sou · H1B36 · 2013-03-08 00:00:00 — fanns ett system för att skydda insättningar i bank, insättningsgarantin. Även detta system innehåller en fond och en avgift – insättningsgarantifonden och insättningsgarantiavgiften. Stabilitetsfonden inrättades 2008 i samband med att regeringens stabilitetsplan beslutades. En grundtanke var att kreditinstituten själva långsiktigt skulle bära kostnaderna för hanteringen av framtida finansiella kriser. Detta skulle skapa en långsiktigt hållbar finansiering och stärka statsfinanserna inför kommande kriser. Genom att kostnaderna för finansiell instabilitet skulle bäras av företagen skulle också drivkrafterna för ett överdrivet risktagande hållas tillbaka. Således fanns både ett finansieringssyfte och ett beteendepåverkande syfte. Stabilitetsfonden, som utgörs av medel på ett räntebärande konto i Riksgälden samt de övriga tillgångar som staten erhållit i samband med att stöd lämnats, finansierar stödåtgärder enligt stödlagen. Initialt tillförde staten till fonden via anslag. Samtliga kreditinstitut betalar en årlig stabilitetsavgift som tillförs fonden. Målsättningen var vid införandet att stabilitets- fonden (tillsammans med insättningsgarantifonden) i genomsnitt skulle utgöra av BNP , dvs. Kommittén anser att syfte och upplägg med finansierings- arrangemangen i grunden är bra och att avgiftsnivån är väl avvägd, men att ett antal förbättringar bör göras. Ett slutgiltigt ställnings- tagande bör dock avvakta resultatet av förhandlingarna av kommissionens förslag till krishanteringsdirektiv, då även det innehåller bestämmelser om stabilitetsfonder och avgifter. Stabilitetsfonden och insättningsgarantifonden bör slås samman till en ny bankkrisreserv. De innehav som finns i insättnings- garantifonden och som är placerade i statspapper bör lösas in i Riksgälden i samband med sammanslagningen. Staten bör även framöver ta ut två avgifter; en insättnings- garantiavgift och en stabilitetsavgift. Bägge avgifterna ska föras till bankkrisreserven för att finansiera stödinsatser i samband med finansiella kriser. Beträffande insättningsgarantiavgiften ska denna betalas av alla företag som tar emot inlåning. Insättningsgarantiavgiften ska vara finansierande och försäkringsmässig. Den bör utformas så att den förväntas finansiera kostnader för att infria insättnings- garantin, rekonstruktionsåtgärder för enskilda företag, om dessa åtgärder kan förutses bli billigare än att infria garantin, och systemets administrativa kostnader. Insättningsgarantiavgiften bör riskdifferentieras. förslag bör kunna tjäna som utgångspunkt vid utformningen av avgiften. När det gäller riskdifferentiering av stabilitetsavgiften har kommittén övervägt olika modeller, men bedömer att ett slutligt ställningstagande till avgiftens utformning inte bör göras innan EU:s krishanteringsdirektiv har beslutats. Underlaget för stabilitetsavgiften bör ändras så att garanterade insättningar inte ingår eftersom de annars räknas dubbelt. Någon målsatt nivå för reserven, exempelvis i termer av andel av BNP, bör inte finnas. Av detta följer att avgifterna kommer att vara desamma oavsett om det inträffar en kris eller inte, dvs. inga särskilda avgifter ska tas ut i efterhand för att finansiera stöd- insatser under en finanskris. De som initialt tillfördes via anslag till stabilitetsfonden bör inte återföras till staten. Givet att målnivån tas bort skulle ett beslut om att återta det initiala tillskottet inte få någon reell effekt. Kreditinstitutens avgifter blir desamma oavsett om man reducerar saldot på kontot eller inte. Kommittén föreslår några tekniska justeringar i dagens avgiftssystem för stabilitetsavgiften i klargörande syfte. Myndigheterna – ansvar och arbetsfördelning Samtliga myndigheter som i praktiken har en roll när det gäller finansiell stabilitet, dvs. , och Riksgälden, bör ha ett tydligt uppdrag att arbeta för ett stabilt och väl fungerande system. Kommittén föreslår att uppgift