sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — I första stycket anges att det är som prövar förutsättningarna enligt lagen och beslutar om en fram- ställning ska göras till en annan stat. Förutsättningarna framgår av 1 §. beslut om en framställning är inte överklagbart. En framställning får enligt andra stycket sändas till flera stater om det är möjligt enligt den aktuella överenskommelsen. Avser framställningen böter eller ett förverkande som innebär en betalningsskyldighet är det viktigt att bevakar ärendet så att inte större belopp än som anges i domen verkställs, se 7 §. 3 § När en framställning görs till en annan stat, får inte tillåta att 1.bötesstraffet förvandlas till fängelse eller annan påföljd i den andra staten, 2.verkställigheten i den staten av ett beslut om förverkande sker genom frihetsberövande eller någon annan åtgärd som ersätter förverkandet. Avser ett beslut om förverkande viss egendom, får Kronofogdemyndig- heten inte heller tillåta att verkställigheten i stället sker genom betalning eller verkställighet avseende egendomens värde. Paragrafen avser ett förbud mot förvandling av ett svenskt bötes- straff eller omvandling av ett svenskt beslut om förverkande. Be- stämmelsen motsvaras delvis av 21 c § fjärde stycket IVF. Bestäm- melsen behandlas i avsnitt 13.2.5. Bestämmelsen i första stycket punkten 1 innebär ett förbud för att tillåta att ett svensk bötesstraff för- vandlas till fängelse eller annan påföljd i den verkställande staten. Detta bör som regel framgå av framställningen till den andra staten. Om verkställigheten av den anledningen inte går att genomföra i den andra staten får återkalla framställ- ningen om verkställighet och vidta fortsatta åtgärder i . Där- vid kan avgöras om det är aktuellt att begära att bötesstraffet för- vandlas enligt de förutsättningar som gäller enligt bötesverkställig- hetslagen (1979:189). I punkten 2 anges ett förbud för att tillåta att en annan stat verkställer ett svenskt beslut om förverk- ande genom andra åtgärder än de som uttryckligen framgår av be- slutet, t.ex. genom frihetsberövande. Detta bör som regel framgå av framställningen till den andra staten. Av andra stycket följer att inte heller får tillåta att ett svenskt beslut om förverkande som avser viss specifik egendom omvandlas i den andra staten och i stället verk- ställs såsom en förpliktelse för den berörde att betala ett visst be- lopp. Det är alltså endast den egendom som anges i det svenska beslutet som kan bli föremål för verkställighet. Även detta bör framgå av framställningen. Återkallelse av en framställning 4 § ska utan dröjsmål återkalla en framställning om verkställighet av en svensk brottmålsdom i en annan stat om bötesstraffet eller förverkandet som framställningen avser skulle bortfalla enligt svensk lag eller till följd av en svensk myndighets beslut. Paragrafen avser återkallelse när påföljden eller förverkandet bort- fallit. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.2.6. Av bestämmelsen följer att en framställning i vissa fall ska åter- kallas utan dröjsmål. Detta avser fall när påföljden bortfallit på grund av preskription enligt svensk lag, när nåd eller amnesti beviljats eller en omprövning av domen skett som innebär att påföljden inte längre ska verkställas. 5 § När en framställning om verkställighet av en svensk brottmålsdom har sänts till en annan stat, får fortsatt verkställighet i inte äga rum. Verkställigheten får dock fortsätta i om det är möjligt enligt en internationell överenskommelse som är bindande för . Paragrafen avser fortsatt verkställighet i vid framställning till en annan stat. Bestämmelsen, som delvis motsvaras av 29 § första stycket IVL, behandlas i avsnitt 13.2.6. Första stycket anger huvudregeln om att fortsatt verkställighet inte får ske när en framställning om verkställighet av en svensk brottmålsdom sänts till en annan stat. I andra stycket framgår en undantagsbestämmelse som innebär att verkställigheten i ändå får fortsätta om det är möjligt enligt den aktuella överenskommelsen. Detta gäller enligt artikel 16.1 i En förutsättning är här att det samman- lagda värdet av det som verkställs inte överstiger vad som anges i domen, se 7 §. 