sou · H0B395 · 2013-01-01 00:00:00 — Med hänsyn till att grovt oaktsamma överträdelser av första och andra stycket straffbeläggs genom bestämmelsens tredje stycke får anses följa av det sagda att gärningen i andra stycket förutsätter uppsåt hos gärningsmannen. Kravet på uppsåt enligt det första stycket förefaller inte omfatta att gärningsmannen ska ha avsett att gå främmande makt tillhanda. Det är i stället tillräckligt att uppgifterna röjs uppsåtligen och att de är av sådan karaktär att det kan vara till skada för landets försvar om främmande makt får vetskap om dem. Det är möjligt att gär- ningsmannens uppsåt ska täcka dessa förhållanden. Som framgått redan av inledningen gäller denna bestämmelse i fredstid endast tjänstgörande militär personal (§ 1). 4.2.4Röjande av uppgifter om statens hemliga förhandlingar m.m. Det finns andra fall än de som omfattas av §§ 107 och 108 där sta- tens intressen kan vara berörda på ett sätt som kan föranleda straffansvar om uppgifter som rör intressena avslöjas. I § 109 i strafflagen stadgas följande. Den, som røber eller videregiver meddelelse om statens hemmelige underhandlinger, rådslagninger eller beslutninger i sager, hvorpå sta- tens sikkerhed eller rettigheter i forhold til fremmede stater beror, eller som angår betydelige samfundsøkonomiske interesser over for udlandet, straffes med fængsel indtil . Foretages de nævnte handlinger uagtsomt, er straffen bøder eller fængsel indtil . Denna bestämmelse utgör en kvalificerad variant av överträdelse av tystnadsplikt i allmän tjänst. Bestämmelsen ger också vägledning för tolkningen av begreppet danska stats- eller samhällsintressen i § 107. Det följer av bestämmelsen att sådana intressen kan vara underhandlingar, överläggningar och beslut i frågor med anknyt- ning till säkerhet eller rättigheter i förhållande till andra stater. Det krävs inte för straffansvar att gärningsmannen haft något särskilt syfte med röjandet, t.ex. att tillhandagå viss intressent. I likhet med § 107 krävs inte uttryckligen att gärningen medfört fara för skada på nämnda intressen. Uttrycket på vilka statens säkerhet eller rättigheter eller förhållande till främmande stater beror kan möjligen innefatta ett sådant krav. Om uppgifter av denna bety- delse röjs torde typiskt sett i vart fall fara för olägenhet uppkomma. Bestämmelsen tycks till skillnad från § 107 bara tillämplig i fråga om riktiga uppgifter. 4.2.5Vissa andra olovliga förfoganden över handlingar m.m. Den som förfalskar, förstör eller bortskaffar en handling eller något annat föremål, som har betydelse för statens säkerhet eller rättigheter gentemot andra stater, döms enligt § 110 till fängelse i högst . Begås gärningen av oaktsamhet döms enligt bestäm- melsens andra stycke till fängelse i högst . Denna bestämmelse avser alltså otillåtna förfoganden över dokument och andra föremål. Med sistnämnda begrepp avses saker av liknande betydelse för statens säkerhet som handlingar, t.ex. en vapenmodell.5 Bestämmelsen motsvarar, i vart fall delvis, 19 kap. 5 § andra meningen . Genom § 110 a straffbeläggs i vissa fall att beskriva, fotografera eller på annat sätt avbilda bl.a. militära anläggningar och förråd. Straffet är böter eller fängelse i högst . En förutsättning för ansvar är att gärningsmannen har insett eller borde ha insett att anläggningen är sådan att allmänheten inte har tillträde till den. 5 Kommenteret straffelov, s. 19. Bestämmelser om spioneri, annan olaglig underrättelseverksamhet och befattning med hemliga uppgifter i vissa fall finns i 12 kap. strafflagen, som handlar om landsförräderibrott. Dessa bestämmelser genomgick en ganska omfattande revide- ring . Revisionen föranleddes av att kapitlet i sin dåvarande lydelse hade fått sin utformning strax före och under . De särskilda förhållanden som rådde då bidrog till att lagstiftningen fick ett innehåll som de vid