sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska omedel bart informera den behöriga myndigheten i den verkställande staten och de ska komma överens om en ny tidpunkt för över förandet. I sådant fall ska överförandet äga rum från och med den nya tidpunkt som överenskommits. Varje medlemsstat ska, i enlighet med nationell rätt, tillåta transitering genom sitt territorium av en dömd person som överförs till den verkställande staten, förutsatt att en kopia av det intyg som avses i artikel 4 har översänts till den medlems staten av den utfärdande staten tillsammans med framställ ningen om transitering. Framställningen om transitering och intyget får överföras på valfritt sätt, under förutsättning att det lämnar en skriftlig uppteckning. På begäran av den med lemsstat som ska tillåta transiteringen ska den utfärdande staten tillhandahålla en översättning av intyget till ett av de språk, angivet i framställningen, som den medlemsstat som mottagit framställningen om transitering godkänner. 2.När den medlemsstat som mottagit framställningen om transitering tar emot en sådan framställning ska den informera den utfärdande staten om den inte kan garantera att den dömda personen inte kommer att lagföras eller, med undantag för vad som förskrivs i punkt 1, kvarhållas eller på annat sätt få sin frihet inskränkt på dess territorium för ett brott som begicks eller en påföljd som dömts ut före hans eller hennes utresa från den utfärdande statens territorium. I detta fall kan den utfär dande staten återkalla sin begäran. 3.Den medlemsstat som mottagit framställningen om tran sitering ska informera om sitt beslut, vilket ska fattas med prioritet senast efter mottagandet av framställningen och enligt samma förfarande. Ett sådant beslut kan skjutas upp till dess att översättningen har översänts till den medlemsstat som mottagit framställningen om transitering, om en sådan översättning krävts enligt punkt 1. 4.Den medlemsstat som mottagit en framställning om tran sitering får hålla den dömda personen i förvar endast som krävs för transitering genom dess territorium. 5.Vid transport med flyg utan planerad mellanlandning ska det inte krävas någon framställning om transitering. Om en oplanerad mellanlandning görs, ska emellertid den utfärdande medlemsstaten lämna de uppgifter som avses i punkt 1 inom Lag som reglerar verkställigheten Verkställigheten av en påföljd ska regleras enligt lagen i den verkställande staten. Myndigheterna i den verkställande sta ten ska, om inte annat följer av punkterna 2 och 3, ha behörig het att besluta om genomförandet av verkställigheten och att fastställa alla åtgärder i samband därmed, inklusive grunderna för förtida eller villkorlig frigivning. 2.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska från den frihetsberövande påföljden dra av den tid som den dömda personen redan avtjänat som frihetsberövad i anledning av det brott som låg till grund för domen. 3.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska på begäran underrätta den behöriga myndigheten i den utfär dande staten om tillämpliga bestämmelser om förtida eller vill korlig frigivning. Den utfärdande staten kan samtycka till att tillämpa sådana bestämmelser eller återkalla intyget. 4.Medlemsstaterna får fastställa att de vid beslut om förtida eller villkorlig frigivning får ta hänsyn till de bestämmelser i nationell lagstiftning som den utfärdande staten angivit enligt vilka personen är berättigad till villkorlig frigivning . 1.Om inte annat följer av punkt 2, får en person som över förts till den verkställande staten enligt detta rambeslut inte åtalas, dömas eller på annat sätt berövas sin frihet för något annat brott som begicks före överförandet, än det brott för vilket personen överförts. 2.Punkt 1 ska inte tillämpas i följande fall: a)Personen har haft möjlighet att lämna territoriet i den verk ställande staten men inte har gjort detta efter sitt slutliga frigivande eller har återvänt till detta territorium efter att ha lämnat det. b)Brottet kan inte leda till fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd. c)Det straffrättsliga förfarandet föranleder inte tillämpning av en åtgärd som innebär att den personliga friheten inskränks. d)Den dömda personen kommer att bli föremål för en icke frihetsberövande påföljd, särskilt ett bötesstraff eller en åt gärd som träder i stället för detta, även om påföljden in skränker den personliga friheten. e)Den dömda personen har samtyckt till överförandet. f)Den dömda personen har efter överförandet uttryckligen avstått från att utnyttja specialitetsbestämmelsen med avse ende på specifika gärningar som begåtts före överförandet. Avståendet