sou · H0B393d2 · 2013-01-01 00:00:00 — I och med reformen och möjligheten till videokonferens har ett primärt skäl för tingsre- sorna bortfallit. Ett kvarstående skäl är dock bristen på salar och videokonferensut- EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER Enligt hovrätten skulle färre tingsresor behöva ske och resurser frigöras till annat arbete om fler salar utrustades med videokonferensutrustning. En annan hovrätt har delvis instämt i bedömningen medan en tredje har uppgett att möjligheten till vi- deokonferens inte påverkar hovrättens tingsresor. Genom reformen har möjligheten att närvara per telefon utökats. De flesta hov- rätter har emellertid uppgett att det inte har skett någon förändring i tillämpningen sedan reformen trädde i kraft. I några fall har telefonnärvaro medgetts som ersätt- ning för videokonferens, när det senare inte har gått att ordna på grund av bris- tande tillgång på videkonferensutrustning. Möjligheten har också utnyttjats i vissa situationer när det i ett sent skede har blivit aktuellt med tilläggsförhör. 4.3.2Presentation av muntlig bevisning i hovrätten Efter reformen ska muntlig bevisning i hovrätten som huvudregel läggas fram ge- nom den videoupptagning som har gjorts av förhöret i tingsrätten. Om det finns en videoupptagning från tingsrättsförhöret får beviset tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas. Detta är en genomgripande förändring av hov- rättsprocessen som väsentligt har påverkat arbetssättet på hovrätterna och bidragit till förändrade, tillkommande och bortfallande arbetsuppgifter. Av avgörande be- tydelse är naturligtvis hur väl förhöret har dokumenteras i tingsrätten. Allmänt om kvaliteten på videoinspelningarna i tingsrätten Kvaliteten på inspelningarna varierar men håller enligt hovrätterna generellt sett en nivå som är godtagbar. En hovrätt har angett att personalen där har blivit positivt överraskad över hur bra inspelningarna är. Exempel på förhållandevis vanliga bris- ter i inspelningarna är att de innehåller störande biljud, att ljudvolymen är för låg och/eller varierar under förhöret och att bilden blir mörk p.g.a. motljus. De fel som hovrätterna har påtalat har emellertid sällan lett till några konsekvenser för målens handläggning i hovrätten. Endast i ett fåtal fall har förhör underkänts på grund av bristande bildkvalitet och därmed föranlett att förhörspersoner har fått kallas till hovrätten. I de fallen hovrätterna har fått kalla någon till förhand- lingen har det oftare berott på bristande ljudkvalitet, men inte heller sådana situa- tioner har varit särskilt vanliga. Samtliga hovrätter delger regelmässigt tingsrätterna synpunkter på kvaliteten på de inspelningar som sker där. Flera hovrätter har system för hur rapporteringen ska ske och det finns särskilt utsedda kontaktpersoner för detta på domstolarna. Hov- rätterna har uppgett att kvaliteten på inspelningarna har blivit bättre och att tings- rätterna i de flesta fall har tagit till sig den feedback som hovrätterna har försett dem med. Indexering och uppdelning av förhör Eftersom hovrättens prövning inte alltid avser målet i dess helhet är det av bety- delse för hovrätten hur inspelningen av förhöret har skett i tingsrätten. Om tings- rätten tydligt har markerat olika delar i förhöret, så att det till exempel går att ur- skilja när en viss åtalspunkt behandlas, kan hovrätten begränsa uppspelningen till att avse just det som är aktuellt för hovrättens prövning. Saknas en sådan uppdel- ning/markering tvingas hovrätten däremot ta del av material som kan vara utan betydelse i hovrätten. Enligt hovrätterna är tingsrättens markering av olika delar i ett förhör (indexering- en) regelmässigt bristfällig och ibland förekommer indexering över huvudtaget inte. Det saknas också enhetlighet när det gäller hur tingsrätterna indexerar förhö- ren. Av hovrätternas uppgifter framgår vidare att det även brister i namngivningen DV-RAPPORT 2010:3 EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER