sou · H1B342 · 2013-06-12 00:00:00 — Paragrafen behandlas i avsnitt 17.3 och motsvarar nuvarande 4 § lagen om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet. 21.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Bestämmelsen behandlas i avsnitt 17.5.1. 6–8 §§ OSL I bestämmelserna har endast de organisatoriska begreppen justerats, se avsnitt 17.5.1. Regeringens propositioner och skrivelser m.m. 1962:148, Kungl. Maj:ts proposition till angående huvudmannaskapet för polisväsendet m.m.; given . 1971:173, Kungl. Maj: ts proposition nr 1971. 1979/80:2, Proposition 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. 1980/81:13, Proposition 1980/81:13 om polisens uppgifter, utbildning och organisation m.m. 1983/84:89, Proposition 1983/84:89 om polisens organisation, m.m. 1983/84:111, Regeringens proposition med förslag till polislag m.m. 1985/86:80, Om ny förvaltningslag. 1989/90:155, Om förnyelse inom polisen. 1991/92:52, Regional ledningsorganisation inom polisen. 1993/94:100, Förslag till statsbudget för /95. 1997/98:136, Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst. 1998/99:1, Budgetpropositionen . 2003/04:152, Anpassningar med anledning av en ny statlig myndighet för socialförsäkringens administration. 2004/05:26, En ny åklagarorganisation. 2005/06:177, Åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. 2006/07:01, Budgetpropositionen . 2006/07:46, Personuppgiftsbehandling hos Försvarsmakten och . 2006/07:133, Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. 2007/08:1, Budgetpropositionen . 2008/09:150, Offentlighets- och sekretesslag. 2009/10:85, Integritet och effektivitet i polisens brottsbekämpande verksamhet. 2009/10:175, Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt. 2009/10:231, Tredje sjösäkerhetspaketet - del I. 2010/11:116, Genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet - del 2. 2012/13:1, Budgetpropositionen . 2012/13:20, Inspektionen för vård och omsorg – en ny tillsynsmyndighet för hälso- och sjukvård och socialtjänst. 2009/10:79, En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. Dir. 2000:62, Tydligare och effektivare statlig tillsyn. Dir. 2000:101, Tillsynen över polisen och åklagarväsendet m.m. Dir. 2007:24, Direktiv för översyn av tillsynen inom socialförsäkringsområdet. Dir. 2010:75, En ny organisation för polisen? Dir. 2011:94, En modern säkerhetsskyddslag. Dir. 2012:13, Tilläggsdirektiv till . Dir. 2012:129, Ombildning av polisen till en sammanhållen myndighet. Lagrådsremiss (), Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel. Ju2009/9595/PO Ju2012/8172/Å Ju2012/8527/ , , Vägledning för statliga myndighetsstyrelser, 2008. Ds 2005:21, Tvångsmedel för att förebygga eller förhindra allvarlig brottslighet. SOU 1979:6, Polisen. Betänkande av polisutredning. SOU 1993:92, Den centrala polisorganisationen. SOU 1997:57, I medborgarnas tjänst – En samlad förvaltningspolitik för staten. SOU 1998:74, Styrningen av polisen. SOU 2000:25, Den centrala polisen. SOU 2002:14, Statlig tillsyn - Granskning på medborgarnas uppdrag. SOU 2003:41, Förstärkt granskning av polis och åklagare. SOU 2004:23, Från verksförordning till myndighetsförordning. SOU 2004:100, Tillsyn. Förslag om en tydligare och effektivare tillsyn. SOU 2006:98, Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. SOU 2007:5, Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? SOU 2007:75, Att styra staten. SOU 2008:10, 21 + 1 - > 2 En ny myndighet för tillsyn och effektivitetsgranskning av socialförsäkringen. SOU 2008:118, Styra och ställa – förslag till en effektivare statsförvaltning. SOU 2009:70, Utvärdering av buggning och preventiva tvångsmedel. SOU 2010:103, Särskilda spaningsmetoder. SOU 2011:35, Bättre insatser vid missbruk och beroende . SOU 2011:81, Myndighetschefers villkor. SOU 2012:13, En sammanhållen svensk polis. SOU 2012:44, Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. SOU 2012:77, En tydligare organisation för Säkerhetspolisen. SOU 2012:78, En