ska göras inför de behöriga rättsliga myndighe terna i den verkställande staten och protokollföras i enlighet med denna stats nationella lagstiftning. hämtas så att det framgår att personen har gjort detta fri villigt och fullt medveten om följderna av detta. Personen ska i detta syfte ha rätt till juridiskt biträde. g)I andra fall än de som omnämns under leden a–f, när den utfärdande staten ger sitt samtycke i enlighet med punkt 3. En framställan om samtycke ska överlämnas till den be höriga myndigheten i den utfärdande staten tillsammans med de uppgifter som anges i artikel 8.1 i rambeslut /584/RIF och åtföljas av en översättning enligt artikel 8.2 däri. Samtycke ska ges om det föreligger en skyldighet att överlämna personen enligt det rambeslutet. Beslutet ska fattas senast efter det att framställningen har mottagits. I de situationer som anges i artikel 5 i det rambeslutet måste de garantier som föreskrivs i den artikeln lämnas av den utfärdande staten. Amnesti, nåd, omprövning av dom 1.Amnesti eller nåd får beviljas av både den utfärdande staten och den verkställande staten. 2.Endast den utfärdande staten får fatta beslut om ansökan om omprövning av den dom varigenom den påföljd som ska verkställas enligt detta rambeslut utdömdes. Information från den utfärdande staten 1.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska informera den behöriga myndigheten i den verkstäl lande staten om varje beslut eller åtgärd som innebär att på följden eller inom kan verk ställas. 2.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska upphöra med verkställigheten av påföljden så snart den erhåller information från den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om det beslut eller den åtgärd som avses i punkt 1. Information från den verkställande staten Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska utan dröjsmål och på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten a)om att domen och intyget vidarebefordras till den behöriga myndighet som är ansvarig för verkställigheten i enlighet med artikel 5.5, b)om att det i praktiken är omöjligt att verkställa påföljden på grund av att den dömda personen, efter det att domen och intyget har överförts till den verkställande staten, inte kan påträffas på den verkställande statens territorium; i detta fall ska den verkställande staten inte ha någon skyldighet att verkställa påföljden, c)om det slutliga beslutet att erkänna domen och verkställa påföljden, tillsammans med datumet för beslutet, d)om ett beslut att i enlighet med artikel 9 inte erkänna do men och verkställa påföljden samt skälen till beslutet, e)om ett beslut att anpassa påföljden enligt artikel 8.2 eller 8.3 samt skälen till beslutet, f)om ett beslut att inte verkställa påföljden av de skäl som anges i artikel 19.1 samt skälen till beslutet, g)om början och slutet på perioden med villkorlig frigivning, om detta anges i intyget av den utfärdande staten, h)om att den dömda personen har rymt från fängelset, i)om att påföljden har verkställts, så snart verkställigheten har fullföljts. Följder av överförande av den dömda personen 1.Om inte annat följer av punkt 2, får den utfärdande staten inte fortsätta verkställigheten av påföljden, när verkställigheten har påbörjats i den verkställande staten. 2.Rätten att verkställa påföljden ska återgå till den utfär dande staten, när denna har underrättats av den verkställande staten om att påföljden inte fullföljts enligt artikel 21 h. 1.Intyget ska översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten. Varje med lemsstat får när detta rambeslut antas eller senare i en förklaring som deponeras vid rådets generalsekretariat tillkännage att den godtar en översättning till ett eller flera andra av de officiella språken i Europeiska unionens institutioner. 2.Om inte annat följer av punkt 3, ska ingen översättning av domen krävas. 3.Varje medlemsstat får när detta rambeslut antas eller se nare i en förklaring som deponeras vid rådets generalsekretariat, tillkännage att den som verkställande stat, i de fall där den anser att intygets innehåll är otillräckligt för att besluta om verkstäl lighet av påföljden, efter att ha mottagit domen och intyget får begära att domen eller väsentliga delar av den åtföljs av en översättning till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten eller till ett eller flera av de officiella språken i Europeiska unionens institutioner. En sådan begäran ska göras efter samråd mellan de behöriga myn digheterna i den utfärdande och den verkställande staten om det behövs för att indikera vilka väsentliga delar av domen som ska översättas. Beslutet om erkännande av domen och