sou · H1B372 · 2013-10-09 00:00:00 — Sam- tidigt kommer denna tjänst dem till del, genom att de slipper en stor del av hanteringen av skuldsaneringsbetalningarna, t.ex. för fakturering och kontroll av om betalning har skett. Denna avgift bör uppgå till förslagsvis , vilket bör framgå av förordning. Kontot bör även vara räntebärande och den upplupna räntan ska tillfalla borgenärerna. Om gäldenären av betalningsplanen betalar in ett mindre sammanlagt belopp än avgiften uppgår till, eller inte betalar något alls, bör inte avkräva avgiften på annat sätt. En sådan situation leder med största sannolikhet till att skuldsaneringen upphävs och det är inte försvarbart att förvärra gäldenärens skuldsituation med ytterligare en utgiftspost, när någon förmedlingsverksamhet ändå inte har ägt rum. 10.6.4Skyddet för inbetalda medel Förslag: I och med att betalning sker förlorar gäldenären rådig- heten över medlen. Inbetalda medel ska inte kunna utmätas. När skuldsanering har beviljats tillkommer de inbetalda medlen de borgenärer vars fordringar omfattas av förfarandet. ska utan dröjsmål avskilja medlen på särskilt räntebärande konto för borgenärernas räkning. När ett uppsamlingskonto tidigare övervägdes av Skuldsanerings- utredningen föreslogs att gäldenären skulle ha fri dispositionsrätt till medlen på kontot. Detta befarades dock kunna leda till att gäl- denären frestades att använda pengarna själv och därmed riskera skuldsaneringen. Om gäldenären betalar direkt till Kronofogde- myndigheten kommer gäldenären naturligt att beskäras från möj- lighet att disponera över medlen i och med att betalning sker. Detta gäller betalningar som sker såväl före som efter att skuldsanering beviljas. När gäldenären väl har betalat är det även viktigt att medlen som finns hos är skyddade från utmätning. I annat fall kan borgenärer vars skulder inte omfattas av skuldsane- ringen få tillgång till de pengar som är avsedda för skuldsanerings- borgenärerna. Utmätning skulle kunna ske för helt nytillkomna skulder eller t.ex. skulder för löpande underhåll och studieskulder som förfallit till betalning. Detta kan i sin tur leda till att skuldsane- ringen går om intet. Vi anser därför att det som gäldenären betalar in från och med inledandebeslutet och ska vara skyddade mot utmätning från det de betalas in till . Utmätningsförbudet gäller sedan till dess att utbetalning sker. Betalningar som sker innan skuldsanering beviljas är preliminärt avsedda för de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsane- ringen. Men det är först när ärendet om skuldsanering avgörs, som det står klart vem som i slutändan ska ha inbetalda medel. Dessför- innan förvarar enbart pengarna i avvaktan på slutligt beslut. Om skuldsanering beviljas ska inbetalda medel utan dröjsmål avskiljas på särskilt räntebärande konto, för skuld- saneringsborgenärernas räkning. Dessa pengar blir härigenom skyddade redovisningsmedel (se avsnitt 10.6.5). Räntan kommer att tillfalla skuldsaneringsborgenärerna. Vid beslut om avslag, avvis- ning eller avskrivning ska i stället återbetalning av inbetalt belopp ske till gäldenären. Om utmätning pågick när inledandebeslut med- delades ska medlen i stället tillfalla utmätningsborgenärerna (se avsnitt 9.7.4). En fråga är vad som händer med inbetalda medel om gäldenären går i konkurs. Om konkursen inträffar innan skuldsanering har beviljats framgår av lagtexten att ansökan förfaller (32 §). Då avskrivs ansökan och medlen ska som huvudregel återbetalas till gäldenären. Om tidigare pågående exekutiva åtgärder avbrutits ska i stället pengarna fördelas på de fordringar för vilka åtgärderna pågick. För en konkurs som inträffar efter att en skuldsanering beviljats, normalt på grund av nya skulder som tillkommit efter skuldsaneringen inletts, torde enligt allmänna konkursrättsliga regler normalt gälla att skuldsaneringen upphävs till följd av konkursen. Men medel som vid konkursen betalats in är avskilda för de borgenärer som är beviljade betalning enligt skuldsaneringsbeslutet och ska därmed tillfalla dem. nämnda slutsatser gäller oavsett om konkursen avser gäldenären som privatperson eller enskild näringsidkare. 