sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — 10I NJA 2008 s 503 har det bedömts inte föreligga hinder mot att bestämma påföljden till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst trots att den dömde var bosatt i eftersom samhällstjänsten kunde genomföras i . När det gäller villkorlig dom som inte har förenats med någon uttrycklig föreskrift eller endast förenats med böter bedömer vi att det inte finns något egentligt behov av att överföra en sådan påföljd. Det finns i dessa fall inte något hinder för domstolen att döma ut en villkorlig dom på grund av att den dömde är bosatt i ett annat land. Vidare kan det vara svårt för den verkställande staten att övervaka en sådan påföljd eftersom det inte finns en uttrycklig övervakningsåtgärd. Som nämnts ovan har det i tidigare lagstift- ningsarbeten på området inte ansetts lämpligt att låta regelverken omfatta villkorlig dom. Enligt vår slutsats ovan bör verkställigheten av en villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst kunna överföras till en annan med- lemsstat. Även när den villkorliga domen förenats med en föreskrift om att den dömde ska fullgöra skadeståndsskyldighet kan det i och för sig finnas fördelar med att verkställigheten kan ske i hemlandet. Normalt har emellertid Kriminalvården inte kännedom om dessa fall. I praktiken bedömer vi att det endast är i dessa två fall som överförande av en villkorlig dom kan bli aktuell. Det finns emeller- tid ingen anledning att i lagen begränsa tillämpningsområdet till villkorlig dom som förenats med dessa föreskrifter, utan villkorlig dom bör omfattas generellt. Som anförts ovan är avsikten dock att en ren villkorlig dom eller en villkorlig dom som endast förenats med böter inte ska överföras. Själva bötesstraffet kan hanteras inom ramen för rambeslutet om erkännande och verkställighet av bötes- straff inom EU. En beskrivning av skyddstillsyn finns i avsnitt 7.5.2. Skyddstillsyn innebär att den dömde får en prövotid och står under övervakning . I vissa fall kan dom- stolen döma ut längre övervakningstid. Domstolen kan också för- ena skyddstillsynen med särskilda föreskrifter avseende vistelseort eller bostad, arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller ut- bildning samt vård och behandling. Domstolen kan även förena skyddstillsynen med en föreskrift om samhällstjänst eller en före- skrift med särskild behandlingsplan (kontraktsvård). Skyddstillsynen kan vidare kombineras med böter eller fängelse . I likhet med regeringen bedömer vi att den svenska påföljden skydds- tillsyn omfattas av rambeslutet.11 Som nämnts ovan kan en svensk skyddstillsyn enligt IskL och NVL överföras för verkställighet i en annan stat. Rambeslutet ska enligt artikel 4.1 j) tillämpas på en skyldighet att samarbeta med en övervakare eller med en företrädare för som har an- svar för dömda personer. Genom att möjliggöra att den med skydds- tillsynen förenade övervakningen kan ske i den dömdes hemland kan den sociala återanpassningen underlättas. Vi bedömer därför att den nya lagens tillämpningsområde även bör omfatta skyddstillsyn. Som tidigare nämnts är en verkställande stat skyldig att kunna verkställa de övervakningsåtgärder som anges i artikel 4.1 i ram- beslutet, eventuellt efter en anpassning av påföljden. Enligt vår be- dömning omfattas de föreskrifter som kan meddelas i samband med skyddstillsyn enligt svensk rätt av övervakningsåtgärder enligt listan i artikel 4.1 och är sådana som bör kunna verkställas av de flesta medlemsstater. En skyldighet att delta i viss typ av program- verksamhet eller att underkasta sig läkarvård bör kunna anses ingå av övervakningsåtgärden artikel 4.1 k) om en skyldighet att genom- gå terapeutisk behandling eller avvänjningskur. Genom att möjlig- göra överförande av skyddstillsyn bör domstolen få ett större ut- rymme att välja skyddstillsyn med samhällstjänst eller med någon annan föreskrift som påföljd i stället för fängelse. Vi anser inte att det finns skäl att begränsa lagens tillämplighet så att det