sou · H1B378 · 2013-11-26 00:00:00 — Vidare innebär denna linje att näringsidkare som missköter sig och t ex inte följer bestämmelser om hur kreditgivning ska gå till – och därmed driver överskuldsätt- ning – ska tillrättaföras och ytterst mista sina rättigheter att driva näring. Den som genom felaktig marknadsföring framkallar överskuldsättning ska förbjudas använda otillåtna metoder och ytterst också mista sin rätt att driva näring. Om samhället ställt för låga krav på näringsidkare vad gäller näringens utförande eller marknadsföring av produkter och tjänster – vare sig genom svag lagstiftning eller -tillämpning – och dessa förhållanden lett till att medborgare blivit överskuldsatta så ska de närings- och marknads- rättsliga reglerna ändras. Tillstånd ska återkallas, verksamheter och marknadsföringsmetoder ska förbjudas. Brister på dessa håll kan inte motivera ändringar i civil-, process- eller exekutionsrätt. Inget har framkommit i utredningen som ändrar den utgångs- punkten. Ändå föreslår utredaren flera ändringar på det civilrätts- liga, processuella och exekutionsrättsliga fälten utan att överväga eller beskriva följderna av sådana ändringar. Om utredarens ändringsförslag skulle införas innebär det att väl fungerande regel- verk ändras för folkflertalet och inte endast för de som drabbats av överskuldsättning, (eller de företag som missköter sig). I samman- hanget måste således beaktas att de föreslagna regeländringarna får inverkan för de drygt nio miljoner människor som inte har över- skuldsättningsproblem och de företagare som utan problem leve- rerar varor och tjänster. För denna del av samhället (som utgör nästan alla medborgare) har gällande rätt mycket stor betydelse för hur de väljer att leva sina liv och hur de presenterar och fullgör sina åtaganden. Ytterst avgörs deras handlingsmönster av utformningen av gällande bestämmelser på civil-, process- och exekutionsrättens områden. Med andra ord gäller att om nya regler införs inom civilrätten, i detta fall en helt ny rättsfigur om slutlig preskription när en ford- ring uppnår en viss ålder, så uppstår skäl till ändrat beteende hos alla medborgare inte bara för överskuldsatta – en fordrings giltighet får en yttersta tidsgräns, därefter blir den ogiltig. gällande pre- skriptionsregler har motiverats och utformats på så sätt att endast fordring som fallit i glömska preskriberas och det är helt egalt hur gammal den är, – det har heller ingen betydelse under vilka förutsättningar den tillkommit eller om den är av viss kvalitet – detta slags frågor prövas i annan ordning. Utredarens motiv till ändringförslaget är att det endast är överskuldsattas fordringar som fastställts i det rättsliga systemet och som inte betalts som faktiskt finns kvar och att övriga inte påverkas. En sådan utgångspunkt kan inte accepteras. Ett grundläggande skäl till att det är en begränsad krets på mellan 25 000 och 90 000 som är överskuldsatta är att just dessa personer med stor sannolikhet saknar resurser att betala sina skulder. Alla övriga medborgare väljer att betala eftersom de dels kan betala dels vet att det inte finns någon annan utgång; betalning är den enda vägen ut för den som inte är överskuldsatt. Den som är överskuld- satt har ytterligare en utväg, nämligen att efter prövning i varje enskilt fall erhålla beslut om skuldsanering med befrielse från skulderna enligt vissa villkor. Om regler om slutlig preskription införs ändras förutsättningar för betalningsviljan; det finns ytterligare en utväg ur skuldförhål- landen. Det saknar betydelse om denna utväg – att vänta in slutlig preskription – är enkel eller svårtillgänglig. Självfallet är riskerna stora för beteendeändringar på gäldenärssidan. Kreditgivarna och handeln, som inte känner till kraften av de kommande beteendeför- ändringarna, men som vet att nya regler föreskriver att deras ford- ringar blir ogiltiga , måste också ändra beteende, såväl avseende riskbedömning som prissättning för sina tjänster och produkter. Hela samhället