av förhören vid tingsrätterna. Den hovrätt som har försett sina tingsrätter med särskilda lathundar har uppgett att det har skett en positiv utveckling och att ru- tinerna vid tingsrätterna när det gäller indexering och namngivning har förbättrats. Förändringar av sekreterarnas arbetsuppgifter Det förhållandet att hovrätten som huvudregel spelar upp videoupptagningen från tingsrätten i stället för att kalla en förhörsperson till hovrätten har inneburit kon- sekvenser för framförallt sekreterarnas arbetsuppgifter. Efter reformen utfärdas betydligt färre kallelser . Sekreterarna har emellertid förklarat att detta förhållande inte har lett till någon märkbar arbetslättnad för dem och att antalet kallelser i ett mål som regel saknar betydelse för den totala arbetsbördan. Detta ef- tersom uppgifterna i målet redan finns registrerade i och systemet enkelt sammanställer erforderligt antal kallelser. De kallelser som alltjämt utfärdas behö- ver dessutom redigeras mer än tidigare, vilket innebär visst merarbete för sekrete- rarna. Trots att det egentliga kallelsearbetet enligt sekreterarna inte har minskat på något mer påtagligt sätt har det förhållandet att färre personer kallas till hovrätten gjort att andra kansligöromål har minskat. Till exempel innebär förändringen färre del- givningar att kontrollera, färre samtal från kallade personer angående inställelsen, färre utbetalningar av förskott och mindre förberedelsearbete i . Även andra sammanhängande arbetsuppgifter, såsom att kalla tolkar för förhörspersoner till förhandlingen, har minskat till följd av reformen. En ny och tillkommande arbetsuppgift för sekreterarna är de kvalitetskontroller av videoinspelningar från tingsrätterna som sker vid samtliga hovrätter. Vid de flesta hovrätter kontrolleras samtliga videoförhör i samband med att målet kommer in till hovrätten. Ett par hovrätter har dock uppgett att en kontroll sker först om för- handling blir aktuell i hovrätten. Hur kontrollen sker varierar mellan hovrätterna. Gemensamt är dock att den utförs genom att en sekreterare granskar delar av det inspelade förhöret, i syfte att bedöma om kvaliteten håller en godtagbar nivå eller om frågan om förnyad bevisupptagning (omförhör eller tilläggsförhör) bör tas upp. Kontrollerna sker genom stickprov. I vissa fall kontrolleras endast inledning- en av förhöret medan det i andra fall sker kontroller med relativt täta mellanrum genom hela förhöret. I några fall kontrolleras förhören även i en förhandlingssal eftersom ljud- och bildkvalitén kan variera beroende på vilken utrustning som an- vänds för uppspelningen av förhöret. Vid några hovrätter utför även fiskalerna och/eller beredningsjuristerna vissa kon- troller av förhören. Det är en för hovrätterna gemensam uppfattning att uppgiften att kvalitetskontrol- lera inspelningarna är relativt arbetsbelastande för sekreterarna och tar mycket tid i anspråk. Kontrollen påverkar även andra personalkategorier. När sekreterarna upptäcker ett fel av betydelse, anmäler de detta oftast till en jurist som i sin tur gör en kontroll och tar ställning till vad felet ska leda till. En hovrätt har uppgett att kontrollen bör kunna trappas ned successivt allteftersom tingsrätterna blir bättre på att hantera inspelningsutrustningen. Förnyad bevisupptagning i hovrätten Av hovrätternas uppgifter framgår att parternas inlagor sällan är fullständiga när det gäller vilken bevisning som åberopas i hovrätten och på vilket sätt bevisningen ska läggas fram. Om det är så att förnyad bevisupptagning begärs anges sällan skä- len till det. Det leder till att hovrätterna måste begära in kompletterande uppgifter innan de kan ta ställning till frågan om tilläggs- eller omförhör ska ske. EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER ringarna inhämtas ibland muntligen och ibland skriftligen, i vissa fall av en bered- ningsjurist men oftast av en sekreterare. Flera hovrätter har uppgett att en kontakt med parterna