sou · H1B31 · 2013-01-16 00:00:00 — En konsekvens av att redovisningen flyttas över till skattedeklaration är att de förfaranderegler som tillämpas av blir tillämpliga istället för de förfaranderegler som tillämpas av . Bestämmelserna om tulltillägg som regleras i tullagen kommer då inte att vara tillämpliga på avdragsgill mervärdesskatt vid import. Mot denna bakgrund är det utred- ningens bedömning att bestämmelserna om tulltillägg inte behöver förändras om utredningens förslag genomförs. 11.4Utredningens bedömning om förslaget i kapitel 4 inte genomförs Utredningens bedömning: För det fall förslaget i kapitel 4 om redovisning av mervärdesskatt i skattedeklaration inte genom- förs, gör utredningen bedömningen att reglerna om tulltillägg bör kvarstå. Skälen för utredningens bedömning: Bestämmelserna om tull- tillägg infördes . Anledningen till att reglerna infördes var att ett stort antal av de tulldeklarationer som lämnades innehöll fel och brister som berodde på slarv. Det ansågs därför nöd- vändigt att införa ett administrativt sanktionssystem för att minska slarvet. Efter det att tulltillägget infördes minskade antalet slarvfel.6 Enligt uppgift från är slarv dock fortfarande den van- ligaste orsaken till att en tulldeklaration är felaktig och att tull- tillägg påförs. Uppgifterna i tulldeklarationen är av betydelse som underlag för bland annat beräkning av tull, annan skatt och avgifter, för bedömning av om en vara är belagd med restriktioner samt för viss handels- statistik. Utredningen har inte funnit stöd för att slarvfelen inte skulle öka om tulltillägget togs bort. Utan risken att påföras tulltillägg minskar deklarantens incitament att redovisa korrekt. 1993/94:56, s. 7. tulltillägget skulle därmed kunna medföra att skattskyldiga i större utsträckning än , medvetet eller omedveten, redovisar felaktig mervärdesskatt eller undviker att redovisa mervärdesskatt helt. Det innebär bland annat att det oftare än kan uppstå orättvisor i likviditetshänseende mellan en skattskyldig som redovisar mervärdesskatten korrekt och en skattskyldig som redovisar för lite mervärdesskatt. Den som deklarerar mervärdesskatten korrekt tvingas finansiera mervärdesskatten från den tidpunkt då den betalas in till till den tidpunkt då den återbetalas av . Tidsperioden varierar beroende på vilken redovisningsperiod för skattedeklarationen som tillämpas och när i en redovisningsperiod importen sker. En skattskyldig som deklarerar för lite mervärdes- skatt i tulldeklarationen behöver inte finansiera samma belopp som den som redovisar mervärdesskatten korrekt. En skattskyldig som redovisar mervärdesskatten korrekt kan möjligen låna upp motsvarande belopp, men måste då troligtvis betala ränta på det upplånade beloppet. En skattskyldig som dekla- rerar för lite mervärdesskatt får därmed en likviditetsfördel i jäm- förelse med den skattskyldige som redovisar mervärdesskatten korrekt. Förutom risken för ökat antal felaktigheter i redovisningen finns det också risk för att även andra uppgifter i tulldeklarationen redovisas fel i större utsträckning. Sammanfattningsvis gör utredningen bedöm- ningen att tulltillägget inte bör avskaffas. Tulltillägg på avdragsgill mervärdesskatt vid import har främst kritiserats av företag för att det påförs ett belopp som inte varit föremål för skatteundandragande och att det därmed är oproportionerligt. Anledningen till att tulltillägget på avdragsgill mervärdesskatt sänktes från till i och med lagändringen som trädde i kraft var att det ansågs oproportionerligt högt med en uttagsprocent på . Mot bakgrund av det har utredningen därför övervägt om tull- tillägget bör sänkas ytterligare från till en lägre pro- centsats. Två tänkbara ny nivåer på uttagsprocenten skulle kunna vara för att på så sätt upprätthålla en viss symmetri med reglerna om skattetillägg som tillämpas på annan mer- värdesskatt. I 49 kap. 13 § SFL regleras de fall då skattetillägg ska påföras på grund av att en skattskyldig