sammanhållen svensk polis – Följdändringar i författningar. , S, Att kontrollera förvaltningen: Framväxten av granskningssamhället i , B (red. ), Politik som organisation – Förvaltningspolitikens grundproblem, Fjärde upplagan, 2010. , , , J, Polislagen En kommentar, Nionde upplagan, juridik, 2011. , A, Decentraliserad förvaltning Tre ämbetsverk i nya roller, , 1987. Ek, E, De granskade – Om hur offentliga verksamheter görs granskningsbara, 2012. , G, Från text till batong – Om poliser, busar och – vid i , 1999. von, U, Allmänna handlingar och sekretess i myndigheternas kvalitetsarbete, artikel i , 2010. Hansén, D, , A-Z, I krisen prövas ordningsmakten, , 2004. , T, , B. Förvaltningslagen – med kommentarer, tredje upplagan, , 2003. Holstad, S, Sekretess i allmän verksamhet Vägledning till reglerna i grundlag och i den nya offentlighets- och sekretesslagen, fjärde upplagan, Juridik, 2009. , V, Tillsyn och effektivitet, , 2006. , P, Ett fristående utvärderingsorgan för utvecklingssamarbetet, En utredning genomförd på uppdrag av , 2004. Sandstig, G, Förtroendet för polisen, En analys av medborgarnas syn på polisen och dess roll i samhället 1986–2006, , 2007. , J, Rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi 2010:3 Polisens prestationer – en om resultatstyrning och effektivitet. Thunholm, P, Lag om omhändertagande av berusade LOB – En vårdlag eller ett maktmedel?, Linnéuniversitetet, 2011. Övriga utredningar och rapporter m.m. , Budgetunderlag för 2013-2015. Datainspektionens beslut med dnr. Datainspektionens beslut med dnr. Datainspektionens beslut med dnr. Datainspektionens beslut med dnr. Datainspektionens beslut med dnr. , ESV 2005:3. , ESV 2006:31. , målet m.fl. mot (Appl. 62332/00). Inspektionens för socialförsäkring webbplats, JK, beslut , Skadestånd på grund av uppgifter i Säkerhetspolisens register. JK:s webbplats, JO:s ämbetsberättelse /84. JO:s ämbetsberättelse /2003. JO:s beslut , dnr 2169-2005. JO:s beslut , dnr 4217-2010. JO, remissvar med dnr 2496-2003 (över betänkandet Förstärkt granskning av polis och åklagare [SOU 2003:41]). JO:s jubileumsskrift, JO – Lagarnas väktare, 2009. för utveckling i staten och Tillsynsforum, Vår syn på tillsyn – principer för tillsynsarbete i praktiken, 2011. , Verksamhetsutövares arbete med egenkontroll – En utvärdering, 2012. webbplats, Polisens webbplats, , Regeringens uppdrag till att effektivisera polisverksamheten, Delredovisning . , Polisens Årsredovisning 2011. , RRV 1996:10, Statlig tillsyn – ett förvaltningspolitiskt styrmedel. , RiR 2007:14, årliga rapport . , RiR 2010:10, Hanteringen av mängdbrott – en kärnuppgift för polis och åklagare. , RiR 2010:23, Polisens brottsförebyggande arbete – har ambitionerna uppnåtts? RÅ 2010 ref. 121. , M, , Enhetliga termer, begrepp och definitioner – en förutsättning för erfarenhetsutbyte. Statskontorets rapport 2006:9, Samordnad tillsyn över socialtjänst och hälso- och sjukvård? Tre möjliga organisationsmodeller. Statskontorets rapport /136-5, Statlig tillsyn och effektivitetsgranskning av annan statlig verksamhet – en övergripande kartläggning och några fördjupade exempel. Statskontorets rapport 2008:11, Förändrade ledningsformer Kartläggning och analys i samband med den nya myndighetsförordningen. Statskontorets rapport 2011:12, Polisens förtroendemannaorganisation. Statskontorets rapport 2011:20, och regeringens styrning av Polisen. Statskontorets rapport, Tänk till om tillsynen – Om utformningen av statlig tillsyn, 2012. radios webbplats, intervju med JO, Behövs en skarpare tillsyn över polisen, inslag . Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens webbplats, samt den där publicerade promemorian, Information om Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens kontroller på begäran av enskilda. Warnlig-Nerep, W, Fakultetskurser, kursmaterial Tillsyn, sanktionsavgifter och e-förvaltningsrättsliga perspektiv, 2012. Zeteos lagkommentar, rättsdatabasen , Juridik, , – en utvärdering enligt metodiken i Polisens Underrättelsemodell, ÅM-A 2007/0604. och , Gemensam inspektion – granskning av det s.k. Knutbyärendet, RPS/ÅM 2/05. , skriften Åklagare – ett yrke för dig?, 2011. rättsliga tillsyn, 2010. , Åklagarväsendets rättsliga tillsyn – Rapport till regeringen, , Rättsavdelningen, 2011. (2011), Intern laglighetsövervakning vid inrikesministeriet och inom dess förvaltningsområde. IMDnr/2011/700. Polisstyrelsen (2012), Intern laglighetsövervakning vid polisen, Anvisning 10.2.2012. Polisstyrelsen (2011), Reglemente för polisstyrelsens interna granskning. POHADnr/2010/14. Polisstyrelsen (2011), Annual Report 2011. (2010), betänkande, LaUB 44/2010 Rd. Politidirektoratet (2012): 22.juli 2011. Evaluering av politiets innsats. Politiets sikkerhetstjeneste (2012): , NOU 2012:14, Rapport fra 22. juli-kommisjonen. Betænkning om PET og FE nr. Det holländska tillsynsorganet CTIVD (2012), and () – Annual report 2011-2012. HMIC Annual Report 2011/2012. and Security [HL] 2012-13. and () – Annual report 2011-2012. En ny organisation för polisen? En parlamentarisk kommitté ska analysera i vilken utsträckning polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav regeringen ställer på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade resultat i polisens verksamhet. Om kommittén finner att nuvarande organisationsform utgör ett hinder i dessa avseenden ska ett fullständigt förslag till helt eller delvis ny organisation för polisen som undanröjer hindren lämnas. Kommittén ska också föreslå hur ansvar och befogenheter i styrningen av polisens verksamhet kan tydliggöras. Vidare ska kommittén ta ställning till och lämna förslag i frågor om polisens tillgänglighet, synlighet och polisens samarbete med andra. Uppdraget ska redovisas . Framväxten av polisens nuvarande organisation Polisens organisation har vuxit fram genom ett flertal reformer . övergick polisen från verksamhet till statlig. var det och regeringen som lade fast riktlinjer för polisen men kommunerna som bedrev verksamheten. Polisen förstatligades för att bli mer effektiv och enhetlig. bildades den centrala förvaltningsmyndigheten , men länsstyrelserna hade kvar sin roll som polismyndigheternas högsta polisorgan. Modernisering har skett i flera steg Polisens organisation moderniserades i flera steg . Syftet var att effektivisera polisen genom att minska detaljstyrningen och öka det lokala självbestämmandet. Bland annat fick polisstyrelserna ökade befogenheter att fatta beslut om den övergripande inriktningen av verksamheten. Vidare fattade 1990 beslut om den s.k. förnyelsepropositionen (prop. 1989/90:155) som innebar en fortsatt decentralisering av polisen. Tyngdpunkten i den operativa polisverksamheten placerades därmed på regional och lokal nivå. I samband med förändringen renodlades roll som central förvaltningsmyndighet. Den så kallade länspolismästarmodellen med 21 myndighetschefer länsvist fördelade infördes successivt med utgångspunkt i förslagen polisutredning (SOU 1979:6). Modellen innebar att den regionala polischefen inte längre var en del av utan blev chef för länets polismyndighet. Denna ordning infördes som en generell organisationsmodell i hela landet 1992 och var helt införd 1998. Då fick också polisstyrelserna den roll de har . har omfattande verksamhetsutveckling pågått inom organisationen. har och regeringen fortsatt att modernisera polisen, men polisens organisation har i allt väsentligt varit oförändrad. har polisen även tillförts mycket omfattande ekonomiska resurser i syfte att möjliggöra en kraftig ökning av antalet poliser. finns det fler än 20 000 poliser. Dimensioneringen av polisen är därmed den största i modern tid. Polisens grundläggande uppdrag att förebygga och utreda brott samt upprätthålla allmän ordning och säkerhet har dock sedan förstatligandet varit detsamma. Förändringar i omvärlden har påverkat polisen har det skett stora förändringar i omvärlden som ändrat förutsättningarna för att bedriva polisverksamhet. befolkning