sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — Att då använda ett annat uttryck i lagtexten kan uppfattas som att vi anser att rättsläget bör tolkas annorlunda än vad som anges i HD:s av- görande, vilket inte är avsikten. Dessutom torde inte uttrycket skälig orsak (även om det möjligen är ovanligt) allmänt sett be- traktas som ålderdomligt, utan i stället kunna vara förhållandevis enkelt att förstå innebörden av. Sammantaget anser vi därför att uttrycket skälig orsak bör användas i den av oss föreslagna lagtexten. Vi föreslår således att det av FB ska framgå att en förvaltare inte är skyldig att ha kvar sitt uppdrag till dess en ny förvaltare har utsetts, om han eller hon har skälig orsak att lämna uppdraget . Regleringen bör finnas i en ny 19 a § i 11 kap. FB. 4.8.2Upphörande av förvaltarskap även vid behov av fortsatt förvaltarskap Vårt förslag: Det ska framgå av FB att förvaltarskapet ska upp- höra, när en förvaltare som har skälig orsak att lämna sitt upp- drag entledigas, om en ny förvaltare inte kan utses och över- förmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Beslut om entledigande av förvaltaren och om upphörande av förvaltarskapet ska fattas av rätten. Av 11 kap. 19 § första stycket första meningen FB framgår att ett godmanskap eller ett förvaltarskap ska upphöra om en god man eller förvaltare inte längre behövs. Det fanns före HD:s avgörande i mål Ö 91-12 en oklarhet i fråga om tolkningen av bestämmelsen. Det förekom att den tolkades så, att ett upphörande av ett för- valtarskap förutsatte att det saknades behov av förvaltarskap. Genom HD:s avgörande är det emellertid klarlagt att bestäm- melsen inte genom ett motsatsslut bör förstås så att ett upphör- ande av förvaltarskapet undantagslöst förutsätter att det saknas behov av förvaltarskap. Av avgörandet framgår att ett förvaltarskap måste upphöra fastän det finns ett behov av fortsatt förvaltarskap, om det av någon anledning saknas förvaltare och någon ny för- valtare inte kan utses. För att förvaltarskapet ska upphöra krävs det även att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget.82 Som vi har nämnt går det av nuvarande lydelse av bestäm- melsen i 11 kap. 19 § första stycket första meningen FB inte att utläsa att ett förvaltarskap kan upphöra även om det finns behov av sådant ställföreträdarskap. För att undvika missuppfattningar i denna fråga föreslår vi att det av FB ska framgå att så är fallet. Denna reglering bör tas in i en ny 19 a § i 11 kap FB. Det är överförmyndaren som enligt nuvarande reglering beslutar om entledigande av en förvaltare, se 11 kap. 19 § andra stycket FB. Enligt vår mening kan det dock ifrågasättas om det är lämpligt att överförmyndaren fattar beslut om entledigande i de fall förvaltaren inte är skyldig att kvarstå i sitt uppdrag till dess att en ny förvaltare 82 I avsnitt 7.8 föreslår vi att överförmyndaren i ärenden om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap ska ha en skyldighet att till tingsrätten lämna förslag på en ställföreträdare som är lämplig för uppdraget. har utsetts men det fortfarande finns behov av förvaltare (dvs. när förvaltaren har skälig orsak att frånträda sitt uppdrag). Anled- ningen till detta är att det vid bedömningen av om förvaltaren har skälig orsak att frånträda sitt uppdrag ska göras en avvägning mellan förvaltarens bevekelsegrunder att avsluta uppdraget och behovet av att det kontinuerligt finns en förvaltare. Vid en sådan bedömning är det också av betydelse den tid det tar för överförmyndaren att utse en ny förvaltare. Ju det tar att utse en ny förvaltare, desto lägre krav bör gälla för de skäl som ska anses vara tillräckliga för att förvaltaren ska ha rätt att bli entledigad. Att överförmyndaren i detta fall skulle besluta om entledigandet skulle innebära att myn- digheten också gör en bedömning av sin egen förmåga att utse en ny förvaltare och om vilken betydelse den tid detta har tagit ska ha vid intresseavvägningen. Vi anser att detta inte är lämpligt och att det därför i stället bör vara rätten som beslutar om entledigande i detta fall. Dessutom bör frågan om upphörande av förvaltarskapet, i vilken rätten fattar beslut, tas upp i samband med frågan om entledigande av förvaltaren. Ett upphörande ska nämligen ske om förvaltaren entledigas och en ny förvaltare inte kan utses och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. 