sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — (20)Vägransgrunden i artikel 9.1 k kan tillämpas även i fall där personen inte har funnits skyldig till brott om den behöriga myndigheten till följd av brottet beslutat om en annan frihetsberövande åtgärd än fängelse. (21)Vägransgrunden avseende territorialitet bör tillämpas en dast i undantagsfall och med utgångspunkten att i största möjliga utsträckning samarbeta enligt bestämmelserna i detta rambeslut, samt med beaktande av dess syfte. Alla beslut om att tillämpa denna vägransgrund bör grundas på en analys från fall till fall och samråd mellan de behöriga myndigheterna i den utfärdande och den verk ställande staten. (22)Den tidsgräns som avses i artikel 12.2 bör av medlems staterna genomföras på sådant sätt att det slutliga beslu (1) EUT L 251, 3.10.2003, s. 12. (2) EUT L 16, 23.1.2004, s. 44. (3) EUT L 158, 30.4.2004, s. 77. tet, inklusive ett förfarande för överklagande, som huvud regel slutförs . (23)Enligt artikel 18.1, och med förbehåll för de undantag som föreskrivs i punkt 2 ska specialitetsregeln gälla en dast om personen har överförts till den verkställande staten. Detta rambeslut bör därför inte tillämpas om per sonen inte har överförts till den verkställande staten, till exempel om personen har flytt till den verkställande sta ten. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta rambeslut avses med a)dom: ett beslut eller avgörande som fattats av en domstol i den utfärdande staten och som vunnit laga kraft och innebär att en fysisk person ådöms en påföljd, b)påföljd: fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd som ut döms under en begränsad eller obegränsad tid på grund av en straffbar gärning efter ett straffrättsligt förfarande, c)utfärdande stat: den medlemsstat där en dom meddelas, d)verkställande stat: den medlemsstat till vilken en dom över sänds för erkännande och verkställighet. Fastställande av behöriga myndigheter 1.Varje medlemsstat ska underrätta rådets generalsekretariat om vilken eller vilka myndigheter som enligt nationell lag är behöriga enligt detta rambeslut när medlemsstaten är utfärdande stat eller verkställande stat. 2.Rådets generalsekretariat ska hålla den erhållna informa tionen tillgänglig för alla medlemsstater och för kommissionen. 1.Syftet med detta rambeslut är att fastställa regler enligt vilka medlemsstaterna, för att underlätta en social återanpass ning av den dömda personen, ska erkänna en dom och verk ställa påföljden. 2.Detta rambeslut ska tillämpas om den dömda personen befinner sig i den utfärdande eller den verkställande staten. 3.Detta rambeslut ska endast tillämpas på erkännande av domar och verkställighet av påföljder i den mening som avses i detta rambeslut. Om utöver påföljden, böter dömts ut och/eller beslut om förverkande meddelats, men ännu inte betalats, in drivits eller verkställts, ska detta inte hindra översändandet av en dom. Erkännandet och verkställigheten av sådana avgöranden om böter och förverkande i en annan medlemsstat ska grundas på de tillämpliga instrumenten mellan medlemsstaterna, särskilt rådets rambeslut /214/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötes straff (1) och rådets rambeslut /783/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande (2). 4.Detta rambeslut ska inte påverka skyldigheten att iaktta de grundläggande rättigheter och de grundläggande rättsprinciper som återges i artikel 6 i fördraget. Kriterier för översändande av en dom och ett intyg till en annan medlemsstat Förutsatt att den dömda personen befinner sig i den ut färdande staten eller i den verkställande staten och förutsatt att denna person gett sitt samtycke, om detta krävs enligt artikel 6, får en dom tillsammans med intyget, för vilket ett standardfor mulär återges i bilaga I, översändas till någon av följande med lemsstater: a)Den medlemsstat där den dömda personen är medborgare och där han eller hon bor. (1) EUT L 76, 22.3.2005, s. 16. (2) EUT L 328, 24.11.2006, s. 59. b)Den medlemsstat där han eller hon är medborgare och till vilken medlemsstat, som dock inte får vara den stat där han eller hon bor, den dömda personen kommer att utvisas eller avvisas när han eller hon friges efter verkställigheten av på följden på grund av ett utvisnings- eller avvisningsbeslut eller ett annat beslut om avlägsnande som ingår i domen eller i ett rättsligt eller ett administrativt beslut eller någon annan åtgärd som vidtas till följd av domen. c)Annan medlemsstat än sådan medlemsstat som avses i a eller b, vars behöriga myndigheter samtycker till att få domen och intyget översänt till den medlemsstaten. 2.