står inför förändringar till följd av en regeländring som endast motiverades av att 25 000–90 000 gälde- närer är i behov av skuldavskrivning. Därtill kommer att en hel del fordringar i samhället inte blir prövade för fastställelse i det rättsliga systemet och här skulle såle- des de nu gällande preskriptionsbestämmelserna vara fortsatt gil- tiga. En rättsordning med två regelverk för preskription, med två helt skilda rättspolitiska grunder – med så smalt underlag för för- ändring – är inte önskvärd eller ens rimlig. Svensk rätt innehåller särskild lagreglering för samlad skuldavveckling genom skuldsaneringsinstitutet. Skuldsane- ring leder till att den skuldsatte kommer ur sin överskuldsättning helt och hållet under ordnade former och efter prövning i varje enskilt fall. En statlig utredning har precis framlagt förslag till ändringar i avsikt att förbättra institutet, se SOU 2013:72. utredaren nu föreslagna modellen med slutig preskription av fast- ställda fordringar kommer med nödvändighet att konkurrera med skuldsaneringsinstitutet. Det saknas analys av de effekter som kan uppkomma. Vilka och hur många gäldenärer kommer att avstå från skuldsanering för att i stället vänta in en kommande skuldpre- skription? Är detta en rimlig lösning på samhällsproblemet överskuldsättning? I sammanhanget måste beaktas att preskription av enstaka fordringar vartefter de når en viss ålder inte kommer att leda till problemets lösning vare sig för den enskilde eller för sam- hället. Överskuldsatta personer kommer att befinna sig i sin orim- liga position . Det finns sannolikt inte många, om ens något, fall där en överskuldsatt gäldenär endast har en eller ett par skulder. Detta ligger i själva begreppet överskuld- sättning. Att en enstaka fordring av många preskriberas långt fram i tiden utgör ingen lösning på överskuldsättning och leder inte till någon beaktansvärd lättnad för den enskilde ens när fordringen blir ogiltig, – alla övriga skulder fortsätter att tynga. Därtill finns det en rad fordringar som inte rimligen till följd av sin karaktär kan bli föremål för tidsbestämd preskription (i vart fall inte utan specialreglering). Dit hör inledningsvis alla fordringar med pantsäkerhet och/eller borgen, – under alla förhållanden innan panten eller borgensåtagandet tagits i anspråk. Utredningsbetän- kandet berör frågan helt kort, men innehåller ingen analys. Utredarens förslag ska ha retroaktiv verkan och samtliga befint- liga rättsförhållanden ska träffas av de föreslagna bestämmelserna. Ett sådant förslag strider inte endast mot en grundläggande princip i svensk lagstiftning, nämligen att lagar inte ska ha retroaktiv verkan, utan leder dessutom till ingrepp i enskildas egendomsför- hållanden vilket i sig kräver överväganden av grundlagsbestämmelser. Något som inte gjorts av utredningen. Under alla förhållanden torde det röra sig om avskrivningar i enskildas balansräkningar på åtskilliga , vilket inte berörs i utredningsbetänkandet. Sammanfattningsvis är det vår uppfattning att förslaget om slut- lig preskription inte har analyserats tillräckligt och att hänsyn inte tagits till konsekvenserna för gäldenärs- och borgenärskollektivet. Nya processuella regler i den summariska processen En borgenär ska enligt utredarens förslag vid ansökan om fast- ställelse (betalningsföreläggande) av en fordring, till Kfm anmäla när preskriptionsavbrott gjorts om fordringen är av en viss ålder. Frågan är aktuell i den rättspolitiska debatten och är avvisad av lagrådet, regeringen och . skription i rättegång beaktas endast om svaranden gör preskrip- tionsinvändning. Svaranden/gäldenären har alltså den processuella åberopsbördan för att preskriptionsfrågan ska kunna beaktas. Om preskriptionsinvändning görs har käranden/borgenären bevisbör- dan för att preskriptionsavbrott har gjorts om fordringen är av sådan ålder att den eljest vore preskriberad. Det har allmänt ansetts och anses alltjämt att det är olämpligt med olika processuella regler i domstol och vid