10.6.5Fördelning och utbetalning till borgenärerna Förslag: När skuldsanering beviljas ska bestämmas det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, vilket innefattar medel som gäldenären betalar in såväl före som efter skuldsanerings- beslutet. Inbetalda medel och ränta på dessa ska utbetalas till skuld- saneringsborgenärerna en gång . Den första utbetalningen bör ske först efter skuldsanerings- beslutet har vunnit laga kraft. I betalningsplanen ska förbehållas medel för betalning av den årliga avgift som ska ta ut för till- handahållande av betalningsförmedlingen. Avgiften ska tas ut innan betalning till borgenärerna kan ske. Först när utbetalning ska ske till borgenärerna har de möjlig- het att begära verkställighet av skuldsaneringsbeslutet. Fördelning av inbetalda medel Om gäldenären har ett betalningsutrymme när skuldsanering beviljas, ska enligt nuvarande ordning en betalningsplan bestämmas för gäldenärens framtida betalningar. Genom att gäldenären enligt vårt förslag ska betala genom en betalningsförmedling ska i planen anges ett enda månatligt belopp (vars storlek givetvis kan variera under betalningsplanens löptid). Precis som tidigare ska anges när och hur betalning ska se. I planen ska även anges betalningsskyldig- het för avgift för fördelningsverksam- het. Saknas betalningsförmåga vid skuldsaneringsbeslutet kommer någon betalningsplan givetvis inte att bestämmas, eftersom gälde- nären då inte bedöms ha förmåga att framgent betala något. På samma sätt som ska i samband med skuldsanerings- beslutet bestämmas vilket sammanlagt belopp som ska fördelas mellan de borgenärer vars fordringar omfattas av skuldsaneringen. Genom vårt förslag om att betalning ska påbörjas redan från inled- andebeslutet omfattar beloppet inte enbart eventuella framtida betalningar enligt en betalningsplan, utan även eventuella medel som betalats in före skuldsaneringsbeslutet. I beloppet ska även inräknas den ränta som vi föreslår ska utgå på inbetalda medel från det att överfört dem till ett räntebärande konto. Har gäldenären saknat betalningsförmåga såväl före som för skuldsaneringsbeslutet ska något belopp givetvis inte bestämmas. När skuldsanering beviljas måste även bestämmas hur fördel- ningen av beloppet ska ske mellan de betalningsberättigade borge- närerna, det vill säga hur mycket var och en av borgenärerna totalt sett får betalt. Fördelningen utgår på samma sätt som enligt den procentsats som anger hur mycket av skuldsaneringsfordringarnas belopp som ska kvarstå (se 9 § tredje stycket). Bestäms ingen betalningsplan ska eventuellt redan inbetalda medel betalas ut till skuldsaneringsborgenärerna vid en engångsutbetal- ning. Det kan ske först när skuldsaneringsbeslutet har vunnit laga kraft. Om gäldenären får en betalningsplan ska utbetalning till borge- närerna ske en gång , efter vad närmare beslutar. Första utbetalningen bör inledas efter beslutet om skuldsanering, men inte innan beslutet har vunnit laga kraft. Hur mycket varje borgenär ska få betalt och när utbetalning ska ske ska anges i beslutet. Visar det sig att gäldenären har betalat mindre än vad betal- ningsplanen anger, ska utbetalningen till borgenärerna i enlighet med den rådande likabehandlingsprincipen nedsättas med lika stor andel för samtliga betalningsberättigade borgenärer. Utbetalning- arna ska alltså också i dessa fall utgå från den procentsats som bestämts för nedsättningen av fordringarna. Ett sådant fall lär sannolikt leda till en omprövningssituation. Om det inför den årsvisa utbetalningen i stället konstateras att gäldenären av något skäl betalat för mycket, ska återbetalning av överskottet ske till gäldenären. Gäldenären kan alltså inte förskottsbetala , eftersom det skulle kunna vara ett sätt för honom eller henne att undandra sig utmätning för eventuellt nya skulder. När medlen är utbetalda finns givetvis