redovisat mervärdesskatt i fel period. På samma sätt som när det gäller tulltillägg kan sådant skattetillägg påföras mervärdesskatt som hade varit avdragsgill om den redovisats korrekt. Av 49 kap. 13 § 2 SFL följer att skattetillägg tas ut om redovisningsperioden för skatten är högst och den uppgiftsskyldige har hänfört eller kan antas ha avsett att hänföra beloppet till en period som löper ut högst före eller efter den period som beloppet borde ha hänförts till, och i andra fall. En konsekvens av att sänka uttagsprocenten ytterligare till en lägre nivå än på avdragsgill mervärdesskatt kan vara att företagen möjligtvis skulle anse att tulltillägget inte är oproportionerligt. Utredningen har emellertid inte funnit stöd för att slarv i samband med att tulldeklarationen fylls i inte skulle öka om tulltillägget sänks. Det finns därför en risk för att antalet felaktigt ifyllda tulldeklarationer ökar om tulltillägg på avdragsgill mervärdesskatt sänks från till en lägre procentsats. Ökat slarv kan medföra att det inte enbart är mervärdesskatten som fylls i felaktigt, utan att även andra uppgifter som utgör underlag för t.ex. införselrestriktioner, tull och statistik redovisas felaktigt. Utred- ningen gör därför bedömningen att tulltillägget fortsatt ska vara . Enligt kommittédirektiven ska utredningen följa utvecklingen av det arbete som pågår inom EU avseende centraliserad klarering och ta ställning till hur det påverkar utredningens förslag. Nedan följer en sammanfattning av denna utveckling. Utredningens bedömning: Det är inte möjligt att bedöma hur utvecklingen inom EU av möjligheten till centraliserad klarering kommer att påverka utredningens förslag i kapitel 4. Detta eftersom utvecklingen ligger långt fram i tiden och det är mycket svårt att förutse vilken lösning EU:s medlemsstater i slutändan kommer att enas om. Eftersom många medlemsstater har infört redovisning av mervärdesskatt avseende import i skatte- deklaration, bör dock en framtida lösning avseende centraliserad klarering vara anpassad till en sådan hantering. En framtida möjlighet till centraliserad klarering bör därför inte utgöra ett hinder mot att genomföra utredningens förslag i kapitel 4. Skälen för utredningens bedömning Inom EU pågår en förändring och modernisering av tullkodex och tillämpningskodex. EU:s medlemsstater har enats om att modern- iseringen ska omfatta ett införande av en möjlighet till s.k. central- iserad klarering (artikel 106 i och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen1). Medlemsstaterna har dock ännu 1 Även kallad den moderniserade tullkodexen. Denna tullkodex var tänkt att ersätta den nuvarande tullkodexen när de nödvändiga tillämpningsföreskrifterna har blivit antagna och tillämpliga, . Med anledning av Lissabonfördraget omarbetas dock denna kodex . inte enats om de mer detaljerade reglerna avseende centraliserad klarering som ska införas i den nya tillämpningskodexen. Förenklat innebär centraliserad klarering att en importör ska kunna erhålla tillstånd till centraliserad klarering i den medlemsstat där importören är etablerad. Importören ska då i denna medlemsstat kunna lämna in tulldeklarationer för samtliga importer som sker till EU:s medlemsstater. Tanken är att importörernas hantering där- med ska underlättas eftersom de får en kontaktpunkt för alla sina importer till EU och slipper lämna tulldeklarationer i alla de medlems- stater dit de importerar varor. Från ett mervärdesskatteperspektiv uppstår det dock ett problem om centraliserad klarering införs, efter- som den mervärdesskatt som ska betalas för en import inte kan beräknas utan den information som lämnas i tulldeklarationen. Det kan därmed, beroende på hur olika medlemsstater har reglerat redo- visning och betalning av mervärdesskatt vid import, uppkomma situationer där tullmyndigheten i importmedlemsstaten inte har erhållit nödvändig information från den medlemsstat där tulldeklara- tionen har inlämnats när tidpunkten för