4.8.3När det av annan orsak saknas förvaltare i ett pågående förvaltarskap Vårt förslag: Ett förvaltarskap ska kunna upphöra om en ny förvaltare inte kan utses, även i de situationer då förvaltarens uppdrag har upphört av någon annan orsak än att förvaltaren har skälig orsak att lämna sitt uppdrag, t.ex. om förvaltaren har av- lidit. Förvaltarskapet ska kunna upphöra trots att det finns be- hov av ett förvaltarskap, om överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. I HD:s mål Ö 91-12 nämns att det i vissa situationer kan inträffa att man måste godta att ett förvaltarskap fortsätter någon tid utan förvaltare. Som exempel på när en sådan situation uppkommer an- ges när en förvaltare avlider (jfr 11 kap. 22 § FB) och när en olämp- lig förvaltare entledigas med stöd av 11 kap. 20 § FB. HD uttalar att en förvaltare i sådana situationer ska utses så skyndsamt som möjligt, för att rättsförluster inte ska uppstå därför att det inte finns någon som har rådighet över den egendom som omfattas av för- valtarskapet. Vi föreslår i avsnitt 4.8.2 att det av FB ska framgå att ett för- valtarskap ska upphöra, när en förvaltare som har skälig orsak att lämna sitt uppdrag entledigas, om det inte kan utses en ny förvaltare och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Det kan i undantagsfall inträffa att en ny förvaltare inte heller kan utses i de fall som vi har nämnt, dvs. när ett förvaltarskap står utan förvaltare sedan denne har avlidit eller entledigats. Vi an- ser att förvaltarskapet måste upphöra även i ett sådant fall, trots att det finns ett behov av fortsatt förvaltarskap. Också i det fallet ska det för ett upphörande krävas att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Vi föreslår att även denna situation ska regleras i den av oss föreslagna nya bestämmelsen i 11 kap. 19 a § FB. 4.9Entledigande av gode män och upphörande av godmanskap Vårt förslag: En god man som har förordnats med stöd av 11 kap. 1, 2, 3 eller 4 § FB ska ha rätt att frånträda sitt uppdrag om han eller hon har skälig orsak att göra det, trots att det fort- farande finns ett behov av godmanskap och fastän någon er- sättare inte har utsetts. Om den gode mannen entledigas i ett sådant fall eller när ett uppdrag som god man upphör av någon annan orsak, ska god- manskapet upphöra fastän det finns ett behov av fortsatt god- manskap, om någon ersättare inte kan utses och överförmyn- daren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Vår bedömning: En god man för ett ensamkommande barn bör inte få entledigas utan att en ersättare har utsetts. Vi har i avsnitt 4.8.1 föreslagit att det av FB ska framgå att en förvaltare inte är skyldig att ha kvar sitt uppdrag till dess att en ny förvaltare har utsetts, om han eller hon har skälig orsak att från- träda uppdraget . Syftet med förslaget är att den rätts- praxis som HD har lagt fast i mål Ö 91-12 tydligt ska komma till uttryck även i lagstiftningen. Som framgår av avsnitt 4.2 anser vi att det utifrån HD:s avgör- ande i mål Ö 91-12 (som avser frågor rörande förvaltarskap) inte kan dras några mer långtgående slutsatser beträffande möjligheterna till entledigande av en god man och upphörande av ett godman- skap. Den rätt som en förvaltare har att frånträda ett uppdrag motiveras av HD med att ett uppdrag som förvaltare är en form av frivilligt sysslomannauppdrag, även om uppdraget är grundat på rättens beslut och särskilt lagreglerat. Ett uppdrag som god man