har ökat, och tendensen har varit att små kommuner och landsbygdsområden blivit glesare befolkade medan befolkningen i de större städerna har ökat. Ökad befolkning leder vanligtvis till fler anmälda brott. generellt mest brottsaktiva perioden. Befolkningsstorleken och ungdomskullarnas storlek påverkar alltså den rapporterade brottsligheten och därmed också polisens uppgift. Antalet anmälda brott har ökat fram till . Brottslighetens sammansättning har förändrats, med en ökning av bl.a. anmäld våldsbrottslighet och bedrägeribrott . Samhället har också utvecklats när det gäller användning av teknik och nya kommunikationsformer. Det har lett till att nya brott tillkommit men också att väl kända brottstyper som t.ex. bedrägerier genomförs med ny teknik. Polisen har fått nya, viktiga verktyg för att bekämpa brott, bl.a. genom utökade rättsliga befogenheter, IT-utveckling och stora framsteg i forensisk verksamhet. Polisen har även rekryterat specialister med civil kompetens för att möta denna utveckling. medlemskap i och därefter inträde i har medfört nya förutsättningar för polisen när det gäller bl.a. gränskontroll och internationellt samarbete. Svensk polis är mer beroende av ett gott samarbete med brottsbekämpande myndigheter i andra länder än vad den har varit tidigare. Kvaliteten i polisens verksamhet behöver höjas Hur förändringar i samhället påverkar polisen har varit föremål för flera statliga utredningar. Det grundläggande uppdraget att förebygga och utreda brott samt upprätthålla allmän ordning och säkerhet är dock i allt väsentligt detsamma. Däremot har förändringarna skapat nya förutsättningar för att bedriva polisverksamhet. Polisen har tillförts omfattande resursökningar. All statlig verksamhet förväntas använda medel effektivt oavsett anslagets storlek och kraven är desamma även när anslagen ökar. Regeringen gör emellertid bedömningen att polisen inte fullt ut lever upp till de krav som ställs på ett effektivt resursutnyttjande. Ett tecken på det är att verksamhetsresultatet varierar kraftigt mellan de olika polismyndigheterna. Kvaliteten behöver höjas i polisens verksamhet och det samlade resultatet förbättras. Polisens organisation behöver bli mer flexibel så att resurserna snabbt kan flyttas dit där de behövs mest, på både kort och lång sikt. Polisens organisation har i allt väsentligt varit densamma. Därför är det angeläget att utreda om polisen har en organisation som är ändamålsenlig och som ger förutsättningar för ett effektivt resursutnyttjande. Uppdraget att klargöra om polisen behöver en ny organisation Polisen ska vara organiserad så att den kan bedriva en rättssäker, flexibel och kostnadseffektiv verksamhet av hög kvalitet. Polisen ska kunna prestera ett väsentligt bättre verksamhetsresultat än och dess organisation ska snabbt kunna anpassa sig till de behov som uppstår till följd av förändringar i samhället. Polisens uppdrag enligt 1 och 2 §§ polislagen (1984:387) ska dock vara oförändrat liksom Säkerhetspolisens organisation och uppdrag enligt förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen. En parlamentarisk kommitté får därför i uppdrag att förutsättningslöst analysera i vilken utsträckning polisens nuvarande organisation utgör ett hinder när det gäller kraven på högre kvalitet, ökad kostnadseffektivitet, ökad flexibilitet och väsentligt förbättrade verksamhetsresultat. Med utgångspunkt i vilka väsentliga hinder som identifierats ska ett fullständigt förslag till en helt eller delvis ny organisation som undanröjer hindren lämnas. Oavsett resultatet av hinderanalysen ska förslag som rör dels styrningen av polisens verksamhet, dels polisens tillgänglighet, synlighet och samarbete med andra lämnas. Tydligare ansvar och befogenheter i styrningen av polisens verksamhet Regeringen styr polisorganisationen genom bl.a. förordningar, beslut om regleringsbrev och anställning av rikspolischef, överdirektör, rikskriminalchef och länspolismästare. Därtill finns