relativt ofta leder till att en framställd begäran om förnyad bevisupp- tagning frånfalles. Bestämmelserna om förnyad bevisupptagning har medfört en ny typ av prelimi- närfrågor. Förhållandevis regelbundet har hovrätten numera att ta ställning till om förnyad bevisupptagning ska ske. fattas beslut i sådana frågor av en leda- mot. Ett par hovrätter har emellertid angett att i vart fall tveksamma fall och nega- tiva beslut regelmässigt föredras och avgörs av tre domare. Flera hovrätter har också uppgett att de inledningsvis har haft principen att tre ledamöter ska delta i avgörandet, för att alla ska få erfarenhet av frågorna och för att skapa en enhetlig praxis inom domstolen. En hovrätt har uppgett att ett beslut normalt föregås av kommunicering med motparten. En annan hovrätt har uppgett att en fråga om tilläggsförhör ibland skjuts upp till förhandlingen och avgörs först efter att förhöret från tingsrätten har spelats upp. Även i en sådan situation händer det enligt hovrätten ganska ofta att den som har begärt tilläggsförhör frånfaller sin begäran. Vid samtliga hovrätter är en begäran om förnyad bevisupptagning i form av om- förhör ovanlig. Det är något vanligare med begäran om tilläggsförhör och då främst såvitt avser förhör med tilltalade och målsägande. En gemensam uppfatt- ning bland hovrätterna är dock att antalet framställningar om tilläggsförhör är vä- sentligt mindre än förväntat. Inte så förvånande är det även ovanligt att ett omförhör kommer till stånd i hov- rätten (vilket naturligtvis bl.a. beror på att omförhör sällan begärs). Hovrätterna har angett att det kan förekomma i fall då en förhörsperson i princip inte har utta- lat sig i tingsrätten men bestämmer sig för att tala i hovrätten, eller då förhöret vid tingsrätten inte är användbart på grund av bristande kvalitet. Det är något vanliga- re med tilläggsförhör, i vart fall när det gäller frågor till en tilltalad. Tilläggsförhör kan bl.a. aktualiseras i fall då en förhörsperson vill ändra den utsaga som lämnades vid tingsrätten, t.ex. med påstående om att han eller hon tidigare inte talade san- ning. De flesta hovrätter har förklarat att en begäran om tilläggsfrågor, även när en sådan beviljas, sällan vållar några praktiska problem. Ofta kan förhöret hållas kort och det är mycket sällan som en förhandling behöver ställas in på grund av en be- gäran om tilläggsförhör. Andra konsekvenser av de ändrade bestämmelserna Flera hovrätter har påtalat vissa positiva konsekvenser av att det sällan sker förny- ad bevisupptagning i hovrätten. En sådan är att det numera är enklare att planera en förhandling och att hålla utsatt huvudförhandlingstid. Det leder i sin tur till mindre övertid för vissa personalkategorier, t.ex. expeditionsvakterna. Dessutom behöver färre förhandlingar ställas in på grund av någons utevaro. Vissa domare har påtalat att domskrivningen i hovrätten har underlättats något ef- ter reformen eftersom det mer sällan lämnas nya uppgifter i hovrätten. Å andra si- dan har flera domare uppgett att det är mer vanligt att hovrätten ändrar något i tingsrättens dom än tidigare, d.v.s. hovrätterna skriver mer domskäl . När det gäller förhandlingstiderna har de flesta hovrätter uppgett att dessa har ökat som en följd av reformen. Flera hovrätter har uppgett att det efter reformen har blivit mindre vanligt att parterna åberopar förhörsutsagor såsom de har antecknats i tingsrättens dom. Flera har också uppgett att förhören var mer koncentrerade ti- digare. Sammantaget anser de flesta att hovrättsförhandlingarna har blivit längre DV-RAPPORT 2010:3 EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER sedan reformen infördes. En hovrätt har dock gett uttryck för en motsatt uppfatt- ning, d.v.s. att förhandlingarna har blivit kortare. Se även nedan avsnitt 4.3.6. En annan konsekvens som har påtalats, och som med stor sannolikhet har an- knytning till hur bevisupptagningen sker i hovrätten, är att det förekommer färre återkallelser i hovrätten . 