sou · H1B339 · 2013-06-03 00:00:00 — Bedömning: Våra förslag kan komma att leda till vissa kost- nadsökningar för rättsväsendet men innebär att resurs- utnyttjandet i rättsväsendet kan bli något effektivare. Kostnads- ökningarna inom rättsväsendet är inte sådana att de måste finan- sieras i särskild ordning. Förslagen kan komma att leda till ökade kostnader för . De kan dock inte förväntas få annat än en högst marginell påverkan på myndighetens kostnader. De kostnader som kan beräknas uppkomma för staten till följd av våra förslag kan mer eller mindre uteslutande hänföras till rätts- väsendet. Vi har lämnat förslag till två nya straffprocessuella tvångsmedel: bevarandeföreläggande och föreläggande att lämna upplysningar i syfte att underlätta husrannsakan i it-miljö. Det första innebär att någon som i elektronisk form innehar en viss lagrad uppgift som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om ett brott ska kunna föreläggas att bevara uppgiften . Att det införs en möjlighet att ge ett bevarandeföreläggande innebär att elektroniska uppgifter som går förlorade innan de brottsutredande myndig- heterna hunnit säkra dem genom de medel som står till buds (husrannsakan och beslag, edition och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation) i vissa situationer kommer att kunna bevaras och användas i brottsutredningar. Bevarandeföreläggande är ett enkelt, snabbt och smidigt sätt att säkra elektroniska uppgifter. Det andra tvångsmedlet innebär att den som kan antas känna till funktionerna i eller andra förutsättningar för åtkomst till ett visst datasystem och granskning av uppgifterna där ska kunna föreläggas att lämna de upplysningar som behövs för att ett beslut om hus- rannsakan ska kunna verkställas. Syftet är således att underlätta husrannsakan i it-miljö. Det kan förväntas att möjligheten att ge föreläggande att lämna upplysningar kommer att innebära att hus- rannsakan i it-miljö i större utsträckning än leder till resultat och att sådana uppgifter som den brottsutredande myndigheten söker efter kan säkras innan de förstörs eller ändras. Sammanfattningsvis torde våra ändringsförslag i dessa delar bi- dra till en mer effektiv bekämpning av såväl brottslighet som är direkt it-relaterad som annan brottslighet där det finns bevisning i elek- tronisk form. Fler brottsutredningar kommer sannolikt att leda till åtal och lagföring. Att fler brottsutredningar leder till åtal kommer att innebära ökade kostnader för framför allt polis-, åklagar- och domstolsväsen- det. Den nya lagstiftningen kommer också att medföra att det i ett inledningsskede kommer att uppstå kostnader för information, utbildning och ändringar i handböcker, informationsmaterial och liknande. måste vägas in att vissa effektivitetsvinster för rättsväsendet torde uppstå genom förslagen eftersom det blir enklare och snabbare både att få tillgång till elektronisk bevisning vid en husrannsakan genom föreläggande att lämna upplysningar och att säkra viss elektronisk bevisning genom bevarandeföreläggande. Enligt våra förslag ska den som ålagts ett bevarandeföreläggande få begära rättens prövning av det och om den som förelagts att lämna upplysningar som behövs för att en husrannsakan i it-miljö ska kunna verkställas vägrar att göra detta, ska vittnesförhör med honom eller henne kunna äga rum inför rätten. Detta kan leda till en i viss mån ökad belastning på domstolsväsendet. Hur stor den ökade belast- ningen blir beror dock på hur ofta beslut om bevarandeförelägg- ande och föreläggande att lämna upplysningar kommer att fattas och hur stor andel av dessa som kommer att kräva rättens medverkan. Det är svårt att med någon säkerhet uppskatta hur många beslut om de två nya formerna av föreläggande som kommer att fattas. Enligt en framtagen utvärderingsrapport av den kommitté inom som övervakar konventionen (the Cybercrime Con- vention Committee [T-CY]) har, i de länder som tillträtt konven- tionen och infört en möjlighet till föreläggande motsvarande den som