endast är möjligt att överföra vissa typer av föreskrifter. Det får i stället be- dömas i varje enskilt fall om det är lämpligt att en aktuell föreskrift överförs till en annan medlemsstat, se närmare avsnitt 22.1.4. Med den nuvarande ordningen är det i praktiken omöjligt att överföra en skyddstillsyn som förenats med en föreskrift om kon- traktsvård. En sådan föreskrift att den dömde ska genomgå en specifik behandling på en särskilt utpekad institution. Det torde därför inte, i vart fall , bli aktuellt att över- föra en skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård. Däremot kan det tänkas att samarbetet mellan medlemsstaterna kommer att ut- vecklas med tiden och detta även under personutredningsstadiet. Det är möjligt att samarbetet , i vart fall med vissa med- lemsstater, kan innebära att den andra staten åtar sig att genomföra sådan vård som omfattas av en svensk kontraktsvård och att det 2008/09:19 s. 38. därmed finns ett sådant underlag för domstolen när denna ska ta ställning i påföljdsfrågan. När det gäller skyddstillsyn som döms ut i förening med böter eller fängelse, kan i enlighet med den ovan beskrivna övervakningen av skyddstillsynen och eventuella föreskrifter överföras till en annan stat enligt lagen. Ett överförande av den delen av påföljden som avser böter eller fängelse får i stället prövas enligt lagen om erkän- nande och verkställighet av bötesstraff inom EU och enligt den av utredningen föreslagna lagen om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom EU. Påföljder för unga lagöverträdare En beskrivning av överlämnande till särskild vård för unga (ung- domsvård) och ungdomstjänst finns i avsnitt 7.5.3. Detta är på- följder som endast kan komma i fråga för unga lagöverträdare och då i första hand för dem som är 15–. Vi bedömer, i likhet med regeringen,12 att även påföljderna för unga lagöverträdare får anses omfattas av rambeslutet. Ett syfte med ungdomsvård som påföljd är att barn och unga som begår brott i första hand ska bli föremål får vårdinsatser och andra insatser inom . Det är fråga om att den unge ska följa ett av socialnämnden upprättat ungdomskontrakt eller en av socialnämnden upprättad vårdplan. Det torde vara mycket ovanligt att denna påföljd döms ut för en ung person som är bosatt i ett annat land eller i vart fall har en svag anknytning till . Be- hovet av att överföra verkställigheten av denna påföljd torde därför vara ytterst begränsad. Dessutom är det i praktiken omöjligt för myndigheter i andra medlemsstater att genomföra innehållet i kon- traktet eller planen. Vi bedömer därför att påföljden ungdomsvård inte bör omfattas av lagens tillämpningsområde. Som nämns ovan beträffande skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård kan det emellertid tänkas att samarbetet utvecklas till att även kunna ta emot denna typ av åtgärd. Om det längre fram skulle visa sig att det finns ett behov av att kunna överföra ungdomsvård och samarbetet under personutredningsstadiet utvecklas på ett sådant sätt att det blir praktiskt möjligt, kan det finnas skäl att utvidga tillämpningsområdet till att även omfatta ungdomsvård. 2008/09:19 s. 39. Ungdomstjänst kan förekomma i förening med en ungdoms- vård, men även som fristående påföljd. En skyldighet att utföra ungdomstjänst torde på motsvarande sätt som samhällstjänst anses vara en sådan övervakningsåtgärd som omfattas av rambeslutet en- ligt artikel 4.1 i). En möjlighet att överföra en ungdomstjänst till den unges hemland torde kunna öka möjligheterna för domstol att välja en sådan påföljd i stället för en annan påföljd. Även om be- hovet av att överföra ungdomstjänst kan antas vara begränsat, finns det därför skäl att låta lagens tillämpningsområde även omfatta ungdomstjänst när denna dömts ut som fristående påföljd. En beskrivning av villkorlig frigivning enligt svensk rätt finns i av- snitt 7.2.1. Enligt rambeslutet avses med villkorlig frigivning en förtida fri- givning av en dömd person efter att en del av ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd avtjänats, varvid en eller flera över- vakningsåtgärder påförs (artikel 2.6). Vid villkorlig frigivning enligt svensk rätt ställs ett allmänt skötsamhetskrav. Vidare kan den frigivne ställas under övervak- ning. Den frigivne kan också åläggas föreskrifter om vad han eller hon har att iaktta . En sådan särskild föreskrift kan avse vistelseort eller bostad , arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning, vård och behandling samt fullgörande av skadeståndsskyldighet. Som tidigare anförts om- fattas sådana föreskrifter enligt vår bedömning av uppräkningen i artikel 4.1 i rambeslutet. Även ett beslut om villkorlig frigivning där det inte ålagts några uttryckliga föreskrifter får anses omfattas av rambeslutet i och med det allmänna skötsamhetskrav som ställs, jfr ovan angående villkorlig dom. En möjlighet för den frigivne att, efter en villkorlig frigivning, kunna fullfölja krav och anvisningar i dennes hemland, kan under- lätta den sociala återanpassningen och därmed motverka att han eller hon återfaller i brott. Syftet med att påföra föreskrifter för att bl.a. tillse att den dömde inte återfaller i brott gör sig gällande även när den villkorligt frigivne avser att lämna . En möjlighet att överföra t.ex. en föreskrift som innebär övervakning torde öka möj- ligheterna att, avseende frigivna som har för avsikt att lämna , förena den villkorliga frigivningen med en sådan föreskrift. därför att även en dom om fängelse, sedan den dömde enligt beslut har frigivits villkorligt, ska kunna överföras till en annan medlems- stat för verkställighet där. På motsvarande sätt som vid villkorlig dom utan några uttryck- liga föreskrifter, finns det inte något egentligt behov av att överföra en villkorlig frigivning när denna inte förenats med några före- skrifter. I ett sådant fall skulle det också för den verkställande staten vara svårt att bedöma vad denna stat åtar sig att övervaka. Vi be- dömer därför att det inte bör vara aktuellt att överföra en villkorlig frigivning som inte förenats med någon övervakning eller andra föreskrifter. Sammanfattningsvis bedömer vi att den nya lagens tillämpnings- område ska omfatta en av svensk domstol meddelad dom om vill- korlig dom, skyddstillsyn, ungdomstjänst, eller fängelse sedan den dömde enligt beslut i har frigivits villkorligt. Det som i praktiken överförs till en annan medlemsstat är emel- lertid de föreskrifter eller anvisningar som påföljden förenats med, s.k. övervakningsåtgärder enligt rambeslutet. Det kan vara fråga om föreskrifter i domen eller beslut som fattats av Kriminalvården eller övervakningsnämnden med anledning av domen. Lagens tillämp- ningsområde ska omfatta alla sådana beslut som innebär beviljande av villkorlig frigivning eller påförande av en föreskrift eller en anvisning enligt . Sådana beslut ska alltså omfattas av begreppet dom i lagen. Vi föreslår att rambeslutets krav på att domen eller ett efter- följande beslut ska ha vunnit laga kraft ska framgå som en allmän förutsättning i lagen, se avsnitt 22.1.1. 21.3.2Definition av en utländsk dom om frivårdspåföljd Förslag: Med en utländsk dom om frivårdspåföljd ska i lagen av- ses en dom eller ett beslut om en sådan påföljd som anges i artikel 2.1 i rambeslutet som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen efter ett straff- rättsligt förfarande. Med frivårdspåföljd ska även avses bevilj- ande av villkorlig frigivning eller krav och anvisningar som på- förts den dömde med stöd av domen och som har meddelats av en behörig myndighet i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen. har som verkställande stat en skyldighet att ta emot de påföljder och övervakningsåtgärder som uppfyller kriterierna i ram- beslutet. Vilka påföljder och övervakningsåtgärder som respektive medlemsstat kan överföra bestäms i enlighet med den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat. Lagen ska omfatta domar som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen och som innebär att en fysisk person har