- heten vid sin prövning har att tillämpa de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. MB, t.ex. kravet på bästa möjliga teknik, kan det nya vill- koret innebära en skärpning i förhållande till vad som tidigare gällt. Ändringen av verksamheten kan också innebära en ny påverkan på miljön som behöver regleras genom villkor. Sammanfattningsvis innebär detta att ett ändringstillstånd kan innebära att tidigare gällande villkor kvarstår oförändrade, att nytt villkor meddelas som enbart avser ändringen och att det för verksamheten, helt eller delvis, i övrigt meddelas nya eller ändrade villkor avseende sådant som har ett miljömässigt samband med ändringen. De sista nämnda villkoren kan antingen innebära en skärpning i förhållande till vad som tidigare gällt eller innebära att utsläppen tillåts öka som en följd av ändringen. Av 24 kap. 2 § MB följer att ett tillstånd förfaller om verk- samhetsutövaren inte inom den tid som anges i tillståndet påbörjar den verksamhet eller vidtar de åtgärder som tillståndet avser. När verksamhetsutövaren tar ändringstillståndet i anspråk kommer villkoren i ändringstillståndet att gälla. Dessa villkor gäller sedan oavsett om verksamhetsutövaren återgår till en lägre Prövningens omfattning och ändringstillstånd produktion eller lägger ner de processteg som ändringstillståndet avser. Verksamhetsutövaren kan emellertid även välja att inte ta det nya ändringstillståndet i anspråk med följden att det tidigare tillståndet och dess villkor fortsätter att gälla. I samband med att ett ändringstillstånd meddelas kan således ändringar göras även i villkoren för grundtillståndet. För grundtill- ståndet blir det alltså i praktiken fråga om en omprövning av vissa villkor. Övriga omprövningsbestämmelser i 24 kap. MB innebär att tillståndshavaren påtvingas ändrade villkor. Detta utgör en skillnad i jämförelse med situationen vid ändringstillstånd eftersom verk- samhetsutövaren kan låta bli att ta det nya tillståndet i anspråk med följden att det tidigare tillståndet och dess villkor fortsätter att gälla. För ändring av villkor i det gällande tillståndet som inte berörs av ett ändringstillstånd krävs normalt att någon av de myndigheter som anges i 24 kap. 7 § första stycket MB eller att tillståndshavaren enligt 24 kap. 8 § MB ansöker om omprövning. När det gäller ändringstillstånd gäller i stället, enligt 24 kap. 7 § första stycket MB, att tillståndsmyndigheten själv kan initiera en omprövning av villkoren i grundtillståndet utan ansökan av vare sig tillståndshavare eller myndighet. Av 24 kap. 5 § tredje stycket MB följer vidare att ett ändrings- tillstånd får omprövas som att en omprövning sker av det tillstånd som gäller för verksamheten som helhet och detta även om ingen av de omprövningsgrunder som anges i paragrafens första stycke är tillämpliga på ändringstillståndet. Denna reglering innebär således att det vid omprövning av verksamhetens huvudtillstånd alltid är möjligt att göra en helhetsprövning av verksamheten.8 Enligt 24 kap. 5 § femte stycket MB får tillståndsmyndigheten inte meddela så ingripande villkor att verksamheten inte kan bedrivas eller att den avsevärt kommer att försvåras. Detta gäller även sådana villkor som meddelats med anledning av ett ändringstillstånd. 