sou · H1B360 · 2013-08-23 00:00:00 — Det behövs emellertid också ytterligare kunskap om de nuvarande kostnaderna, inte minst de indirekta kostnaderna. För att nå en ytterligare samsyn kring rovdjursfrågan behöver myndigheter och kostnadsbärare dela samma verklighetsuppfattning om dagens kostnadsbild. Av den anledningen är behovet av en fördjupad samhällsekonomisk analys av stor betydelse. 7.2.13Inrätta en permanent vargkommitté En permanent vargkommitté tillsätts. Som konstaterats tidigare är tilltro till politiken och myndigheternas agerande avgörande för acceptansen för rovdjurspolitiken. Min erfarenhet av vargkommitténs arbete och samarbetet med de i kommittén representerade experterna från nio olika organisationer är positiv. Jag tillåter mig också att tro att kommitténs existens i sig i viss mån kan ha bidragit till att minska polariseringen i den svenska vargdebatten. Mot den bakgrunden kan det vara klokt att regeringen inrättar ett mer permanent forum för fortsatt dialog mellan berörda organisationer och regeringen. Det finns förvisso redan ett liknande forum i form av det nationella rovdjursrådet. Rådet, som är ett rådgivande organ till i genomförandet av rovdjurspolitiken, består av representanter för , jägare, naturorganisationer, djurägare och länsstyrelserna och fyller ett likartat behov. Motivet att inrätta ett parallellt forum är framförallt möjligheten till en mer direkt dialog mellan regeringen och ledningarna för berörda organisationer. I en sådan kommitté bör inte representanter för centrala eller regionala myndigheter delta annat än som föredragande av aktuella ärenden. , Vargangrepp på dikor hos Per i , . i , 2010. Artskyddsförordningen, 2007:845. Om svenskars inställning till rovdjur- och rovdjurspolitik. : , 2005. Om svenskars inställning till rovdjur- och rovdjurspolitik. 2009:1, SLU, , fisk och miljö, 2009. Convention on Biological Diversity, CBD, 1992. Convention on the Conservation of European Wildlife an Natural Habitats, 1992. Council Directive 92/43/EEC on the Conservation of natural habitats and of wild fauna and flora, 1992. Dom , mål nr. Förvaltningsrätten i , 2013. Dom , mål nr. 4655-13, 4691-13 och 4700-13. Dom den , mål nr. 4390-12 och 4396-12. Kammarrätten, 2013. Vargen påverkar jakten men inte markpriset. Fakta Skog 6, 2013, , 2013. Förvaltingsrätten i , 2013. Förordning om områdesskydd enligt , 1998:1252. Förordningen om allvarliga miljösskador, 2007:667. Förvaltningslagen, 1986:223. Guidelines for population Plans for Large Carnivores, Contract nr. 070501/2005/424162//B2. EU- kommissionen, Final draft 2007. Demographic Viability of the Scandinavian . SKANDULF, 2012. , , , Attityder till varg och vargförvaltning, rapport , SLU, och , 2013. , Traditionell kunskap och lokalsamhällen: artikel 8j i . , , 2004. Illegal jakt på stora rovdjur - konflikt i laglöst land, 2007:22. Bråttsförebyggande Rådet (BRÅ), 2007. Illegal jakt på stora rovdjur. Världsnaturfonden (WWF), 2011. Jaktlagen, 1987:259. Jaktförordningen, 1987:905. Subjective Experience of Fear and the Cognitive Interpretation of Large Carnivores. Dimensions of Wildlife, 2011. Allmänhetens rädsla för björn och varg. Viltvårdsfonden dnr 802-0269-08, 2008. Rädsla för rovdjur, Formas tidskrift nr 2. Nationell förvaltningsplan för varg 2012-2017. , , , , N. . Shoot, shovel and shut up: cryptic poaching slows restoration. R. Soc. B published online 17 2011. Proposition 2000/01:57, Sammanhållen rovdjurspolitik. Proposition 1997/98:145, Svenska miljömål-Miljöpolitik för ett hållbart samhälle. Proposition 2008/09:210, En ny rovdjursförvaltning. Resultat från inventering av järv i . Viltskadecenter och ROVDATA, 2012. Resultat från inventering av lodjur i /2012. Viltskadecenter, 2012. Resultat från inventeringar av i . Viltskadecenter, 2006. Mål för rovdjuren. , SOU 2012:22, 2012. Rovdjurens bevarandestatus, SOU 2011:37, 2011. Sand, och . Genetic aspects on the viability of the Scandinavian wolf population. SKANDULF, 2012. Soulé, M. Foreword: raising the bar. In Population viability analysis: ix-xi. . : , 2002. Viltskadecenter, 2012. Convention on Human Rights (ECHR), 1950. Landscape Convention, 2000. Univerisal (UHDR), 1948. United Nations Declaration on the Rights of Indigenous Peoples, 2007. Viltskadecenter, ROVDATA och Hogskolen i Hedmark, 2013. C., Post, E., , R. O. and Vucetich, J. Predator disease out-break modulates top-down, bottom-up and climatic effects on herbivore population dynamics. Ecology Letters 9: 383-389, 2006. Viltskadecenter, 2012-1. Viltskadeförordningen, 2001:724. /sv/fakulteter/vh/institutioner/klin-vet/ miljoanalys/algreproduktion-klimatpaverkan/ , Utmarksbeite-kvalitet og kapasitet. for Skog og landskap. En nationell kommitté för hållbar rovdjurspolitik för varg Beslut vid regeringssammanträde . I syfte att med bred förankring följa arbetet med utvecklingen av vargstammen i ska en kommitté bistå regeringen i arbetet med att utveckla en hållbar rovdjurspolitik för varg i . Regeringen tillsatte en utredning som bl.a. ska lämna förslag till målnivåer för björn, varg, järv och lodjur dels med hänsyn till att gynnsam bevarandestatus ska föreligga, dels med hänsyn till de olika förutsättningarna i förvaltningsområdena, de socioekonomiska förutsättningarna samt rovdjurens funktion och ekologiska roll i ett ekosystemperspektiv (dir. 2010:65). Utredningen ska redovisa sitt slutbetänkande . Regeringen gav vidare i uppdrag att fastställa en förvaltningsplan för varg. Förvaltningsplanen ska innehålla följande delar: -En sammanställning av det förvaltningsarbete som bedrivs både nationellt och regionalt. -En inventering av vargbeståndet. -En beskrivning av den svenska vargstammens positiva utveckling samt hur den ökade sociala acceptansen bidragit till acceptans för de åtgärder som genomförs för att stärka den genetiska statusen och minskad illegal jakt. -En beskrivning av hur det fortsatta arbetet med att nå gynnsam bevarandestatus för den svenska vargstammen ska genomföras. -En tidsplan och redovisning av vilka åtgärder som vidtas för att stärka den genetiska variationen i vargstammen samt hur detta arbete ska följas upp såväl på kort sikt () som på lång sikt. -En målbeskrivning av det skandinaviska samarbetsprojektet. -En agenda för hur framtida licens- och skyddsjaktsfrågor ska hanteras och genomföras, med hänsyn till att den tillfälliga begränsningen av antalet vargar till högst 210 individer kommer att upphöra att gälla enligt riksdagsbeslutet om en ny rovdjursförvaltning. I arbetet ingår även att beskriva hur genetiskt värdefulla individer ska fredas. -En agenda och målbeskrivning av arbetet med DNA-analyser. -Tydliga riktlinjer för vilka kompensationsåtgärder som kan bli aktuella vid utsättning av varg. -Tydliga riktlinjer för hur medel för skadeförebyggande åtgärder bör användas för att ge störst skadeförebyggande effekt. -En beskrivning av forskningen kring varg. -En beskrivning av de lagrum som utgör ramar och mål för vargförvaltningen. -En redovisning av hur vargförvaltningen är organiserad. -Tydliga krav på öppenhet i förvaltningsarbetet och kontinuerlig redovisning och utvärdering till regeringen. Kommitténs uppgifter är att -vid sidan av ansvariga myndigheter medverka i utarbetandet av den förvaltningsplan för varg som ska fastställa och redovisa till regeringen i enlighet med regeringens beslut och , och -följa resultatet av arbete och verka för att berörda organisationer ges möjlighet att medverka i arbetet med att nå gynnsam bevarandestatus för vargen med hänsyn till berörda intressen, näringar och verksamheter samt rådande kunskapsläge. Ledningarna för följande organisationer ska ges möjlighet att ingå i den nationella kommittén: -Kommuner och Landsting, och ska följa och medverka i kommitténs arbete. Samråd och redovisning av uppdraget Den som utses att leda kommitténs arbete ska vid behov även kalla in andra berörda myndigheter och organisationer. Den som leder arbetet ska även regelbundet informera (och Landbygdsdepartementet) om kommitténs arbete samt sammankalla till dialogmöten mellan och kommittén. Kommittén ska bistå regeringen på området och slutredovisa uppdraget . En nationell kommitté för hållbar rovdjurspolitik för varg (M 2011:03) Beslut vid regeringssammanträde . Regeringen beslutade kommittédirektiv om En nationell kommitté för hållbar rovdjurspolitik för varg (dir. 2011:70). Kommittén ska enligt direktiven -vid sidan av ansvariga myndigheter medverka i utarbetandet av den förvaltningsplan för varg som ska fastställa och redovisa till regeringen , och -följa resultatet av arbete och verka för att berörda organisationer ges möjlighet att medverka i arbetet med att nå gynnsam bevarandestatus för vargen med hänsyn till berörda intressen, näringar och verksamheter samt rådande kunskapsläge. Kommittén ska även föra en dialog om de socioekonomiska förutsättningarna för förekomst av björn, varg, järv och lo i , d.v.s. hur rovdjurens närvaro påverkar förutsättningar för näringsliv, rekreation, fäboddrift, jakt och människors vardag. Uppdraget ska i sin helhet fortfarande redovisas . Common declaration of opinion on a detailed policy for predators Our ambition is to unite people as far as possible in a common vision of how a sustainable policy for predators, in particular wolves, should be developed. Our hope is that we can help to calm some of the excesses and undertones that are present in the current debate. Consensus on a detailed management of predators The polarisation involved in the issue of predators makes the constructive and sensible management of large predators