att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende omformuleras som ett uppdrag att verka för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Kommittén anser att det även bör framgå av Riksgäldens instruktion att myndigheten ska arbeta för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Kommittén konstaterar att , och har olika uppgifter avseende det finansiella systemet. Även om uppgifterna och verktygen skiljer sig åt mellan myndigheterna, handlar det om att bidra till samma övergripande mål, nämligen ett stabilt finansiellt system. Kommittén menar att myndigheternas gemensamma ansvar för finansiell stabilitet bör komma till uttryck i lag eller förordning. Det kan göras genom att det för var och en av myndigheterna framgår att de ska arbeta för ett stabilt finansiell system. I förordningen med instruktion för framgår det redan att inspektionen ska arbeta för ett stabilt men även väl fungerande finansiellt system. Uttrycket väl fungerande ska fånga upp att den finansiella sektorn ska uppfylla flera målsättningar, där stabilitet är en viktig sådan – men inte den enda. Om stabilitetsmålet är det enda målet kan det ju i princip uppnås genom så drakoniska krav på stabilitet att det finansiella systemet inte kan fungera effektivt. Eftersom stabiliteten alltså måste vägas mot andra mål, bör detta också komma till uttryck i den övergripande målformuleringen. Enligt kommitténs bedömning beskriver formuleringen i regleringsbrev därför väl vad och de övriga myndigheternas uppdrag gällande finansiell stabilitet bör avse och utgör därför en lämplig utgångspunkt för en framtida reglering. Någon författningsändring är därför enligt kommitténs bedömning inte nödvändig för del. För Riksgälden finns inte någon formulering som uttryckligen anger att myndigheten har till uppgift att arbeta för finansiell stabilitet, men det bör framgå av Riksgäldens instruktion att myndigheten har ett sådant uppdrag. Riksgäldens uppdrag bör formuleras på samma sätt som för , dvs. att Riksgälden ska arbeta för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Riksgäldens uppdrag avseende finansiell stabilitet bör kopplas till dess uppgifter som stödmyndighet och garanti- myndighet, liksom till andra liknande uppgifter som den kan komma att få . Beträffande konstaterar kommittén att uppgiften att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende i praktiken har kommit att innebära ett ansvar för att främja stabiliteten i det finansiella systemet. Kommittén anser att den tolkning som har gjorts av uppgiften bör komma till uttryck direkt i riksbankslagen. Kommittén föreslår att det görs genom att det i riksbankslagen klargörs att ska verka för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Den nya formuleringen i kombination med de preciseringar som görs beträffande uppgifter avseende likviditetsförsörjningen och makrotillsynen, gör att roll i arbetet med finansiell stabilitet blir tydligare. Hur förändrar förslagen den framtida arbetsfördelningen? Regeringsformen ger regeringen det övergripande ansvaret för den finansiella stabiliteten. Dessutom har regeringen genom lag tilldelats ett antal konkreta uppgifter. Utöver att bereda lagförslag till – däribland rörande finansiell lagstiftning - har regeringen exempelvis rätt att fatta beslut om statligt stöd enligt stödlagen. Genom kommitténs förslag ges möjligheten att delta som observatör i makrotillsynsrådet. ansvarar för tillsynen, regelgivningen och tillståndsprövningen som rör finansiella marknader och finansiella företag. Kommittén föreslår på dessa områden inga förändringar av uppgifter. Kommittén föreslår dock att inom ramen för en ny makrotillsynsstruktur, med utgångspunkt från sitt tillsynsperspektiv och tillsammans med bl.a. , ska utveckla kunskap om systemrisker och lämpliga verktyg att motverka sådana, liksom analysera och bedöma stabilitetsläget och behovet av åtgärder utifrån ett helhetsperspektiv. Detta kommer således vara en lagreglerad