2004/05:129 s. 64 och 96 f. Prövningens omfattning och ändringstillstånd Av 11 kap. 2 § 1 MB, 11 kap. 9 § MB och 19 § vattenverksamhets- förordningen följer att kravet på tillstånd alternativt anmälan även gäller ändring av vattenverksamhet. Tillståndsplikten för vattenverk- samhet är således enligt ordalydelsen i dessa bestämmelsen utformad på liknande sätt som tillståndsplikten för miljöfarlig verksamhet i 9 kap. 6 § första stycket 4 MB och 1 kap. 4 och 11 §§ miljöprövnings- förordningen. Mot bakgrund av dessa likheter uttalades i för- arbetena till MB att det kunde övervägas att utforma gemensamma bestämmelser om tillståndsplikt för vattenverksamhet respektive miljöfarlig verksamhet. Så kom emellertid inte att ske.9 Som framgått ovan är, enligt uttalanden i förarbetena, utgångs- punkten för prövningens omfattning avseende miljöfarlig verksamhet att en samlad prövning bör göras varje gång en verksamhet ändras, om det inte finns förutsättningar för ett ändringstillstånd enligt 16 kap. 2 § MB. Något motsvarande uttalande beträffande prövningens omfattning avseende vattenverksamhet finns inte. I förarbetena till MB uttalas endast att VL:s system bör finnas kvar såvitt avser tillståndsplikten för vattenverksamhet. Vidare uttalas att ett syfte med att inarbeta VL i MB var att samordna de processuella bestämmelserna för miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet.10 Den vattenrättsliga regleringen inarbetades dock i MB under stor tidspress och utan nödvändiga justeringar till det nya lagstiftningskomplexet. Många av lyftes helt oförändrade in i MB respektive LSV utan vidare analys. Detta har fått till följd att den stabilt förankrade och allmänt accepterade ordningen i de äldre vattenlagarna rörande t.ex. prövningens omfattning fortfarande lever kvar. I enlig- het härmed är utgångspunkten när det gäller prövningens omfattning avseende vattenverksamhet att ändringen prövas för sig utan en samlad prövning av hela verksamheten. Det gällande tillståndets rätts- kraft enligt 24 kap. 1 § MB anses hindra att hela verksamheten tas upp till prövning och i stället prövas enbart den sökta ändringen.11 Skillnaden i detta avseende mellan vattenverksamhet och miljö- farlig verksamhet kan möjligen ha sin grund i att prövningen av vattenverksamhet, till skillnad från miljöfarlig verksamhet, även 1997/98:45 del 1 s. 371. 1997/98:45 del 1 s. 365 och del 2 s. 132. 11Se t.ex. MÖD 2009:37, MÖD 2009:44 och MÖD 2010:52. Prövningens omfattning och ändringstillstånd omfattar vissa civilrättsligt präglade frågor. Det tydligaste exemplet på detta är frågor om ersättning för skada (31 kap. 16–19 §§ MB). Även vissa andra frågor prövas såsom tvångsrätt (28 kap. 10 § MB och 7 kap. 6 § LSV), andelskraft (7 kap. 6 § och 8 kap. LSV) och strömfallsfastighet (2 kap. 8–9 §§, 7 kap. 5-6 §§ LSV). Likaså ska det i aktuella fall enligt 6 kap. LSV fastställas en bygdeavgift samt eventuell fiskeavgift i de fall en sådan avgift är lämpligare än att meddela villkor om anordningar för fisket enligt 11 kap. 8 § MB. Vidare finns det möjlighet att framställa anspråk på grund av oförutsedda skador (24 kap. 13-14 §§ MB). En utförligare redovisning av dessa frågor återfinns i avsnitt 6.6.3 och kapitel 10. Ytterligare en skillnad mellan vattenverksamhet och miljöfarlig verksamhet, som kan vara av betydelse för prövningens omfattning, är ersättningsbestämmelserna i 31 kap. 20–22 §§ MB. Enligt dessa har den som bedriver vattenverksamhet vid omprövning på myndighets initiativ rätt till ersättning för viss produktionsvärdesförlust om redan tillståndsgiven verksamhet inskränks. Någon motsvarande ersätt- ningsrätt finns inte om en av verksamhetsutövaren sökt ändring skulle leda till motsvarande produktionsvärdesförlust. 