begått ett brott och dömts till påföljd enligt artikel 2.1 i rambeslutet. Av definitionen i artikel 2.1 omfattas fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd, om villkorlig frigiv- ning har beviljats på grundval av den domen eller genom ett på- följande övervakningsbeslut, en uppskjuten påföljd, en villkorlig påföljd eller en alternativ påföljd. Definitionerna i artikel 2 i ram- beslutet utgör samlingsbegrepp på de olika påföljdsvarianter som finns i de olika medlemsstaterna. Dessa samlingsbegrepp finns inte i svensk rätt. Som nämnts tidigare handlar det om en mängd olika påföljdsformer. För att de svenska reglerna – i detta avseende – ska överensstämma med det åtagande som följer av rambeslutet bör tillämpningsområdet i denna del göras genom en hänvisning till rambeslutet. Det som ska kunna överföras enligt rambeslutet hänför sig i praktiken till olika s.k. övervakningsåtgärder. Dessa kan vara be- stämda i en dom eller i ett efterföljande beslut, med stöd av den ursprungliga brottmålsdomen. Rambeslutet omfattar sådana efter- följande lagakraftvunna beslut som har fattats av en behörig myn- dighet i den utfärdande staten. Detta bör framgå av definitionen av en utländsk dom om frivårdspåföljd. Sådana efterföljande beslut kan avse beviljande av villkorlig frigivning eller påförande av över- vakningsåtgärder (artikel 2.5). När det gäller övervakningsåtgärder specificeras dessa i artikel 4.1. Det kan också vara fråga om ytter- ligare övervakningsåtgärder som en medlemsstat åtar sig att över- vaka som verkställande stat enligt artikel 4.2. Som framgår i av- snitt 21.4.4 bedömer vi att som verkställande stat inte ska åta sig att övervaka några andra åtgärder än de som framgår av artikel 4.1. Vid utformandet av definitionen av en utländsk dom om fri- vårdspåföljd i den svenska lagen har vi bedömt att definitionerna bör använda samma begrepp som i förslagen till den nya lagen om internationell straffverkställighet och lagen om erkännande och verk- ställighet av frihetsberövande påföljder inom EU. Sammanfatt- ningsvis bedömer vi att definitionen av en utländsk dom om fri- vårdspåföljd kan utformas på så sätt att det framgår att det ska vara fråga om en dom eller ett beslut om en sådan påföljd som anges i artikel 2.1 i rambeslutet som har meddelats av domstol i en annan stat inom Europeiska unionen efter ett straffrättsligt förfarande. Definitionen ska även omfatta beslut som har meddelats av en be- hörig myndighet och som innebär beviljande av villkorlig frigivning eller påförande av krav och anvisningar. Dessa beslut omfattas således av begreppet dom. Vi föreslår att kravet på att domen ska ha vunnit laga kraft ska framgå som en allmän förutsättning i lagen, se avsnitt 23.1. När det gäller vilka krav och anvisningar som har att ta emot specificeras detta inte närmare i definitionen. Vi föreslår att detta i stället får prövas som en allmän förutsättning, se avsnitt 23.1.2. Här kan särskilt noteras att det är den utfärdande staten som har att bedöma om en utdömd påföljd eller ett övervakningsbeslut faller inom rambeslutets tillämpningsområde. Vilken påföljd och typ av åtgärd det är fråga om kommer att i det enskilda fallet fram- gå av det intyg som ska skickas med domen. Det torde normalt inte finnas anledning för den behöriga myndigheten i den verkställande staten att ifrågasätta en sådan bedömning. Vid tveksamheter bör samråd hållas mellan de behöriga myndigheterna. Samarbetet i rambeslutet går i huvudsak ut på att medlemsstaterna ska hjälpa varandra med att verkställa och övervaka det som i ram- beslutet benämns som övervakningsåtgärder. I avsnitt 7.5 finns en genomgång av de svenska frivårds- påföljderna och vilka olika föreskrifter som kan beslutas i samband med dessa. Det handlar i korthet om föreskrifter att den dömde ska ha kontakt med en övervakare , samhällstjänst, vård eller behandling, anvisningar rörande vistelseort eller bostad, arbets- anställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning samt tid och sätt för fullgörande