uppgift för . Kommittén bedömer att detta arbete ryms inom den nu gällande uppgiften att arbeta för ett stabilt och väl fungerande system. gör också liknande arbete inom ramen för samverkansrådet. I princip innebär arbetet i makrotillsynsrådet alltså inte någon utvidgning av uppgifter. Detsamma gäller om kommer att tilldelas nya verktyg inom ramen för makrotillsynen. Riksgälden är stödmyndighet enligt stödlagen och har de befogenheter som tilldelas myndigheten i den lagen. Myndigheten har dock ingen befogenhet att fatta beslut om garantier eller kapitaltillskott, eftersom dessa program, som igångsattes , har löpt ut. Riksgälden är också garantimyndighet enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti och lagen (1999:158) om investerarskydd. Riksgälden administrerar insättnings- och stabilitetsavgifterna och förvaltar stabilitetsfonden. Kommittén föreslår inte i detta betänkande några förändringar av Riksgäldens uppgifter. När stödlagen ses över i samband med att en ny ordning för rekonstruktion och avveckling av vissa företag införs, kommer kommittén att överväga, dels om stödmyndigheten eller någon annan myndighet ska vara ansvarig för att hantera sådana ärenden, dels om Riksgälden ska vara en sådan stöd- myndighet och/eller krishanteringsmyndighet, eller om någon annan myndighet bör tilldelas dessa uppgifter. har – förutom sitt penningpolitiska uppdrag - ett operativt ansvar för delar av betalningssystemet. har vidare möjlighet att ge nödkredit till finansiella företag under tillsyn för att uppfylla detta mål. Kommittén föreslår inte några förändringar av arbete med finansiell stabilitet, men har strävat efter att förtydliga lagstödet. Vi föreslår att ska verka för en väl fungerande likviditetsförsörjning och klargör när får vidta likviditetsstödjande åtgärder. Vi tydliggör också att ska bidra till att identifiera systemrisker och åtgärder som kan förebygga sådana. Som en del i detta arbete ska inom ramen för en ny makrotillsynsstruktur, med utgångspunkt från sitt riksbanksperspektiv och tillsammans med , utveckla analysen av systemrisker, föreslå nya verktyg för att förebygga systemrisker och bedöma den finansiella stabiliteten. kan också komma att tilldelas verktyg inom ramen för makrotillsynen. För att flera myndigheter ska kunna verka mot ett gemensamt övergripande mål på ett effektivt sätt måste man i dessa frågor kunna arbeta som en enda myndighet. För att förbättra myndigheternas möjligheter till ett effektivt samarbete ger kommittén förslag till utökat informationsutbyte mellan myndig- heterna på finansmarknadsområdet i situationer där vi bedömer att möjligheterna för myndigheterna att få en helhetsbild av den finansiella stabiliteten i samhället behöver förstärkas. Kommittén har också analyserat de sekretessregler myndigheterna har att tillämpa och bedömer att dessa är väl avvägda. lag om ett råd för makrotillsyn Härigenom föreskrivs följande. 1 § och ska, tillsammans med fristående experter, samverka för att förebygga allvarliga störningar i det finansiella systemet. För detta ändamål ska det finnas ett råd för makrotillsyn. 2 § Rådet ska särskilt 1.verka för utvecklad kunskap om allvarliga störningar i det finansiella systemet, 2.verka för utveckling av nya medel för att förebygga uppkomsten av allvarliga störningar i det finansiella systemet, 3.analysera risker i det finansiella systemet och diskutera lämpliga åtgärder för att motverka sådana risker. 3 § I rådet ska ingå sex ledamöter, varav två från , två från och två från dessa myndigheter fristående experter. ska få delta som observatör med en representant vid rådets sammanträden. 4 § representeras i rådet av riksbankschefen och ytterligare en person som utser. Riksbankschefen är ordförande i rådet. svarar för rådets sekretariat. 5 § representeras i rådet av generaldirektören och ytterligare en person som inspektionen utser. 