Översändandet av domen och intyget får ske när den behöriga myndigheten i den utfärdande staten efter samråd, i lämpliga fall, mellan de behöriga myndigheterna i den utfär dande och den verkställande staten, är förvissad om att verkstäl lighet av påföljden i den verkställande staten skulle tjäna syftet att underlätta den dömda personens sociala återanpassning. 3.Innan domen och intyget översänds, får den behöriga myndigheten i den utfärdande staten på lämpligt sätt samråda med den behöriga myndigheten i den verkställande staten. råd ska vara obligatoriskt i de fall som avses i punkt 1 c. I dessa fall ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten utan dröjsmål underrätta den utfärdande staten om sitt beslut att samtycka eller inte samtycka till översändandet av domen. 4.Under detta samråd får den behöriga myndigheten i den verkställande staten avge ett motiverat yttrande till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, enligt vilket verkställande av påföljden i den verkställande staten inte skulle tjäna syftet att underlätta den dömda personens sociala och gynnsamma åter anpassning till samhället. Om inget samråd har ägt rum får ett sådant yttrande avges utan dröjsmål när domen och intyget har översänts. Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska ta ställning till detta yttrande och besluta om intyget ska återkallas eller ej. Den verkställande staten får på eget initiativ begära att den utfärdande staten översänder domen tillsammans med intyget. Den dömda personen får också begära att de behöriga myndig heterna i den utfärdande eller den verkställande staten inleder ett förfarande för att översända domen och intyget enligt detta rambeslut. Framställningar som görs enligt denna punkt ska inte medföra någon skyldighet för den utfärdande staten att över sända domen tillsammans med intyget. 6.När medlemsstaterna genomför detta rambeslut ska de anta bestämmelser, som i synnerhet beaktar syftet att underlätta den dömda personens återanpassning, och som ska ligga till grund för deras behöriga myndigheter när dessa fattar beslut om att samtycka eller inte samtycka till översändandet av do men och intyget i fall enligt punkt 1 c. 7.Varje medlemsstat får, antingen när detta rambeslut antas eller senare, till rådets generalsekretariat anmäla att dess för handssamtycke enligt punkt 1 c inte ska krävas för översän dande av domen och intyget i förbindelserna med andra med lemsstater som gjort samma anmälan a)om den dömda personen bor och är stadigvarande lagligt bosatt i den verkställande staten och kommer att få behålla sitt permanenta uppehållstillstånd i den staten, och/eller b)om den dömda personen, i andra fall än de som avses i punkt 1 a och b, är medborgare i den verkställande staten. I de fall som avses i led a ska permanent uppehållstillstånd betyda att den berörda personen är berättigad till permanent uppehållstillstånd i den berörda medlemsstaten i överensstämmelse med nationell lagstift ning som genomför den gemenskapslagstiftning som anta gits på grundval av artiklarna 18, 40, 44 och 52 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, eller har ett giltigt uppehållstillstånd som permanent eller varak tigt bosatt i den berörda medlemsstaten i överensstämmelse med den nationella lagstiftning som genomför den gemen skapslagstiftning som antagits på grundval av artikel 63 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, när det gäller medlemsstater på vilka denna gemenskapslagstift ning är tillämplig, eller i enlighet med nationell lagstiftning, när det gäller medlemsstater på vilka den inte är tillämplig. Översändande av domen och intyget Domen, eller en bestyrkt kopia av den, tillsammans med intyget ska av den behöriga myndigheten i den utfärdande sta ten översändas direkt till den behöriga myndigheten i den verk ställande staten, på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning under omständigheter som möjliggör för den verkställande sta ten att fastställa äktheten. Originalet av domen, eller en bestyrkt kopia av den, och originalet av intyget ska på begäran av den verkställande staten översändas dit. ska också ske direkt mellan de nämnda behöriga myndighe terna. 2.Intyget ska vara undertecknat av den behöriga myndig heten i den utfärdande staten, vilken också ska intyga att dess innehåll är korrekt. 3.Den utfärdande staten ska översända domen tillsammans med intyget till endast en verkställande stat åt gången. 4.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten inte är känd av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, ska den sistnämnda vidta alla nödvändiga efterforsk ningar för att erhålla sådan information från den verkställande staten, även genom kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverk som inrättades genom rådets gemensamma åtgärd 98/428/RIF (1). 