Kfm avseende samma rättsförhållande. Utreda- rens nu framlagda förslag bör inte införas då inget nytt framkom- mit. Därtill gäller att den av utredaren framlagda ordningen kommer att försvåra och belasta den summariska processen med uppgifts- lämnande av ett ganska omfattande slag, särskilt om preskriptions- avbrotten är många. Huvuddelen av alla mål i den summariska pro- cessen anhängiggörs via särskilda IT-lösningar på maskinell väg med begränsade tekniska möjligheter att bifoga tillkommande information. Effektivitets- och kostnadsaspekterna berörs inte i betänkandetexten. Utredaren föreslår även processuella regler i den summariska processen avseende fordringar som eventuellt uppkommit när gäl- denären inte uppnått . Förslaget är att borgenären i ansökan ska ange datum för fordringens uppkomst och även åläg- gas att inkomma med bevisning gällande detta förhållande, samt även gällande eventuellt samtycke från överförmyndaren. Förslaget går inte att införa. Det saknas utrymmer för bevisprövning i den summariska processen och det får bedömas som helt osannolikt att sådan skulle införas då hela processordningen mister sin legitimitet och kan sättas ifråga. Nya avräkningsregler i utsökningsbalken Utredaren föreslår att avräkningsreglerna i utsökningsbalken ska ändras på så sätt att medel som inflyter i exekutionsmål först ska avräknas mot kapitalbeloppet och först därefter mot kostnader och räntor. Om ett sådant förslag ska presenteras, krävs åtminstone någon utredning om vad ett förslag kan innebära. Reglerna i utsöknings- balken om avräkning av influtna belopp är en direkt följd av gällande civilrättsliga regler, nu främst kvar i skriftlig form i lagtext i handelsbalken 9 kap 5 § där det stadgas att ej må något av huvudstolen avräknas förr än räntan är . Den civilrätts- liga principen är således att den som underlåter att betala en över- enskommen fordring ska erlägga ränta till den berättigade som ersättning främst för de kapitalkostnader denne åsamkas till följd av den bristande betalningen. Sådan ränta utgår efter avtal eller (vanligast) enligt bestämmelser i räntelagen. De rättspolitiska grunderna för avräkningsordningen i exeku- tionsmål är desamma; den som orsakat betalningsdröjsmålet ska svara för dels kostnader för förfarandet, dels de kapitalkostnader som löper för den berättigade under tid som en i sig kor- rekt fordring är utestående. Om nu ändring av dessa regler ska införas så bör de rimligen motiveras och följderna beskrivas. Det framstår som orimligt att ändra regler som är etablerade och fungerar för folk- flertalet. Detta gäller även för huvuddelen av de gäldenärer som har mål vid Kfm. Även om utredarens beräkningar av antalet över- skuldsatta som har exekutionsmål öppna vid Kfm(cirka 90 000) används som utgångspunkt innebär också detta att flertalet () av gäldenärerna vid Kfm (som uppgår till över 400 000) inte är överskuldsatta eller enligt statistiska analyser tenderar att bli det. På vilken grund ska avräkningsordningen ändras för dem? Vad skulle en förändring innebära för beteendeförändringar för dessa gäldenärer, som enligt nuvarande regler både har möjlighet och faktiskt erlägger kostnader och räntor? För de borgenärer som ingår förbindelser under förutsättning att de kan få betalt inte bara för huvudstolen utan också för dröjsmål och kostnader? För de avtalsparter i samhället som över huvud taget ännu inte är aktuella i exekutionsmål, men som med förslaget erhåller helt nya spelregler för reglering av skulder? – den exekutiva avräkningsordningen blir annorlunda än den civilrättsliga och mer fördelaktig för gälde- närssidan och räntelagstiftningen riskerar att sättas ur spel. Kallelse på okända borgenärer Utredaren föreslår kort att gäldenären också ska få rätt att via Kfm aktualisera sina samlade skulder i syfte att slutlig preskrip- tionstid ska börja löpa. Utredaren gör en jämförelse med nu gällande lagstiftning om kallelse på okända borgenärer. De nuvarande rättspolitiska grun- derna för lagen om