sou · H0B393 · 2013-01-01 00:00:00 — Den nya bevisupptagningsformen anses ha fallit väl ut och för en riktig hovrättsdom. Åklagarens arbete har underlättats. Från något håll har nämnts att man märkt att försvararna numera är bättre pålästa i tingsrätten. Efter hovrätternas förtydligande i samband med presidentmötet har det märkts en viss ökad benägenhet från parterna att begära tilläggs- förhör. Tilläggsförhören vållar inga bekymmer i processen och det anses bra med en generös tillämpning. Från de flesta åklagar- kammare har man framhållit vikten av att få besked i förväg i frågan om tilläggsförhör. Överlag anser åklagarna att uppspelningen av ljud- och bildupp- tagningar borde gå att minska, exempelvis genom att endast rele- vanta delar av förhören spelas upp. Eftersom detta inte är möjligt att genomföra i så stor utsträckning i praktiken är det därför ange- läget att det görs ett bra grundarbete i tingsrätten, med koncen- trerade, väl avgränsade och strukturerade förhör. Hänvisning i hov- rätten till ljud- och bildupptagningar borde komma till användning i större utsträckning. I ekobrottmålen förekommer dock sällan hän- visning till muntliga upptagningar i hovrätten eftersom det ofta krävs tilläggsförhör i dessa mål. Från advokaterna har uppgetts att den nya ordningen för hur bevis- ning läggs fram i hovrätten fungerar mycket bra. Många anser att arbetet med att förbereda sig inför förhandlingen i hovrätten har underlättats och att sakframställningarna och slutanförandena har blivit bättre. Utvärdering, överväganden och förslag I fråga om tilläggsförhör noterar många att tillämpningen har blivit mer generös och mer enhetlig efter nämnda presidentmöte. Många har inte haft något att invända mot hovrätternas tillämp- ning. Tilläggsförhör anses av de flesta inte vålla några problem i praktiken. Några advokater har påtalat att det är svårt att få tilläggs- förhör i tvistemål. Vissa har ansett att det fungerar bra om hov- rätten avvaktar med att besluta i frågan om tilläggsförhör när det är fråga om förhör i brottmål med den tilltalade. Flera advokater har ansett att uppspelningarna borde kunna för- kortas men att det i så fall troligen krävs bättre indexering av förhören. Uppläsning av referaten ur tingsrättens dom, om sådana finns, fungerar bra. Från några håll har invändningar riktats mot användningen av hänvisning till de muntliga upptag- ningarna i hovrätten. Det anses ofta svårt att motivera för klienten varför man inte ska ta del av upptagningarna som rätten. Det anses inte tillräckligt rättssäkert. Det har även anförts att den tilltalade har rätt att närvara vid en fullständig huvudförhandling även i hovrätten. I fråga om närvarodispens eller liknande är det många som an- sett det borde fungera bra under förutsättning att parterna förfogar över frågan. I brottmål anses det att åklagaren som regel bör vara närvarande under uppspelningarna medan den tilltalade, om så önskas, kan få närvarodispens. Dock har det från flera håll påpekats att brottmålstaxan för försvarare och målsägandebiträde kan behöva ses över om närvarodispens används i större utsträckning. I fråga om överklagandet ska förfalla eller prövas när den till- talade, som klagande, infinner sig endast genom ombud har flera ansett att det är bra att bestämmelserna tillämpas som förut, dvs. att överklagandet oftast förfaller. Av uppgifter från framgår att det har skett en påtaglig nedgång i antalet inställda möten i hovrätt. Av hovrätts- statistiken framgår även att den genomsnittliga huvudförhand- lingstiden ligger på i princip samma nivåer för brottmålen medan en liten ökning kan märkas för tvistemålen. Antal avgjorda mål efter föredragning och dom har beträffande brottmålen ökat kraftigt och minskat påtagligt för tvistemålen. Antal avgjorda mål efter huvud- förhandling ligger på i princip samma nivå för brottmålen medan Utvärdering, överväganden och förslag nivån för tvistemålen har sjunkit. Av intresse är också den genom- snittliga