difficult. We believe that a long-term sustainable policy for predators must take into account the parties involved and their opinions. Starting points for our work include: -favourable conservation status for packs of predators in -vigorous reindeer husbandry and other rural activities in -clear responsibilities towards native and sparsely populated communities in Sweden1 Long-term sustainable management is achieved in the first place through: -dialogue and cooperation -acceptance of a wolf policy by the majority of citizens 1 e.g. responsibility towards those minority groups and culture bearers who fall under the Convention on Biological Diversity, Article 8j. -acceptance of a wolf policy in rural areas -scientifically-based levels for a favourable conservation status -consideration of the socio-economic conditions and consequences of a policy for predators through preventive as well as compensatory measures -an overall view, which includes both positive and negative effects of the presence of predators at both the national and regional level -adequate resources for the organisation and implementation of management Within the Committee, we are agreed that management needs to be developed in the following areas. The wolf policy must be characterised by long-term thinking and predictability more so than at present. It is important to not promise a scenario which cannot be realised, for whatever reasons. People who become involved in the wolf issue must be given factual and correct information. Management plans, target levels and hunting must be underpinned by common values in society and preferably understood and accepted by the majority of those who live and work in areas with wolves. Supporting documents for decisions must be transparent, well thought through and processed to ensure that complies with international commitments. A more pro-active management that anticipates future events and adapts management to these at an early stage would most probably strengthening legal rights, at the same time as our understanding of decisions taken would increase. The management process would avoid unnecessary pitfalls. We also believe that society must be prepared to take on greater responsibility for the costs of a wolf population. This includes necessary grants to the authorities and financial compensation to animal and land owners that suffer from the effects of wolves. The significance of wolves There must be a balance between the positive and negative aspects of a wolf population. The presence of large predators gives rise to fear and causes damage to domestic animals, but at the same time for many people it has positive aspects and is an indication that society takes responsibility for the overall balance of nature. Damage prevention measures and financial compensation The importance of risk prevention measures cannot be overemphasised, both before an attack2 and after an attack3. Actions required for the development of preventive measures must be carried out in consultation with the interest groups involved. We believe that full compensation should be the key words when dealing with damage caused by large predators. This means, for example, that compensation for maintenance and operation of fences should be unquestioned. Compensation must also be paid for incidental costs and indirect damage such as additional work, loss of grazing grants and grazing land, additional feedstuff costs, declining gestation, milking problems, machinery costs, destruction costs and possible loss of income, as well as compensation of costs for trained hunting dogs and grants for fences when slaughtering reindeer. Training of officials who handle inspections must be obligatory, adequate and regular and include training in how to behave towards people in a vulnerable and traumatic situation. This requires a review and clarification of the regulations, as well as sufficient resources allocated to the appropriate authorities. We are in agreement that culling is necessary and important to reduce damage and increase the acceptance of a wolf policy. In order to organise effective culling and a greater understanding of decisions in this area, regardless of whether an application is granted or rejected, clear regulations are required. The regulations must be based on an fences to protect against wolves, surveillance, shepherding and care of slaughtered animals. bunting rope, emergency fencing, motion alarms, moving of grazing animals and surveillance. overall view of the interests of those involved as well as biological diversity. Decisions on culling must be assessed on a case-by-case basis, but must have common grounds for assessment, be wellconsidered and quickly made. We believe that the issue of responsibility for culling