beskattning av importen uppkommer. Kommissionen har därför varit mycket angelägen om att finna en lösning på detta problem. presenterade kommissionen två förslag på hur problemet skulle kunna lösas. Det ena förslaget utgör en enklare decentraliserad lösning. Lösningen innebär att mervärdesskatt vid import ska redovisas än för att importmedlemsstaten ska hinna få information från den medlemsstat där importören lämnar sina tull- deklarationer. Detta kan hanteras antingen genom att redovisning och betalning till de nationella tullmyndigheterna sker än eller genom att mervärdesskatten i stället redovisas i de nationella mervärdesskattedeklarationerna (dvs. inte längre betalas till tullmyndigheterna). Denna decentraliserade lösning kräver inte några förändringar av mervärdesskattedirektivet och några kom- plicerade informationssystem behöver inte byggas upp. Lösningen innebär dock att en importör fortfarande måste vara mervärdes- skatteregistrerad i samtliga medlemsstater som denne importerar varor till samt att importören måste ha kontakt med myndigheter i samtliga dessa stater. Lösningen underlättar därmed importörens administration till en del, men inte fullt ut på det sätt som är tanken med centraliserad klarering. Kommissionens andra förslag utgör en mer komplex centrali- serad lösning som innebär att den centraliserade klareringen även ska omfatta mervärdesskatt vid import, dvs. ska redovisa (och eventuellt också betala) mervärdesskatten i den medlemsstat där tulldeklarationen lämnas in. Denna stat skickar sedan vidare informationen avseende mervärdesskatten (och eventuell betalning) till importmedlemsstaten. Denna lösning skulle innebära mindre administration för importörerna samt att importörerna kanske inte skulle behöva vara registrerade till mervärdesskatt i varje medlemsstat som de importerar varor till. Lösningen innebär dock att medlemsstaterna måste komma överens om lösningar på många praktiska frågor. Vidare krävs ett omfattande informationsutbytes- system. skickade kommissionen ut ett antal frågor avseende mervärdesskatt och centraliserad klarering på ett s.k. offentligt samråd. 2 Syftet var att erhålla synpunkter från ett företagsperspektiv avseende kommissionens förslag på mervärdesskattelösningar för centraliserad klarering. Utfallet presenterades i en rapport där kommissionen bl.a. konstaterade att en överväldigande majoritet av de som inkommit med synpunkter föredrog den mer komplicerade centraliserade lösningen.3 Kommissionen konstaterade också att de kommer att ta hänsyn till de synpunkter som inkommit från näringslivet vid det fortsatta arbetet. Från ett tullperspektiv var målsättningen att möjligheten till centraliserad klarering skulle införas . Tidpunkten har dock skjutits p.g.a. att medlemsstaterna inte har kunnat enas om detaljerna avseende den praktiska hanteringen. Vidare omfattar den hantering av centraliserad klarering som föreslagits i samband med moderniseringen av tullkodex och tillämpningskodex inte mervärdes- skatt. Medlemsstaterna är dock överens om att det är viktigt att systemet för centraliserad klarering blir ett hållbart och fullständigt system som omfattar både tull och mervärdesskatt för import. Detta då en ensidig tullösning som inte tar hänsyn till mervärdes- skatten inte skulle minska den administrativa bördan för berörda importörer i samma omfattning som är tanken med centraliserad klarering. 2Consultation paper - Simplification of VAT collection procedures in relation to centralized customs clearance. 