sou · H1B371 · 2013-10-04 00:00:00 — Eftersom inte alla länsstyrelser svarat på enkäten har utredningen tvingats skatta resultaten för att få ett grepp om den totala resursanvändningen. Vad gäller skattning av total arbetstid, ärendehantering och övriga kostnader har vi använt oss av medelvärden för de data som länsstyrelserna rapporterat . Därefter har dessa medelvärden multiplicerats med 21, antalet länsstyrelser, för att på så sätt uppskatta den totala mängden arbete som utförs av länsstyrelserna. Vi fann att det i snitt utfördes ca 71 årsarbeten (baserat på årsarbetstid motsvarande ) av personal på länsstyrelserna rörande jakt och viltfrågor . Vi har inte information om hur stor del av dessa som finansierades genom ramanslag respektive sakanslag från . Vid en skattning med samma schablonlön som vid beräkningar för motsvarar det arbete som utförs vid länsstyrelserna en kostnad på ca . Det råder dock mycket stor variation i antalet utförda arbetstimmar vid respektive länsstyrelse. I snitt utförs ca rörande jakt och vilt, men där den länsstyrelse som rapporterat högsta värdet har genomfört , medan det lägsta antalet rapporterade timmar är 1 875. Orsaken till denna variation kan bero på faktorer som storlek på länet, antalet medborgare och tätheter av olika viltslag. hanterades i snitt ca 13 000 ärenden rörande jakt och vilt. Det bör noteras att den nya älgförvaltningen genomfördes och att flera länsstyrelser därför hade ovanligt många jakt- och viltärenden under detta år. På samma sätt som för arbetstiden, är variationen i antalet ärenden också stor. I snitt hanterade varje länsstyrelse knappt 700 ärenden. som hanterade flest ärenden rapporterade 4 888 stycken, medan den som hanterade minst antal ärenden rapporterade 148. Slutligen fann utredningen att länsstyrelserna enligt våra beräkningar hade utgifter, utöver lönekostnader, på ca /år för jakt och vilt. Även vad gäller övriga kostnader är variationen mellan olika länsstyrelser stor. Medelvärdet är ca 1,3 miljoner och variationen mellan 3 802 000 och . Vi har även gjort en analys för hur arbetet vid länsstyrelserna fördelar sig mellan olika uppgifter. Denna analys baserar sig på medel- värden för de länsstyrelser som lämnat svar och därmed antas resultatet spegla den nationella nivån ganska bra. Vi har valt att dela upp aktiviteterna i fem grupper: Allmänt och övergripande arbete, arbete med älg, arbete med rovdjur, arbete med övrigt vilt samt övriga frågor. För att få en bild av hur arbetstiden fördelat sig mellan olika viltslag använde vi de värden som angetts för älg och rovdjursfrågor, enligt frågorna 1d och 1h. Till detta lade vi också den information som specificerats för älg, rovdjur och övrigt vilt under frågorna 1 b,e och f, dvs. tillstånd, viltskador och tillsyn. Informationen när det gäller dessa frågor var inte fullständig, eftersom en del länsstyrelser inte sagt sig kunna göra den efterfrågade bedömningen. Vi har dock valt att göra denna analys eftersom en majoritet av länsstyrelserna försökt specificera sitt arbete inom dessa områden. För dessa tre ärendetyper fördelar sig de redovisade arbetstimmarna totalt enligt följande: Älg Rovdjur Övrigt vilt . Därutöver tillkommer de timmar som redovisats i fråga 1 d älgförvaltning och fråga 1 h övriga rovdjursfrågor. Sammantaget fann vi att länsstyrelsernas arbete främst rör rovdjur följt av älg, medan arbete med övrigt vilt bara utgör av den totala arbetsmängden för jakt och viltfrågor (Tabell 2). Vi vill dock påpeka att variationen mellan länsstyrelser är mycket stor beroende på deras geografiska läge och att mängden arbete med rovdjur verkar vara direkt beroende av förekomst av dessa. Tabell 2 Fördelning mellan olika typer av arbete med jakt och vilt på arbetet (%) 1 b,d,e,f 1, b,e,f,h Arbete med övrigt vilt 1,b,e,f 1 c,g,i Även om enkätundersökningen endast baseras så kan utredningen konstatera att av 16 länsstyrelser rapporterar tolv ett större antal arbetstimmar jämfört med . På samma sätt