är av samma karaktär som ett för- valtaruppdrag så till vida att det rör sig om ett frivilligt ställföre- trädaruppdrag som är grundat på rättens beslut och särskilt lagreg- lerat. Även ett godmansuppdrag bör därför anses vara en form av frivilligt sysslomannauppdrag. Detta talar för att den allmänna sysslomannarättsliga principen om rätten att frånträda ett uppdrag, som gäller vid ett förvaltaruppdrag, också bör gälla för ett uppdrag som god man. Att ge en god man rätt att frånträda ett uppdrag i berörda fall skulle innebära att han eller hon, genom att veta att det går att frånträda uppdraget om något skulle inträffa trots att en ny ställ- företrädare inte har utsetts, kan känna en trygghet vid uppdragets utövande. Rätten att frånträda ett uppdrag kan också medföra att möjligheterna att rekrytera lämpliga personer till ställföreträdar- uppdrag förbättras, vilket i förlängningen också bör kunna öka tillgången till kvalificerade och lämpliga ställföreträdare. Syftet med ett godmanskap kan emellertid till viss del skilja sig åt beroende på enligt vilken bestämmelse det är anordnat. Det finns därför anledning att särskilt överväga vad som bör gälla för olika typer godmanskap i fråga om rätten till entledigande och godman- skapets upphörande. 4.9.2Godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB Det är relativt ovanligt att det vid godmanskap som har anordnats enligt 11 kap. 4 § FB uppkommer motsvarande problematik som vid förvaltarskap, dvs. att en god man vill frånträda sitt uppdrag och det finns behov av fortsatt godmanskap men någon ny ställ- företrädare inte kan utses. För att behov av ett godmanskap fortfarande ska anses föreligga krävs bl.a. att de grundläggande förutsättningarna för ett godman- skap är uppfyllda. I de fall en huvudman har samtyckt till ett god- manskap bör detta enligt vår mening rimligen också innefatta att den enskilde, utifrån sina förutsättningar, har för avsikt att med- verka till att den gode mannen ska kunna utföra uppdraget på ett ändamålsenligt sätt. Om den enskilde själv agerar på ett sätt som inte ger den gode mannen möjlighet till detta bör det i många fall finnas skäl för att låta godmanskapet upphöra, eftersom den en- skilde kan anses samtycka till det. Om godmanskapet upphör av det skälet kommer även den gode mannens uppdrag att upphöra. Det finns emellertid också fall då den nämnda situationen kan tänkas uppkomma. Ett exempel på detta är när andra än huvud- mannen, t.ex. anhöriga, agerar på ett sätt som försvårar för den gode mannen att utföra sitt uppdrag, som huvudmannen fortfarande samtycker till godmanskapet. Situationen kan även uppkomma om den enskilde t.ex. agerar hotfullt i ett fall då godmanskap har anordnats utan den enskildes samtycke.83 Godmanskapet kan då inte upphöra av den anledningen att den enskilde kan anses samtycka till det. Vi anser att den gode mannen i sådana fall, på samma sätt som gäller för förvaltare, bör ha en rätt att frånträda sitt uppdrag om han eller hon har skälig orsak att göra det, trots att det fortfarande finns behov av godmanskap och fastän någon ersättare inte har ut- setts. Den skillnad som finns mellan ett förvaltarskap och ett god- manskap när det gäller den enskildes rättshandlingsförmåga torde dock innebära att det ofta bör kunna ställas lägre krav för att en god man ska anses ha skälig orsak att frånträda sitt uppdrag jämfört med när en förvaltare ska få göra detsamma. Under alla förhållan- den bör en god man kunna bli entledigad i samma utsträckning som en förvaltare. 