omloppstiden. Där syns en tydlig minskning för alla mål- kategorier. Statistiken framgår av tabellerna nedan. Antal inställda möten, hovrätt 1 Tvistemål exklusive familjemål Genomsnittlig huvudförhandlingstid i timmar, hovrätt Antal avgjorda mål efter föredragning och dom, hovrätt Antal avgjorda mål efter huvudförhandling och dom, hovrätt SOU 2012:93 Utvärdering, överväganden och förslag Genomsnittlig omloppstid i månader, hovrätt -1,0 -3,8 -2,7 1 Tvistemål exklusive familjemål 1.Bestämmelserna i 50 kap. 19 § och 51 kap. 19 § RB om hänvisning till handlingar i målet förtydligas så att det uttryckligen framgår att bevisning även får läggas fram genom hänvisning till ljud- och bildupptagningar. Motsvarande ändring görs även i tingsrättsbestämmelserna (43 kap. 8 § och 46 kap. 6 § RB). 2.Tilltrosbestämmelserna i 50 kap. 23 § och 51 kap. 23 § RB utvidgas så att hovrätten även kan ändra tingsrättens dom i fall där syn på stället lagts fram i hovrätten genom en ljud- och bildupptagning. Bestämmelsen om förfarandet i , 55 kap. 14 § RB, ändras på motsvarande sätt. 3.Bestämmelserna i 50 kap. 21 § och 51 kap. 21 § RB om klagandens frånvaro vid huvudförhandling i hovrätt ändras så att överklagandet förfaller om klaganden infinner sig endast genom ombud, såvida det inte finns särskilda skäl mot det. 1.Den nya ordningen för hur muntlig bevisning läggs fram i hovrätt har fungerat bra. 2.Ljud- och bildupptagningar spelas upp i mycket stor ut- sträckning i hovrätten. Omförhör förekommer mycket sällan. Tillämpningen av dessa regler har blivit generösare och enhetligare. Hovrätterna bör eftersträva att besluta i frågan om tilläggsförhör redan före huvudförhandlingen. Utvärdering, överväganden och förslag 4.Hänvisning till ljud- och bildupptagningar bör kunna ske i större utsträckning än vad som skett i praktiken. Hovrätterna bör utbyta erfarenheter i fråga om hänvisning till ljud- och bildupptagningar och verka för att acceptansen bland parter och ombud ökar. Hovrätterna bör även i före- kommande fall utnyttja uppläsning av eller hänvisning till referaten i tingsrättens dom. 5.Det behövs inga särskilda regler om närvarodispens. 6.Tingsrätterna, parter och ombud bör eftersträva att förhören hålls koncentrerade, väl avgränsade och strukturerade. Skälen för förslagen och bedömningarna Vi har fått i uppdrag att utvärdera hur den nya ordningen för hur muntlig bevisning läggs fram i hovrätt har tillämpats. I uppdraget ingår särskilt att kartlägga under vilka närmare former och i hur stor omfattning åberopade upptagningar spelas upp i hovrätten och överväga möjligheter att effektivisera förfarandet, samt undersöka i vilken utsträckning frågan om tilläggsförhör har uppkommit, vem som typiskt sett har initierat den och hur hov- rätten har hanterat frågan. Mot bakgrund av den information utredningen inhämtat drar ut- redningen inledningsvis slutsatsen att den nya ordningen för hur muntlig bevisning läggs fram i hovrätten har fungerat bra. Tilläggs- förhör förekommer och den tillämpningen har blivit gene- rösare. Parter, ombud och domstolarna är positiva till förändring- arna. Den nya ordningen innebär en kvalitetshöjning i fråga om hovrättens underlag och därmed möjlighet att komma till ett riktigt materiellt slut. Förändringen tydliggör hovrättens överprövande och kontrollerande roll. Den är dessutom klart förenlig med ett medborgarperspektiv i allmänhet och brottsofferperspektiv i synner- het eftersom ingående och påfrestande förhör med parter och vittnen kan undvikas i hovrätten. Utvärdering, överväganden och förslag Ljud- och bildupptagningarna spelas upp i hovrätten i mycket stor utsträckning. Såväl parter som domstolar har ansett att uppspel- ningarna borde kunna minska i omfattning. Utredningen instäm- mer i den bedömningen. har under utredningen fram- kommit att på sina håll förekommer den missuppfattningen att upptagningarna alltid måste spelas upp i sin fulla längd. Det är angeläget att hovrättens handläggning är effektiv så att