3KV/am taxud.c.1 (2011)150144 Report on the outcome of the consultation on Simplification of VAT collection procedures in relation to centralized clearance. Ett eventuellt beslut på EU-nivå om en förändrad hantering av mer- värdesskatt vid centraliserad klarering ligger med största sannolikhet långt fram i tiden, och det är mycket svårt att förutse vilken slags lösning medlemsstaterna i slutändan kommer att enas om. Det är därför inte möjligt att göra någon bedömning av hur det framtida arbetet med centraliserad klarering kommer att påverka hanteringen av mervärdesskatt vid import. Med anledning av den stora osäkerheten kring denna fråga är det därför också mycket svårt att göra någon bedömning av hur en framtida lösning avseende centraliserad klarering skulle påverka utredningens förslag i kapitel 4. Då många medlemsstater har infört redovisning av mervärdesskatt vid import i skattedeklaration4, kommer dock den lösning som medlemsstaterna i slutändan enas om behöva vara utformad på så sätt så att den går att samordna med redovisning av mervärdesskatt i skattedeklaration. Utredningen är därför av uppfattningen att en sådan framtida lösning inte bör utgöra ett hinder för att utredningens förslag i kapitel 4 genomförs. 4 Se vidare kapitel 3, Jämförelse med andra EU-medlemsstater. För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller kommitté- förordningens (1998:1474) bestämmelser. Av kommittéförordningen följer bl.a. att eventuella kostnader och intäkter för staten, företag eller andra enskilda, till följd av förslagen, ska redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa också redovisas (14 § kommittéförordningen). Om det har betydelse ska utredningen också redovisa konsekvenser för brottslighet, brottsförebyggande arbete, betydelse för små företags arbetsförutsättningar och konkurrensförmåga i förhållande till större företag, jämställdhet mellan kvinnor och män samt möjlighet att nå de integrationspolitiska målen (15 § kommittéförordningen). Om betänkandet innehåller förslag till nya eller ändrade regler ska förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser anges i betänkandet (15 a § kommittéförordningen). Av kommittédirektiven följer även att effekterna för och ska belysas. I detta kapitel redogörs för konsekvenserna av att utredningens förslag i kapitel 4 genomförs. 13.1Konsekvenser av att utredningens förslag genomförs Om redovisningen av mervärdesskatt vid import för importörer som är registrerade till mervärdesskatt i flyttas från till innebär det en senareläggning av mer- värdesskatteinbetalningar till staten. I nuvarande system betalas mer- värdesskatten in till . Om importören har full avdragsrätt har importören rätt att få mervärdesskatten återbetald. Återbetal- ningen hanteras av . Tidpunkten för återbetalningen är beroende av vilka redovisningsperioder importörerna använder. Om hanteringen av mervärdesskatt vid import flyttas över till kommer utgående och ingående mervärdesskatt (för importörer som är registrerade till mervärdesskatt i ) att redovisas i skattedeklarationen. Då mervärdes- skatten redovisas i skattedeklarationen i stället för att, som , betalas in till efter utfärdad tullräkning senareläggs inbetalningen av mervärdesskatten. Senareläggningen medför en likviditetsförsämring för staten vilket i sin tur ger upphov till en räntekostnad. Likviditetseffekten motsvarar det belopp som på årsbasis senareläggs och som staten därmed behöver låna upp. Den bruttoberäknade räntekostnaden för denna upplåning ges av real- räntan (statslåneräntan minus inflation) multiplicerat med likviditets- effekten. Den offentligfinansiella nettokostnaden blir något lägre på grund av ökade bolagsskatteintäkter – som statens låne- kostnader ökar till följd av förslaget kommer företagens lånekostnader att minska, vilket ökar deras vinst och därmed även de statliga bolagsskatteintäkterna. Beräkningarna av likviditetseffekten baseras på uppgifter från och om den sammanlagda mervärdesskatten vid import fördelat på olika typer av importörer samt på en bedömning av den genomsnittliga tiden mellan inbetalning av mervärdesskatt till och återbetalning från . Vid beräkningarna av ränteeffekten för staten används den tioåriga nominella statslåneräntan och en förväntad inflationstakt på , vilket ger en realränta på . Likviditetseffekten beräknas till cirka 5 130 miljoner kronor1 . Det medför en årlig offentligfinansiell