83 Samtycke krävs inte när den enskildes tillstånd har hindrat att hans eller hennes mening inhämtas. Se 11 kap. 4 § första stycket andra meningen FB. Ett godmanskap i vilket det inte finns någon god man förordnad får inte lika stora konsekvenser för huvudmannen som om det hade varit ett förvaltarskap, eftersom den enskilde fortfarande kan rättshandla. Ett sådant godmanskap kan emellertid inte anses fylla någon funktion och bör därför, i likhet med förvaltarskap, upp- höra. Det bör då eventuellt övervägas om frågan om ett förvaltar- skap bör väckas. Det ska för att godmanskapet ska kunna upphöra, på samma sätt som vid upphörande av förvaltarskap, krävas att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Vi har i avsnitt 4.8.3 förslagit att ett förvaltarskap ska kunna upphöra om en ny förvaltare inte kan utses även i de situationer då förvaltarens uppdrag har upphört av något annat skäl än att för- valtaren har skälig orsak att lämna sitt uppdrag. En anledning till att ett uppdrag upphör kan vara att förvaltaren har avlidit eller att en olämplig förvaltare entledigas med stöd av 11 kap. 20 § FB. Även ett godmanskap bör upphöra i dessa situationer fastän det finns behov av fortsatt godmanskap, om en ny god man inte kan utses och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Även när ett godmanskap upphör har kommunen (genom social- tjänsten) det yttersta ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver. 4.9.3Godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 eller 3 § FB I praktiken torde det vara sällsynt att den gode mannen begär sig entledigad på grund av att den enskilde agerar på ett olämpligt sätt vid godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 eller 3 §§ FB84. Dessa godmans- uppdrag är dessutom som regel är av en mer tillfällig karaktär. Det torde därför inte vara några problem att finna en ersättare om den gode mannen vill bli entledigad från ett sådant uppdrag. Även uppdrag som god man enligt 11 kap. 1, 2 eller 3 § FB är emellertid att betrakta som en form av frivilligt sysslomannauppdrag. Det framstår därför som rimligt att även en god man som har för- ordnats med stöd av dessa bestämmelser har en principiell rätt att frånträda sitt uppdrag om han eller hon har skälig orsak att göra det, i de fall det fortfarande finns ett behov av godmanskap och 84 En närmare redogörelse för i vilka situationer det kan bli aktuellt med dessa typer av god- manskap finns i avsnitt 2.1. någon ersättare inte har utsetts. Detta skulle även innebära att ett sådant godmanskap ska upphöra i dessa situationer. Beträffande en särskild kategori av godmanskap kan det dock ifrågasättas om det är lämpligt att den gode mannen kan entledigas utan att en ny god man utses, nämligen när en god man har utsetts att i en förmyndares ställe vårda en underårigs angelägenheter (se 11 kap. 1 § första eller andra stycket FB). Detta skulle innebära att den underårige skulle komma att stå utan ställföreträdare som det inte finns någon möjlighet för den underårige att själv rättshandla. Som vi har nämnt torde det emellertid inte vara några problem att finna en ersättare om den gode mannen i dessa fall vill bli entledigad. Den underårige kommer därmed inte heller att stå utan god man. Enligt vår mening finns det därför inte tillräckliga skäl att särskilt undanta denna kategori av gode män från rätten att frånträda sitt uppdrag i berörda situationer. Vi föreslår således att även en god man som har förordnats med stöd av 11 kap. 1, 2 eller 3 § FB ska ha rätt att frånträda sitt upp- drag om han eller hon har skälig orsak att göra det, i de fall det fortfarande finns ett behov av godmanskap och någon ersättare inte har utsetts. Även i dessa fall ska det, för att godmanskapet ska kunna upphöra, krävas att överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgär- der för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig upp- draget. På samma sätt som vid godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB ska även ett godmanskap enligt 11 kap. 1, 2 eller 3 § FB kunna upphöra i de situationer då den gode mannens uppdrag har upphört av någon annan orsak än att den gode mannen har skälig orsak att lämna sitt uppdrag, t.ex. då den gode mannen har avlidit. 