verkställighet av påfölj den kan skjutas upp till dess att översättningen har översänts av den utfärdande staten till den verkställande staten eller, om den verkställande staten beslutar att översätta domen på egen be kostnad, till dess att översättningen har erhållits. Den verkställande staten ska stå för kostnader som uppstår till följd av tillämpningen av detta rambeslut, förutom kostnaderna för överförandet av den dömda personen till den verkställande staten och sådana kostnader som uteslutande uppkommer på den utfärdande statens territorium. Verkställighet av påföljder till följd av en europeisk arresteringsorder Utan att det påverkar bestämmelserna i rambeslut /584/RIF ska bestämmelserna i det här rambeslutet i tillämpliga delar, i den utsträckning de är förenliga med bestäm melserna i det rambeslutet, gälla vid verkställighet av påföljder i de fall där en medlemsstat åtar sig att verkställa påföljden enligt artikel 4.6 i det rambeslutet eller där den i enlighet med arti kel 5.3 i det rambeslutet har ställt som villkor att personen, i syfte att undvika straffrihet, ska återsändas för att avtjäna på följden i den berörda medlemsstaten. Förhållande till andra avtal och överenskommelser Bestämmelserna i detta rambeslut ska, utan att det påver kar deras tillämpning i förbindelserna mellan medlemsstater och tredjeland eller deras tillämpning en ligt artikel 28, ersätta motsvarande konventionsbestämmelser som gäller förbindel serna mellan medlemsstaterna: Den europeiska konventionen om överförande av dömda personer av och tilläggsprotokollet till denna av . Den europeiska konventionen om brottmålsdoms interna rättsverkningar av . Avdelning III, kapitel 5, i tillämpningskonventionen av till av om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma grän serna. Konventionen mellan Europeiska gemenskapernas medlems stater om verkställighet av utländska domar i brottmål av . 2.Medlemsstaterna får fortsätta tillämpa de bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser som är i kraft efter , i den mån de gör det möjligt att fördjupa eller vidga rambeslutets målsättningar och bidrar till att ytterligare förenkla eller underlätta förfarandena för verkstäl lighet av påföljder. 3.Medlemsstaterna får ingå bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser efter , i den mån dessa avtal eller överenskommelser gör det möjligt att fördjupa eller vidga rambeslutets målsättningar och bidrar till att ytterli gare förenkla eller underlätta förfarandena för verkställighet av påföljder. 4.Medlemsstaterna ska underrätta rådet och kommissionen om de gällande avtal och överenskom melser enligt punkt 2 som de önskar fortsätta att tillämpa. Medlemsstaterna ska även underrätta rådet och kommissionen om nya avtal eller överenskommelser enligt punkt 3, senast efter att de har undertecknats. Detta rambeslut ska tillämpas på . 1.För framställningar som mottagits före kommer även fortsättningsvis gällande rättsliga instru ment om överförande av dömda personer att vara i kraft. För framställningar som tas emot efter detta datum ska de regler gälla som antas av medlemsstaterna i enlighet med detta ram beslut. 2.Medlemsstaterna får dock, när rådet antar detta rambeslut, avge en förklaring, där de anger att de, i de fall då den laga kraftvunna domen utfärdats före en av medlemsstaten angiven tidpunkt, som utfärdande och verkställande stat kommer att fortsätta att tillämpa de rättsliga instrument om överförande av dömda personer som är i kraft före . Om en sådan förklaring har avgetts, ska dessa instrument tillämpas i sådana fall i förhållande till alla medlemsstater oav sett om de har avgett en motsvarande förklaring eller inte. Ifrågavarande tidpunkt får inte vara senare än . Denna förklaring ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Den kan återkallas när som helst. 1.Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut . 2.Medlemsstaterna ska till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. På grundval av en rapport som kommis sionen utarbetar med hjälp av denna information ska rådet bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt bestämmelserna i detta rambeslut. 3.Rådets generalsekretariat ska underrätta medlemsstaterna och kommissionen om de underrättelser eller förklaringar som lämnas i enlighet med artikel 4.7 och artikel 23.1 eller 23.3. 4.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 35.7 i för draget om Europeiska unionen ska en medlemsstat, som vid tillämpningen av artikel 25 i detta rambeslut erfarit upprepade svårigheter, som inte har lösts genom bilaterala samråd, under rätta rådet och kommissionen om sina svårigheter. Kommissio nen ska på grundval av en sådan underrättelse och all annan tillgänglig information om denna, upprätta en rapport åtföljd av eventuella förslag som bedöms lämpliga i syfte att avhjälpa dessa svårigheter. 