rapporterar tolv av 16 länsstyrelser att de hanterat fler ärenden och haft högre kostnader jämfört med . Slutligen rapporterade länsstyrelserna att de i snitt avsatte för att hantera uppdrag från eller andra myndigheter, fråga 4, och för att besvara remisser från departement och andra myndigheter, fråga 5. rapporterar att förbundet avsätter ca för myndighetsrelaterat arbete (Tabell 3). Enligt egen uppgift använder förbundet samma beräkningsprinciper som myndigheter som och för att beräkna kostnaderna för det allmänna uppdraget. Redovisade kostnader är hämtade ur återrapporteringen . Noterbart är att kostnaderna varierar mellan åren; de påverkas av en rad omvärldsfaktorer som ny lagstiftning och nya regelverk, viltstammars utveckling, sjukdomar och händelser i samhället. Tabell 3 Kostnader för jägarförbundets myndighetsrelaterade uppdrag och som finansieras inom allmänna uppdraget På nationell nivå behandlas 15–20 omfattande remisser samt ca 100 ärenden från polismyndigheterna. Utöver remisserna sker en stor mängd möten och överläggningar i sakfrågor. redovisar arbetet med miljöfrågorna mot samtliga avnämare. Redovisad summa är bedömd. 0,3–0,5. Arbetet med frågor runt skyddsjakten beräknas mot Redovisad summa är bedömd. 2–2,5 milj. redovisar arbetet med älgförvaltningen mot samtliga avnämare. Den absoluta huvuddelelen av kostnaderna utgörs av information och stöd till jaktområden och jägare i förvaltningen. Kostnaden avser förbundets arbete med att säkerställa organisationen av ca 45 000 eftersök. 5.4.4Utredningens slutsatser rörande resursförbrukning Från jägar- och markägarorganisationer har framförts att dagens resurser för jakt- och viltförvaltning till alltför stor del används för frågor riktade mot rovdjur på bekostnad av jakt och viltförvaltning av andra arter. Vår enkätundersökning ger fog för detta påstående. Såväl och länsstyrelserna anger att av rapporterad arbetstid avser rovdjur och avser arbete med älg. Vad gäller uppfattningen att är belastad av regeringsuppdrag kan detta diskuteras. Av den totala arbetstiden rapporterar att avser regeringsuppdrag. Den kritik som framförs är att regeringsuppdrag tar tid från annat eget arbete. Utredningen tolkar att det arbete som blir lidande av regeringsuppdrag är det som definieras som genomförandeuppgifter eftersom ledning, administration och ärendehantering är sådana uppgifter som inte går att prioritera bort. Vid en jämförelse framgår att regeringsuppdrag utgör hälften av den arbetstid som används för genomförandeuppgifter, vilket måste betecknas som mycket. En bärande tanke i senare års beslut kring jakt- och viltförvaltning är en ökande grad av regionalisering. Vår undersökning sträcker sig endast , men pekar också på att länsstyrelserna fått allt fler uppgifter. För de tre undersökta parametrarna: arbetstid, ärendemängd och övriga resurser uppvisar av länsstyrelserna en ökning . Till viss del kan det kanske förklaras av att det nya älgförvaltningssystemet infördes inför jakten 2012, vilket ledde till extraarbete under detta år. Flera länsstyrelser har också framfört att ingen kompensation har tillförts för den ökade arbetsmängden. Utredningen har kontaktat Direktoratet för naturförvaltning och Viltcentralen för att få uppgifter om vilka resurser som avsätts för jakt och viltförvaltningsfrågor i och . Viltcentral, har meddelat att finns 65 tillsvidareanställda vid viltcentral. Därutöver arbetar 15 projektanställda vid myndigheten, vilket innebär att totala antalet verksamma personer är 80. Direktoratet för , meddelar att 16 personer är anställda vid sektionen för viltförvaltning och 1,5 personer vid sektionen för friluftsliv. Dessutom arbetar 3,5 personer med jaktregistren(Brönnöysundregistren). Det ger sammanlagt 21 personer vid de centrala myndigheterna, arbete inte inräknat. Därutöver har Fylkeskommunen, Fylkesmannen och kommunerna egna resurser för jakt och viltförvaltning. Tyvärr har vi inte i detalj kunnat klarlägga hur stora personalresurser