vi föreslår, denna åtgärd, med undantag för , inte använts så frekvent i nationella brottsutredningar. I nationella brottsutred- ningar har i stället andra medel för säkrande, såsom husrannsakan och beslag, använts (Assessment report, Implementation of the preservation provisions of the Convention on Cybercrime, Version , s. 10). Vid begäran om rättslig hjälp med säkrande av elektroniska uppgifter från en annan stat har åt- gärden dock använts mer frekvent. Oavsett hur många föreläggan- den som kommer att beslutas uppskattar vi emellertid att bevarande- föreläggande ytterst sällan kommer att behöva underställas rättens prövning och att det även kommer att vara ytterst sällan som den som meddelat ett föreläggande att lämna upplysningar kommer att behöva gå vidare och begära vittnesförhör inför rätta med den som förelagts. Förslagen om bevarandeföreläggande och föreläggande att lämna upplysningar kan därför inte beräknas få annat än en begränsad påverkan på arbetsbördan för domstolarna. Som vi tidigare angett kan det förutspås att de nya straff- processuella tvångsmedel som vi föreslår kommer att leda till ett ökat antal lagföringar. I den mån de resulterar i annan påföljd än böter kan det komma att innebära ökade kostnader för Kriminal- vården. Förslaget om en särskild straffskala för grovt dataintrång kan få samma konsekvens. Det är dock svårt att uppskatta i vilken utsträckning lagföringarna kommer att öka, i vilken mån de kommer att leda till fängelse- eller frivårdspåföljder och i vilken utsträckning den särskilda straffskalan för grovt dataintrång kommer att utnyttjas. Det är därför inte möjligt att med någon större tillförlitlighet be- räkna vilka kostnader som kommer att uppstå för Kriminalvården och när de kommer att uppstå. Vi gör dock bedömningen att de ekonomiska konsekvenserna för Kriminalvårdens del inte blir mer omfattande än att de ryms inom nuvarande budgetramar. Vi har gjort bedömningen att kravet i konventionens artikel 35 på en kontaktpunkt som alltid är tillgänglig kan uppfyllas genom utseende av som kontaktpunkt och att bör lämna underrättelse om att ska vara kontakt- punkt för utbytet av uppgifter enligt direktivets artikel 14. Mot bak- grund av det åtagande som i detta avseende följer av konventionen och direktivet kan det krävas en översyn av resursfördelningen inom så att den enhet som i praktiken ska fungera som kontaktpunkt förfogar över de resurser som krävs för att full- göra denna uppgift. Uppgiften är dock enligt vår bedömning inte mer betungande än att den ryms inom myndighetens nuvarande budgetramar. Sammantaget är det vår bedömning att genomförandet av våra förslag inte kommer att leda till mer än begränsade kostnadsökningar för polismyndigheterna, åklagarväsendet, domstolsväsendet och Kriminalvården. Dessa ökningar bör kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag hos de berörda myndigheterna. Den myndighet som utöver rättsväsendet kan komma att få ökade kostnader till följd av våra förslag är (). Vi har föreslagit att PTS, på samma sätt som när det gäller de trafikuppgifter som lagrats för brottsbekämpande syften enligt 6 kap. 16 a § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK), ska utöva tillsyn över operatörernas skyldighet att bevara uppgifter enligt den föreslagna bestämmelsen i . Vi har vidare föreslagit att PTS, på samma sätt som när det gäller ersättning för kostnader som uppstår när uppgifter som lagrats enligt 6 kap. 16 a § LEK lämnas ut, ska meddela föreskrifter om ersättning i samband med att uppgifter som bevarats enligt lämnas ut. PTS har i uppdrag att utöva tillsyn enligt LEK och i uppdraget in- går specifikt att utföra nu angivna uppgifter när det gäller lagring av trafikuppgifter. Även om myndigheten kommer att behöva lägga ner vissa resurser på att åstadkomma en effektiv tillsyn över leve- rantörernas hantering även av uppgifter som ska bevaras och en ordning för ersättning vid utlämnande av uppgifter som ska be- varas, finns en upparbetad kompetens