6 § Verkställigheten får återupptas i om har återkallat framställningen. Detsamma gäller om den andra staten har med- delat att framställningen avslagits eller att verkställighet inte kan äga rum där. Paragrafen avser återupptagande av verkställighet i . Bestäm- melsen, som delvis motsvaras av 29 § andra stycket IVL, behandlas i avsnitt 13.2.6. Enligt bestämmelsen får verkställigheten återupptas i i vissa fall. Detta gäller när har återkallat framställningen. Detta kan t.ex. vara aktuellt när den berörde åter- vänder till eller om tillgångar upptäcks här. I fall där åter- kallelse skett på grund av att påföljden bortfallit ska naturligtvis inte någon verkställighet ske i . Verkställigheten kan vidare återupptas i om den andra staten avslår framställningen. Detta gäller även om den andra staten meddelar att verkställigheten inte kan äga rum där. Även en avsägelse från den andra staten får anses ingå häri. Det kan vara fråga om att det finns hinder där mot att verkställa hela eller delar av bötesbeloppet eller förverkandet. Verkställighet i flera stater 7 § Om framställning om verkställighet av svensk brottmålsdom har sänts till flera stater eller om verkställighet av domen även sker i , ska Krono- fogdemyndigheten bevaka att det sammanlagda värdet av det som verkställs inte överstiger det belopp som anges i domen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.2.6. Paragrafen syftar till att förhindra att ett högre belopp verkställs än det som anges i domen. Detta kan bli aktuellt när framställning om verkställighet av ett svenskt bötesstraff eller av ett svenskt beslut om förverkande som avser betalningsskyldighet sänts till flera stater eller när fortsatt verkställighet sker i parallellt med verkställighet i en eller flera andra stater. I praktiken torde det framför allt bli aktuellt avseende förverkandebeslut. ska då kontinuerligt bevaka så att ett överförverkande inte sker. Det är viktigt att Kronofogdemyndig- heten håller en nära kontakt med myndigheterna i de andra staterna och fortlöpande rapporterar hur verkställigheten framskrider. 5 kap. Verkställighet i av en utländsk brottmålsdom om böter och förverkande 1 § En utländsk brottmålsdom ska verkställas i om verkställighet här är förenligt med den överenskommelse mellan och den andra staten som ligger till grund för en framställning från den andra staten och domen har vunnit laga kraft. I paragrafen anges vilka allmänna förutsättningar som gäller för att en utländsk brottmålsdom ska få verkställas i . Bestämmel- sen motsvaras delvis av 5 § första stycket och andra stycket 1 IVL. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.2. Bestämmelsen innebär att verkställighet ska ske i , efter en framställning från en annan stat, om detta är förenligt med den överenskommelse som åberopas av den andra staten. Detta gäller i praktiken även . har att exempelvis kontrollera om den aktuella överenskommelsen är begränsad till viss brottslighet. Av definitionen i 1 kap. 5 § följer att lagen även omfattar beslut som meddelats av annan myndighet än domstol efter ett straffrättsligt förfarande. En annan kontroll som därför kan behövas göras är om överenskommelsen möjliggör verkställig- het av beslut om bötesstraff eller förverkande som meddelats av annan myndighet än domstol. Vidare ska den utländska brottmåls- domen vunnit laga kraft. 