inte längre något hinder mot utmätning av dessa. I samråden har något inkassobolag invänt att det med en betal- ningsförmedling och årliga utbetalningar kan medföra vissa pro- blem vid avräkning, då någon annan gäldenär är solidariskt betal- ningsskyldig. Eftersom betalning enligt betalningsplanen ska äga rum en gång , har vi svårt att se att det kan vara några pro- blem. Det är ju just i samband med att borgenären erhåller sin årliga betalning som en avräkning mot en medgäldenär kan aktuali- seras. Skulle medgäldenären då ha slutbetalt skulden, torde borge- nären vara skyldig att återbetala det överskjutande beloppet. Fråga har även väckts om vad som händer om en solidariskt betalnings- skyldig vill lösa skulden under betalningsplanen. Enligt vår uppfatt- ning skulle följden bli att den solidariskt betalningsskyldige med sin regressfordran träder in i borgenärens ställe. Enligt nuvarande ordning får ett beslut om skuldsanering verk- ställas utan hinder av att det inte har vunnit laga kraft (37 §). Bestämmelsen är utformad för att effektivisera skuldsaneringsför- farandet.22 Vi anser att en sådan ordning inte är lämplig när gäldenären ska betala genom en betalningsförmedling, från vilken borgenärerna får årsvis betalt. Gäldenären ska visserligen även fortsättningsvis ge- nomföra sina betalningar , utan att invänta laga kraft. Detta gäller såväl det interimistiska beslutet om betalning från inledandebeslutet och betalningar enligt en betalningsplan. Genom att utbetalning från ska ske årsvis – är borgenärerna däremot inte berättigade till betalning förrän utbetal- ningstidpunkten. Beslutet om betalning måste också ha vunnit laga kraft för att utbetalning ska kunna ske. bör borgenären inte ha möjlighet att begära verkställighet av skuldsanerings- beslutet. Om det uppmärksammas att en gäldenär under en betalnings- plan missköter sina inbetalningar, är borgenären hänvisad till att begära omprövning av skuldsaneringsbeslutet. Först när borgenär- en har rätt att få betalt enligt skuldsaneringsbeslutet är det möjligt att söka verkställighet hos gäldenären. Sammanfattningsvis anser vi att det sätt på vilket gäldenären måste betala enligt ett skuldsaneringsbeslut försämrar förutsättningarna att klara av skuldsaneringen. Betalningsplanerna är ofta svåra att avläsa och tillämpa. Gäldenären behöver därför ibland hjälp med pla- nerna, t.ex. av en budget- och skuldrådgivare, varför planernas utform- ning även orsakar samhällsekonomiska kostnader. Borgenärerna drabbas också kostnader för hanteringen av betalningarna. Vi anser åtgärder på området är angelägna. Det tror vi kan bidra till att fler tar steget att ansöka om skuldsanering, men också att fler klarar av att genomföra en sådan. Det kan sannolikt även med- föra att gäldenärens pressade situation förbättras. 22 Se prop. 2005/06:124 s. 56 f. och s. 88. Den mest verksamma åtgärden för att förenkla gäldenärens betalningar anser vi är att inrätta en betalningsförmedling. Vi före- slår därför att det i betalningsplanen ska anges att gäldenären ska betala ett visst månatligt belopp till ett betalningsförmedlande organ, om det inte finns särskilda skäl att betala direkt till borge- nären. Gäldenärens betalningar ska ske utan hinder av att beslutet om betalning inte har vunnit laga kraft. Vi bedömer att har bäst förutsätt- ningar att ta hand om denna betalningsförmedling. För hanteringen av betalningar är det nödvändigt med ändringar i regleringen kring behandlingen av uppgifter i databaser. bör kvartalsvis kontrollera och informera parterna om hur gäldenären sköter sina betalningar. För finansie- ringen av förmedlingsverksamheten bör myndigheten ta ut en årlig avgift, som ska belasta gäldenärens betalningsutrymme. I och med att betalning sker till myndigheten förlorar gäldenär- en rådigheten över medlen. Inbetalda medel ska inte kunna utmätas så länge de finns hos . Först när skuld- sanering har beviljats tillkommer inbetalda medel de borgenärer vars fordringar omfattas av förfarandet. ska då utan