4.9.4Godmanskap för ensamkommande barn På samma sätt som gäller för en god man enligt FB har en god man för ett ensamkommande barn enligt nuvarande lagstiftning rätt att bli entledigad från sitt uppdrag. Även i dessa fall är den gode mannen dock skyldig att ha kvar uppdraget till dess att en ny god man har utsetts, om godmanskapet ska fortsätta.85 Ett godmanskap för ett ensamkommande barn ska upphöra när det framgår att det inte längre behövs. Enligt lagen om god man för 85 Se 6 § första stycket lagen om god man för ensamkommande barn. ensamkommande barn ska detta ske när någon annan, t.ex. barnets föräldrar eller en särskilt förordnad vårdnadshavare, tar över den gode mannens ansvar, när barnet varaktigt lämnar eller när det av någon annan anledning är uppenbart att god man inte längre behövs. När barnet fyller upphör godmanskapet utan särskilt beslut.86 Godmanskap för ensamkommande barn är av en annan karaktär än godmanskap enligt FB. I de ensamkommande barnens situation ligger att de vid sin ankomst hit saknar föräldrar eller andra för dem kända vuxna företrädare som kan ge dem trygghet, tillvarata deras intressen och hävda deras behov här i landet. Barnen är därmed beroende av att en företrädare är förordnad för dem. Den gode mannens uppgift är därför att träda i både barnets förmyndares och vårdnadshavares ställe och ansvara för barnets personliga förhåll- anden och sköta dess angelägenheter. Det krävs inte att barnet samtycker till att det anordnas ett godmanskap. Att ge en god man för ett ensamkommande barn möjlighet att frånträda sitt uppdrag om han eller hon har skälig orsak att göra det, trots att det fortfarande finns behov av godmanskap och fastän någon ersättare inte har utsetts, skulle innebära att barnet riskerar att stå utan företrädare. Eftersom barnet själv inte har rättshand- lingsförmåga bör det inte vara möjligt att entlediga den gode mannen i en sådan situation. En god man för ett ensamkommande barn bör med andra ord inte kunna bli entledigad utan att det finns en er- sättare. Det bör framhållas att det vid denna typ av godmanskap inte torde uppkomma samma problematik som vid förvaltarskap och godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB. Man kan därför utgå från att det finns ersättare för en god man för ett ensamkommande barn som vill bli entledigad. 4.10Vissa möjligheter att undvika att den enskilde ställs utan god man eller förvaltare Vår bedömning: Det bör genom att tillgodose den gode mannens eller förvaltarens säkerhet och trygghet i större utsträckning eller genom att utse flera ställföreträdare för en huvudman, i en 86 Se 5 § lagen om god man för ensamkommande barn. del fall kunna undvikas att ett ställföreträdarskap måste upp- höra. I utbildningen av gode män och förvaltare bör det ingå hur svåra och krävande uppdrag kan utövas. Vid bestämmandet av arvode till gode män och förvaltare bör det fästas ytterligare vikt vid om det är ett svårt eller krävande uppdrag och om det finns en risk för att ställföreträdarskapet annars kan komma att upphöra på grund av huvudmannens agerande. 4.10.1Ställföreträdarens säkerhet och trygghet En omständighet som kan ha betydelse för möjligheten att ha kvar ett ställföreträdarskap i stället för att låta det upphöra är vilka möjligheter det finns för ställföreträdaren att utöva sitt uppdrag på ett säkert och tryggt sätt. Detta kan ske på olika sätt. Man bör vid svåra ställföreträdarskap väga ställföreträdarens säkerhet och trygghet mot den enskildes behov och nytta av att få besök av ställföreträdaren. I en del fall kan ställföreträdarskapet möjligen bestå om ställföreträdaren inte behöver besöka huvud- mannen eller om besök förekommer mer sällan. Ytterligare ett sätt att bidra till trygghet och säkerhet i uppdraget kan vara att det till ställföreträdare utses någon som är bosatt på ett längre avstånd från huvudmannen. En annan åtgärd som kan bidra till ställföreträdarnas säkerhet är om det ges möjlighet att ha möten med t.ex. våldsamma eller hot- fulla huvudmän i kommunens lokaler. Detta kan t.ex. innebära att sådana möten hålls i en lokal där det finns tillgång till överfallslarm eller där kommunens personal finns i närheten. 