revi- sionstidpunkten oavbrutna fredsförhållandena inte längre kunde anses motivera. Det fanns också behov av att justera bestämmelserna från redaktionella synpunkter. Förarbetena till de nya bestämmelserna utgörs bl.a. av propo- sition RP 94/1993 rd. Huvudbestämmelsen om spioneri finns i 12 kap. 5 § och har föl- jande lydelse: Den som i avsikt att gynna en främmande stat eller skada skaffar uppgifter om en sådan omständighet beträffande för- svar eller annan beredskap för undantagsförhållanden, utri- kesrelationer, statshushållning, utrikeshandel eller energiförsörjning eller om någon annan därmed jämförbar på säkerhet inver- kande omständighet som, om den kommer till en främmande stats kännedom, kan skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi, skall för spioneri dömas till fängelse i minst ett och högst . För spioneri döms också den som för att gynna en främmande stat eller för att skada förmedlar, lämnar, röjer eller offentliggör en uppgift som avses i 1 mom. Försök är straffbart. Den som hör till fiendens krigsmakt får dömas för spioneri endast om han med hemlighållande av att han hör till fiendens krigsmakt vistas i eller på finska försvarsmaktens krigsoperationsområde. Han får inte dömas för annat spioneri än det han ertappas med. Bestämmelsen är avsedd att omfatta sådant spioneri som i lagförar- betena delas in i militärt, politiskt och vetenskapligt-tekniskt-eko- nomiskt spioneri. Föremål för det militära spionaget är bl.a. de väpnade styrkornas numerär, gruppering, beväpning och övrig utrustning, deras led- ning och planer samt statens militära potential som helhet. När det gäller det politiska spionaget utgörs brottsföremålet av politiskt betydelsefulla omständigheter som statsledningen vill hemlighålla för främmande stater och som inte behandlas i offen- tligheten eller inom ramen för det sedvanliga umgänget mellan stater. Exempel på sådana omständigheter är detaljer i relationen mellan och andra stater, förberedelser inför politiskt vik- tiga beslut som, om de avslöjas för andra stater i ett alltför tidigt skede kan vara till skada för . Det vetenskapliga-tekniska-ekonomiska spionaget har som sitt föremål uppgifter om landets ekonomi samt om dess vetenskapliga och tekniska kunnande som, om de avslöjas för främmande stater, kan skada landet och därför bör hållas hemliga. I förarbetena beto- nas att brottsföremålet är uppgifter som på grund av sin betydelse för landet måste hemlighållas för främmande stater. Betydelsen för landet och att en främmande stats institutioner är direkt eller indi- rekt involverade i spioneriet, skiljer denna typ av spioneri från företagsspioneri. Sådant spioneri kännetecknas enligt förarbetena av att ett företag spionerar på ett annat företags eller motsvarande subjekts företagshemligheter, t.ex. produktionsmetoder, produkt- utveckling, ekonomiska planer eller kontrakt. Brottsföremålet är – anges det i förarbetena – uppgifter, varmed avses fakta, skrifter, ritningar, modeller m.m. Det krävs därutöver att uppgifterna ska hållas hemliga för främmande stater (i förar- betena används också begreppet statshemligheter). Det avgö- rande för om uppgifterna ska hållas hemliga är deras betydelse. Det är inte något krav att det gäller sekretess för uppgiften. En uppgift som i princip vem som helst kan få reda på är inte hemlig i bestämmelsens mening. Det framhålls dock i förarbetena att information som i och för sig finns tillgänglig i öppna källor genom systematisk sammanställning kan utgöra uppgifter som ska hållas hemliga för andra stater. Enligt bestämmelsen gäller ett men-rekvisit. Ansvar kommer därmed bara i fråga i de fall främmande stats kännedom om upp- giften kan skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi. Det framgår av utformningen av rekvisitet att någon faktisk skada inte behöver ha uppkommit. Den närmare innebörden av begreppet