4.3.3Möjligheten att hänvisa till processmaterial Som redovisats i avsnitt 3.3.5 har det genom reformen blivit möjligt för parterna att presentera processmaterial genom hänvisningar till handlingar i målet. I flera hovrätter är det relativt vanligt med hänvisning till skriftliga handlingar. Möj- ligheten till hänvisning innebär att hovrätten inte behöver gå igenom innehållet vid förhandlingen utan kan ta del av detta enskilt. På så sätt kan huvudförhandlingsti- den hållas något kortare än vad som annars vore fallet. Enligt någon hovrätt inne- bär förfarandet en betydande besparing. Enligt en annan hovrätt är skillnaden inte alltid så stor, eftersom det även tidigare förekom att handlingar ansågs genom- gångna utan att de lästes upp i sin helhet. En hovrätt har emellertid uppgett att hänvisning till skriftliga handlingar är mindre vanligt förekommande och som skäl angett bl.a. att en genomgång av materialet har sin plats vid huvudförhandlingen och att det ofta krävs läsanvisningar från den åberopande parten för att hovrätten ska kunna ta till sig innehållet på ett bra sätt. En annan hovrätt har redovisat en liknande uppfattning och angett att det i större mål med mycket skriftlig bevisning är viktigt från resurssynpunkt att parterna presenterar den skriftliga bevisningen för rätten och att ett sådant förfarande är mer resurseffek- tivt för domstolen än att rätten tar del av materialet utanför förhandlingen. Endast vid ett fåtal hovrätter har det förekommit hänvisning till ljud- och bildupptag- ningar från förhören i tingsrätten. I de fall så har skett har en hovrätt angett att förfa- randet har bidragit till kortare förhandlingstid, vilket i sin tur kan underlätta vid ut- sättning av framför allt större mål. En annan hovrätt har angett att möjligheten sak- nar betydelse för resursfrågan eftersom ledamöterna ändå måste ta del av förhören. Inte sällan motsätter sig parterna hänvisning till muntlig bevisning av principiella skäl. Åklagarna är emellertid generellt sett mer positiva till det än försvararna. De nya bestämmelserna om när hovrätten kan frångå tingsrättens tilltrosbedöm- ning utan att ta upp beviset på nytt har enligt hovrätterna underlättat verksamhe- ten. Flera domare har förklarat att de upplever det som positivt att slippa fundera på tilltrosfrågor under beredningen. Andra fördelar är att färre personer behöver kallas till förhandling och att förhandlingar inte lika ofta behöver ställas in när en tilltrossituation uppkommer. En viktig del av reformen är att systemet med prövningstillstånd i hovrätten ut- vecklats. Hovrätterna har tillfrågats om vilka konsekvenser de ändrade bestämmel- serna har haft för deras verksamhet och vad förändringen har inneburit från re- surssynpunkt. Svaren varierar en del mellan hovrätterna bl.a. beroende på att hov- rätternas storlek och organisation skiljer sig åt. Även det praktiska arbetssättet när det gäller hanteringen av frågor om prövningstillstånd skiljer sig åt mellan hovrät- terna. En hovrätt har t.ex. inrättat en särskild föredragningsenhet och en annan hovrätt har i princip inga föredragningar i samband med avgörandet av frågan om prövningstillstånd (se mer nedan under avsnitt 4.3.6). EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER En självklar konsekvens av förändringen är att antalet tvistemålsförhandlingar har minskat i hovrätten liksom antalet meddelade tvistemålsdomar. Det har i sin tur påverkat arbetsuppgifterna för de anställda vid hovrätterna. En hovrätt har konsta- terat att kravet på prövningstillstånd i tvistemål har inneburit att kanslipersonalen har fått betydligt färre moment att utföra än tidigare och att reformen på det sättet har lett till en arbetsbesparing. Flera hovrätter har uppskattat att ledamöterna, trots den betydande tid som läggs ned i samband med avgörandet av frågan om pröv- ningstillstånd, totalt sett lägger ned mindre tid på tvistemålen efter reformen. Någ- ra hovrätter har angett att även fiskalerna