dessa instanser avsätter för jakt. Man kan emellertid anta att det avsätts en halvtidstjänst per kommun, vilket innebär över 200 tjänster bara på nivå. Därtill kommer personal vid respektive fylke och fylkeskommun (19+19). Slår man ihop skattningarna för den tid som rapporterats av och länsstyrelserna handlar det om ca 90 (16+76) årsarbeten i avseende jakt vid dessa myndigheter. Man bör notera att det är tid enbart för dessa frågor och att övriga allmänna kostnader, till exempel personaladministration, IT-support och annan allmän administration, inte tagits med. Därmed innebär jämförelsen gentemot en underskattning av antalet personer som arbetar med dessa frågor i . Därtill avsätter ca 9 miljoner till tjänster med koppling till myndighetsarbete inom ramen för det allmänna uppdraget. Om man använder samma schablon som för myndigheterna innebär det ca 17 tjänster. Därutöver har Viltskadecenter ca 8 tjänster, vilket sammantaget innebär att det totala antalet tjänster motsvarar ca 120 stycken. I jämförelse med och hamnar därmed mellan grannländerna när det gäller antal tjänster för jakt och viltförvaltningsfrågor. Ytterligare kostnader, utöver personal, är enligt viltcentral ca , vilket motsvarar ca 30 milj. kronor. Någon liknande siffra har inte varit möjlig att få fram för , till stor del på grund av att såväl förvaltningen som finansieringen är lokal. För svenska förhållanden har och länsstyrelserna rapporterat kostnader motsvarande ca 60 milj. kronor (34 + 28). Vid en jämförelse av dessa utgifter ligger därmed betydligt högre än . Det är dock inte rättvisande att enbart diskutera den totala kostnaden. Vi kan konstatera att en stor del av de svenska resurserna är kopplade till rovdjur och vid en jämförelse av rovdjursstammarna har betydligt högre nivåer jämfört med både och Utifrån ett sådant perspektiv kan man konstatera att de svenska myndigheterna genomför sitt arbete på ett jämförelsevis kostnadseffektivt sätt. 5.5Möjliga myndigheter för att ansvara för jakt och viltförvaltning Utredningen har under arbetets gång identifierat såväl brister i nuvarande myndighetsansvar som behov för framtida myndighetsansvar. Vi har kommit fram till att det finns fyra möjliga alternativ när det gäller centralt myndighetsansvaret för jakt och viltförvaltningsfrågor . Utöver kan, av befintliga myndigheter, och tänkas vara lämpliga eftersom båda är att betrakta som naturresursbaserade myndigheter. Därtill kan ett alternativ vara att inrätta en ny myndighet med särskilt ansvar för jakt och viltförvaltning. Det första alternativet är att även fortsättningsvis behåller ansvaret som ansvarig jaktmyndighet. beskriver själva sitt uppdrag som (Om , 2013): arbetar på uppdrag av regeringen och är den myndighet i som har överblick över hur miljön mår och hur miljöarbetet går. Vi har också uppgiften att samordna, följa upp och utvärdera arbetet med miljömål. För oss är det viktigt att visa hur vårt samhälle tjänar på att tjäna miljön. Vårt uppdrag är att: -Ta fram kunskap och underlag som används för att utveckla vårt eget och andras miljöarbete -Bidra till att utveckla miljöpolitiken genom att ge regeringen bra beslutsunderlag och genom att skapa drivkraft i arbetet inom EU och internationellt -Genomföra miljöpolitiken i samverkan genom att agera så att ska följas och miljömålen uppnås Skäl som framförts för att ska behålla ansvaret är: att jakt och viltförvaltning intimt hänger ihop med biologiskt mångfald genom sitt ansvar för miljömålet Ett rikt växt- och djurliv, vilket gör det tveksamt att dela på dessa frågor att biologiska mångfaldsfrågor genom såväl svensk som EU- lagstiftning är komplexa och är den myndighet som har samlad kompetens och vana att arbeta inom detta område att är ansvarig myndighet med upparbetad kompetens och nätverk med möjlighet att utveckla sin verksamhet utifrån denna grund. Skäl som förts emot ett sådant ställningstagande är: att främst är miljömyndighet med bevarandeperspektiv och därmed inte har