5.Om en myndighet i den verkställande staten tar emot en dom tillsammans med ett intyg och inte är behörig att erkänna denna och vidta de åtgärder som krävs för att verkställa den, ska den på eget initiativ översända domen tillsammans med intyget till den behöriga myndigheten i den verkställande staten och underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta. Underrättelse till den dömda personen och dennes inställning 1.Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, får en dom tillsammans med ett intyg endast överlämnas till den verk ställande staten för erkännande och verkställighet av påföljden med den dömda personens samtycke i enlighet med den utfär dande statens lagstiftning. 2.Den dömda personens samtycke ska inte krävas, när do men tillsammans med intyget översänds a)till den medlemsstat där den dömda personen är medborgare och där han eller hon bor, b)till den medlemsstat till vilken den dömda personen kommer att utvisas eller avvisas när han eller hon friges efter verk ställigheten av påföljden på grund av ett utvisnings- eller avvisningsbeslut eller ett annat beslut om avlägsnande som ingår i domen eller i ett rättsligt eller ett administrativt beslut eller någon annan åtgärd som vidtas till följd av domen, (1) EGT L 191, , s. 4. c)till den medlemsstat till vilken den dömda personen har flytt eller på annat sätt återvänt på grund av ett stundande straff rättsligt förfarande mot honom eller henne i den utfärdande staten eller efter en fällande dom i den utfärdande staten. I alla de fall där den dömda personen fortfarande befinner sig i den utfärdande staten ska denne ges tillfälle att muntligen eller skriftligen uttrycka sin inställning. Om den utfärdande sta ten anser det nödvändigt på grund av den dömda personens ålder eller fysiska eller psykiska tillstånd, ska hans eller hennes juridiska ombud ges tillfälle att yttra sig. Den dömda personens uppfattning ska beaktas när frågan om översändande av domen tillsammans med intyget avgörs. Om personen har använt sig av den möjlighet som föreskrivs i denna punkt, ska den dömda personens inställning översändas till den verkställande staten, särskilt med hänsyn till artikel 4.4. Om den dömda personen har framfört sin uppfattning muntli gen, ska den utfärdande staten se till att den verkställande staten har tillgång till den skriftliga uppteckningen av denna. 4.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska underrätta den dömda personen, på ett språk som han eller hon förstår, om att den har beslutat att översända domen till sammans med intyget med hjälp av det standardformulär för underrättelse som anges i bilaga II. Om den dömda personen befinner sig i den verkställande staten när detta beslut fattas, ska formuläret översändas till den verkställande staten, som ska underrätta den dömda personen om detta. 5.Punkt 2 a ska inte tillämpas i förhållande till som utfärdande och verkställande stat i de fall där domen har med delats innan har förflutit räknat från och med den 5 de cember 2011. får när som helst anmäla till rådets gene ralsekretariat att landet inte längre kommer att använda sig av detta undantag. 1.Följande brott ska medföra erkännande av domen och verkställighet av påföljden enligt villkoren i detta rambeslut och utan kontroll av om det föreligger dubbel straffbarhet för gärningen, förutsatt att brotten, som de definieras i den utfär dande statens lagstiftning, är straffbara i den utfärdande staten och kan leda till fängelse eller en annan frihetsberövande åtgärd av : Deltagande i en kriminell organisation. Sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi. Olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen. Olaglig handel med vapen, ammunition och sprängämnen. Bedrägeri, inbegripet bedrägeri som riktar sig mot Euro peiska gemenskapernas ekonomiska intressen enligt konven tionen av om skydd av Europeiska gemen skapernas finansiella intressen (1). Tvätt av av brott. Penningförfalskning, inklusive förfalskning av euron. Miljöbrott, inbegripet olaglig handel med hotade djurarter och hotade växtarter och växtsorter. Hjälp till olovlig inresa och olovlig vistelse. Mord och grov misshandel. Olaglig handel med mänskliga organ och vävnader. Människorov, olaga frihetsberövande och tagande av gisslan. Rasism och främlingsfientlighet. Organiserad stöld eller väpnat rån. Olaglig handel med kulturföremål, inbegripet antikviteter och konstverk. (1) EGT C 316, 27.11.1995, s. 49. Beskyddarverksamhet och utpressning. Förfalskning och piratkopiering. Förfalskning av administrativa dokument och handel med sådana förfalskningar. Förfalskning av betalningsmedel. Olaglig handel med hormonpreparat och andra tillväxtsub stanser. Olaglig handel med nukleära och radioaktiva ämnen. Handel med stulna fordon. Brott som omfattas av den internationella brottmålsdomsto lens behörighet. Kapning av flygplan eller fartyg. 