6 § De fristående experterna utses av regeringen för av . och ska lämna de fristående experterna den information som de behöver för att utföra sina uppgifter enligt denna lag. En fristående expert får inte utan tillstånd av regeringen 1.vara ledamot eller suppleant i styrelsen för ett finansinstitut, 2.vara anställd i eller ta på sig uppdrag för ett finansinstitut. 7 § Rådets ska sammanträda minst . Vid rådets möten ska protokoll föras. Protokollen ska offentlig- göras. 8 § Den som tillhör eller har tillhört rådet får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon genom att delta i makrotillsynsrådet har fått veta om enskilds affärs- eller driftförhållanden, ekonomiska eller personliga förhållanden eller sådana uppgifter som hänför sig till risk- och sårbarhetsanalyser, planering och förberedelser eller hantering av fredstida krissituationer. I det allmännas verksamhet gäller offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Denna lag träder i kraft den lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:1385) om riksbank1, dels att 1 kap. 2 §, 6 kap. 3 och 5 §§ samt rubriken till 6 kap. ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fem nya paragrafer, 6 kap. 2 a-2 c, 5 a och 8 a §§ av följande lydelse. har enligt 9 kap. 13 § regeringsformen ansvaret för verksamhet skall vara att upp- verksamhet ska vara att upp- rätthålla ett fast penningvärde. rätthålla ett fast penningvärde. främja ett säkert och effektivt för ett stabilt och väl fungerande får meddela föreskrifter inom ramen för sitt ansvar för penningpolitiken. får även meddela föreskrifter såvitt avser verksamhet med anknytning till betalningssystem eller kontantförsörjningsuppdrag. 6 kap. Penningpolitik och ska verka för att identifiera risker som kan leda till åtgärder för att förebygga dem. Av lagen (0000:000) om ett råd för makrotillsyn, framgår att 1Lagen omtryckt 1999:19. 2Senaste lydelse 2004:668. ska delta i rådet för makrotillsyn. ska verka för en väl fungerande likviditetsförsörjning. ska verka för att betalningssystemet fungerar väl. skall inför alla viktiga penningpolitiska beslut informera det statsråd som regeringen utser. ska inför alla viktiga penningpolitiska beslut och beslut om åtgärder enligt 5 § informera det statsråd som regeringen utser. politiskt syfte eller för att motverka allvarliga störningar i 1.bevilja kredit mot betryggande säkerhet och ta emot inlåning, 2.köpa, sälja och förmedla värdepapper, valuta samt rättigheter och skyldigheter som anknyter till sådana tillgångar, 3.ge ut egna skuldebrev. Allmänt gällande räntevillkor för in- och utlåning enligt första stycket 1 skall offentliggöras. Allmänt gällande räntevillkor för in- och utlåning enligt första stycket 1 ska offentliggöras. får, på de villkor som överenskoms med Riksgälds- kontoret, låna statspapper utgivna av svenska staten i syfte att 3 Senaste lydelse 2003:168. motverka allvarliga störningar i likviditetsförsörjningen. Villkoren för sådana lån får dock inte strida mot bestämmelsen i 8 kap. 1 § tredje stycket. ska lämna regeringen, eller stödmyndigheten enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut, de uppgifter som rör genomförda likviditetsstödjande åtgärder som den myndigheten behöver för sin verksamhet. Denna lag träder i kraft den .. lag om ändring i lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut, dels att 7 kap. 1, 2 och 3 §§ och 8 kap. 2 och 3 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 7 kap. 4 a och 4 b §§ av följande lydelse. Inbetalda ersättningar enligt 2 kap. 2 § samt avgifter enligt 2 § och dröjsmålsränta enligt 6 § detta kapitel ska föras till ett räntebärande konto i . Till kontot ska även föras medel som staten återfått och som avser lämnat stöd enligt denna lag samt lagen (2008:812) om statliga garantier till insättare i utländska instituts filialer i . De medel som tillförts kontot utgör, tillsammans med de övriga tillgångar som anskaffats med stöd av denna lag, stabilitetsfonden. Följande kostnader ska täckas med medel från kontot: 