resurserna används på bästa sätt. Utredningen har i avsnitt 3.1.1 framhållit vikten av att ljud- och bildupptagningarna indexeras i stor utsträckning och på ett mer enhetligt sätt. Genom väl struk- turerade upptagningar finns större möjligheter att koncentrera uppspelningarna i hovrätten till vad som är relevant i varje enskilt fall. Detta förutsätter dock att främst parter och ombud arbetar systematiskt med att så långt möjligt undersöka och precisera vilka delar av förhören som bör spelas upp. Vidare har, som framförts från något håll, såväl parterna som tingsrätten ett ansvar för att förhören i tingsrätten hålls koncen- trerade, väl avgränsade och strukturerade. Det är utredningens upp- fattning att förhören kan hållas mer koncentrerade än vad som förekommer. Parter och ombud bör förbereda förhören noga. Att ställa frågor som redan fått svar leder som regel inte till bättre underlag. Istället riskerar förhöret bli onödigt långt. En sådan förhörsteknik bör som regel undvikas. I brottmål kan särskilt noteras att det inledande förhöret, när den tilltalade med egna ord berättar sin version, ger en heltäckande redogörelse, som inte nämnvärt utvidgas eller förbättras av efterföljande frågor. Det är alltså angeläget att åklagare och advokater noga förbereder förhören och eftersträvar en god och ur alla aspekter effektiv för- hörsteknik. Rättens ordförande har ett ansvar att se till att för- hören genomförs koncentrerat och utan onödiga omtagningar. Utredningen vill även peka på att möjligheten att hänvisa till referaten i tingsrättens dom bör utnyttjas. I detta sammanhang bör fördelarna med utförliga referat i tingsrättsavgörandena framhållas. Överprövningen i hovrätten underlättas om referat av den muntliga bevisningen finns i domen eller i en domsbilaga. Parternas förstå- else för utgången i tingsrätten ökar om domen visar hur tingsrätten har uppfattat vad förhörspersonerna har sagt. Dessutom bidrar en sådan domskrivning generellt till en större öppenhet och offent- lighet. Ett bra exempel är dom i det s.k. barnläkar- Utvärdering, överväganden och förslag målet, där utsagorna finns noterade i en domsbilaga (tings- rätts dom i mål B 1703-09). Koncentrerade förhör, strukturerade upptagningar och uppläs- ning eller hänvisning till referat är alltså åtgärder som kan medföra effektivitetsvinster i samband med förebringandet av muntlig be- visning i hovrätten. Hänvisning till ljud- och bildupptagningar Hänvisning till ljud- och bildupptagningar under huvudförhand- lingen innebär att upptagningarna inte spelas upp under själva huvud- förhandlingen. Förhören spelas i stället upp för samtliga ledamöter i direkt anslutning till huvudförhandlingen. Det sker vanligen i den ordning som förhöret ska komma enligt processordningen. Alla i rätten tar del av uppspelningen gemensamt men utan närvaro av parter, ombud och åhörare. På de flesta håll har hänvisning till ljud- och bildupptagningar i hovrätt fått ingen eller endast begränsad tillämpning. Enskilda parter och ombud har ofta ställt sig skeptiska till det. Det har förekommit att hovrätterna har beslutat om hänvisning mot någon parts vilja, när det trots partens inställning har ansetts lämpligt. Frågan avgörs av domstolen och någon vetorätt för en part föreligger inte. När det har tillämpats synes hänvisning ha fallit väl ut. Det är naturligt att hovrätterna i ett inledande skede av den genomgripande EMR-reformen har varit försiktiga med att an- vända möjligheten till hänvisning. Parternas uppfattning beträff- ande hänvisning har därmed fått avgöra frågan. När nu reformen varit i kraft ser dock utredningen ingen anledning att tillämpningen av bestämmelserna även fortsättnings- vis behöver vara så restriktiv som den varit. Hänvisningsmetoden medger en effektivare handläggning av omfattande mål. Hänvisning kan innebära att det går att sätta ut mål till huvud- förhandling i rimlig tid och på tider som fungerar för ombud och försvarare. Det är bättre än att förhandlingarna