9.2.5Praxis avseende prövningens omfattning vid ändring av miljöfarlig verksamhet respektive vattenverksamhet Enligt praxis avseende ändring av miljöfarlig verksamhet är avgörande för prövningens omfattning att prövningen blir ändamålsenlig och täcker alla centrala frågor så att det finns förutsättningar att föreskriva villkor i alla delar som är relevanta från miljösynpunkt. Det gällande tillståndets rättskraft enligt 24 kap. 1 § MB har inte ansetts hindra att hela verksamheten tas upp till prövning om det krävs för en ända- målsenlig prövning.12 I MÖD 2006:6 uttalade bl.a. följande. Hur än verksamhetsutövaren väljer att avgränsa sin ansökan om tillstånd, måste resultatet av tillståndsmyndighetens samlade prövning täcka alla centrala frågor så att det finns förutsättningar att föreskriva villkor i alla delar som är relevanta från miljösynpunkt. 12 Frågan om prövningens omfattning vid ändring aktualiserades bl.a. i MÖD 2006:6, MÖD 2006:54, MÖD 2007:20, MÖD 2011:51 och Mark- och dom i mål M 1088-12. Frågan om prövningens omfattning vid nyetablering aktualiserades bl.a. i MÖD 2007:50 och MÖD 2010:9 avseende i . Prövningens omfattning och ändringstillstånd prövningsplikten följer av 9 kap. eller 11 kap. eller båda, skall prövningen resultera i de villkor eller föreskrifter som fordras enligt allmänna hänsynsregler. Prövningens avgränsning är således av central betydelse för en ändamålsenlig prövning i enlighet med syfte. Visserligen är det sökanden som genom sin ansökan anger ramarna för pröv- ningen, men ytterst åligger det tillståndsmyndigheten att ta ställning till om den kan ligga till grund för prövningen. Domstolen uttalade vidare att om tillståndsmyndigheten anser att ansökan är för snävt avgränsad kan föreläggande om komplettering ske. Kompletteras inte ansökan kan den avvisas eller avslås. En förutsättning för att prövningen ska kunna omfatta något annat än vad ansökan gäller är således att sökanden själv utvidgar eller ändrar ansökan. Enligt praxis avseende ändring av vattenverksamhet är utgångs- punkten att det gällande tillståndet har rättskraft enligt 24 kap. 1 § MB och inte kan bli föremål för ny prövning i samband med en ändring. För att ett gällande tillstånd ska bli föremål för ny prövning krävs i princip lagstöd och sådant lagstöd återfinns bl.a. i 24 kap. MB avseende omprövning. Det gällande tillståndets rätts- kraft enligt 24 kap. 1 § MB förefaller således hindra att hela verk- samheten tas upp till prövning och i stället prövas enbart den sökta ändringen. Försiktighetsmått kan föreskrivas i förhållande till den sökta ändringen men får inte inskränka gällande tillstånd.13 I praxis bekräftas dock den allmänna vattenrättsliga grundsatsen att hela verksamheten kan tas upp till prövning om vattenhushållningen påverkas. Exempelvis i dom i mål M 290-09 framhåller domstolen, när det gäller pröv- ningens omfattning, att ändringen inte påverkar någon vatten- hushållningsbestämmelse och inte heller medför sådan påverkan på allmänna eller enskilda intressen att hela verksamheten bör tas upp till prövning. Som exempel på den praxis som finns beträffande prövningens omfattning vid ändring av vattenverksamhet kan nämnas MÖD 2010:52. Målet gällde en ansökan om tillstånd enligt 11 kap. MB avseende upprustning och effektivisering vid Edenforsens kraftverk. 13 Se t.ex. MÖD 2009:37, MÖD 2009:44, dom i mål M 290-09, MÖD 2010:52 och MÖD 2012:56. Prövningens omfattning och ändringstillstånd konstaterade inledningsvis att sökanden hade ett rättskraftigt tillstånd till befintliga vattenanläggningar och vattenverksamhet som redan bedrevs för elproduktion vid kraft- verket. Domstolen konstaterade vidare att det i princip krävs särskilt lagstöd för att givna tillstånd ska bli föremål för ny pröv- ning och att sådant lagstöd återfinns 24 kap. MB avseende ompröv- ning. Därefter uttalade domstolen att det i