kallelse på okända borgenärer är att öppna möj- lighet att klargöra rättsläget i speciella situationer inom familjerät- ten och associationsrätten. Avsikten är att slutligt kunna stänga oklara rättsförhållanden i samband med upplösning av äktenskap eller bolagsförhållanden och vid dödsfall. En kallelse på okända borgenärer har tydliga rättsföljder, nämligen att vad som anmäls efter kallelse kan prövas rättsligt. Om anmälan försummas inträder proklamaeffekt och eventuella fordringar blir ogiltiga under vissa förhållanden. Det presenterade förslaget ska innebära att en anmälan ska tvinga in en borgenär i den summariska processen och att en anmälan ska leda till fastställelse av anmälda fordringar, alterna- tivt till konstaterande av att en anmäld fordring är tvistig. Försla- get, som är mycket kortfattat, avser införandet av en helt ny rätts- figur i svensk rätt, med en helt ny rättspolitisk grund. Rättsfölj- derna för berörda parter och för samhället är långtgående. En ford- ring som inte anmäls blir föremål för de nya preskriptionsbe- stämmelser som föreslås och fordringen mister således sitt värde . Anmälda fordringar antingen fastställs eller förklaras tvistiga, i båda fallen med slutligt fastställd preskriptionstid som rättsföljd. Hanteringen av anmälningar och samverkan med den summariska processen är vagt tecknade, liksom de tämligen omfattande arbetsuppgifter som tillkommer för Kfm. Kreditupplysningsföretagens utökade tillgång till uppgifter om enskilda Utredaren föreslår att det bör utredas om kreditupplysningsföretag ska få rätt att få tillgång till uppgifter om kreditengagemang i högre utsträckning. är det är endast en begränsad krets av kreditgivare som lämnar uppgifter till UC (som är det enda kreditupplysningsföre- taget som för ett kreditengagemangsregister) och som också har rätt att få del av sådana uppgifter. Endast kreditgivare som lämnar information till UC om kreditengagemang har avtalsenlig rätt att få ta del av uppgifter om engagemang. De kreditgivare som medverkar är alla underkastade banksekretess. All kreditgivning som sker utanför denna krets (noga taget all kreditgivning utanför banksfä- ren) får aldrig tillgång till detta slags uppgifter i samband med att krediter lämnas. Det finns ingen skyldighet för någon att till kreditupplysnings- företag lämna ut detta slags uppgifter. Allt uppgiftslämnande sker på frivillig väg enligt ingångna avtal. De kreditgivare som inte har tillgång till engagemangsuppgifter grundar sina kreditbeslut på sedvanliga kreditupplysningar som innehåller uppgifter om inkomster, bristande betalningar m.m. Det finns ingen utredning som ger stöd för att detta slags kreditupplys- ningar skulle ge otillräckligt underlag för kreditbeslut. Det förhållandet att det i UCs engagemangsregister (tillgängliga för endast vissa kreditgivare) saknas information om fakturakredi- ter eller fordringar som i företagens/bankernas reskontror bokförts som förfallna/default och därefter överlåtits på annan – ofta inkas- soföretag eller kreditgivare utanför banksektorn – betyder knap- past att gäldenärer i dessa fordringsförhållanden har lätt att erhålla nya krediter. Praktiskt taget undantagslöst har dessa fordringar innan överlåtelse varit föremål för inkasso och fastställelse (annars finns knappast skäl att hantera dem som avskrivna i bokföringen) och gäldenärerna har regelmässigt betalningsanmärkning i kredit- upplysningsföretagens sedvanliga register. Särskilt yttrande av Per Utredningen har att redovisa ekonomiska konsekvenser av de förslag som läggs fram, bland annat de kostnader som belastar statskassan. När det gäller finansieringen förespråkar utredningen att en ny modell införs, antingen en skatt eller en särskild avgift. I första hand föreslås att den avgiftsbas som finansierar mer- parten av verksamhet ska användas. De kre- ditgivande företagen i den finansiella sektorn ska enligt förslaget betala för mer offentlig statistik, forskning och för ökade insatser via budget- och skuldrådgivning. Då