försenas eller att nya försvarare eller ombud, som inte är insatta i det aktuella målet, måste ordnas genom substitution. Hänvisning till ljud- och bild- upptagningar borde alltså kunna ske i större utsträckning än vad som skett i praktiken. Invändningarna mot hänvisning till ljud- och bildupptagningar har kommit främst från advokathåll. Det har bl.a. anförts att Utvärdering, överväganden och förslag parterna förlorar känslan av delaktighet i processen. Vidare har, bl.a. med åberopande av rättsfallet NJA 2009 s. 836, sagts att pro- cessen kan ligga annorlunda till i hovrätten varför det är angeläget för parterna att, tillsammans med sitt ombud, själva få ta del av uppspelningarna för att kunna avgöra om bevisningen ska kom- menteras på något särskilt sätt eller om tilläggsförhör behövs. Det har även sagts att det finns en risk att denna handläggningsform blir en huvudregel. Dessa synpunkter är i och för sig beaktansvärda. Hänvisning till ljud- och bildupptagningar måste dock ses i ljuset av den föränd- rade hovrättsprocessen. Det är fråga om en prövning i andra instans och det har redan förekommit en tingsrättsprocess. Hovrättens uppgift är att överpröva och granska tingsrättsavgörandena och inte att arrangera en repris av tingsrättsförhandlingen. Parterna i hov- rätten är väl förtrogna med vad motparten har sagt och kan för- väntas att säga. Såväl parterna som domarna i hovrätten vet oftast var de springande punkterna finns i målet. Förhandlingen i hov- rätten inleds alltså på en betydligt högre kunskapsnivå (jfr Ds 2001:36 s. 115 ff.). NJA 2009 s. 836 gällde ett mål där en tilltalad som frikänts av tingsrätten hade dömts till fängelse av hov- rätten utan att vara personligen närvarande. fann att hovrätten med hänsyn till ett antal redovisade omstän- digheter, bl.a. att det är angeläget att den tilltalade själv får ta del av ljud- och bildupptagningen från tingsrätten, fick anses ha hållit huvudförhandling i målet trots att hinder mot detta förelegat. Rätts- fallet kan inte tolkas så att generellt ställer sig avvisande till att utnyttja hänvisningsmetoden utan måste läsas i belysning av det aktuella målets mycket speciella karaktär. I tillämpas metoden med hänvisning till ljud- och bildupptagningar i mer omfattande mål. Det torde ofta räcka för parter och ombud, som var närvarande när bevisen togs upp i tingsrätten, att i samband med hovrätts- processen ta del av ljudupptagningarna. Parter eller ombud bör för övrigt ha bäst nytta av att ta del av upptagningarna i skedet före överklagandet och åtminstone före huvudförhandlingen. Det är främst då, och inte under pågående huvudförhandling, som parter och ombud ska ta ställning till vad i materialet man ska rikta in sig på och om det behövs tilläggsförhör i någon del. Det är alltså inte nödvändigt att hovrättens ledamöter tar del av bevisningen sam- tidigt som parterna och ombuden. Utvärdering, överväganden och förslag När det kommer till tillämpningen i det enskilda fallet är det självfallet viktigt att hovrätten inhämtar parternas synpunkter. Det är dock hovrätten som slutligen beslutar i frågan. Ingen part har någon vetorätt i frågan om hänvisning och rätten själv kan även ta initiativet. Hovrätten är alltså inte bunden av de synpunkter som kommer från parterna. De skäl som hovrätten bör beakta är sådana som syftar på utredningen i det enskilda målet. Ett exempel kan vara att det kan bli aktuellt med tilläggsförhör i anslutning till uppspelningen. Det kan också ha åberopats och lagts fram skriftlig bevisning i anslutning till förhöret i tingsrätten som gör upp- gifterna svårförståeliga om inte parterna i hovrätten kan presentera samma material i anslutning till uppspelningen. Sådana skäl, som alltså har bäring på och en konkret betydelse för utredningen i målet, måste beaktas och kan alltså innebära att hänvisning i vissa fall inte är lämpligt beträffande några eller alla förhör. Ett generellt påstående från en part att denne vill ha en likadan rättegång