inom myndigheten för frågorna. I samband med att PTS fick uppdraget att utöva tillsyn över leverantörernas lagring av trafikuppgifter gjorde myndigheten bedömningen att verksamheten behövde tillföras ca , ca och därefter . Regeringen gjorde i det samman- hanget bedömningen att PTS utökade verksamhet på området skulle finansieras genom ökade avgifter och att det fick ankomma på PTS att täcka de ökade kostnaderna genom avgifter (prop. 2010/11:46 s. 71). Vi gör bedömningen att de ekonomiska konsekvenserna av våra förslag för PTS del blir tämligen marginella och att några ytterligare medel inte kommer att behöva tillföras myndigheten. För (Brå) kan förslaget om en särskild straffskala för grovt dataintrång tänkas medföra en viss, om än ytterst marginell, merkostnad eftersom en ny brottskod för grovt data- intrång kommer att behöva införas.1 1 Att koda brott innebär att bestämma dels brottskod (sifferbeteckning enligt kodlistan), dels brottsantal för de brottsliga gärningar som vid anmälansupptagningen ska registreras i polisens, åklagarväsendets, ekobrottsmyndighetens och tullens datasystem för registrering av Bedömning: Införandet av en möjlighet att förelägga den som i elektronisk form innehar en viss lagrad uppgift att bevara upp- giften kan komma att medföra vissa kostnader för företag mot vilka föreläggande riktas. Detsamma gäller införan- det av en möjlighet att ge föreläggande att lämna upplysningar i syfte att underlätta en husrannsakan it-miljö. Vi bedömer dock att våra förslag sammantaget inte kommer att få annat än en högst marginell påverkan på berörda företags kostnader. Vårt förslag om bevarandeföreläggande innebär att det ska vara möjligt att förelägga den som i elektronisk form innehar en viss lagrad uppgift som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om ett brott att bevara uppgiften , med möjlighet till högst 30 dagars förlängning, om det finns sär- skilda skäl för det. Ett bevarandeföreläggande ska kunna riktas mot såväl fysiska som juridiska personer och mot leverantörer av elek- troniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikations- tjänster. Ett införande av en möjlighet till bevarandeföreläggande i den form som vi föreslår utgör enligt vår bedömning en förutsätt- ning för att ska kunna tillträda konvention om it-relaterad brottslighet med tilläggsprotokoll. Om ett bevarandeföreläggande riktas mot ett företag – exempel- vis det företag på vilket en misstänkt person arbetar eller en operatör enligt LEK – kan det givetvis komma att innebära vissa kostnader för företaget. Vårt förslag är emellertid utformat så att föreläggande ska avse en viss lagrad uppgift, vilket innebär dels att uppgiften redan måste finnas lagrad och sparad hos den som föreläggandet riktar sig mot, dels att det i föreläggandet måste an- ges vilken specifik elektronisk uppgift som ska bevaras. Förelägg- andet kan således varken innebära att uppgifter som inte redan är lagrade ska bevaras eller komma att gälla hela servrar hos företag. Föreläggandet kan tänkas bli uppfyllt på olika sätt. Ett alternativ är att den som föreläggandet riktar sig mot kopierar uppgiften. anmälningar och misstankar. Kodningen ligger till grund för officiella statistik men också för polisens operativa verksamhet, resultatredovisning och resursfördelning (se Brå:s publikation Kodning av brott, Anvisningar och regler, Version 11.0, s. 7). annat är att uppgiften lämnas orubbad på sin ursprungliga plats, som åtgärder vidtas så att den inte kan raderas eller ändras på något sätt. Vid behov får den som har beslutat om före- läggandet, eventuellt i samråd med den som föreläggandet riktar sig mot, ge anvisningar om hur uppgiften bör bevaras i det enskilda fallet för att bevarandeskyldigheten ska anses ha blivit uppfylld. Som tidigare nämnts är det svårt att med någon säkerhet upp- skatta hur många beslut om bevarandeföreläggande som kommer att fattas. Den utvärderingsrapport från som vi nämnt i avsnitt 10.2.1 visar på att åtgärden inte använts särskilt