aktuellt mål inte var fråga om omprövning eller s.k. ändringstillstånd i den mening denna term införts i MB som ett legalt begrepp för prövning av tillstånd till ändring av miljöfarlig verksamhet (16 kap. 2 § MB). Det var inte heller fråga om tillstånd till vattenverksamhet i kombination med miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. MB. Mot denna bakgrund, och då ramdirektivet för vatten inte ansågs leda till begränsningar av befintliga tillstånd, fann domstolen att prövningens omfattning skulle begränsas till den sökta effektiviseringen och inte omfatta hela verksamheten. Domstolen uttalade följande. En utvidgning av tillståndsprövningen till att omfatta även vatten- verksamhet och vattenanläggning som omfattas av gällande tillstånd bedöms i detta fall inte kunna förenas med reglerna i balken och dess övergångsbestämmelser eller med den praxis som utvecklats. Den sökta ändringens påverkan på allmänna eller enskilda intressen gav, enligt domstolen, i detta fall inte förutsättningar för att ta upp hela verksamheten vid vattenkraftverket till prövning och villkors- reglering. Domstolen noterade att bolaget understrukit att någon vattenhushållningsbestämmelse inte skulle påverkas av den sökta ändringen. Mot bakgrund av att de sökta åtgärderna skulle leda till av torrläggning av älvfåran ansåg domstolen att ytterligare försiktighetsmått skulle kunna föreskrivas. Dessa fick dock endast hänföras till den ökade vattenbortledning och den ytterligare torrlägg- ning av älvfåran som uppstod till följd av ansökan och inte inskränka bolagets rätt enligt gällande tillstånd. Kammarkollegiet och andra myndigheter hade i målet anfört att en minimitappning om /s i torrfåran skulle ge en påtaglig ekologisk effekt. ansåg att en minimitappning av den storleken skulle innebära en så stor energiproduktionsförlust att ett villkor med den innebörden inte kunde föreskrivas utan ett omprövningsförfarande enligt 24 kap. MB. Prövningens omfattning och ändringstillstånd prövade även om den vinst effektiviseringen skulle medföra för sökanden skapade utrymme för att förena tillståndet med villkor om minimitappning som även avsåg bolagets rätt enligt gällande tillstånd. Enligt domstolen skulle det dock endast kunna bli fråga om en måttlig minimitappning som i för- hållande till dess miljönytta inte kunde anses rimlig vid en avväg- ning enligt 2 kap. 7 § MB. Miljödomstolen fastställde därför miljö- domstolens domslut att lämna sökt tillstånd. Som framgått ovan är, enligt uttalanden i förarbetena, utgångspunkten för prövningens omfattning avseende miljöfarlig verksamhet att en samlad prövning bör göras varje gång en verksamhet ändras, om det inte finns förutsättningar för ett ändringstillstånd enligt 16 kap. 2 § första stycket MB. Något motsvarande uttalande beträffande prövningens omfattning vid ändring av vattenverksamhet finns inte. Däremot framgår av förarbetena till MB att ett syfte med att inarbeta VL i MB var att samordna de processuella bestämmelserna för miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet.14 Tillståndsplikten för ändring av vattenverksamhet är, som kon- staterats ovan, utformad på liknande sätt som tillståndsplikten för ändring av miljöfarlig verksamhet. Bestämmelsen i 24 kap. 1 § MB, som reglerar rättskraftens omfattning, gör inte någon skillnad mellan miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet. Det finns inte heller några uttalanden i förarbetena till MB som anger att rättskraften ska bedömas olika för dessa två typer av verksamheter. Trots detta är utgångspunkten för prövningens omfattning vid ändring olika för miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet. Enligt praxis avseende ändring av miljöfarlig verksamhet är avgörande för prövningens omfattning att prövningen blir ändamåls- enlig och täcker alla centrala frågor så att det finns förutsättningar att föreskriva villkor i alla delar som är relevanta från miljösynpunkt. Det gällande tillståndets rättskraft enligt 24 kap. 1 § MB har inte ansetts hindra att hela verksamheten tas upp till prövning om det krävs för en ändamålsenlig prövning. Detta trots att det inte särskilt anges i 24 kap. 1997/98:45 del 1 s. 365. Prövningens omfattning och ändringstillstånd 1 § första stycket fjärde meningen MB att en sådan prövning bryter igenom rättskraften. När det gäller vattenverksamhet är utgångspunkten, enligt praxis och vattenrättslig tradition, att det gällande tillståndet har rättskraft enligt 24 kap. 1 § MB och inte kan bli föremål för ny prövning i samband med en ändring. För ny prövning krävs i princip lagstöd och sådant lagstöd återfinns bl.a. i 24 kap. MB avseende ompröv- ning. Det gällande tillståndets rättskraft enligt 24 kap. 1 § MB förefaller således hindra att hela verksamheten tas upp till prövning och i stället prövas enbart den sökta ändringen. Försiktighetsmått kan föreskrivas i förhållande till den sökta ändringen men får inte inskränka gällande tillstånd. Den rättsverkan det gällande tillståndet tillmäts vid en ändring av vattenverksamhet kan möjligen ha sin grund i gamla vattenrättsliga traditioner och att prövningen av vattenverksamhet även omfattar utpräglade civilprocessuella moment särskilt den med tillstånds- prövningen integrerade skaderegleringen enligt 31 kap. MB, se avsnitt 6.6.3 och kapitel 10. Skaderegleringen är till skillnad från övriga delar av tillståndet av civilrättslig karaktär. Dessa frågor torde därför kunna omfattas av de civilprocessuella reglerna om rättskraft i 17 kap. RB, se avsnitt 6.6.3. Det är möjligt att den civilprocessuella rättskraften har spillt över på det offentligrättsliga tillståndet när det gäller vattenverksamhet och på så sätt begränsat prövningens omfattning vid ändring. Av praxis framgår att påverkan på vattenhushållningen har betyd- else för prövningens omfattning vid ändring av vattenverksamhet.15 Med vattenhushållning avses innehållande och tappning av vatten. Det förhållandet att hela verksamheten kan tas upp till prövning om vattenhushållningen påverkas bygger på en allmän vattenrättslig grundsats. Bestämmelser om vattenhushållning fanns tidigare i 2 kap. 27–32 §§ ÄVL. Med vattenhushållning enligt dessa bestämmelser avsågs den inverkan på vattenförhållandena som uppkommer inte till följd av själva byggnaden utan genom handhavandet av dess rörliga delar såsom luckor och dylikt. Vattenhushållning avsåg främst åtgärder som syftade till ett bättre tillgodogörande av vattnet och som 15 Se t.ex. dom i mål M 290-09, MÖD 2010:52 och den skiljaktiga meningen i Mark- och dom i mål M 10108-11. Prövningens omfattning och ändringstillstånd påverkade vattenståndet t.ex. genom höjning eller sänkning av vattnet ovanför byggnaden och åtgärder som påverkade vattenföringen t.ex. genom innehållandet av vatten vid byggnaden.16 Av 11 kap. 62 § ÄVL framgick att medgivande att bygga i vatten skulle innefatta bestämmelse om vattenmärke eller andra föreskrifter om hushållningen med och framsläppandet av vattnet. I 2 kap. 31 § första stycket ÄVL stadgades befogenhet för ägaren och vissa andra angivna subjekt att under vissa förutsättningar hos vatten- domstol ansöka och utverka ändrade eller nya bestämmelser om vattenhushållning. , som hänvisar till s. 291, anger följande i sin kommentar