dröjsmål avskilja medlen till särskilt räntebärande konto för borgenärernas räkning. När skuldsanering beviljas ska bestämmas det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, vilket innefattar medel som gäldenär- en betalar in såväl före som efter skuldsaneringsbeslutet. Bestäms en betalningsplan för gäldenärens framtida betalningar ska inbe- talda medel och ränta på dessa utbetalas till skuldsaneringsborge- närerna en gång . Den första utbetalningen ska ske först efter skuldsaneringsbeslutet har vunnit laga kraft. Om någon plan inte bestäms ska eventuellt inbetalda medel fördelas mellan de betalningsberättigade borgenärerna genom ett engångsbelopp, efter att skuldsaneringsbeslutet vunnit laga kraft. I en betalningsplan ska förbehållas medel för betalning av den årliga avgift som ska ta ut för tillhanda- hållande av betalningsförmedlingen. Avgiften ska tas ut innan betalning till borgenärerna kan ske. Först när utbetalning ska ske till borgenärerna har de möjlighet att begära verkställighet av skuldsaneringsbeslutet hos gäldenären. 11Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt Den som har fått skuldsanering kan som huvudregel inte beviljas det en andra gång, om det inte finns synnerliga skäl (6 § andra meningen). Frågan är dock om denna regel leder till att över- skuldsatta i alltför stor utsträckning avhålls från att ansöka om skuldsanering. På grund av detta och våra förslag i övrigt anser vi att det är nödvändigt att göra en översyn av bestämmelsen om att det alltid krävs synnerliga skäl för att beviljas skuldsanering på nytt. I det följande kommer vi att redogöra för nuvarande ordning (avsnitt 11.2) och den statistik och domstolspraxis som finns på området (avsnitt 11.3). Därefter presenterar vi de synpunkter som har framkommit vid våra samråd (avsnitt 11.4) och hur lagstift- ningen ser ut i övriga nordiska länder (avsnitt 11.5). Slutligen redo- gör vi för våra överväganden i denna fråga (avsnitt 11.6). Av lagtexten följer att en gäldenär som har fått skuldsane- ring inte får beviljas det på nytt, om det inte finns synnerliga skäl för det (6 § andra meningen). Den bakomliggande tanken är att skuldsanering ska vara något som en person normalt sett kan få möjlighet till endast en gång i livet. När skuldsaneringslagen inför- des uttalades dock att regeln inte bör vara helt undantagslös och att det kan finnas speciella situationer där det kan vara godtagbart att en gäldenär får en andra chans. Det betonades dock att det skulle röra sig om sällsynta undantagsfall och att tillämpningen bör vara mycket restriktiv. Som exempel på synnerliga skäl angavs en gälde- när som fått skuldsanering och , i en helt Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt annan livssituation, återigen hamnar på obestånd, t.ex. på grund av allvarlig sjukdom, förtidspensionering eller långvarig arbetslöshet.1 Bestämmelsen omfattar såväl gäldenärer som tidigare genomfört en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt, som dem som av någon anledning fått sin skuldsanering upphävd.2 I förarbetena har under- strukits att det vid bedömningen ska läggas särskild vikt vid om gäldenären uppfyllt sina förpliktelser enligt det tidigare skuld- saneringsbeslutet.3 Enligt uppgift från har uppskattningsvis 15 gäldenärer beviljats skuldsanering en andra gång sedan skuld- saneringslagens tillkomst . Det kan jämföras med de drygt 47 000 skuldsaneringar som beviljats . Bland gälde- närerna återfinns både de som har fått sin tidigare skuldsanering upphävd och de som har skuldsatt sig på nytt efter genomförd skuldsanering. Domstolspraxis är mycket sparsam i frågan om vad som kan ut- göra synnerliga skäl för skuldsanering en andra gång. I hovrätts- avgörandet RH 2011:41 var det fråga om en gäldenär som bevilja- des skuldsanering . Beslutet upphävdes på grund av att han inte hade skött sin betalningsplan. Han ansökte på nytt 2001, men ansökan avslogs. ansökte han ytterligare en gång. bedömde då att det inte förelåg synnerliga skäl för att