av skadeståndsskyldighet. Som framgår ovan under avsnitt 21.3.1 bedömer vi att innehållet i våra svenska fri- vårdspåföljder och de föreskrifter som kan meddelas i anslutning till dessa omfattas av de övervakningsåtgärder som anges i ram- beslutet. Däremot finns inte alla de övervakningsåtgärder som an- ges i artikel 4.1 i rambeslutet, och som som verkställande stat är skyldig att ta emot, i det svenska påföljdssystemet, se nedan. Det finns anledning att redan här ta ställning till hur som verkställande stat ska behandla övervakningsåtgärder som överförts hit för verkställighet. Vidare överväganden härom finns i avsnitt 23.5. Det finns även anledning att här ta ställning till om ska åta sig att övervaka andra alternativa påföljder eller övervakningsåtgär- der än de som framgår i artikel 4.1 och därmed utöka lagens tillämp- ningsområde. 21.4.2Övervakningsåtgärderna i svensk rätt Enligt rambeslutet måste alltså varje medlemsstat kunna övervaka vissa alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder som är upp- räknade i artikel 4.1. -att till en angiven myndighet meddela byte av bostad eller arbets- plats, -att inte besöka vissa orter, platser eller angivna områden, -att inte lämna den verkställande statens territorium, -att följa anvisningar beträffande beteende, bostadsort, utbild- ning, fritidssysselsättningar och förvärvsverksamhet, -att anmäla sig hos en angiven myndig- het, -att undvika kontakt med vissa angivna personer, -att undvika kontakt med vissa föremål, som har använts eller skulle kunna användas för att begå brott, -att ekonomiskt kompensera för en skada vållad genom brottet och/eller en skyldighet att förete bevis för att denna skyldighet har fullgjorts, -att utföra samhällstjänst, -att samarbeta med en övervakare eller med en företrädare för som har ansvar för dömda personer, samt -att genomgå terapeutisk behandling eller avvänjningskur. Detta innebär att som verkställande stat måste ta emot så- dana alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder. Det finns enligt rambeslutet i samband härmed en möjlighet för den verk- ställande staten att anpassa påföljden till arten och varaktigheten för alternativa påföljder och övervakningsåtgärder, eller till längden , som tillämpas i den verkställande statens lagstift- ning för likvärdiga brott. Här kan noteras att listan i artikel 4.1 beträffande övervakningsåtgärder avser samlingsbegrepp av olika företeelser i alla medlemsstater. Det bör därför finnas ett visst ut- rymme för flexibilitet när det gäller tolkningen av begreppen. Bland övervakningsåtgärderna enligt artikel 4.1 finns det vissa åtgärder som har en direkt motsvarighet i det svenska påföljds- systemet, vissa som finns i någon annan form i svensk rätt och vissa som inte alls finns i svensk rätt.13 När det först gäller övervakningsåtgärder som kan anses ha mot- svarigheter i svensk rätt kan följande anföras. En åtgärd som innebär krav på att samarbeta med en övervakare (j) finns i svensk rätt genom bestämmelserna om övervakning i samband med vill- korlig frigivning och skyddstillsyn (26 kap. 12–17 §§ och 28 kap. 5 och 6 §§ ). När det gäller åtgärder som innebär en skyldighet för den dömde personen att meddela varje byte av bo- stad eller arbetsplats till en angiven myndighet (a) och en skyldig- het att anmäla sig hos en angiven myn- dighet (e) kan dessa anses ha en motsvarighet i 26 kap. 13 § brotts- balken. Denna bestämmelse innebär att den frigivne ska hålla över- vakaren underrättad om sin bostad, sin arbetsanställning och andra förhållanden av betydelse för övervakningen, på kallelse inställa sig hos övervakaren och i övrigt enligt hans eller hennes anvisningar upprätthålla förbindelserna. I svensk rätt finns vidare bestämmelser som skulle kunna an- vändas vid en skyldighet att utföra samhällstjänst (i). Både villkor- lig dom och skyddstillsyn kan förenas med en föreskrift om sam- hällstjänst och det finns i bestämmelser om hur en sådan föreskrift ska verkställas (27 kap. 2 a § och 4 § andra stycket samt 