förtroendemannainflytande i polisen. På central nivå sker inflytandet genom att regeringen förordnar ledamöter i och två ledamöter i . På lokal nivå sker inflytandet genom att regeringen förordnar ledamöter i polismyndigheternas polisstyrelser och genom polisnämnderna i vissa av storstädernas polisområden. En av uppgifter är enligt 1 § förordningen (1989:773) med instruktion för att utveckla och precisera de mål och riktlinjer som och regeringen lägger fast för polisverksamheten och att förmedla detta till polisorganisationen. Rikspolischefen i sin tur ansvarar inför regeringen för verksamheten vid och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. ska i detta avseende pröva om myndighetens verksamhet bedrivs effektivt och i överensstämmelse med syftet med verksamheten. Länspolismästarna är ansvariga för respektive polismyndighets verksamhet. De ska se till att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. Till polismyndigheternas styrelsers uppgifter hör att se till att polisarbetet bedrivs i överensstämmelse med de prioriteringar och riktlinjer som och regeringen har lagt fast för polisverksamheten. Styrkedjan i polisen är i förhållande till andra statliga myndigheter komplex genom att regeringen förordnar chefer och förtroendemän, och därigenom fördelar ansvar, i flera olika instanser. Bland annat () har i rapporten – styrning och uppföljning (ESV 2009:6) konstaterat att fördelningen av ansvar och befogenheter inom polisorganisationen inte är helt tydlig och uppfattas olika inom organisationen. En orsak till det är att myndighetsförordningen (2007:515) i relevanta delar inte tillämpas för polisorganisationen. Enligt ESV behöver regeringen förtydliga uppdrag, ansvar och befogenheter för , rikspolischefen, , länspolismästarna och polisstyrelserna. Företaget har i rapporten (dnr Ju2009/954/PO) framfört att den befintliga organisationsstrukturen med en blandning av stora och små polismyndigheter gör det svårt att styra och samordna verksamheten på ett effektivt sätt. Enhancer har även föreslagit att de högsta chefernas ansvar och befogenheter ska förtydligas. Utgångspunkter för kommittén ska vara dels de förvaltningspolitiska bedömningar regeringen gör om styrning, ledning och organisation av statlig verksamhet i propositionen Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet, och tillväxt (prop. 2009/10:175) dels att myndighetsförordningen ska vara tillämplig för polisen. Ledningens ansvar för polisverksamheten i hela landet ska vara tydligt reglerad. Fördelningen av ansvar och befogenheter mellan de högsta cheferna inom polisen ska vara tydlig och främja ett effektivt och enhetligt arbetssätt. Även delegeringen inom polis- organisationen av polisens övergripande uppdrag enligt lag, förordning och regleringsbrev ska vara tydlig. Förtroendemannainflytandet i polisorganisationen är en central del av den demokratiska insynen och den lokala förankringen av polisens verksamhet och ska därför finnas kvar i någon form. Det är angeläget att den roll som förtroendemännen har är väl avvägd i förhållande till det uppdrag och de befogenheter som polisledningen har på central och lokal nivå. föreslå ledningsform för den eller de polismyndigheter som föreslås, lämna förslag på fördelning av ansvar och befogenheter för de högsta cheferna inom polisen när det gäller styrningen av polisens verksamhet, ta ställning till i vilken utsträckning och på vilka nivåer förtroendemannainflytande ska förekomma för att säkerställa demokratisk insyn och lokal förankring i polisorganisationen, och lämna förslag på vilken roll förtroendemännen ska ha. Förslaget om förtroendemännens roll ska vara väl avvägt i förhållande till polisledningens uppdrag och befogenheter på central respektive lokal nivå i polisorganisationen. En tillgänglig och synlig polis med befogenhet och kompetens att bekämpa brott i hela landet Polisen ska vara närvarande i hela landet. Enligt 6 § polisförordningen (1998:1558) bör polisen utveckla och välja