4.10.2Möjligheten att utse flera gode män eller förvaltare för den enskilde Det är, när omständigheterna motiverar det, möjligt att förordna flera gode män eller förvaltare för den enskilde.87 Det torde dock vara förhållandevis ovanligt att detta sker. Möjligheten att förordna mer än en (oftast två) ställföreträdare bör enligt vår mening övervägas då det föreligger svårigheter att 87 Jfr 11 kap. 13 § FB. finna en ersättare till en ställföreträdare som vill bli entledigad. Uppdelningen av ett uppdrag som ställföreträdare kan ske genom att det finns en god man förordnad för en viss angelägenhet och förvaltare för en annan. Det är även möjligt att utse två ställföre- trädare för samma uppdrag. Genom att utse flera ställföreträdare för en huvudman bör det i en del fall kunna undvikas att ett ställföreträdarskap upphör på grund av att det inte går att utse någon ny ställföreträdare. En fördel med en sådan lösning är att den enskildes behov bättre kan tillgodoses genom att den samlade kompetensen breddas. I de fall det rör sig om en våldsam eller hotfull huvudman kan det ur säker- hetssynpunkt även vara en fördel att vid möten med huvudmannen vara mer än en ställföreträdare närvarande. 4.10.3Utbildningsinsatser för gode män och förvaltare Som vi framhåller i avsnitt 10.4 är det av stor vikt att gode män och förvaltare får tillräcklig utbildning. Syftet med utbildningen bör vara att ge ställföreträdarna förutsättningar att utöva uppdraget på bästa sätt och bidra till att säkerställa tillgången till kvalificerade och lämpliga ställföreträdare. Enligt vår mening är det av stor vikt att det i utbildningen för gode män och förvaltare ingår hur de på bästa sätt ska kunna utöva svåra och krävande uppdrag. Frågan om utbildning för gode män och förvaltare bereds inom . 4.10.4Arvoderingen av gode män och förvaltare män och förvaltare har enligt 12 kap. 16 § FB rätt till ett skäligt arvode för uppdraget och ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för uppdragets fullgörande. Det är överför- myndaren som fattar beslut om arvode och ersättning.88 I förarbetena till en tidigare lydelse av bestämmelsen i 12 kap. 16 § FB uttalades att arvode till en god man ska utgå med ett be- lopp som kan anses skäligt med hänsyn till förvaltningens omfatt- ning.89 Det framgår vidare av förarbetena att överförmyndaren ska 88En närmare redogörelse för arvode och ersättning för utgifter finns i avsnitt 2.7. 1974:142, s. 148. sträva efter en rättvis och likformig bedömning och att riktlinjer och rekommendationer utfärdade av (numera Kommuner och Landsting) kan vara ett stöd vid tillämpningen.90 I praxis finns det uttalanden om att skälig ersätt- ning till en god man ska bedömas utifrån uppdragets art och om- fattning med utgångspunkt i att ett uppdrag som god man har ett betydande ideellt inslag.91 En ställföreträdares ersättning beräknas vanligtvis utifrån bestämda procentsatser av prisbasbeloppet uppdraget genomfördes. I de fall ett uppdrag som god man eller förvaltare är mer omfatt- ande eller krävande än normalt kan ersättningen för att förvalta huvudmannens egendom eller sörja för hans eller hennes person, vid löpande uppdrag, uppgå till en högre procentsats av prisbas- beloppet. Som vi har redogjort för ovan ska det vid bestämmandet av ställ- företrädarens arvode göras en skälighetsbedömning. Vi anser att det vid en sådan bedömning bör fästas ytterligare vikt vid om det är ett svårt eller krävande uppdrag. Att ställföreträdaren t.ex. riskerar att bli utsatt för hot eller andra övergrepp från huvudmannens sida bör kunna leda till att överförmyndaren beslutar om ett högre arvode än vad som annars skulle vara fallet. 1993/94:251, Förmynderskapslagstiftningen, s. 220 ff.