som den i tingsrätten, att man inte litar på att hovrätten tar del av bevis- ningen eller ett önskemål om att iaktta rättens ledamöter när de tar del av upptagningarna, utgör däremot inte godtagbara invändningar mot hänvisning. Det har även invänts att offentlighetsprincipen inte beaktas i tillräcklig grad vid hänvisning till ljud- och bildupptagningar. Utred- ningen instämmer inte i detta. Som regeringen anförde i EMR- propositionen innebär inte hänvisningsmetoden någon egentlig inskränkning i allmänhetens möjligheter att ta del av det material som domstolen grundar sitt avgörande på (prop. 2004/05:131 s. 148). De muntliga uppgifter som det hänvisas till innehåller inga nyheter utan har samma innehåll som vid tingsrätten. Uppgifterna framgår dessutom av domen och av ljudupptagningar som är offentliga för allmänheten. Uppgifterna som hovrätten grundar sitt avgörande på är alltså varken nya eller hemliga i målet. Hänvisning till ljud- och bildupptagningar är inte en sämre handläggningsform än uppspelning inför sittande rätt vid en huvud- förhandling. Metoden ska i stället ses som ett alternativ och en möj- lighet i den nya hovrättsprocessen. Det är utredningens uppfatt- ning att tillämpning av hänvisning i hovrätten till tingsrättsförhören är ett fullgott alternativ till att spela upp förhören med parterna närvarande. De uttalanden som gjordes i samband med president- mötet vid synes därför väl försiktiga. Hänvisningsmetoden behöver inte utnyttjas för samtliga förhör. Den kan kombineras med att vissa förhör spelas upp vid huvud- Utvärdering, överväganden och förslag Förhandlingen kan också delas upp i avsnitt, om hänvisning endast passar i vissa delar, med sakframställningar och slutanföranden i varje del. Ett sådant flexibelt förfarande har själv- fallet fördelar framför att parternas synpunkter på bevisvärderingen i långdragna mål dröjer tills all bevisning förebringats. Rättegångs- balken erbjuder som bekant ett brett spektrum av alternativ med sikte på det som är bäst i det enskilda fallet. Utredningens förordande av en ökad användning av hänvisning till ljud- och bildupptagningar innebär inte att detta ska bli den dominerande metoden. I de många mål som tar högst vinner man ofta inget med hänvisning till förhör. Parterna ska ju ändå delta vid sakframställningar och slutanför- anden. Det är alltså i de stora tidsödande målen som man kan se fördelarna. Även i de stora målen får det dock bedömas från fall till fall vad som är lämpligt. Hänvisning kan således enligt vår uppfattning användas i större utsträckning. Hovrätterna bör sträva efter att ta till vara situationer när hänvisning lämpar sig. De bör också utbyta erfarenheter för att öka tillämpningen samt göra den mer enhetlig. Erfarenhetsutbyte och dialog med åklagarna och advokaterna är viktiga redskap för att vinna förståelse för hänvisningsmetodens fördelar. Hovrätterna bör alltså verka för att få till stånd en dialog med parter och ombud i frågan om tillämpningen av bestämmelserna och förfarandet vid hänvisning till ljud- och bildupptagningar. På det sättet kan accep- tansen för denna handläggningsform förbättras. Att som förekommer på många håll upprätta tydliga huvudförhandlingsplaner är ett bra exempel på detta. Att i mån av behov bistå för att möjliggöra att parter som är häktade ska kunna ta del av upptagningarna, even- tuellt tillsammans med sin försvarare, är ett annat exempel liksom att förse ombuden med kopior av ljudupptagningarna. Vid bedöm- ningen av rättegångskostnaderna måste beaktas att extra arbete kan ha lagts ner om hänvisning skett. Detta kräver en mer nyanserad bedömning av ersättningsfrågorna där förhandlingstiden inte längre blir utslagsgivande. Frågan är då om det behövs en justering av de aktuella bestämmel- serna om hänvisning för att öka tillämpningen av dem. omfattas som framgått ljud- och bildupptagningar av möjligheten Utvärdering, överväganden och förslag För att åstadkomma den ökade användningen av hän- visning som