varit drivande i jakt- och viltförvaltningsfrågor att nuvarande organisation är otydlig och försvårar ett proaktivt och adaptivt arbetssätt, vilket är en förutsättning för en lyckad jakt- och viltförvaltning att förtroende är mycket lågt bland jägar- och markägarorganisationer. Alternativ två är att ansvaret för jakt- och viltförvaltning flyttas till . uppdrag beskrivs av myndigheten själv på följande sätt (Vårt uppdrag, hemsida 2013): är en myndighet för frågor som rör skog. Vi ansvarar för att den svenska skogspolitiken förs ut och förverkligas i praktiken av de som äger och brukar skogen. Skogspolitiken vilar på två jämställda mål, produktionsmålet och miljömålet. Som sektorsansvarig myndighet samarbetar vi med företrädare från skogsbruket och miljövården för en uthålligt god avkastning och en rik och varierande skogsmiljö. Myndighetens lokala förankring är viktig. Vi sorterar under landsbygdsdepartementet. får vi ett regleringsbrev från regeringen med mål och ekonomiska ramar för vår verksamhet. Skogen i är en nationell tillgång och resurs. Därför är det viktigt att skogen sköts så att den uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden bibehålls. Vid skötsel av skogen ska även hänsyn tas till intressen som till exempel allmänhetens behov av och intresse för skogen för rekreation och fritid. Det finns ett starkt samhällsintresse i frågor som rör skog och skogsbruk. Det är viktigt för hela samhället att skogen som resurs brukas utan att förbrukas så att även framtida generationer kan ha nytta av skogen. Skäl som framförts för att ska överta jakt och viltförvaltningsansvaret är: att är ansvarig myndighet för skogen och att större delen av dagens jakt- och viltförvaltning är kopplad till skogen som habitat att har omfattande erfarenhet av att göra avvägningar mellan olika brukandeintressen och andra allmänna intressen, bland annat genom sitt ansvar för miljömålet Levande skogar att genom sin regionala närvaro har god insikt i olika förhållanden inom landet att är mycket lämplig för att hantera viltets skadepåverkan på skog. Skäl som förts emot ett sådant ställningstagande är: att bland vissa grupper har ett lågt förtroende genom att inte uppvisa tillräckligt hänsynstagande till biologisk mångfald i sitt nuvarande myndighetsutövande att överförande av jakt- och viltförvaltning till medför oklarheter vad gäller gränsdragningen mellan övergripande ansvar för biologisk mångfald och ansvar för vilt att genom sin koppling till skog som näring har svårt att göra rättvisande avvägningar mellan skogs- och jägarintressen att jakt förkommer i många andra miljöer än i skogen och att därmed är en för snäv myndighet för att hantera alla sorters jakt och avvägningar mot andra areella näringar. Det tredje alternativet är att ansvaret för jakt- och viltförvaltning överförs till vilket beskriver sitt uppdrag på följande sätt (Detta är jordbruksverket, hemsida 2013): är regeringens expertmyndighet på det jordbrukspolitiska området. Vårt uppdrag är att inom jordbruk och landsbygdsutveckling arbeta för en hållbar utveckling, ett gott djurskydd, ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet och en livsmedelsproduktion till nytta för konsumenterna. Vi administrerar EU-stöd för jordbruket, landsbygden och fiskeområdet. Distriktsveterinärerna är också en del av . Skäl som framförts för skall överta ansvaret för jakt är: att landsbygdsutveckling är en av verkets kärnfrågor och jakt spelar en viktig roll på landsbygden såväl som fritidssysselsättning som växande näring att verket har kompetens i näraliggande frågor som djurvälfärd och redan har delansvar för vissa frågor inom jaktlagstiftningen att är en bred central myndighet med hög EU- kompetens och därmed vana att hantera komplex EU-lagstiftning samt vana att hantera främjandeuppdrag att verket är väl lämpat för att hantera vilts skadepåverkan på jordbruket. Skäl som förts emot ett sådant ställningstagande är: att överförande av jakt- och viltförvaltning till