2 § En framställning om verkställighet i av en utländsk brottmålsdom ska avslås om 1.verkställighet i skulle vara oförenlig med grundläggande prin- ciper för rättsordningen här i landet, 2.gärningen som ligger till grund för bötesstraffet eller förverkandet inte motsvarar brott enligt svensk lag, 3.det för samma gärning som ligger till grund för domen har meddelats dom i eller här har utfärdats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot som har godkänts, 4.det för samma gärning som ligger till grund för domen i en annan stat har meddelats dom, som har vunnit laga kraft, och hinder mot lagföring för gärningen till följd av denna dom skulle ha förelegat enligt 2 kap. 5 a § brotts- balken, 5.gärningen som bötesstraffet eller förverkandet avser utgör ett politiskt eller militärt brott, 6.den dömde vid tiden för brottet inte fyllt , 7.en tillämpning av 35 kap. 7 § eller 36 kap. 15 § skulle inne- bära att bötesstraffet eller förverkandet bortfallit, eller 8.verkställighet i inte skulle vara förenlig med bestämmelser om immunitet. Vid tillämpning av första stycket 7 ska i den andra staten vidtagen åtgärd, som enligt lagen i den staten medför att tiden för bortfallande av bötesstraff eller förverkande skjuts upp, ha samma verkan här i landet. Första stycket gäller inte om ett avslag skulle strida mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. I paragrafen anges i åtta punkter vägransgrunder som innebär att en framställning om verkställighet i av en utländsk brottmåls- dom ska avslås. Bestämmelsen motsvaras delvis av 5 och 6 §§ IVL och 21 a–i §§ IVF. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.3. Enligt första stycket punkten 1 ska en framställning avslås om verkställighet här skulle vara oförenlig med grundläggande prin- ciper för den svenska rättsordningen (ordre public). I punkten 2 ställs ett krav på dubbel straffbarhet. Detta innebär att gärningen som ligger till grund för ett bötesstraff eller förverk- ande ska motsvara brott enligt svensk lag. Om kravet inte är upp- fyllt ska framställningen avslås. Förbudet mot dubbelbestraffning (ne bis in idem) tas upp i punkten 3 avseende verkan av en svensk dom och i punkten 4 av- seende verkan av en dom i en annan stat. Se vidare härom under 3 kap. 4 § första stycket 3 och 4. I punkten 5 anges att avslag ska meddelas om domen avser ett politiskt eller militärt brott. Av punkten 6 följer att det föreligger hinder mot verkställighet i om den dömde vid tiden för brottet inte fyllt . Enligt punkten 7 ska verkställighet vägras om bötesstraffet i den utländska domen är preskriberad enligt svenska regler om påföljds- preskription eller ett utländskt beslut om förverkande förfallit en- ligt svenska regler. I punkten 8 slås fast att verkställighet i inte får ske mot personer som omfattas av straffrättslig immunitet i . Se vidare under 3 kap. 4 § första stycket 8. Enligt andra stycket ska en preskriptionsavbrytande åtgärd i domslandet, vid tillämpning av första stycket 7, ha samma verkan i som i den andra staten. Detta kan alltså bli aktuellt vid en undersökning om preskription inträtt enligt svensk lag. Hänsyn bör då tas till information från den andra staten om eventuella åt- gärder som vidtagits där. I tredje stycket anges att avslag enligt någon punkt i första stycket inte ska ske om det skulle strida mot en internationell överens- kommelse mellan och den andra staten. Detta kan vara fallet om en hindersgrund inte upptas i den överenskommelse som tillämpas och avslag därför inte kan meddelas. I t.ex. förverkande- konventionen finns ingen hindersgrund som hänför sig till militärt brott eller till straffbarhetsålder i den verkställande staten. I den mån verkställighet i skulle framstå som stötande kan emeller- tid även i en sådan situation en framställning vägras med hänvisning till att verkställigheten skulle strida mot grundläggande principer för den svenska rättsordningen. 3 § En framställning om verkställighet i av en utländsk brottmålsdom får avslås om verkställighet i annat hänseende än som nämns i 2 § skulle strida mot den överenskommelse mellan och den andra staten som ligger till grund för framställningen. I paragrafen anges en fakultativ vägransgrund. Bestämmelsen be- handlas i avsnitt 13.3.3. Bestämmelsen möjliggör för att avslå en framställning på någon annan grund än de som uttryckligen framgår i lagen och som gäller enligt den överenskommelse som ligger till grund för framställningen. 