kostnad på cirka 50 miljoner 1 Utredningen har erhållit underlag för beräkningar i detta kapitel samt för tabell 4.1 från och . Notera att underlagen för beräkningarna inte är helt i överensstämmelse med uppgiften i årsredovisning om att den totala utgående mervärdesskatten vid import uppgick till . Underlagen från har verket tagit fram ur sina system där den totala mervärdesskatten vid import summerar till för . I den summan ingår skatt som är betald av både mervärdesskatteregistrerade importörer och importörer som inte är registrerade till mervärdesskatt. Skillnaden mot beloppet i årsredovisningen beror dels på att den influtna uppbörden har en eftersläpning med ungefär en månad i jämförelse med handelsstatistiken, dvs. skillnad mellan debiterad och influten mervärdesskatt, dels på att totalsumman 58,5 miljarder endast avser ärenden med taxebestämmandedag . I den förflutna uppbörden ingår även deklarationer med taxebestämmandedag , exempelvis debiteringar gjorda i samband med revisioner av företag. Differensen mellan uppgiften i årsredovisning och det underlag som ligger till grund för beräkningarna i detta kapitel och tabell 4.1 beror också på skillnader i klassificering av olika importörer hos respektive . P.g.a. dessa skillnader har inte kunnat ta hänsyn till hela underlag i egna analyser. Sammantaget leder detta till att utredningens beräkningar är gjorda på ett lägre underlag än de som redovisas i årsredovisning. Utredningen gör dock bedömningen att differensen inte kronor2 brutto och cirka 40 miljoner kronor3 netto. I beräkningarna antas att förslaget träder i kraft . Finansiella effekter för företagen Om utredningens förslag i kapitel 4 genomförs innebär det att importörer som är registrerade till mervärdesskatt i ska redovisa mervärdesskatt vid import till i stället för till . Utgående och ingående mervärdesskatt redovisas då i samma redovisningsperiod till samma myndighet. Detta medför att en importör som är registrerad till mervärdesskatt inte som behöver betala mervärdesskatten för att sedan få skatten återbetald . Därmed uppstår en positiv likviditetseffekt för de företag som importerar. Effekten är av samma storlek som för staten men med omvänt tecken, dvs. företagen upplever en likviditetsförbättring på . Likviditetsförbättringen medför i sin tur att upplåningsbehovet och därmed räntekostnaderna minskar. Eftersom företagen normalt möter högre upplåningsräntor än staten minskar företagens räntekostnader med mer än vad statens räntekostnader ökar, trots att likviditetseffekten är av samma storlek i absoluta tal.4 För importföretagen som kollektiv beräknas de årliga räntekostnaderna minska med omkring 150 miljoner kronor.5 Det motsvarar i genomsnitt nästan per företag och år, då antalet importföretag är drygt 40 000 stycken. Det kan vara av intresse att belysa eventuella fördelningseffekter, dvs. vilka företag som påverkas av förslaget. Tabell 13.1 nedan visar hur mervärdesskatt vid import fördelade sig mellan företag av olika storlekar . Företagen är indelade i fyra grupper efter deras lönesummor, där mikroföretag har lönesummor på , små företag har lönesummor på 1–, medel- påverkar utredningens samlade bedömning. Enligt det underlag som utredningen erhållit uppgick den sammanlagda utgående mervärdesskatten vid import för mervärdesskatte- registrerade importörer till . Den genomsnittliga tiden mellan inbetalning till och återbetalning från beräknades till omkring . Det ger en likviditetseffekt för på (52*34/365). Denna siffra har sedan justerats upp med hjälp av konsumentprisindex, KPI, till för när förslaget antas träda i kraft. 250 miljoner kronor5 130 miljoner*0,01. 340 miljoner kronor50 miljoner*(1 minus bolagsskattesatsen). 4I beräkningarna antas att företagens ränta i genomsnitt är högre än statslåneräntan. innebär det en realränta på . 