5.Senast den 5 december 2013 ska kommissionen utarbeta en rapport på grundval av den mottagna informationen och komplettera denna med sådana förslag som den finner lämpliga. Rådet ska på grundval av rapporter och initiativ från kommis sionen se över detta rambeslut, särskilt artikel 25, för att över väga om den ska ersättas av mer specifika bestämmelser. Detta rambeslut träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. UNDERRÄTTELSE TILL DEN DÖMDA PERSONEN med nationell lagstiftning som genomför rådets rambeslut /909/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på brottmålsdomar avseende fängelse eller andra frihetsberövande åtgärder i syfte att verkställa dessa inom Europeiska unionen. Verkställigheten kommer att regleras av lagstiftningen i ........... (verkställande stat). Myndigheterna i den staten kommer att ha behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena och att fastställa alla åtgärder i samband därmed, inklusive grunderna för förtida eller villkorlig frigivning. Den behöriga myndigheten i ............................ (verkställande stat) ska från den frihetsberövande påföljden dra av den tid som den dömda personen redan avtjänat som frihetsberövad i anledning av det brott som låg till grund för domen och påföljden. Den behöriga myndigheten i ............................ (verkställande stat) får endast anpassa påföljden om den till sin längd eller art är oförenlig med den statens lagstiftning. Den anpassade påföljden får inte till sin art eller längd vara strängare än den påföljd som dömts ut i .................................................................................................................. (utfärdande stat). (Rättsakter som antagits i enlighet med fördraget om Europeiska unionen) RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN RÅDETS RAMBESLUT 2008/947/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på domar och övervakningsbeslut i syfte att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgärder EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31.1 a och c samt 34.2 b, med beaktande av initiativet från och Republiken (1), med beaktande av yttrande (2), och av följande skäl: (1)Europeiska unionen har ålagt sig själv målet att inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta förutsät ter att det från medlemsstaternas sida föreligger en i sina väsentliga delar identisk tolkning av frihet, säkerhet och rättvisa som bygger på principerna om frihet, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläg gande friheterna samt rättsstatsprincipen. (1) EUT C 147, 30.6.2007, s. 1. (2) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2)Polissamarbetet och det rättsliga samarbetet i Europeiska unionen syftar till att ge samtliga medborgare en hög nivå av säkerhet. En av grundstenarna för detta är prin cipen om ömsesidigt erkännande av domar, som fastställs i slutsatserna från i den 15–och bekräftas i Haagprogrammet av för stärkt frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen (3). I åtgärdsprogrammet av , som antogs för genomförandet av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål, förordade rådet samarbete i fråga om upp skjutna påföljder och villkorliga frigivningar. (3)Rådets rambeslut /909/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkän nande på brottmålsdomar avseende fängelse eller andra frihetsberövande åtgärder i syfte att verkställa dessa inom Europeiska unionen (4) rör ömsesidigt erkännande och verkställighet av fängelse eller andra frihetsberövande åt gärder. Det behövs ytterligare gemensamma regler, sär skilt för de fall när en icke frihetsberövande påföljd som innefattar övervakning av alternativa påföljder eller över vakningsåtgärder har ådömts en person som inte har sin lagliga eller vanliga vistelseort i den dömande staten. (4)konvention av rö rande övervakning av villkorligt dömda eller villkorligt frigivna personer har endast ratificerats av 12 medlems stater, i vissa fall med många förbehåll. Föreliggande rambeslut utgör ett effektivare instrument, eftersom det grundar sig på principen om ömsesidigt godkännande och samtliga medlemsstater deltar. (3) EUT C 53, , s. 1. (4) EUT L 327, 5.12.2008, s. 27. (5)Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns genom artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen och som återspeglas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig heterna, särskilt kapitel VI. Ingen bestämmelse i detta