till nämnda paragraf. Om den begärda vattenhushållningen äger samband med sådan ändring av själva byggnaden som enligt 2:1 är att hänföra till byggande i vatten, torde det emellertid vara onödigt att åberopa 2:31, eftersom ändring av vattenhushållningen i detta fall inbegripes i det jämlikt 2:20 anhängig- gjorda byggnadsmålet.17 9.3Miljöprocessutredningens delbetänkande avseende vattenverksamhet – SOU 2009:42 fann i sitt delbetänkande Vattenverksamhet (SOU 2009:42) att reglerna för att söka ändringstillstånd för vatten- verksamheter skulle vara desamma som för miljöfarlig verksamhet och regleras på samma sätt. Av deras överväganden framkom följande. Under utredningens arbete har det till utredningen framförts att vattenrättsliga mål av tradition har hanterat fråga för fråga och att delfrågorna avgjorts vid skilda tillfällen. Upplägget är alltså inte så olikt det system med ändringstillstånd som införts för miljöfarlig verksamhet. Enligt vad som framförts till utredningen följer denna ordning för vattenverksamheter dock direkt av ordalydelsen i 11 kap. 2 § 1 då det i den punkten uttryckligen nämns ändring. Enligt utredningens mening kan dock den invändningen inte vara avgörande eftersom tillståndsplikten för miljöfarlig verksamhet i 5 § tredje stycket FMH även den talar om tillståndsplikt för ändring. I det fallet har man ansett det nödvändigt att införa särskilda regler om ändringstillstånd. 16Gärde, P.M. vid föredragning inför Konungens Lagråd av Förslag till Vattenlag, del II:1, s. 274 och , Om byggande i vatten enligt 2, 3 och 5 kap. vattenlagen – Lagtext med kommentar och sakregister, 1955, s. 141. 17Af Klintberg, Om byggande i vatten enligt 2, 3 och 5 kap. vattenlagen – Lagtext med kommentar och sakregister, 1955, s. 147. Prövningens omfattning och ändringstillstånd Mot bakgrund av ovanstående rättsfall18 och de synpunkter som framförts till utredningen anser utredningen att det saknas skäl att reglera möjligheten till ändringstillstånd annorlunda för vatten- verksamheter än för miljöfarliga verksamheter. Utredningen anser i stället att det finns skäl för att i möjligaste mån reglera likartade frågor lika, om det inte finns särskilda skäl som talar emot. När det gäller frågan om en ansökans avgränsning ansluter sig utredningen till ovan redovisade resonemang att sökanden anger ramen för prövningen i sin ansökan men att det är tillståndsmyndig- heten som slutligen avgör om avgränsningen är lämplig. Detta är i stort samma resonemang som förs i den ovan nämnda propositionen En effektivare miljöprövning (2004/05:129), genom vilken möjlig- heten till ändringstillstånd för miljöfarlig verksamhet infördes. Då vattenverksamhet och miljöfarlig verksamhet enligt rättspraxis har ansetts böra behandlas på samma sätt i frågan om prövningens omfattning, bör det enligt utredningens mening vara reglerat på samma sätt. Det är enligt utredningens mening en förenkling i sig att det går att utläsa direkt av lagtexten att frågan om ändringstillstånd ska behandlas på samma sätt för miljöfarlig verksamhet och vatten- verksamhet. Utredningen förslår därför att 16 kap. 2 § tredje stycket ändras så att regleringen av ändringstillstånd även omfattar tillstånd till vattenverksamhet. På så sätt kommer, utan att ytterligare ändringar behövs, även 24 kap. 5 § andra–tredje styckena att bli tillämpliga på vattenverksamhet, vilket kan bidra till att rätt frågor blir prövade när ett ärende är uppe i tillståndsmyndigheten.19 föreslog således att lagregleringen av ändringstillstånd skulle vara densamma för vattenverksamheter och miljöfarliga verksamheter. Ändringen gjordes genom att ordet