bevilja skuldsanering en andra gång och avslog ansökan. Tingsrätten beslutade dock att inleda skuldsanering och återförvisade ärendet till Kronofogdemyndig- heten. Domstolen framhöll i sitt beslut att gäldenären hade en komplex sjukdomsbild. Det konstaterades att den tidigare skuld- saneringen upphävts bland annat på grund av oväntat höga kost- nader för hemtjänst och problem med betalningsrutinerna, vilket ansågs ha sammanfallit med en rehabiliteringsperiod efter en hjärt- operation. biföll slutligen ansökan om skuldsanering, med hänvisning till att tingsrätten bedömt att kravet på synnerliga skäl var uppfyllt. Tingsrätten avslog ett överklagande 1993/94:123 s. 91 och 198. 2Se , och , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag (andra upplagan), s. 113. 1993/94:123 s. 198. Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt av beslutet, men hovrätten upphävde i sin tur skuldsaneringen. Hovrätten hänvisade till att möjligheten till en andra chans är begränsad till endast sällsynta fall och att det vid bedömningen ska läggas särskild vikt vid om gäldenären uppfyllt sina förpliktelser enligt det tidigare skuldsaneringsbeslutet. Med hänsyn till att gäldenärens tidigare skuldsanering upphävts på grund av bristande betalning ansåg hovrätten att kravet på synnerliga skäl inte var uppfyllt. Det beto- nades att merparten av de skulder som var aktuella även ingick i den första skuldsaneringen. har också behandlat frågan om synnerliga skäl i ett mål som avgjordes (målnummer Ö 3320- 12). Det var då fråga om en gäldenär som med hjälp av sin gode man ansökt och beviljats skuldsanering . Betal- ningsplanen skulle löpa , fram . upphörde förordnandet om god man. Gäldenären hade en omfattande psykiatrisk problematik, vilken försämrades . Gäldenären kom att missköta sin betalnings- plan 2009, då den upphävdes med hän- visning till att gäldenären uteblivit med flera betalningar utan att lämna någon förklaring till detta. Läkarintyg visade att gäldenären var inlagd på psykiatrisk klinik vid nio tillfällen –2010. fick gäldenären en förvaltare. Gäldenären medicinerade och mådde bätt- re . Hon hade ett ordnat boende med regelbundet stöd från kommunen. Med hjälp av sin förvaltare ansökte hon på nytt om skuldsanering . I ansökan anförde hon att skälet till att hon misslyckats med sin förra skuldsanering var att hon då befann sig i dåligt psykiskt skick. ansåg att det inte fanns synnerliga skäl att bevilja gäldenären skuldsanering, vilket var en bedömning som även delades av tingsrätten. Hovrätten fastställde tingsrättens beslut och framhöll särskilt att tiden var kort mellan beviljandet av den förra skuldsaneringen och den nya ansökan. Det konstaterades även att gäldenären hade misskött den förra skuldsaneringen . Hovrätten hänvisade också till att de exempel på synner- liga skäl som anges i förarbetena till skuldsaneringslagen inte rör förhållanden som liknade gäldenärens situation, med ett långvarigt pågående sjukdomstillstånd. Hovrätten tog även fasta på att det i förarbetena betonas att skuldsanering kan beviljas på nytt endast i sällsynta undantagsfall. Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt ansåg däremot att det förelåg synnerliga skäl för skuldsanering. Domstolen konstaterade att gäldenären inte gjort något för att fullgöra sina förpliktelser då hon var utan god man eller förvaltare, men att hon ansträngt sig och medverkat alltsedan förvaltare förordnats. Domstolen beaktade att beslutet att godmanskapet skulle upphöra inte var gäldenärens eget och att hon, som hon misskötte sina betalningar, var allvarligt psykiskt sjuk. Enligt domstolen fanns ett klart tids- mässigt samband mellan det att godmanskapet upphörde och att gäldenärens misskötsamhet med betalningarna började. Domstolen ansåg att misskötsamheten inte kunde läggas gäldenären till last, eftersom det fanns anledning anta att det första skuldsanerings- beslutet inte hade behövt upphävas om gäldenären hade haft kvar sin gode man. Vid en samlad bedömning av gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden bedömde domstolen det som i hög grad skäligt att skuldsanering beviljades på nytt. återförvisade ärendet till för fortsatt handläggning. Vid våra samrådsmöten har vi diskuterat förutsättningarna för att beviljas skuldsanering en andra gång. Skuldsaneringsteamet i har anfört att det bör finnas ett visst utrymme för en andra chans, men att tillämpningen även fortsättningsvis bör vara restriktiv. Skuld- saneringsteamen i , och , verkställighets- teamen i och , budget- och skuldrådgivningen i och , överförmyndarförvaltningen i , kuratorerna, och arbetslöshetskassorna har alla framhållit att det i vissa fall bör bli lättare att få skuldsanering en andra gång. Enligt skuldsaneringsteamen i och , verk- ställighetsteamet i , budget- och skuldrådgivarna i , , och , överförmyndarförvaltningen i , Profact, Kredit-Inkasso, och arbetslöshetskassorna borde det bli enklare för de gäldenärer som misslyckats med sin tidigare skuldsanering, jämfört med dem som genomgått skuld- sanering helt men därefter överskuldsatt sig på nytt. Intrum anser att det inte får bli för enkelt att få skuldsanering ytterligare en gång för de gäldenärer som genomfört en skuldsanering. Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt något som även har framförts av Kredit-Inkasso, som befarar att det annars kan påverka betalningsmoralen negativt. Skuldsaneringsteamet i har efterfrågat exempel på vad som kan vara skäl till att få skuldsanering en andra gång. Enligt det nödvändigt att beakta anledningen till att den förra skuldsaneringen misslyckades. Verkställighetstea- met i , Alektum och Profact har i stället framhållit vikten av att klargöra orsaken till varför gäldenären återigen hamnat i ekono- miska svårigheter och i vilken utsträckning det beror på gälde- närens eget agerande. Enligt skuldsaneringsteamet i samt verkställighetsteamen i och bör gäldenärer kunna få en mildare bedömning om de tidigare misslyckats, men därefter för- bättrat sin situation, t.ex. genom ett anordnat förvaltarskap. Budget- och skuldrådgivarna i anser att de som misslyckats på grund av att de inte har förstått hur en skuldsanering fungerar borde kunna få en andra chans. Kuratorerna har fört fram att en psyki- atrisk problematik hos gäldenären bör vara en omständighet som ger större möjlighet till en andra chans. Skuldsaneringsteamet i har betonat vikten av att den som tidigare misslyckats med en skuldsanering är redo att genomgå det på nytt. Budget- och skuldrådgivarna i har anfört att de ofta är oroliga för att gäldenärerna inte ska vara tillräckligt för- beredda på att klara av en skuldsanering och att deras enda chans till skuldsanering går om intet vid ett misslyckande. Liknande farhågor har framförts av budget- och skuldrådgivarna i , och . De har förklarat att detta påverkar deras rådgiv- ning, så att de i vissa fall avråder gäldenärer från att ansöka, om de inte uppfattar att de är redo för skuldsanering (jfr. 11.5En andra chans i de övriga nordiska länderna Den finska skuldsaneringslagen anger ett antal uttryckliga hinder för att en gäldenär ska kunna få skuldsanering och ett av dessa är om gäldenären tidigare blivit beviljad skuldsanering.4 Om det finns vägande skäl är det dock möjligt att göra undantag från denna bestämmelse. Precis som vid övriga uttryckliga hinder för skuld- sanering ska vid bedömningen hänsyn tas till den tid som förflutit 4 10 § 10 p. lagen om skuldsanering för privatpersoner. Möjlighet att beviljas skuldsanering på nytt sedan gäldenären skuldsatte sig, gäldenärens åtgärder för betalning av sina skulder och gäldenärens övriga förhållanden samt skuld- saneringens betydelse för gäldenären och borgenärerna.5 I förarbetena till lagrummet har betonats att huvudregeln är att skuldsanering kan beviljas endast en gång. Om gäldenären tidigare misskött en betalningsplan men det funnits en godtagbar orsak till detta, ska det vara möjligt att bevilja skuldsanering även kort efter det att den förra skuldsaneringen upphävts.