utredningen förespråkar krävs därför inte någon lag- ändring. Lagtextens formulering hänvisningar till handlingar i målet kan dock uppfattas som en begränsning till skriftligt material. Det har ett pedagogiskt värde att dessa bestämmelser är så tydliga som möjligt. Bestämmelserna bör därför ändras så att uttrycket ljud- och bildupptagningar tas in i lagtexten. Utredningen föreslår därför att bestämmelserna om hänvisningar till bevisning ändras i förtyd- ligande syfte, så att det uttryckligen framgår av lydelsen att bevis- ning får läggas fram genom hänvisningar till såväl ljud- och bild- upptagningar som till andra handlingar i målet. Inga särskilda bestämmelser om närvarodispens Det har framkommit att alternativ till hänvisning till ljud- och bild- upptagningar diskuterats. Det handlar om närvarodispens eller lik- nande för någon eller några parter, i samband med att upptagningar spelas upp. Utredningen har övervägt om uttryckliga bestämmelser om närvarodispens bör införas. har hovrätten möjlighet att, inom ramen för pla- neringen av längre huvudförhandlingar, bestämma vilka parter som ska kallas till de olika rättegångsdagarna. Har någon som ska delta i rättegången önskemål om att slippa närvara en viss dag, exempelvis i samband med uppspelning av upptagningar, får det också tillåtas av hovrätten. Den variant av hänvisning som en hovrätt använde sig av, nämligen att parterna bereddes tillfälle att närvara när rätten tog del av upptagningarna genom hänvisning, var en praktisk lösning som fungerade bra i det fallet. Med en sådan lösning går dock flexi- biliteten och effektivitetsvinsten av hänvisningsmodellen i viss mån förlorad. Som uttryckts på de flesta håll är det förmodligen att föredra att vid behov använda möjligheten till hänvisning till ljud- och bildupptagningar. Som utredningen tidigare framhållit kan den handläggningsformen vara ett bra sätt att planera omfattande mål med många inblandade (se avsnitt 3.1.2). Utredningen föreslår alltså inte några särskilda regler om möj- lighet till närvarodispens i hovrätten. Utvärdering, överväganden och förslag synes hovrätternas tillämpning av bestäm- melserna om tilläggsförhör ha varit väl restriktiv. Detta medförde sannolikt att parterna sällan begärde att få ställa ytterligare frågor. Tillämpningen har dock numera blivit generösare och mer enhetlig. Den verkar inte vålla några problem vid handläggningen. Farhågorna om problem vid huvudförhandlingen i samband med tilläggsför- hören har inte infriats. är det dock inte särskilt ofta som parterna begär tilläggsförhör. Det är inte helt klart vad som är anledningen till detta. I många fall anser man antagligen att det inte behövs några tilläggsfrågor och att förhören i tingsrätten var till- räckliga. Genom de uttalanden som gjordes vid presidentmötet är det i vart fall klarlagt för parterna i vilka fall tilläggsförhör bör tillåtas. Det finns enligt utredningen ingen anledning för hovrätterna att vidta någon ytterligare åtgärd så länge tillämpningen är fortsatt generös. Det finns inte heller någon anledning att föreslå några för- ändringar. Hovrätterna handlägger begäran om tilläggsförhör på lite olika sätt. På flera håll beslutas om tilläggsförhör före huvudförhand- lingen. Vid några hovrätter brukar man vanligen vänta till huvud- förhandlingen med att besluta i frågan. Det har framförallt från åklagarhåll framhållits vikten av att frågan är avgjord i förväg. Utredningen har förståelse för att det ibland kan framstå som bättre att avvakta med beslutet tills upptagningarna spelats upp eller att det i vissa mål är särskilt svårt för hovrätten att avgöra frågan i förväg. Dock måste parternas intresse av att ha processläget klart för sig före huvudförhandlingen beaktas. Det är också viktigt att bestämmelserna tillämpas på ett enhetligt sätt. Hovrätterna bör eftersträva att besluta i frågan om tilläggsförhör före huvudför- handlingen. Ljud- och bildupptagning av syn på stället bör omfattas av tilltrosbestämmelserna