de befintliga tillsynsavgifterna till uteslutande avser myndighetens egna verk- samheter och ansvarsområden, innebär utredningens förslag en principiellt viktig omläggning och utökning av dagens avgiftssystem. Som expert i utredningen ställer jag mig inte bakom detta förslag. Motiven hänvisar i allmänna ordalag bland annat till finans- sektorns stora vinster och de kreditgivande företagens egen- intresse av att bidra till finanseringen av insatser mot överskuld- sättning. Vidare framhålls att de företag och organisationer som kan sägas orsaka hushållen problem med höga skulder själva bör få bära större delar av de ekonomiska konsekvenserna. Detta räcker enligt min bedömning inte som underlag och motiv i samman- hanget. Det krävs tydliga och korrekta underlag för de lagar och förordningar som ett beslut om ett nytt avgiftsuttag ska utgå från. Såväl grunderna för en ny reglering som övriga förutsättningar behöver diskuteras ingående, inklusive vilka motprestationer som berörda, avgiftsbetalande företag kan förvänta. Annars riskerar man tappa i trovärdighet och acceptans, också för de avgifter som tas ut för att finansiera regelgivning och tillsyn på finans- marknaderna. För de kostnadsökningar som utredningen redovisar framstår en finansiering genom statliga anslag och skatt som ett mer näralig- gande och lämpligt alternativ. För begrepp som huvudsakligen används i statistikavsnittet anges (statistik) efter begreppet. En uppgörelse om betalning mellan den person som ska betala och de han ska betala till. Uppgörelsen innebär oftast att skulden sätts ned (minskas). Allmänt mål (a-mål). Mål om verkställighet avseende en fordran av offentligrättslig karaktär, till exempel uttagande av böter och skatt. Ett beslut från Kronofogden som innebär att man får ytterligare tid på sig för att betala. Att protestera mot ett betalningskrav som svaranden anser vara oriktigt genom att skriva ner sina invändningar och skicka dem till eller domstolen. Kreditupplysningsföretagens benämning för att en person, eller företag, inte har betalat sina skulder . I bilaga 4 finns en sammanställning över vad som betraktas som en betalningsanmärkning i UC:s kreditupplysningsregister. Lån utan säkerhet eller borgen. Den som har en fordran på någon annan. Buffert vid skuldsanering. Det belopp som gäldenären vid en skuldsanering får förbehålla sig för oförutsedda utgifter. Decilgrupp (statistik). Befolkningen har delats in i tio jämnstora grupper utifrån deras inkomstnivåer. För att göra jämförelser av disponibel inkomst mellan olika typer av hushåll används ett viktsystem där konsumtionen är relaterad till hushållets samman- sättning, se konsumtionsenhet i ordförklaringar. En bekräftelse på att svaranden tagit emot ett före- läggande eller ett beslut. Det sker vanligen genom att svaranden undertecknar ett kvitto på att han eller hon tagit emot handlingen. En domstols dom, utslag, beslut eller handling som får läggas till grund för verkställighet. Exekutionstiteln berättigar borgenären att begära verkställighet hos . Enskilt mål (e-mål). Mål om verkställighet avseende en fordran av privaträttslig karaktär. För att klara sin försörjning vid löneutmätning är gäldenären alltid garanterad att behålla ett visst belopp – förbehållsbeloppet. Förbehållsbeloppet består av ett normalbelopp som ska täcka allmänna kostnader och bostadskostnad. Föreläggande (i den summariska processen). En information att någon har begärt att en fordran ska fastställas i ett utslag. Den som har en skuld till någon. En form av verkställighet som inte gäller betalning. Det kan exempelvis handla om avhysning/vräkning eller att flytta en bil som någon har ställt upp på annans mark. För att få handräckning måste man först ha ett utslag eller en dom. Hemmaboende barn (statistik). Personer som är folkbokförda hos sina föräldrar. Åtgärder för att en skuld ska bli betald, till exempel utmätning. Konsumtionsenhet, ke (statistik). För att göra jämförelser av till exempel disponibel inkomst