needs to be reviewed and clarified. In the first place, the landowner and/or animal owner or the holder of hunting rights should be appointed as leader of the hunt. If none of the above wishes to take on the role of leader, the state should take responsibility as leader so that culling takes place. We also believe that compensation should be paid to the hunt leader and to who take part in the culling. They should also be given the option of confidentiality. We agree that the wolf population's gene pool needs to be improved and that natural migration is part of the solution. We are also in agreement that the possible negative consequences that limited migration has for reindeer farming must be minimised. Exactly how this will be ensured needs to be discussed in detail. We are against the illegal hunting of wolves. The presence of wolves In order to increase confidence in the authorities' monitoring operations, they need to become more transparent while maintaining high quality. We believe that this confidence will increase if the public's observations are better utilised. All counties, for example, should have a web-based system for reporting wolf observations. The system should be available to the public and designed in such a way that it does not significantly reduce the protection of animals. Regional authorities should be allowed to use surveillance cameras and GPS transmitters to a greater extent for the documentation of wolves, while monitoring operations should be simplified with maintained high quality to allow the authorities to provide qualityassured track observations. Our view is that long-term sustainable wolf management must be a learning process and change in both pace and extent as experience indicates. The aim of current management is to be adaptive. However, we feel that this is not always the case. There is flexibility and it takes a long time before new knowledge is implemented in management. , Authorities and ; , ; , Swedish ' Association; , ; , Conservation; , National ' Association; , ; , National Farmers' Association; , for Nature. Samhällsekonomisk analys kopplad till förekomsten av björn, järv, lodjur och varg i , järv, lodjur och varg är arter som historiskt funnits i och som väcker många känslor. Mycket förenklat uttryckt kan det konstateras att arterna ofta leder till intressekonflikter mellan bevarandevärdet å ena sidan och den negativa påverkan rovdjuren har på det mänskliga samhället å andra sidan. Samtliga fyra arter har under historiens gång haft upp- och nedgångar. Politiskt är rovdjursfrågan komplicerad, inte minst därför att många olika intressen måste balanseras. Många perspektiv måste tas hänsyn till; däribland ekologi, ekonomi och sociala och fördelningspolitiska hänsyn. En pusselbit som saknas i rovdjursförvaltningen och som efterfrågats av olika intressenter är en ökad kunskap och samsyn kring det samhällsekonomiska perspektivet kopplat till rovdjursfrågan. Denna rapport syftar till att bidra till denna kunskapsuppbyggnad och att öka samsynen. Det bör i sammanhanget noteras att samhällsekonomiska konsekvenser kopplade till rovdjursfrågan bör utgöra endast en delmängd av det beslutsunderlag som krävs. Allmänt kan sägas att nyttosidan i huvudsak består av bevarandevärdet i termer av de existensvärden och arvsvärden som människan tillskriver bevarandet av livskraftiga rovdjursstammar, samt den potentiella betydelsen av rovdjursstammarna för turism, inklusive rovdjursturism. Vidare kan rovdjuren ha en viktig funktion i ekosystemet, men detta är en omdiskuterad fråga och rapporten går inte djupare in på detta område och den potentiella samhällsnytta som kan uppstå till följd av rovdjurens ekosystemroller. Vad gäller kostnader kan det allmänt sägas att dessa i huvudsak består i direkta effekter såsom kostnader i samband med angripna tamdjur, och indirekta effekter såsom merarbete, produktionsbortfall och skyddsåtgärder i djurhållningsnäringar, påverkade möjligheter till jakt, påverkan på markarrende- och fastighetsvärden och rädsla och oro hos allmänheten och näringsidkare. Rapporten ger indikationer på att de indirekta kostnaderna i många fall kan vara mycket betydande och påverka förutsättningarna för näringsverksamhet. Inte minst ur ett kompensationsperspektiv är det därför nödvändigt att ytterligare studera de indirekta kostnaderna kvantitativt. I rapporten genomförs en kvalitativ kartläggning av vilka samhällsekonomiska konsekvenser en ökning respektive minskning av rovdjursstammarna skulle medföra. En målsättning med den kvalitativa kartläggningen är att den ska utgöra en grund som framtida diskussion och eventuellt djupare kvantitativa analyser kan ta av- Vidare ges i möjlig mån indikationer på storleksordningen för respektive konsekvens genom att presentera