2.Rådet får, efter att ha hört i enlighet med artikel 39.1 i fördraget om Europeiska unionen, när som helst enhälligt besluta att lägga till andra kategorier av brott i förteckningen i punkt 1. Rådet ska på grundval av den rapport som det erhåller i enlighet med artikel 29.5 i detta rambeslut bedöma om förteckningen ska utvidgas eller ändras. 3.När det gäller andra brott än de som omfattas av punkt 1 får den verkställande staten låta erkännande av domen och verkställighet av påföljden förenas med villkoret att de gärningar som föranlett domen ska utgöra ett brott enligt den verkstäl lande statens lagstiftning, oberoende av brottsrekvisit eller brot tets rättsliga rubricering. 4.Varje medlemsstat får när detta rambeslut antas eller se nare genom en förklaring till rådets generalsekretariat ange att den inte kommer att tillämpa punkt 1. En sådan förklaring får när som helst återkallas. Förklaringar eller återkallanden av dessa ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Erkännande av domen och verkställighet av påföljden 1.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska erkänna en dom som har översänts i enlighet med artikel 4 och i enlighet med förfarandet i artikel 5 och vidta alla nödvändiga åtgärder för verkställighet av påföljden, såvida inte denna myndighet beslutar att åberopa något av skälen för att vägra erkännande eller verkställighet enligt artikel 9. 2.Om påföljdens längd är oförenlig med den verkställande statens lagstiftning, får den behöriga myndigheten i den verk ställande staten endast besluta att anpassa påföljden om påfölj den överstiger det strängaste straff som föreskrivs för liknande brott enligt den nationella lagstiftningen. Den anpassade påfölj den får inte understiga det strängaste straff som föreskrivs för liknande brott enligt den verkställande statens nationella lagstift ning. 3.Om påföljdens art är oförenlig med den verkställande statens lagstiftning, får den behöriga myndigheten i den verk ställande staten anpassa påföljden till ett straff eller en åtgärd som i dess egen lagstiftning föreskrivs för liknande brott. Ett sådant straff eller en sådan åtgärd ska så nära som möjligt motsvara den påföljd som dömts ut i den utfärdande staten och påföljden får därför inte omvandlas till bötesstraff. 4.Den anpassade påföljden får inte i förhållande till sin art eller längd vara strängare än den påföljd som utdömts i den utfärdande staten. Skäl för att inte erkänna en dom och verkställa en påföljd Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får vägra att erkänna domen och verkställa påföljden, om a)det intyg som avses i artikel 4 är ofullständigt eller uppen barligen inte motsvarar domen och inte har kompletterats eller korrigerats inom en rimlig tidsfrist som den behöriga myndigheten i den verkställande staten har bestämt, b)de kriterier som anges i artikel 4.1 inte är uppfyllda, c)verkställighet av påföljden skulle strida mot principen om ne bis in idem, d)i fall som avses i artikel 7.3 och, såvida den verkställande staten har lämnat en förklaring enligt artikel 7.4, i fall som avses i artikel 7.1, domen avser gärningar som inte skulle utgöra ett brott enligt den verkställande statens lagstiftning. När det gäller skatter och andra avgifter, tullar och valut atransaktioner får dock verkställighet av domen inte vägras av det skälet att den verkställande statens lagstiftning inte föreskriver samma typ av skatter eller avgifter eller att den inte innehåller samma slags bestämmelser om skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner som den utfär dande statens lagstiftning, e)verkställighet av påföljden har preskriberats enligt den verk ställande statens lagstiftning, f)det enligt lagen i den verkställande staten föreligger immu nitet, som gör det omöjligt att verkställa påföljden, g)påföljden har ådömts en person som enligt lagen i den verkställande staten på grund av sin ålder inte kan göras straffrättsligt ansvarig för de gärningar som domen avser, h)mindre än av påföljden återstår att avtjäna när domen tas emot av den behöriga myndig heten i den verkställande staten, i)domen meddelades i personens utevaro, såvida det inte i intyget anges att personen kallats personligen eller via en företrädare med behörighet enligt den utfärdande statens nationella lagstiftning underrättats om tid och plats för den förhandling som ledde till att domen meddelades i per sonens utevaro eller att personen har meddelat en behörig myndighet att han eller hon inte motsätter sig saken, j)den verkställande staten innan ett beslut fattas i enlighet med artikel 12.1 gör en framställning i enlighet med artikel 18.3 och den utfärdande staten i enlighet med artikel inte samtycker till att den berörda personen åtalas, döms eller på annat sätt berövas sin frihet i den verkställande staten för något annat brott, som begicks före överförandet, än det brott för vilket personen överförts, k)den påföljd som ådömts omfattar en åtgärd som innebär psykiatrisk vård eller hälso- och sjukvård eller annan frihets berövande åtgärd som, trots artikel 8.3, inte kan verkställas av den verkställande staten i enlighet med dess rättssystem eller hälso- och sjukvårdssystem, l)domen avser straffbara gärningar som enligt den verkstäl lande statens lagstiftning anses ha begåtts helt eller till stor eller väsentlig del på dess territorium eller på en plats som kan likställas med dess territorium. 