4 § I fall där den utländska brottmålsdomen avser två eller flera brott och det enligt 2 eller 3 § föreligger hinder mot verkställighet avseende något eller några av brotten, får en framställning bifallas avseende övriga brott om det i domen eller framställningen framgår vilken del av påföljden som avser detta eller dessa brott. Paragrafen innebär en möjlighet till delvis verkställighet avseende en utländsk dom som avser två eller flera brott och där det före- ligger hinder avseende något eller några av brotten. En förutsätt- ning är att domslandet kan ange vilken del av påföljden som avser detta eller dessa brott. Vidare ska naturligtvis den andra staten lämna sitt medgivande till en delvis verkställighet. Bestämmelsen, som grundar sig på artikel 4.2 och artikel 6 i brottmålsdomskonven- tionen, och som motsvaras av 7 § IVL och 21 a-i §§ IVF med hän- visning till 7 § IVL, behandlas i avsnitt 13.3.4. 5 § En framställning om verkställighet i av en utländsk brottmålsdom får göras av en utländsk behörig myndighet som framgår av en internationell överenskommelse som är bindande för . I paragrafen anges hur ett förfarande enligt kapitlet inleds. Bestäm- melsen, som i sak motsvaras av 5 § första stycket IVL och 21 a–i §§ IVF med hänvisning till 5 § första stycket IVL, behandlas i av- snitt 13.3.5. Av bestämmelsen framgår att det är den utländska myndighet som framgår av den aktuella internationella överenskommelsen som är behörig att ge in en framställning till . Av 6 kap. 2 § andra stycket om kommunikationsvägar följer att en framställning som huvudregel ges in till som vidarebefordrar denna till behörig myndighet i . 6 § Om en framställning till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för prövning av frågan om överförande av verkställigheten till , ska ge den behöriga myndigheten i den andra staten möjlighet att komma in med komplettering. I paragrafen ges en möjlighet till komplettering om framställningen är bristfällig. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.5. ska enligt bestämmelsen ge behörig myndighet i den andra staten möjlighet att komma in med komplet- tering, om framställningen har sådana brister att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för myndighetens pröv- ning. Brister kan t.ex. bestå i att samtliga relevanta handlingar inte är bifogade eller att handlingarna inte är översatta till ett språk som godtas enligt förordningen. ska ange inom vilken tid kompletteringen ska ha kommit in. Hänsyn får här tas till bl.a. karaktären av kompletteringen samt tid för översättning och postgång. 7 § En framställning om att verkställigheten av en utländsk brottmålsdom överförs till , får avslås om framställningen trots att en behörig myn- dighet i den andra staten enligt 6 § beretts tillfälle att komma in med komplettering, är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för prövning av frågan om överförande. Paragrafen avser en avslagsmöjlighet på grund av en bristfällig fram- ställning. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.5. Om bristerna i framställningen kvarstår, trots att den andra staten enligt 6 § beretts tillfälle att komma in med komplettering, får avslå framställningen. Ett avslag bör meddelas först när bristerna är av sådant slag att framställningen jämte bifogade handlingar inte utan väsentlig olägenhet kan ligga till grund för den prövning som ska göras. Mindre brister bör inte föranleda avslag. 8 § Efter en framställning enligt 5 § gjorts, kan egendom som genom domen förklarats förverkad tas i beslag, om beslag hade kunnat ske enligt svensk lag i en rättegång i . Beslut om beslag meddelas av åklagarmyndigheten eller rätten. I fråga om beslag enligt denna paragraf ska i övrigt bestäm- melserna i 27 kap. tillämpas. Bestämmelser om beslag och kvarstad finns också i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Paragrafen avser möjlighet att i meddela beslut om beslag efter framställning om verkställighet av en utländsk brottmålsdom. Bestämmelsen, som motsvaras av 18 § IVL, behandlas i avsnitt 13.3.6. 