säkerhet är inte helt klar. Det förefaller dock riktigt att förstå men-rekvisitet så, att försvar och säkerhet är två sidoställda intressen som skyddas, dvs. säkerhet är något annat, eller i vart fall mer, än försvar. Underhandskontakter som utredningen haft med företrädare för har gett vid handen att spioneribe- stämmelsen kan vara tillämplig om gärningen begås inom ramen för en internationell militär insats som deltar i. En straffrätts- ligt relevant effekt av ett uppenbarande av uppgiften i fråga kan vara att utrikesrelationer skadas. Även om en gärningsman har saknat uppsåt att skada eller gynna en främmande stat, kan straffansvar komma i fråga. I 12 kap. 7 § finns under brottsbeteckningen röjande av statshemlighet en så lydande gärningsbeskrivning. Den som obehörigen offentliggör, förmedlar, lämnar ut eller röjer eller för sådant ändamål obehörigen skaffar upplysningar om någon omständighet som med hänsyn till yttre säkerhet har stadgats eller bestämts att hållas hemlig eller som enligt vad gärningsmannen vet är av en sådan beskaffenhet att det är ägnat att allvarligt skada Fin- lands försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi om den röjs, skall för röjande av statshemlighet dömas till fängelse och högst . Försök är straffbart. Bestämmelsen innehåller två gärningstyper. Den ena avser röjande eller annan befattning med uppgifter som är hemliga till följd av föreskrift eller särskilt beslut. Grunden för att uppgiften är hemlig ska avse yttre säkerhet. Något krav på att ett röjande ska kunna leda till skada har inte uppställts. Den andra gärningstypen avser befattning med uppgift av sådan beskaffenhet som gärnings- mannen vet kan allvarligt skada angivna finländska intressen, om den röjs. Redan anskaffandet av sådana uppgifter som bestämmelsen omfattar är inte tillräckligt för straffansvar. Det krävs att gärnings- mannen anskaffat uppgiften för ändamålet offentliggöra, förmedla, lämna ut eller röja. Sådan avsikt anses enligt förarbetena kunna komma till uttryck t.ex. genom att gärningsmannen handlat på uppdrag av någon eller varit i kontakt med någon som är intresse- rad av informationen eller som kan publicera den. I förarbetena har antagits att bestämmelsen främst kommer att tillämpas när gärningsmannen inte har för avsikt att gynna främ- mande stat eller skada på det sätt som förutsätts för ansvar för spioneri. Den skiljer sig åt från spioneribestämmelsen när det gäller den möjliga effekten. Här krävs att röjandet varit ägnat att allvarligt skada nämnda intressen. Bestämmelsen är å andra sidan vidare än spioneribestämmelsen genom att de uppgifter som avses inte behöver gälla försvar eller annan beredskap för undantagsförhållanden, utrikesrelationer, statshushåll- ning, utrikeshandel eller energiförsörjning eller därmed jämförbara omständigheter som inverkar på säkerhet. Uppgifterna kan avse någon annan omständighet som, om de röjs, har den effekt som anges i bestämmelsen. Det framgår vare sig av lagen eller av dess förarbeten hur begreppet yttre säkerhet förhåller sig till de skyddade intressen som anges i anslutning till den andra gärningstypen, dvs. om de sammanfaller helt eller delvis. Endast obehörig befattning med uppgift kan föranleda straffan- svar. Den som har en lagstadgad rätt att lämna uppgifter om en hemlighet eller att offentliggöra den handlar inte obehörigen. 