sådana arbetsformer som bidrar till ett nära och gott förhållande till allmänheten. Polisen bör se till att vara tillgänglig och synlig. Brottsligheten ser olika ut i och utanför större städer. Polismyndigheter i glesare befolkade delar av landet rapporterar ett lägre antal brott per invånare. Det rapporteras t.ex. i det närmaste dubbelt så många brott per invånare i och län som i och (, officiell kriminalstatistik 2008). Den nationella trygghetsundersökningen (NTU, 2010) visar att rädslan och oron för att utsättas för brott är lägre i små kommuner och i De ibland stora avstånden i landsbygdsområden gör förutsättningarna för att bedriva polisverksamhet annorlunda där jämfört med i större städer. ställer människorna utanför de större städerna krav på en tillgänglig och trygghetsskapande polis. I dagens polisorganisation är ansvaret för brottsbekämpning uppdelat mellan den nationella och den lokala nivån. Enligt gällande reglering i polislagen leder polismyndigheterna polisverksamheten i sitt geografiska ansvarsområde, men regeringen kan i vissa fall uppdra åt att leda polisverksamhet på nationell nivå. Styrelsen leder, med stöd av bestämmelser i förordningen med instruktion för , polisverksamhet bl.a. för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet och för att bekämpa terrorism. Polisverksamheten leds i sådana fall av Säkerhetspolisen. får också leda polisverksamhet i vissa andra fall, t.ex. om brottsligheten är av särskilt grov beskaffenhet och har riksomfattande karaktär eller har internationell anknytning. Polisverksamheten leds i sådana fall av . roll är i övrigt bl.a. att ansvara för de internationella kontakterna, samordna kriminalunderrättelseverksamheten och insatserna mot grov organiserad brottslighet och att förstärka polismyndigheterna vid särskilda händelser. Förstärkningen sker främst genom att polismyndigheterna begär biträde av specialistkompetens inom olika områden. roll som en kvalificerad förstärkning av polismyndigheterna har förändrats i takt med att länskriminalpolisavdelningar med egen specialistkompetens har byggts upp, framför allt i storstäderna. Dagens polisorganisation har 21 polismyndigheter som i stor utsträckning själva ansvarar för brottsbekämpningen inom det egna geografiska ansvarsområdet. har en i huvudsak stödjande roll i förhållande till polismyndigheterna. Det kan ibland bidra till att polisen inte är tillräckligt flexibel och effektiv när det gäller bekämpningen av t.ex. rörlig seriebrottslighet, där varje enskilt brott kan betraktas som ett mindre allvarligt brott i mängden, men där en samlad analys visar att det är fråga om grov och organiserad brottslighet. Polisens brottsbekämpning ska vara lokalt förankrad. En utgångspunkt ska vara att polisen har en organisation där det finns förutsättningar för att brott ska kunna bekämpas med hög effektivitet, med tillräcklig uthållighet och med den kompetens som krävs, oavsett var i landet det sker. Allmänheten ska kunna ställa krav på en tillgänglig polis oavsett var i landet man bor. föreslå en organisation för polisen som är väl avvägd när det gäller kraven på dels specialisering och kraftsamling mot brottslighet som kräver spetskompetens och uthållighet, dels lokalt förankrad brottsbekämpning, föreslå en organisation som är väl avvägd när det gäller dels kravet på att polisen ska ha organisatoriska förutsättningar att kunna arbeta effektivt, dels kravet på att polisen ska vara tillgänglig och synlig i hela landet, och föreslå en organisation som ger polisen en flexibilitet när det gäller att snabbt omfördela polisens resurser dit de behövs mest. En organisation för ett effektivare samarbete med andra, både nationellt och internationellt är beroende av ett nära samarbete och en nära samverkan med andra myndigheter och organisationer för att kunna fullgöra sitt uppdrag. I vissa fall är polisens samarbete med andra reglerat i författning. Enligt t.ex. 3 § polislagen ska polisen samarbeta med åklagarmyndigheterna.