kvantitativa nedslag där det låter sig göras. Projektet har syftat till att sammanställa och redogöra för befintlig kunskap snarare än att ta fram nya vetenskapliga resultat. Informationsinsamlingen har baserats på tre huvudsakliga källor: 1) befintlig litteratur, 2) intervjuer med nyckelintressenter, samt 3) fokusgrupper med allmänheten i områden med rovdjursförekomst. Analysen bygger på ett antal konkreta scenarier för ökningar respektive minskningar av rovdjurspopulationerna i . Det kan dock konstateras en betydande kunskapslucka vad gäller marginella effekter av ökningar respektive minskningar i termer av förändringar i kostnader och nyttor för olika samhällsaktörer. Rapporten föreslår ytterligare studier kring detta område. I allmänhet bygger den information som finns tillgänglig på studier som betraktar direkta kostnader förknippade med dagens rovdjurspopulationer. Det är i allmänhet svårt att använda dessa data för beräkningar av marginaleffekter till följd av ökningar eller minskningar i rovdjurspopulationerna i och med att linjära förhållanden mellan rovdjursantalen och kostnaderna inte kan förväntas. Många faktorer spelar in, inte minst rovdjurens geografiska fördelning. Vad gäller nyttosidan finns värderingsstudier gjorda. De är dock relativt gamla, den nyaste är . för genomförandet av värderingsstudierna var rovdjurspopulationerna generellt mindre . Även här behövs därför ytterligare primärstudier. För att identifiera samhällsekonomiska konsekvenser har vi baserat vår analys på vem som påverkas. Genom vår litteraturgenomgång har vi kunnat identifiera ett antal huvudintressentgrupper. Konsekvenserna för dessa av ökade rovdjursstammar redovisas nedan i tabell S1–S7. Vid en minskning kan konsekvenserna förväntas verka åt motsatt håll. I rapporten ges ett antal kvantitativa nedslag på vissa av kostnads- och nyttoposterna där detta låtit sig göras. Som allmänheten räknas i rapporten den svenska befolkningen, dvs. invånare i såväl delar av landet med förekomst av björn, järv, lodjur och/eller varg som delar av landet utan förekomst av dessa rovdjur. Dock tas inte konsekvenser som primärt gäller de övriga specifika intressegrupperna som studerats i rapporten. det tydligt att det i genomsnitt för riket finns ett brett stöd för att björn, järv, lodjur och varg ska finnas i den svenska naturen. Detta avspeglar sig bland annat i att allmänheten uppvisar en betalningsvilja för bevarandet av rovdjursstammarna i . är det tydligt att vissa delar av allmänheten i områden med rovdjursförekomst upplever mycket stora nackdelar i form av rädsla och restriktioner för den livsföring de är vana vid. Fårnäringen påverkas av rovdjursförekomst direkt på så sätt att rovdjur, framförallt varg, angriper får. Detta för med sig direkta kostnader. Vidare bör det dock betonas att de indirekta kostnaderna kan vara betydande, till exempel i form av nedgångar i produktionen, ökad arbetsbörda, förebyggande åtgärder, rädsla och oro. Ca en procent av fårägarna drabbas av rovdjursangrepp, framförallt varg. För dessa kan de direkta ekonomiska konsekvenserna bli stora. Vad gäller indirekta kostnader påverkas även fårägare som inte drabbats av rovdjursangrepp. Det finns ca 200 aktiva fäbodbruk i . Dessa bär på kulturvärden och naturvårdsvärden och näringen ser rovdjursförekomst som ett ökande hot mot fäbodbrukens överlevnad. Den mest betydande konsekvensen för näringen är i termer av försämrad produktion, t.ex. på grund av att djuren blir stressade av rovdjursnärvaro. Vidare leder närvaron av rovdjur till bl.a. merarbete och förändringar av verksamhetsdriften. Företagsekonomiskt är fäboddriften en liten näring, men de betydande kultur- och naturvårdsvärden som näringen innebär leder till att de samhällsekonomiska konsekvenserna av en ökad rovdjursförekomst kan bli stora. Mer underlag behövs dock för att bedöma i vilken omfattning näringen kan förväntas påverkas av givna ökningar i rovdjursstammarna. Rennäringen är hårt påverkad av rovdjursförekomst. Både björn, järv, lodjur och varg ger upphov till kostnader. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är vidare rennäringen som bärare av den samiska kulturen en faktor som bör ingå i analysen. Direkt leder rovdjursförekomst till skadade och dödade djur och merarbete (t.ex. i termer av att bevaka och spåra renar då hjorden har skingrats). På ett mer indirekt plan kan en ökad rovdjursförekomst leda till påverkan på antalet arbetstillfällen och minskad lönsamhet i anknytande näringar. Sammantaget kan dessa effekter leda till förluster av kulturvärden i den mån omfattningen på näringen påverkas av rovdjurstätheten. Med övrigt lantbruk menas i rapporten lantbruk som inte faller under någon av de övriga huvudintressentgrupperna. Här innefattas även t.ex. jordbruk och biodlingar.