medför oklarheter vad gäller gränsdragningen mellan övergripande ansvar för biologisk mångfald och ansvar för vilt att inte har tillräcklig biologisk kompetens för att hantera biologiska mångfaldsperspektivet att är en centraliserad myndighet med tyngdpunkt i med risk för att förhållandena i norr inte ges tillräcklig tyngd att jakt förkommer i många andra miljöer än i jordbrukslandskapet och att därmed är en för snäv myndighet för att hantera alla sorters jakt och avvägningar mot andra areella näringar. Alternativ fyra är att ansvaret för jakt och viltförvaltning flyttas till en ny myndighet med särskilt ansvar för dessa frågor. Någon beskrivning av en sådan myndighet finns av naturliga skäl inte, men en tänkbar beskrivning av hur en modern jakt- och viltförvaltningsmyndighet kan se ut, baserat på viltforskares syn, presenteras i avsnitt 5.2. Denna beskrivning gör inte anspråk på att vara komplett men anger en inriktning med ett strategiskt och tvärvetenskapligt arbetssätt. Det handlar om att en modern viltförvaltning måste vara aktiv, adaptiv och stödja det regionala arbetet utifrån identifierade behov. Skäl som framförts för att en ny myndighet övertar ansvaret för jakt och viltförvaltning är: att dagens situation med stora viltstammar kräver nytänkande och ett mer proaktivt och adaptivt agerande att en ny myndighet kan göra det lättare att åstadkomma en nödvändig nystart att övriga tänkbara myndigheter möts av misstroende från olika intressegrupper, medan en ny myndighet har en möjlighet att påbörja sitt arbete utan förutfattade meningar att inrättande av en ny myndighet ger ett erkännande till viltfrågornas växande betydelse. Skäl som förts emot ett sådant ställningstagande är: att överförande av jakt- och viltförvaltning till ny myndighet medför oklarheter vad gäller gränsdragningen mellan övergripande ansvar för biologisk mångfald och den nya myndigheten ansvar för vilt att en ny myndighet skulle bli för liten och kostnadsineffektiv att en flytt av ansvar skulle riskera att slå sönder nuvarande kompetens och uppbyggda nätverk. 5.5.5Utredningens analys i frågan om förtroende för olika myndigheter För en lyckad framtida förvaltning anser vi att olika gruppers förtroende för ansvarig myndighet är av stor betydelse. Det är uppenbart att de tre befintliga myndigheterna inger olika grad av förtroende/misstroende hos olika grupper. Enkelt kan det sammanfattas som att brukarintressena har lågt förtroende för och större förtroende för och , medan motsatsen råder för naturvårdsintressena. En fördel med en ny myndighet är att denna skulle kunna bygga upp ett förtroende från grunden. För att så ska kunna ske måste dock myndigheten förses med resurser och nödvändiga verktyg som ett nytt regelverk. Det ska dock beaktas att våra förslag till ny lagstiftning kommer att överlämnas först . 5.5.6Utredningens analys av myndigheternas huvuduppdrag i förhållande till viltförvaltning och jakt och jaktfrågor har under historiens gång fram till utgjort en marginell del av statens myndighetsutövning. Frågorna har utgjort ett mindre delområde hos myndigheter som haft andra verksamhetsområden som huvuduppgifter. Ofta har jakt och viltfrågor kopplats till den myndighet som ansvarat för skogen. Som ett led i arbetet med återskapa goda bestånd av olika arter placerades ansvaret 1967 hos , vilket ansågs som lämplig myndighet. Utifrån dagens behov av aktiv viltförvaltning uppfattar vi att frågor inom detta område utgör en ganska perifer verksamhet i förhållande till kärnuppgifter. myndighetsuppgifter utförs dessutom till viss del av aktörer som Viltskadecenter och (Figur 1). Från jägar- och markägarorganisationer har framförts att ett överflyttande av ansvaret för jakt och viltförvaltning till eller skulle ligga närmare dessa myndigheters kärnuppgifter. Till viss del instämmer vi i detta, men anser också att andra delar av dessa uppgifter skulle vara minst lika perifera i förhållande till myndigheternas huvuduppdrag (Figur 