ofta i natio- nella förundersökningar i de stater som infört en möjlighet till före- läggande i sin nationella lagstiftning. Mot bakgrund av vad som anförts är det vår uppfattning att förslaget om bevarandeföreläggande generellt sett kommer att få en högst marginell påverkan på berörda företags kostnader. När det mer specifikt gäller de operatörer som omfattas av reg- leringen i LEK kan följande sägas. Om ett bevarandeföreläggande riktas mot någon som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § LEK har vi föreslagit att bestämmelserna i 6 kap. LEK om rätt till ersätt- ning för kostnader som uppstår när lagrade uppgifter lämnas ut (16 e §) och om anpassning för utlämnande av uppgifter (16 f §)ska gälla även för uppgifter som omfattas av ett bevarandeföreläggande. Operatören kommer således att få ersättning för bevarandet vid ut- lämnandet av den myndighet som har begärt uppgifterna enligt föreskrifter som meddelas av PTS. När det gäller den skyldighet att lämna ut uppgifter om vilka övriga leverantörer som har som har deltagit vid överföringen av ett meddelande som omfattas av ett bevarandeföreläggande som vi föreslår, innebär inte heller förslaget i denna del något nytt krav på att spara uppgifter. Informationen ska enbart lämnas ut om det är möjligt för leverantören att få fram den ur uppgifter som redan finns lagrade. Detta innebär givetvis att viss arbetstid måste läggas på att ta fram informationen och att kommunicera den med den myndighet som begär att få den. Vi bedömer dock att detta inte kan vara särskilt betungande. Uppgifter om vilka övriga leveran- törer är som deltagit vid överföringen av ett meddelande kommer vidare enligt vår uppfattning i den övervägande delen av fallen att kunna fås fram genom de trafikuppgifter som lagras enligt 6 kap. 16 a § LEK. Leverantörerna kommer då, enligt 6 kap. 16 e § LEK, ha rätt till ersättning för kostnader som uppstår i samband med att uppgift om vilka övriga leverantörer är lämnas ut. Vad avser vårt förslag om en möjlighet att förelägga den som kan antas ha upplysningar som behövs för att ett beslut om hus- rannsakan i it-miljö ska kunna verkställas att lämna ut upplysning- arna, kan det innebära att det företag hos vilket husrannsakan vid- tas får ställa viss arbetskraft till förfogande under det att ett visst datasystem genomsöks. Det är emellertid inte fråga om något större engagemang i sammanhanget utan handlar enbart om att lämna ut lösenord, åtkomstkoder etc. eller att beskriva det datasystem som ska genomsökas. Vi anser inte att vårt förslag i denna del kommer att innebära större kostnader för företag än de som företag får vidkännas i samband med att husrannsakan företas i deras lokaler. Snarare kan kostnaderna bli mindre eftersom en husrann- sakan, om de brottsutredande myndigheterna får tillgång till den information som behövs för att datasystemet och uppgifterna däri ska kunna genomsökas och granskas, kan genomföras på ett smidi- gare och snabbare sätt och företaget därför får vidkännas mindre avbräck i sin verksamhet. 10.3Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Bedömning: Våra förslag kan antas medföra vissa positiva effek- ter framför allt för det brottsförebyggande arbetet. När det gäller våra förslag på straffprocessrättens område utgör i vart fall förslaget om bevarandeföreläggande en förutsättning för att ska kunna tillträda konvention om it-rela- terad brottslighet med tilläggsprotokoll. Ett tillträde till konven- tionen och tilläggsprotokollet kommer att underlätta möj- ligheter att bistå andra stater med rättslig hjälp på området för it- relaterad brottslighet och att aktivt delta i det internationellt brotts- förebyggande och brottsbekämpande arbetet. Att kan bistå andra stater med rättslig hjälp när det gäller exempelvis skyndsamt säkrande av lagrade elektroniska uppgifter kan även få allmänna positiva effekter på det nationellt brottsbekämpande planet, genom att andra stater i större utsträckning går till mötes, när begär rättslig