1.statens utgifter för stöd enligt denna lag, 2.stödmyndighetens och förvaltnings- kostnader, 3.kostnader för god man enligt 6 kap. 4 § andra stycket, 4. kostnader som enligt de (1971:291) som 4 Senaste lydelse 2009:1418. anges i 6 kap. 2 § ska stanna på staten, och 5. ersättning som betalats ut på grund av en garanti till insättare enligt lagen om statliga garantier till insättare i utländska instituts filialer i . anges i 6 kap. 2 § ska stanna på staten, 5.ersättning som betalats ut på grund av en garanti till insättare enligt lagen om statliga garantier till insättare i utländska instituts filialer i , och 6.kostnader för arvoden till de fristående experterna enligt lagen (0000:000) för makrotillsyn. I den mån medlen på kontot inte räcker till, får en obegränsad kredit i användas. i 1 kap. 2 § i 1 kap. 2 § stycket (avgiftsskyldiga) stycket (avgiftsskyldiga) ska för varje räkenskapsår betala ska för varje räkenskapsår betala en avgift (stabilitetsavgift). en avgift (stabilitetsavgift). företaget bara under en del av av dessa företagskategorier, ska det dock betala avgift bara för den delen av året. Stabilitetsavgiften är av ett underlag som beräknas enligt 3 och 5 §§ (avgiftsunderlag). Avgiftsunderlaget är summan av den avgiftsskyldiges skulder och avsättningar – dock inte obeskattade reserver – vid ut- gången av räkenskapsåret enligt fastställd balansräkning, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Avgiftsunderlaget är summan av den avgiftsskyldiges skulder och avsättningar vid utgången av räkenskapsåret enligt fastställd balansräkning. Om ett företag under räkenskapsåret har upphört att tillhöra någon av de företags- kategorier som avses i 2 §, ska i stället balansräkningen vid 5Senaste lydelse 2009:1418. 6Senaste lydelse 2009:1418. utgången av det närmast föregående räkenskapsåret användas. Obeskattade reserver eller avsätt- ningar för framtida stabilitets- avgifter ska inte i något fall ingå i avgiftsunderlaget. För en avgiftsskyldig som ingår i en koncern enligt års- redovisningslagen (1995:1554) ska avgiftsunderlaget minskas med skulder till andra avgiftsskyldiga företag i koncernen. För en avgiftsskyldig som är eller har varit ett kreditinstitut får ingå i kapitalbasen enligt lagen (2006:1371) om kapital- med sådana villkor som medför att täckning och stora expone- de får ingå i kapitalbasen enligt lagen (2006:1371) om kapital- täckning och stora exponeringar. Om någon har varit avgifts- skyldig bara för en del av ett räkenskapsår, ska avgiften bestämmas med hänsyn till hur stor del av räkenskapsåret som avgiftsskyldighet förelegat. ska besluta att sätta ned en stabilitetsavgift beräknad enligt 2–5 §§ för den som varit avgiftsskyldig bara för en del av ett räkenskapsår och som har upphört att tillhöra någon av de företagskategorier som avses i 2 § före utgången räkenskapsåret, om det bedöms vara skäligt med hänsyn till den avgiftsskyldiges finansiella ställning under räkenskapsåret eller andra omständigheter. Den avgiftsskyldige ska skrift- ligen ansöka om nedsättning och visa att det finns skäl för ned- sättning. , Riksgälds- kontoret och Finansinspek- tionen ska på stödmyndighetens begäran lämna de uppgifter som myndigheten behöver i ärenden enligt denna lag. , Riksgälds- kontoret och Finansinspek- tionen ska på stödmyndighetens begäran lämna de uppgifter som myndigheten behöver för sin verksamhet enligt denna lag. 7 kap. 4 b och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. överklagande till kammarrätten. överklagande till kammarrätten. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den 7 Senaste lydelse 2009:1418. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 18 kap. 13 a § och 30 kap. 4 a §, av följande lydelse. Sekretessen enligt 13 § hindrar inte att en uppgift lämnas ut till en fristående expert enligt vad som föreskrivs i lagen (0000:000) om ett råd för makrotillsyn. Sekretessen enligt 4 § hindrar inte att en uppgift lämnas ut till en fristående expert enligt vad som föreskrivs i lagen (0000:000) om ett råd för makrotillsyn. Denna lag träder i kraft den lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti Härigenom föreskrivs att det i lagen (1995:1571) om insättnings- garanti ska införas två nya paragrafer, 8 a § och 17 b §, av följande lydelse. När har anledning att anta att ersättnings- rätten enligt 8 § första stycket första punkten kan inträda, ska inspektionen samråda med Riks- banken och stödmyndigheten enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut. Vid samråd enligt 8 a § ska , och stödmyndigheten lämna varandra de uppgifter som behövs. Denna lag träder i kraft den Uppdraget till kommittén gavs , mot bakgrund av den finanskris som slog till med full kraft . Kommittén har uppdraget att föreslå åtgärder som bidrar dels till att förebygga finansiella kriser, dels till att finansiella kriser och störningar som ändå uppstår ska kunna hanteras på ett effektivt sätt, som skattebetalarnas intressen värnas liksom allmänhetens förtroende för det finansiella systemet. Kommittén ska se över de regelverk och de uppgifter som olika myndigheter har när det gäller att värna det finansiella systemets stabilitet och föreslå förbättringar. Förslagen ska vara förenliga med de regler och regelförändringar som genom- förts eller är på väg att genomföras internationellt, främst inom EU. Direktiven i sin helhet återfinns i bilagorna 1 och 2. Något mer specifikt involverar uppdraget i första hand tre stora frågekomplex. Det första rör arbets- och ansvarsfördelningen mellan myndigheterna, när det gäller det krishanterande arbetet. De myndigheter som berörs är , och Riksgälden men även regeringen/. Det andra rör myndigheternas befogenheter och verktyg avse- ende det förebyggande arbetet. För pekar direk- tiven bl.a. på hur befogenheterna inom ramen för de s.k. Basel- reglernas pelare 2 kan användas. Vidare anges att möjligheten och skyldigheten till tidiga ingripanden på basis av hur finansföretagen uppfyller vissa specificerade krav (s.k. Prompt Corrective Action) bör utredas, liksom över huvud taget om inspektionens ingripande- möjligheter är tillräckliga. För del anges stabilitets- uppdragets utformning, frågor kring utformningen av likviditets- stödet, och hur verksamhet som rör finansiell stabilitet relaterar till penningpolitiska uppgifter och till de oberoendekrav som dessa ställer som några av de frågeställningar som utredningen ska analysera. Beträffande Riksgälden är en fråga om myndigheten fortsättningsvis ska ha rollen att hantera statens finansiella stödinsatser. Med utgångspunkt från de enskilda myndigheternas uppgifter, ska samordningen och samarbetet mellan myndigheterna behandlas. En central del är utformningen av den s.k. makro- tillsynen, dvs. hur en mer utvecklad analys av systemövergripande risker kan åstadkommas, hur åtgärder för att motverka sådana risker kan utvecklas och hur ansvaret för detta bör se ut. Den tredje stora frågan gäller hanteringen av finansiella företag med problem. Det handlar om hur statens men också andra aktörers intressen ska tillvaratas. Även här är stabiliteten i det finansiella systemet i fokus, men frågorna berör även bredare samhälls- ekonomiska aspekter. Utformningen av ett sådant rättsligt ramverk styrs delvis av ett kommande direktiv om krishantering av kredit- institut och värdepappersföretag som förhandlas inom EU. I arbetet ska bl.a. också beaktas aspekter som berör allmän- hetens förtroende för de finansiella företagen, främst konsument- skydd och frågor kring ersättningar och bonus i finansföretagen. Därutöver har utredningen uppdraget att analysera ett antal mer specifika frågor, med mer eller mindre direkt koppling till de tre huvuduppgifterna. Det gäller bland annat att diskutera reglerna för överprövning av myndighetsbeslut i samband med insatser för att säkerställa finansiell stabilitet, inkluderande att diskutera Pröv- ningsmyndighetens framtida roll.