28 kap. 2 a och 5 a §§ ). I fall där den dömde är 13 Jfr prop. 2008/09:19 s. 48 ff. under finns det även en möjlighet att döma till ungdomstjänst (32 kap. 2 § ). Ytterligare en åtgärd som kan anses ha en motsvarighet i det svenska påföljdssystemet är en skyldighet att genomgå terapeutisk behandling eller avvänjningskur (k). Domstol och övervaknings- nämnd kan meddela föreskrifter om att den dömde ska genomgå vård och behandling. Sådana föreskrifter kan meddelas beträffande en person som dömts till skyddstillsyn samt beträffande en vill- korligt frigiven person (26 kap. 15 § och 28 kap. 6 § med hänvis- ning till 26 kap. 15 § ). Även när det gäller en skyldighet att ekonomisk kompensera för den skada som vållats genom brottet (h) finns en motsvarighet i det svenska påföljdssystemet. En föreskrift om skadeståndsskyldig- hetens fullgörande kan meddelas av per- son som har villkorligt frigivits (26 kap. 15 § tredje stycket brotts- balken) En motsvarande föreskrift kan meddelas i samband med utdömande av villkorlig dom och skyddstillsyn (27 kap. 5 § och 28 kap. 6 § med hänvisning till 26 kap. 5 § ). De ovan nämnda övervakningsåtgärderna kan sägas vara i för- enlighet med åtgärder i det svenska påföljdssystemet. Övervak- ningsåtgärder som innebär anvisningar rörande beteende, bostad, utbildning, fritidssysselsättningar eller som innehåller begräns- ningar av eller bestämmelser för bedrivande av förvärvsverksamhet (d) är generell till sin utformning. I rambeslutet ges som exempel på beteende, en skyldighet att upphöra med alkoholkonsumtion, bostadsort, en skyldighet att byta bostadsort på grund av våld i hemmet, utbildning, en skyldighet att följa en kurs i trafiksäkerhet, fritidsaktiviteter, en skyldighet att sluta utöva eller bevista en viss sportaktivitet och begränsningar eller bestämmelser för bedrivande av förvärvsverksamhet, en skyldighet att söka sig en yrkesverk- samhet i en annan arbetsmiljö. Även vissa av dessa åtgärder har en motsvarighet i det svenska påföljdssystemet eftersom det finns en möjlighet att meddela föreskrifter om vistelseort eller bostad, arbets- anställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning. Sådana före- skrifter kan meddelas i en dom om skyddstillsyn eller för en person som villkorligt frigivits (26 kap. 15 första stycket samt 28 kap. 6 § med hänvisning till 26 kap. 15 § ). Däremot finns det inte någon direkt motsvarighet när det gäller beteende och fritids- sysselsättningar. För beteende kan emellertid det allmänna sköt- samhetskravet anses bli gällande. För övriga övervakningsåtgärder enligt listan i artikel 4.1 i ram- beslutet finns inte några direkta motsvarigheter i det svenska påföljdssystemet. Det handlar om krav på att inte besöka vissa orter, platser eller angivna områden (b), begränsningar av möjlig- heten att lämna den verkställande statens territorium (c), skyldig- het att undvika kontakt med vissa angivna personer (f) samt skyl- dighet att undvika att befatta sig med vissa angivna föremål (g). Möjligen skulle punkterna b) och c), i vart fall delvis, anses kunna omfattas av möjligheten enligt svensk rätt att meddela föreskrift om vistelseort (26 kap. 15 § första stycket och 28 kap. 6 § brotts- balken). Såsom pekas på i godkännandepropositionen finns det åt- gärder av delvis samma innebörd i det svenska rättssystemet.14 Det handlar om möjligheter att meddela förbud enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud och lagen (2005:321) om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang, se avsnitt 7.7. 21.4.3Hur ska utländska övervakningsåtgärder verkställas i ? Bedömning: Övervakningsåtgärder enligt artikel 4.1 i rambeslutet ska verkställas i enlighet med det svenska påföljdssystemet. Rambeslutet utgår från att överförda övervakningsåtgärder ska kunna verkställas i den verkställande staten i enlighet med dess nationella bestämmelser. I den mån det i det nationella rättssystemet inte finns någon motsvarande övervakningsåtgärd finns en möjlighet att anpassa övervakningsåtgärden.