hjälp på området för it-relaterad brottslighet. När det gäller förslaget om en särskild straffskala för grovt data- intrång är det naturligtvis osäkert vilken direkt inverkan detta får på brottsligheten. Detta gäller särskilt som personuppklarnings- procenten för dataintrång varit mycket låg. En särskild straff- skala för grovt dataintrång bör dock kunna ge vissa brottsförebygg- ande effekter. Den skärpta synen visar på en betydligt allvarligare inställning från samhällets sida på framför allt allvarliga former av illegala dataangrepp. Detta bör ge en signal till myndigheter och andra aktörer i samhället att prioritera åtgärder som syftar till att förebygga och bekämpa sådan brottslighet. bör man notera att det är svårt att hänföra eventuella effekter av detta slag till en specifik lagändring, eftersom det även kan finnas andra föränd- ringar i samhället som kan påverka brottsutvecklingen. Förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . De lagändringar som vi har föreslagit bör träda i kraft för att möjliggöra ett svenskt tillträde till konvention om it-relaterad brottslighet med tilläggsprotokoll. Med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfarande, fortsatt beredning inom , inhämtande av Lag- rådets yttrande och riksdagsbehandling bör de nya bestämmelserna kunna träda i kraft . och rådets direktiv om angrepp mot infor- mationssystem och om ersättande av rambeslut /222/RIF är ännu inte (per ) formellt antaget. Efter att direk- tivet antas har medlemsstaterna på sig att genomföra det. Om vårt förslag om en särskild straffskala för grovt dataintrång träder i kraft innebär det att med god marginal kommer att ha genomfört direktivet inom den föreskrivna tiden. Bedömning: De föreslagna lagändringarna kräver inte några särskilda övergångsbestämmelser. Enligt allmänna principer får ny lag inte retroaktiv verkan. Beträff- ande strafflagstiftning är detta lagfäst i 2 kap. 10 § regeringsformen och artikel 7 i , vilken gäller som svensk lag. Enligt 2 kap. 10 § regeringsformen får således straff eller annan brottspåföljd inte åläggas för gärning som inte var belagd med brotts- påföljd när den förövades. Inte heller får någon dömas till svårare brottspåföljd för gärningen än den som var föreskriven då. En bestämmelse om förbud mot retroaktiv strafflagtillämpning finns även i 5 § lagen (1964:163) om införande av . Att den särskilda straffskala för grovt dataintrång som vi före- slår ska tillämpas endast i fråga om gärningar som begås efter ikraft- trädandet följer således av såväl allmänna principer som de lagrum som redovisats. Det behövs följaktligen inte någon särskild över- gångsbestämmelse om detta. När det gäller processrättslig lagstiftning är utgångspunkten att nya regler ska tillämpas genast efter ikraftträdandet. Det innebär att nya regler ska tillämpas på varje processuell företeelse som inträffar efter det att regleringen har trätt i kraft. De processrätts- liga lagändringar vi föreslår, t.ex. gällande bevarandeföreläggande och föreläggande att lämna upplysningar inom ramen för en hus- rannsakan i it-miljö, kommer i enlighet med huvudprincipen att tillämpas från och med att de träder i kraft och då även i förunder- sökningar som har inletts innan de föreslagna bestämmelserna träder i kraft. Vi bedömer därför att det inte heller i övrigt behövs några övergångsbestämmelser. 12.1Förslaget till lag om ändring i 16 § Den som i elektronisk form innehar en viss lagrad uppgift som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om ett brott får föreläggas att bevara uppgiften. I föreläggandet ska anges uppgiften ska bevaras. Tiden får inte bestämmas längre än nödvändigt och får inte överstiga . Om det finns särskilda skäl får tiden för bevarande förlängas med . Föreläggande får inte riktas mot den som skäligen kan misstänkas för brottet eller någon honom eller henne sådan närstående person som avses i 36 kap. 3 §. Paragrafen är ny. Den innehåller bestämmelser som gör det möjligt för brottsutredande myndigheter att i en brottsutredning skynd- samt säkra lagrade elektroniska uppgifter som kan antas ha betydelse för utredningen. Syftet är att de elektroniska uppgifterna ska be- varas och behållas intakta , i avvaktan på att de brotts- utredande myndigheterna vidtar åtgärder för att få tillgång till uppgifterna, dvs. tar bevisningen i beslag, begär editionsförelägg- ande eller begär tillstånd till hemlig övervakning eller hemlig av- lyssning av elektronisk kommunikation. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 8.3.2. Första stycket innebär att den som i elektronisk form innehar en viss lagrad uppgift som skäligen kan antas ha betydelse för utred- ningen om ett brott får föreläggas att bevara uppgiften. De elek- troniska uppgifter som ett föreläggande kan avse kan vara av vilket slag som helst. Det kan således exempelvis röra sig om att bevara en digitalt lagrad bild, innehållet i ett meddelande eller uppgifter om ett meddelandes ursprung och adressat. En begränsning ligger i att uppgiften måste finnas lagrad redan då föreläggandet meddelas. Någon kan alltså inte föreläggas att framöver lagra eller spara upp- gifter. Att uppgiften är lagrad betyder att den ska finnas bevarad elektroniskt. Ytterligare en begränsning ligger i att föreläggandet ska avse en viss elektronisk uppgift. I föreläggandet måste således anges vilken specifik elektronisk uppgift som ska bevaras, exempelvis en viss datafil eller trafikuppgifter hänförliga till ett visst meddelande. Ett föreläggande kan alltså inte tillåtas vara generellt i den meningen att den som föreläggandet riktar sig mot exempelvis ska bevara alla uppgifter som mottagits . Föreläggandet kan rikta sig mot vem som helst som innehar de lagrade elektroniska uppgifterna. Det kan alltså riktas mot såväl fysiska som juridiska personer, inklusive leverantörer av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster. Undantag finns dock enligt tredje stycket för misstänkta och till den misstänkte närstående personer. De lagrade uppgifterna ska antingen finnas hos personen eller på annat sätt finnas under per- sonens kontroll och åtkomst. En lagrad uppgift kan innehas av olika personer och aktörer , exempelvis om en person har olika dokument eller sin e-post lagrad på en server någon annanstans än där han eller hon befinner sig. Ett bevarandeföreläggande kan då rikta sig såväl mot den som på distans har kontroll över och åt- komst till de elektroniska uppgifterna som mot den som innehar servern. När elektroniska uppgifter lagras på en server på distans är det ofta slumpmässigt var någonstans servern befinner sig. Den enskilde är heller inte sällan själv ovetande om på vilken plats servern står som uppgifterna har lagrats på. Mot den bakgrunden bör den som utfärdar ett bevarandeföreläggande inte redan i samband med att föreläggandet meddelas behöva ta reda på var de elektroniska upp- gifterna finns lagrade, så länge den som föreläggandet riktar sig mot befinner sig i och har åtkomst till och kontroll över upp- gifterna härifrån. En annan sak är att de brottsutredande myndig- heterna i fall där uppgifterna finns lagrade på en server utomlands inte får använda sig av möjligheten till bevarandeföreläggande i syfte att kringgå de bestämmelser om rättslig hjälp som reglerar frågan om utlämnande av uppgifterna. Något krav på att förundersökningen har kommit så långt att någon är skäligen misstänkt för brottet finns inte. Det är tillräckligt att någon innehar viss lagrad i uppgift i elektronisk form som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen om ett brott. det aktuella brottets svårhetsgrad finns inte heller. Av proportio- nalitetsprincipen följer dock att de brottsbekämpande myndig- heterna inte ska meddela ett bevarandeföreläggande om de redan då de överväger att meddela föreläggandet kan se att det, mot bak- grund av brottets svårhet eller av andra skäl, inte finns någon möj- lighet att med stöd av de regler som gäller för detta, senare få ut de uppgifter som skulle säkras.