5150 miljoner kronor5 *0,03. stora företag har lönesummor på 5–och stora före- tag har lönesummor . Mer än hälften av importföretagen, knappt 25 000, klassificeras som mikroföretag, knappt 10 000 utgör små företag, något färre (7 700) utgör medelstora företag och cirka 1 800 utgör stora företag. Som framgår av tabellen nedan står stora företag för majoriteten () av all utgående mervärdesskatt vid import. Mikro- och småföretag står vardera för av mervärdesskatten vid import. Källa: Uppgifter från och för . Notera att siffrorna är ungefärliga och att den totala summan utgående mervärdesskatt vid import () inte överensstämmer exakt med den totala siffran mervärdesskatt vid import som använts vid beräkningen av likviditetseffekten ovan (). Ett annat sätt att belysa hur förslaget påverkar olika typer av företag är att undersöka hur importmönstren ser ut mer i detalj för företag av olika storlek. Tabell 13.2 och 13.3 nedan visar årlig statistik över utgående mervärdesskatt vid import och antal månader med mer- värdesskattepliktig import för företag av olika storlek. Källa: Uppgifter från och för . Notera att siffrorna är ungefärliga. Källa: Uppgifter från och för . Notera att siffrorna är ungefärliga. Allmänt gäller att likviditetseffekter och räntekostnader blir mer betungande för ett enskilt företag ju högre mervärdesskatte- summan är i förhållande till företagets storlek. Det är också sanno- likt att ett företag med få men dyra importer upplever större likviditetsproblem än ett företag med många små importer som är jämnt fördelade över året. Som framgår av tabell 13.2 är den genomsnittliga mervärdes- skattesumman vid import för mikroföretag (se andra kolumnen). Den överväldigande majoriteten av alla mikro- företag har dock lägre mervärdesskattesummor än så – nära 22 000 av företagen redovisar i utgående mervärdesskatt vid import (se kolumn tre). de flesta fall ojämnt fördelad över året – det genomsnittliga mikro- företaget importerar mervärdesskattepliktiga varor under färre än (se tabell 13.3). Om de mikroföretag som har relativt stora utlägg för mervärdesskatt (drygt 400 mikroföretag har i årlig mervärdesskatt vid import) dessutom importerar under ett fåtal månader blir risken för likviditets- begränsningar naturligtvis större. Sammantaget visar tabellerna 13.2 och 13.3 att de flesta mikro- företag och små företag redovisar relativt små summor i utgående mervärdesskatt vid import . Å andra sidan går det även att utläsa av tabellerna att de flesta importer som utförs av mikro- företag och små företag sker under en begränsad del av året. Det innebär att den totala mervärdesskatten vid import ofta kan vara fördelad på ett fåtal importtillfällen. Även lägre summor mervärdes- skatt vid import kan vara betungande för mindre företag. Av tabellerna 13.2 och 13.3 framgår vidare att större företag har högre årliga mervärdesskattesummor vid import. är importen mer jämnt fördelad över året. Mervärdesskatten vid import för stora företag är exempelvis nästan per företag och år. Om vi antar att det i genomsnitt tar innan den mer- värdesskatt som betalats till återbetalas från innebär det räntekostnader på i genomsnitt cirka 40 000 kronor6 per storföretag och år. Sammantaget gör utredningen bedömningen att förslaget medför en likviditetsförbättring och därmed minskade räntekostnader för både större och mindre företag. Hur betydande likviditets- och ränteeffekterna blir för olika företag är bl.a. beroende av hur mycket mervärdesskatt företaget betalar i förhållande till företagets storlek och av hur jämnt importerna är fördelade över året. 6 40 000 kronor16 *30/365*0,03. Administrativa konsekvenser för företagen Förslaget i kapitel 4 kan även påverka företagens administrativa kostnader för hanteringen av mervärdesskatt (fullgörandekostnaderna). Som regelverket ser ut är det som uppbär skatten medan återbetalningen hanteras av . Om även inbetalning av mervärdesskatt hanteras av får ett samlat ansvar för mervärdesskatten för importörer som är registrerade till mervärdesskatt och systemet blir på så sätt mer enhetligt i mer- värdesskattehänseende.