9 § prövar om en utländsk brottmålsdom ska verk- ställas i enligt denna lag. Ett beslut om att överta verkställigheten av en utländsk brottmålsdom ska innehålla uppgift om 1.avseende bötesstraff, det belopp i svensk valuta som bötesstraffet avser, 2.avseende förverkande, det belopp i svensk valuta eller den egendom som verkställigheten ska avse, och 3.hur den dömde kan överklaga beslutet. Vid omräkning till svensk valuta ska den växelkurs tillämpas som gäller vid tiden för beslutet. Ett beslut enligt andra stycket gäller och ska delges den dömde. Beslutar med stöd av 11 § om uppskov med verk- ställigheten behöver delgivning inte ske så länge skälen för uppskov består. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.7. 3 kap. 8 § lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen och 3 kap. 8 § lagen (2011:423) om erkännande och verk- ställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen ut- gör förebild för bestämmelsen. Av första stycket följer att prövar och beslutar om verkställigheten av en utländsk brottmålsdom ska över- föras till . Vid prövningen ingår att bedöma om de allmänna förutsättningar som anges i 1 § är uppfyllda samt om det finns något hinder mot verkställighet enligt 2 och 3 §§. Om Kronofogde- myndigheten finner det uppenbart att den utländska domen inte omfattas av den överenskommelse som åberopas i framställningen, bör kontakt tas med den andra staten för att reda ut eventuellt missförstånd. I annat fall bör framställningen avvisas. I andra stycket anges att ett beslut som innebär överförande av verkställigheten av den utländska brottmålsdomen ska innehålla vissa uppgifter. Enligt punkten 1 ska beslutet om detta avser ett bötesstraff innehålla uppgift om vilket belopp bötesstraffet avser. Eftersom det kommer vara uttryckt i en annan valuta ska beloppet omräknas till svenska kronor enligt andra stycket. Enligt punkten 2 ska ett beslut avseende förverkande innehålla uppgift om vilket belopp i svensk valuta eller vilken egendom som verkställigheten ska avse. Beloppet som anges kan vara lägre än det som framgår i den utländska brottmålsdomen om t.ex. beslutet redan till viss del har verkställts i en annan stat. Av punkten 3 framgår att beslutet även ska innehålla en upplys- ning om att den kan överklagas och hur ett överklagande ska göras, dvs. inom vilken tid och till vem överklagandet ska ställas samt till vem det ska ges in. Frågan om överklagande regleras i 6 kap. 6 §. I andra stycket anges att den växelkurs som gäller vid tiden för beslutet ska gälla vid omräkning till svensk valuta. Detta motsvaras av 12 § andra stycket och 14 § första stycket IVL och följer t.ex. av artikel 14.4 i förverkandekonventionen. Av tredje stycket följer att beslutet gäller så snart det meddelas. Exekutiva åtgärder kan således inledas utan hinder av att beslutet får överklagas enligt 6 kap. 6 §. Vidare framgår att beslutet ska delges den dömde. Delgivningslagen gäller utan några särskilda inskränkningar avseende vilka former för delgivning som är tillåtna. Delgivning behöver inte ske om enligt 11 § beslutat med uppskov med anledning av att verkställigheten skulle skada en pågående utredning om brott. Bestämmelsen hindrar emellertid inte att delgivning även sker i ett sådant fall om det finns skäl för det. Samråd kan här behöva ske med åklagare. 10 § Ett beslut om att avslå en framställning om verkställighet i av en utländsk brottmålsdom ska innehålla skälen för beslutet. Bestämmelsen innebär en skyldighet för att motivera ett beslut om att avslå en framställning om verk- ställighet av utländsk brottmålsdom från en annan stat. En sådan motiveringsskyldighet gäller oavsett vilken överenskommelse som tillämpas. Ett avslagsbeslut går inte att överklaga. 