2.Ett beslut enligt punkt 1 som rör brott som delvis har begåtts på den verkställande statens territorium eller på en plats som kan likställas med dess territorium ska fattas av den be höriga myndigheten i exceptionella fall där de specifika omstän digheterna i varje enskilt fall ska beaktas och där särskild hänsyn ska tas till om brottet till stor eller väsentlig del har begåtts i den utfärdande staten. 3.I de fall som avses i punkt 1 a, b, c, i, k och l ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten, innan den fattar ett beslut om att inte erkänna domen och verkställa på följden, på lämpligt sätt samråda med den behöriga myndig heten i den utfärdande staten och i tillämpliga fall anmoda denna att utan dröjsmål tillhandahålla alla nödvändiga ytterli gare upplysningar. Delvis erkännande och verkställighet 1.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten kan överväga att delvis erkänna domen och verkställa påföljden får den, innan den beslutar att helt vägra erkännande av domen och verkställighet av påföljden, samråda med den behöriga myndigheten i den utfärdande staten för att nå fram till en överenskommelse i enlighet med punkt 2. 2.De behöriga myndigheterna i den utfärdande och den verkställande staten får i varje enskilt fall komma överens om delvis erkännande och verkställighet av en påföljd i enlighet med de villkor som de fastställer, under förutsättning att erkän nandet och verkställigheten inte leder till att påföljden blir strängare. Om en sådan överenskommelse saknas, ska intyget dras tillbaka. Uppskjutande av erkännande av domen Om det intyg som avses i artikel 4 är ofullständigt eller uppen barligen inte motsvarar domen får erkännandet av domen skju tas upp i den verkställande staten till dess att intyget har kom pletterats eller korrigerats inom en rimlig tidsfrist som den verkställande staten bestämt. Beslut om verkställighet av påföljden och tidsfrister Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska besluta om den ska erkänna domen och verkställa påföljden samt underrätta den utfärdande staten om detta och om ett eventuellt beslut om att anpassa påföljden i enlighet med artikel 8.2 och 8.3. 2.Det slutgiltiga beslutet om erkännande av domen och verkställighet av påföljden ska fattas från mot tagandet av domen och intyget, om det inte finns skäl för uppskjutande enligt artikel 11 eller artikel 23.3. 3.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten i undantagsfall inte kan hålla tidsfristen i punkt 2, ska den utan dröjsmål på vilket sätt som helst underrätta den behöriga myn digheten i den utfärdande staten och ange skälen till förseningen och den tid som uppskattningsvis behövs för att det slutgiltiga beslutet ska fattas. Den utfärdande staten får, så länge verkställigheten av påföljden i den verkställande staten inte har påbörjats, återkalla intyget från den staten och ska då uppge skälen till detta. Den verk ställande staten ska efter det att intyget återkallats inte längre verkställa påföljden. I fall där den dömda personen befinner sig i den verkställande staten får den verkställande staten, på den utfärdande statens begäran, innan domen och intyget anlänt eller före beslutet att erkänna domen och verkställa påföljden, anhålla den dömda personen eller vidta någon annan åtgärd för att säkerställa ett den dömda personen stannar kvar på dess territorium, i avvak tan på ett beslut om erkännande av domen och verkställighet av påföljden. Påföljden får inte förlängas till följd av att någon period tillbringats i häkte på grund av denna bestämmelse. Överförande av dömda personer 1.Om den dömda personen befinner sig i den utfärdande staten, ska han eller hon överföras till den verkställande staten som de behöriga myndigheterna i den utfär dande och den verkställande staten kommer överens om, dock senast efter det att den verkställande staten har fattat det slutgiltiga beslutet om att erkänna domen och verkställa påföljden. 2.Om oförutsedda omständigheter hindrar att den dömda personen överförs inom den tidsfrist som anges i punkt 1, ska de behöriga myndigheterna i den utfärdande och den verk ställande staten kontakta varandra. Överförandet ska äga rum så snart dessa omständigheter inte längre föreligger.