ägnar mindre tid åt handläggning av tvis- temål, bl.a. som en följd av att ledamöterna själva håller i föredragningarna. Enligt en hovrätt har kravet på prövningstillstånd inneburit en betydande besparing. En annan hovrätt har angett att kravet på prövningstillstånd sannolikt inte innebär nå- gon märkbar förändring från resurssynpunkt eftersom det minskade antalet hu- vudförhandlingar vägs upp av arbetet med frågor om prövningstillstånd. Frågorna om prövningstillstånd avgörs regelmässigt av tre ledamöter. På flera hov- rätter föredrar ledamöterna själva frågan medan andra engagerar fiskalerna i arbe- tet. Flera hovrätter har påtalat att föredragningarna ofta är resurskrävande och in- nebär visst dubbelarbete i de fall prövningstillstånd beviljas. Det är vanligt att i vart fall föredraganden tar del av den muntliga bevisningen innan frågan om pröv- ningstillstånd avgörs. I vissa fall sker även en uppspelning av förhören eller delar av dem i samband med föredragningen så att samliga ledamöter kan ta del av be- visningen. Förhandlingar i frågan om prövningstillstånd är däremot sällan före- kommande. Även skriftväxling i form av kommunicering med motparten förefal- ler vara ganska ovanligt. Vid någon hovrätt sker skriftväxling relativt ofta innan målet föredras i frågan om prövningstillstånd, i vart fall i de mål där det är sanno- likt att prövningstillstånd kommer att meddelas. Enligt hovrätterna är s.k. partiellt prövningstillstånd inte särskilt vanligt före- kommande. I samband med enkätsvaren och vid våra möten med hovrätterna har vissa ytterli- gare förändringar påtalats som kan antas ha anknytning till reformen. Det handlar t.ex. om parternas processföring i hovrätten. I följande avsnitt redovisas också de organisationsförändringar som har skett på vissa hovrätter i samband med refor- men samt hovrätternas uppfattning om reformens påverkan på domstolarnas re- sursbehov samt på förhandlings- och omloppstiderna. Avslutningsvis berörs vissa övriga frågor. Förändring i parternas processföring En hovrätt har gjort iakttagelsen att åklagarnas processföring har blivit mindre stringent och mer passiv. En annan reflektion vid samma hovrätt är att åklagarna i många fall inte har förberett sig tillräckligt väl inför huvudförhandlingen. Flera hovrätter har uppgett att det är mer vanligt med åklagarbyte i hovrätten än före re- formen. Enligt flera sekreterare håller emellertid åklagarna fortfarande hårt på principen om åklagarbundna mål när målet ska vidtalas till förhandling. Någon hovrätt har angett att det har blivit vanligare att parter åberopar ny bevis- ning i brottmål, medan flera andra hovrätter har uppgett att det snarare finns en trend i motsatt riktning. Det är en allmän tendens att parterna mer sällan åberopar förhörsuppgifter såsom de har nedtecknats i tingsrättens dom (se även ovan avsnitt 4.3.2). I stället begärs uppspelning av förhören. Utvecklingen antas i vart fall delvis kunna sättas i samband DV-RAPPORT 2010:3 EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER En förklaring kan vara att domarna från tingsrätterna mer sällan in- nehåller ett återgivande av vad förhörspersonerna har sagt i tingsrätten, vilket i sin tur kan bero på att tingsrätten anser att hovrätten ändå har enkel tillgång till materia- let genom videoupptagningarna. De flesta som har tillfrågats om saken kopplar emellertid inte samman reformen med en förändrad domskrivningsteknik vid tings- rätterna. En annan möjlig förklaring till att uppläsning av referat har blivit mindre vanligt är att hovrätten inte i lika stor utsträckning som före reformen tar upp frågan med parterna sedan videouppspelning av förhöret har tillkommit som ett alternativ. Många hovrättsdomare har anslutit sig till den uppfattningen. Flera hovrätter har rapporterat att överklagandeskrifterna har ökat i omfång efter reformen och att det oftare än tidigare begärs anstånd i målen, främst i de fall det krävs prövningstillstånd. Några hovrätter har