11 § Om det är förenligt med en internationell överenskommelse som är bindande för får besluta om uppskov av ett beslut enligt 9 § andra stycket om verkställigheten skulle skada en pågående utredning om brott eller annat rättsligt förfarande i . Paragrafen avser en möjlighet för att be- sluta om uppskov. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.8. Bestämmelsen innebär att i den mån det är förenligt med den internationella överenskommelse som åbe- ropas i framställningen har möjlighet att besluta om uppskov. för ett sådant beslut kan vara att verkställigheten skulle skada en pågående brottsutredning eller annat rättsligt förfarande. Något krav på att en förundersökning ska vara inledd för att uppskov ska kunna meddelas finns inte. Däremot bör det finnas en konkret risk för skada. I vilka närmare fall uppskov får meddelas får bedömas utifrån aktuell överenskommelse. I beslutet ska anges hur länge uppskovet gäller. Tiden bör inte vara längre än nödvändigt. Den andra staten ska underrättas om beslutet, vilket kan regleras i för- ordning. Bestämmelsen motsvaras av artikel 19 i förverkande- konventionen och är delvis utformad med 3 kap. 13 § lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverk- ande inom Europeiska unionen som förebild. 12 § En utländsk brottmålsdom om böter ska verkställas enligt vad som är föreskrivet för verkställighet av ett svenskt bötesstraff, om inte annat följer av denna lag. Utdömda böter får verkställas, även om bötesbeloppet överstiger det högsta bötesbelopp som kunnat utdömas enligt svensk lag. Ett utländskt bötesstraff får inte förvandlas till fängelse. I paragrafen anges vad som gäller i fråga om verkställigheten i av en utländsk brottmålsdom om böter. Bestämmelsen be- handlas i avsnitt 13.3.9. Bestämmelsen har endast relevans i fall där det mellan och den andra staten träffats en särskild överenskommelse om överförande av ett bötesstraff. Det utländska bötesstraffet ska enligt första stycket verkställas på samma sätt som ett svenskt bötesstraff om inte annat följer av lagen. Det andra stycket innebär att ett utländskt bötesstraff som över- stiger högsta bötesbeloppet enligt svensk lag ändå ska verkställas fullt ut. Någon maximinivå finns alltså inte. Det tredje stycket innebär att bötesstraff som verkställs enligt lagen inte får förvandlas till fängelse. Om den andra staten i fram- ställningen angett att bötesstraffet får omvandlas till en annan på- följd, bör underrätta den andra statens myndigheter om att detta inte är möjligt enligt gällande svenska regler. 13 § En utländsk brottmålsdom om förverkande ska verkställas enligt de be- stämmelser i lag eller annan författning som gäller för verkställighet i av ett beslut om förverkande, om inte annat följer av denna lag. Verkställighet av ett utländskt beslut om förverkande får inte ske genom frihetsberövande eller någon annan åtgärd som ersätter förverkandet. I paragrafen anges vad som gäller i fråga om verkställigheten i av en utländsk brottmålsdom som innehåller ett beslut om förverkande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.3.9. Det utländska beslutet om förverkande ska enligt första stycket i huvudsak verkställas som om det var ett svensk beslut om förverk- ande. Bestämmelsen motsvaras t.ex. av artikel 14.1 i förverkande- konventionen. Av andra stycket följer att verkställighet av ett beslut om för- verkande inte får ersättas med ett frihetsberövande eller någon annan åtgärd, t.ex. någon form av samhällstjänst. Detta gäller även i fall där ett sådant förfarande är möjligt i domslandet. Kronofogde- myndigheten får om det anses behövligt underrätta den andra staten om att sådana åtgärder inte är möjliga enligt svensk rätt. 14 § För verkställighet av bötesstraff eller förverkande som beslutats genom en svensk brottmålsdom i enlighet med förfarandet i 7 kap. gäller vad i all- mänhet är föreskrivet om verkställighet av böter eller förverkande i en svensk brottmålsdom som vunnit laga kraft, om inte annat följer av denna lag. Ett svenskt bötesstraff som beslutats enligt denna lag får inte förvandlas till fängelse.