1). Exempelvis skulle klövvilts- och skogshönsförvaltning ligga nära kärnuppgifter, medan förvaltning av säl, skarv och stora fåglar i jord- brukslandskapet fortsatt skulle vara perifera frågor för denna myndighet. På motsvarande sätt kan antas ha frågor som främjandeuppdrag, vildsvinsförvaltning och stora fåglar i jordbrukslandskapet i fokus, medan kustlevande djur, klövvilts- och rovdjursförvaltning kan antas vara mer perifera frågor. För en ny myndighet kommer fokus att ligga på viltförvaltning och jakt. Genom att inkludera Viltskadecenters och delar av uppdrag i myndigheten samlas tillgängliga resurser på ett ställe och kan nyttjas effektivare (Figur 1). Möjliga nackdelar är att myndigheten blir för liten för att vara kostnadseffektiv och att ännu en myndighet har ansvar inom frågor som rör naturresursnyttjande med ökad gränsdragningsproblematik för olika myndigheters ansvarsområden. Vår utgångspunkt är, som framgår av 5.1.3, att även om ansvaret för förvaltning av viltarter förs över till annan myndighet kvarstår huvudansvaret för arbetet med biologisk mångfald för dessa arter hos . Om så sker skulle därför en del gränsdragningsfrågor uppstå. Det som kan bli aktuellt är att en ny myndighet övertar ansvaret för viltförvaltning för arter som kan jagas enligt jaktlagstiftningen, dvs. jaktbart vilt, medan behåller det övergripande ansvaret för biologisk mångfald även för dessa arter. Det är viktigt att notera att det finns tre olika sorters jakt; allmän jakt, licensjakt och skyddsjakt, jämför kapitel 2. När det gäller jaktbart vilt är det vår preliminära uppfattning att det är vilt som får jagas genom allmän jakt och licensjakt som omfattas av den nya myndighetens ansvarsområde. Vad gäller gränsdragning mellan myndigheters ansvar för vilt som endast jagas genom skyddsjakt krävs ytterligare utredning. Därutöver måste även gränsen mellan viltvård och arbetet med biologisk mångfald analyseras. Exempel på sådana frågeställningar är om exempelvis omflyttning och utsättning av varg eller sårbarhetsanalyser av olika arter skulle utgöra viltvård eller arbete med biologisk mångfald. En central fråga är också vilken myndighet som i första hand skulle ansvara för det internationella arbetet som bl.a. handlar om rapportering i enlighet med EUs direktiv och annan uppföljning. När det gäller dessa viktiga och exakta gränsdragningar är det vår utgångspunkt att dessa frågor skulle behöva lösas i en särskild ordning. 6Nystart för svensk jakt- och viltförvaltning 1.Utredningens huvudförslag är att en ny sammanhållen myndighet för jakt- och viltförvaltning – – bildas med bred tvärvetenskaplig kompetens. Min bedömning är att en sådan myndighet har de bästa förutsättningarna att ansvara för en väl fungerande jakt- och viltförvaltning framöver. Om alternativet att inrätta en ny jakt- och viltförvaltningsmyndighet inte bedöms vara möjligt att genomföra anser jag att näst bästa alternativ är att behåller ansvaret under förutsättning att verket förmår utveckla en proaktiv och adaptiv förvaltning. Jag vill understryka att en överflyttning av jakt- och viltförvaltningsfrågorna till eller också är möjliga alternativ. 2.Den framtida myndigheten med ansvar för jakt och viltförvaltning ska ha ett särskilt uppdrag att främja jakt som näring. 3.Den framtida myndigheten med ansvar för jakt och viltförvaltning ska inrätta ett nationellt råd för jakt- och viltförvaltning. Utredningen har i 3.1.2 dragit slutsatsen att det är klarlagt att viltförhållandena förändrats. Det finns inte bara enighet om detta bland samtliga markägar- och jägarorganisationer utan slutsatserna stöds även av forskningsrapporter och WWF. Det står även klart Nystart för svensk jakt- och viltförvaltning att viltet som helhet orsakar såväl näringar som samhället omfattande ekonomiska skador. Mot denna bakgrund har utredningen fått regeringens uppdrag att se över jaktlagstiftningen i syfte att föreslå moderna bestämmelser för en långsiktigt hållbar jakt och viltförvaltning.