uppgett att något fler mål – främst brottmål – avgörs på hand- lingarna efter reformen. De flesta hovrätter har emellertid förklarat att reformen borde kunna leda till att fler mål kan avgöras på handlingarna, men att det ännu inte har skett någon förändring i den riktningen. En hovrätt har genomfört en organisationsöversyn i samband med reformen, vil- ken har lett till att två avdelningar har slagits samman till en. Förändringen beror bl.a. på den förenklade handläggningen av tvistemål i hovrätten. En annan hovrätt har i anslutning till reformen inrättat en särskild föredragnings- enhet. På enheten finns tre fasta ledamöter, en och två hovrättsråd. Dessutom tjänstgör ytterligare fyra ledamöter, som normalt sett är placerade på avdelningarna, på enheten enligt ett rullande schema. Fiskalerna är placerade på avdelningarna men turas om att tjänstgöra på enheten i fyraveckorsperioder. På enheten finns också en fast föredragande (en beredningsjurist). består av en sekreterartjänst. Därutöver turas avdelningarna om att bidra med en sekreterare enligt ett cirkulationsschema. Som namnet antyder är verksamheten på föredragningsenheten helt inriktad på fö- redragningar. Till enheten fördelas i stort sett alla mål och ärenden som kommer in (med några undantag), förutom sådana brottmål som inte kräver prövningstill- stånd i hovrätten. För varje mål utses en ansvarig domare som så snart som möj- ligt går igenom målet och tar ställning till om det ska lämnas vidare till en fiskal el- ler om han eller hon själv ska behålla målet. Efter eventuella beredningsåtgärder föredras målet. De mål som inte slutligen kan avgöras efter en föredragning läm- nas vidare till avdelningarna. Det innebär bl.a. att mål vari prövningstillstånd har meddelats och som ska avgöras efter muntlig förhandling alltid om till en avdelning. Ett mål vari prövningstillstånd har meddelats och som ska avgöras på handlingarna kan antingen ligga kvar på enheten för slutligt avgörande eller om till en avdelning. Föredragningsenheten utgör en försöksverksamhet som ska pågå till och därefter utvärderas. Ordningen uppges emellertid fungera väl och bidra till att minska omloppstiderna. En tredje hovrätt har som en följd av EMR-reformen justerat sina riktlinjer för hantering av tvistemål inför avgörande av frågan om prövningstillstånd. Ordning- en innebär att alla nyinkomna mål granskas av en beredningschef. Om frågan är enkel kan beredningschefen själv bevilja prövningstillstånd eller föredra målet i EMR:S FAKTISKA KONSEKVENSER FÖR DOMSTOLARNAS VERKSAMHET; INSAMLADE UPPGIFTER mån av utrymme, eller lämna målet vidare till en fiskal för föredragning. Andra mål, d.v.s. mål där frågan om prövningstillstånd kräver närmare överväganden, tas fram till avgörande utan egentlig föredragning. Så snart målet är klart för inläsning av frågan om prövningstillstånd utser lagman- nen, eller beredningschefen i samråd med lagmannen, en sits och anger även vem som ska vara ordförande och vem som ska vara referent. Domstolssekreteraren på roteln förser därefter ledamöterna med kopior av tingsrättens dom, skriftlig bevis- ning, överklagandeskrifter och eventuellt annat nödvändigt material. Ordföranden bestämmer omgående för sammanträffande för översiktlig genomgång av frågan om prövningstillstånd. Till detta ska ledamöterna ha läst igenom det utdela- de materialet. Någon föredragning ska som utgångspunkt inte behöva ske. När sit- sen har fattat beslut att meddela prövningstillstånd beslutar lagmannen eller be- redningschefen angående målets fortsatta handläggning. Riktlinjerna har tillämpats och uppges fungera väl. Enligt de flesta hovrätter är det för tidigt att bedöma om reformen har inneburit någon påverkan på domstolarnas totala resursbehov. En hovrätt har angett att den har blivit mer beroende av en beredningsor- ganisation och att det är svårt att klara perioder utan tillräckligt antal fiskaler. Flera hovrätter har angett att resursbehovet på kansliet har minskat något.