mellan olika typer av hushåll används ett viktsystem där konsumtionen är relaterad till hushållets samman- sättning. Den disponibla inkomsten divideras med den konsumtions- vikt som gäller för hushållet. Skalan fastställs av SCB och bygger bland annat på budgetberäkningar utförda av . För ensamboende är enheten 1,00, för sammanboende par 1,51, för ytterligare vuxna i hushållet 0,60, för första barnet 0–0,52 och för påföljande barn 0–0,42. Exempel: Ett sammanboende par med två barn har en disponibel inkomst på . Hushållet har en total konsumtions- vikt på 1,51 + 0,52 + 0,42 = 2,45. Hushållets disponibla inkomst per konsumtionsenhet blir då /2,03 konsumtions- enheter = per konsumtionsenhet. Det innebär att hushållet har samma ekonomiska standard som en ensamboende person med en disponibel inkomst på . Att vid utlåning av pengar till någon begagna sig av dennes underläge till att få orimligt hög ränta. Banker och andra institutioner vars primära uppgift är att låna ut pengar. Information om en persons eller ett företags ekonomiska ställning och utveckling. Tjänar ofta som underlag vid bedömning av kreditvärdighet. För att driva kreditupplysnings- verksamhet i krävs tillstånd av Datainspektionen, som också är tillsynsmyndighet. Kvar att leva på – kalkyl. Den beräkning som banken vanligtvis gör i samband med att en kund ansöker om lån. Kalkylen mäter hur mycket hushållet får kvar av sin disponibla inkomst när boende- kostnader och levnadsomkostnader är betalda. När rätten att kräva in en fordran upphör (konsument- fordran , skatter , andra fordringar ). Sammanräknad förvärvsinkomst (statistik). Består av inkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet. I inkomst av tjänst ingår förutom löneinkomst även inkomst från pension, sjukpenning och andra skattepliktiga ersättningar från . En förpliktelse för envar av flera att tillsammans med annan gemensamt ansvara för betalningen av en skuld. Vid krav från borgenär är envar skyldig att betala hela skulden. Den eller de som betalar får regressrätt mot övriga med- gäldenärer. Den part som en ansökan om betalningsföreläggande eller verkställighet riktar sig mot. beslut om att någonting du äger ska användas till att betala din skuld. Det vanligaste beslutet är utmätning av lön, det vill säga att pengar dras direkt från din inkomst. Adlercreutz, Axel och , (2011). Agarwal, Sumit, Chomsisengphet, Souphala, Chunlin, och Souleles, . (2007). Do Consumers Choose the ? Working Paper, . Agarwal, Sumit, Driscoll, ., Gabaix, och , (2009). The of Reason: Financial Decisions over the Life cycle and Implications for Regulation. Brookings Papers on Economic Activity 40(2): 51-117. , (1998). Overindebtedness affects health – what are the costs to society? Money Matters 3: 18-22. , och , (2010). Dödsfall under och efter skuldsanering. Rapport/: 2010:18. (2013). Barn till överskuldsatta. Almenberg, (2011). Räknefärdighet och finansiell förmåga. Ekonomisk Debatt Nr 5. Almenberg, och , (2011). Räknefärdighet, finansi- ell förmåga och hushållens ekonomi. Ekonomiska kommentarer 3. Almenberg, och , (2011). Räknefärdighet och finansiell förmåga. Preliminära resultat från konsumentundersökning. , och , (2012). Bättre reglering av konsumentinformation på området för finansiella tjänster. Finans- marknadskommitténs rapport 10. och (2010). Solidariskt skadeståndsansvar – en skuldfälla för unga? och (2011). Hur kommuner kan vända utvecklingen med att allt fler barn berörs av vräkning. (2012). , (2005). Work, Consumerism and the New Poor(2nd edn). (2007). Konsumtionsliv [Consuming Life]. , , , , , , , , , , , , , Per , , , , , , Dag (2012). : en kommentar. , och , (2011). Information Disclosure, Cognitive Biases and Payday Borrowing. 66(6): 1865-1893. (2010). En bostadsbubbla kostar. Brewer, and Trentmann, (red.). (2006). Consuming Cultures, Global Perspectives: Historical Trajectories, . , och , (2010). Debt and depression. , and credit markets working paper 06/02. , (1969). Den rastlösa välfärdsmänniskan.