rambeslut bör tolkas som ett förbud mot att vägra erkän nande av en dom och/eller övervakning av en alternativ påföljd eller en övervakningsåtgärd, om det finns sakliga skäl att tro att den alternativa påföljden eller övervak ningsåtgärden har påförts i syfte att straffa en person på grundval av hans eller hennes kön, ras, religion, et niska ursprung, nationalitet, språk, politiska uppfattning eller sexuella läggning eller att denna persons ställning kan skadas av något av dessa skäl. (6)Detta rambeslut bör inte hindra en medlemsstat från att tillämpa sina konstitutionella regler om prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet, yttrandefrihet i andra medier och religionsfrihet. (7)Bestämmelserna i detta rambeslut bör tillämpas i över ensstämmelse med unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, i enlighet med artikel 18 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. (8)Ömsesidigt erkännande och övervakning av uppskjutna påföljder, villkorliga påföljder, alternativa påföljder och beslut om villkorlig frigivning syftar till att öka en dömd persons möjlighet till social återanpassning, genom att denne ges möjlighet att upprätthålla familjebanden samt språkliga, kulturella och andra band, samt även till att förbättra övervakningen av att alternativa påföljder och övervakningsåtgärder iakttas för att förhindra nya brott, och därigenom ta hänsyn till skyddet för brottsof fer och allmänheten. (9)Det finns flera typer av alternativa påföljder och övervak ningsåtgärder som är gemensamma för medlemsstaterna och som alla medlemsstater i princip är villiga att över vaka. Övervakning av dessa typer av åtgärder och påfölj der bör vara obligatorisk, med vissa undantag som anges i detta rambeslut. Medlemsstaterna kan förklara sig villiga att dessutom övervaka andra typer av alternativa påfölj der och/eller andra typer av övervakningsåtgärder. (10)Till de alternativa påföljder och övervakningsåtgärder som det i princip är obligatoriskt att övervaka hör bl.a. föreskrifter rörande beteende (såsom en skyldighet att upphöra med alkoholkonsumtion), bostadsort (såsom en skyldighet att byta bostadsort på grund av våld i hemmet), utbildning (såsom en skyldighet att följa en kurs i trafiksäkerhet), fritidsaktiviteter (såsom en skyl dighet att sluta utöva eller bevista en viss sportaktivitet) och begränsningar eller bestämmelser för bedrivande av förvärvsverksamhet (såsom en skyldighet att söka sig en yrkesverksamhet i en annan arbetsmiljö; till denna skyl dighet hör inte övervakning av den eventuella förlusten av rättigheten att utöva viss yrkesverksamhet som åläggs en person som en del av påföljden). (11)Elektronisk övervakning skulle i förekommande fall kunna användas för att övervaka alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder i enlighet med nationell lag stiftning och nationella förfaranden. (12)Den medlemsstat där den berörda personen har dömts får översända en dom och, i förekommande fall, ett över vakningsbeslut till den medlemsstat där den dömda per sonen har sin lagliga och vanliga vistelseort för erkän nande och för övervakning av alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder i en sådan dom och/eller övervak ningsbeslut. (13)Beslutet om huruvida domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet ska översändas till en annan med lemsstat bör i varje enskilt fall fattas av den behöriga myndigheten i den utfärdande medlemsstaten, med be aktande bl.a. av förklaringar som gjorts i enlighet med artiklarna 5.4, 10.4 och 14.3. (14)Domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet får även översändas till en annan medlemsstat än den där den dömda personen har sin hemvist, om den behöriga myndigheten i den verkställande staten samtycker till översändandet med beaktande av eventuella villkor enligt ett uttalande från den staten i enlighet med detta rambe slut. Samtycket kan särskilt ges i återanpassningssyfte, om den dömda personen, utan att förlora sin hemvisträtt, avser att flytta till en annan medlemsstat om han/hon har erbjudits ett anställningskontrakt, om han/hon är en fa miljemedlem till en person som har sin lagliga och van liga vistelseort i den medlemsstaten, eller om han/hon avser att studera eller utbilda sig i den medlemsstaten, i enlighet med gemenskapslagstiftningen. (15)Medlemsstaterna bör tillämpa sin egen nationella lagstift ning och sina egna nationella förfaranden för erkännande av en dom och, i förekommande fall, ett övervaknings beslut. När det gäller en villkorlig påföljd eller en alter nativ påföljd, där domen inte anger ett fastställt fängelse straff eller annan frihetsberövande åtgärd att verkställa i