4.3.4Oaktsamt röjande av statshemlighet Bestämmelsen i 12 kap. 8 § om oaktsamt röjande av statshemlighet har följande lydelse. Den som av grov oaktsamhet obehörigen offentliggör, förmedlar, lämnar ut eller röjer upplysningar om någon omständighet som med hänsyn till yttre säkerhet har stadgats eller bestämts att hållas hemlig, skall för oaktsamt röjande av statshemlighet dömas till böter eller fängelse i högst . Brottet är den oaktsamma varianten av den första gärningstypen under brottsbeteckningen röjande av statshemlighet. För ansvar krävs grov oaktsamhet, vilket enligt förarbetena innebär ett handlande som är på gränsen till uppsåtligt och som innebär en väsentlig avvikelse från kravet på omsorg eller innefattar en övervägd risktagning. Också här finns ett krav på att befatt- ningen med uppgiften ska ha varit obehörig. Varför det krävs både grov oaktsamhet och obehörighet framgår inte av förarbetena. Möjligen ska inte i detta läggas mer än att gärningsmannen ska ha saknat rätt att röja uppgiften. Därutöver krävs att den obehöriga befattningen sker av grov oaktsamhet. I vad mån den grova oakt- samheten också ska hänföra sig till obehörigheten har inte kunnat klarläggas. har ansett det angeläget att förhindra att stater utnyttjar dess territorium för spioneri mot andra stater. Till detta ändamål har i 12 kap. 9 § införts en straffbestämmelse om olovlig underrät- telseverksamhet av följande lydelse. Den som i avsikt att skada en främmande stat eller för att gynna en annan främmande stat skaffar upplysningar om en främmande stats försvar eller säkerhet eller om omständigheter med omedelbar inver- kan på dem och därigenom skadar eller äventyrar utrikesre- lationer, skall för olovlig underrättelseverksamhet dömas till fängelse och högst . Försök är straffbart. Bestämmelsen har inte motiverats i första hand av en omsorg om den främmande stat som blir föremål för en annan stats spioneri. Avsikten har i stället varit att skydda utrikesrelationer. Angreppsobjektet är således i första hand uppgifter om en annan stats försvar eller säkerhet. För andra uppgifter krävs att de har omedelbar inverkan på försvaret eller säkerheten. Anskaffande av information om en främmande stats utrikesrelationer, statshus- hållning, utrikeshandel eller energiförsörjning faller utanför bestämmelsens tillämpningsområde, om inte någon direkt koppling finns till berört lands försvar eller säkerhet (RP 94/1993). Det finns ett menrekvisit även i denna bestämmelse: skadar eller äventyrar säkerhet. Det får antas att äventyrar avser att uttrycka någon typ av fara för skada. Som ett tecken på att utrikesrelationerna har skadats anges i förarbetena viljeyttring eller motåtgärder riktade mot från den förfördelade statens sida. 4.3.6Upprätthållande av landsförrädisk förbindelse I 12 kap. 9 § finns en straffbestämmelse som utgör en särskild för- beredelsereglering beträffande brott mot 12 kap. Den brottsliga gärningen har åsatts en egen brottsbeteckning, upprätthållande av landsförrädisk förbindelse. Bestämmelsen har följande lydelse. Den som i avsikt att begå brott som avses i detta kapitel träder i för- bindelse med en främmande stat eller dess agent, skall för upprätthål- lande av landsförrädisk förbindelse dömas till böter eller fängelse i högst . Den tidigare regleringen av förberedelse till eller främjande av landsförräderi och liknande åtgärder ansågs avspegla de undantags- förhållanden som rådde när bestämmelserna kom till. De ansågs därför vara onödigt långtgående. Ändringar vidtogs avseende de gärningar som tidigare avsett landsförrädisk stämpling och förle- dande av annan till landsförräderi. Det ansågs emellertid nödvän- digt att det fortfarande fanns skäl att kunna straffa den som träder i förbindelse med en främmande stat eller dess agent i avsikt att begå landsförräderibrott. Den förbindelse som avses kan i princip vara av vilket slag som helst, t.ex. personliga sammanträffanden, telefonsamtal, brevväx- ling, förmedling av budskap med elektronisk kommunikations- utrustning eller med radioanläggningar eller på något annat motsva- rande sätt. Det framhålls i förarbetena att det väsentliga är att det med förbindelsen finns en klar avsikt att begå ett landsförräderibrott. Inte varje kontakt med en främmande stats agent är straffbar. Det blir den först när den börjar omfatta planer på att begå ett landsförräderibrott och gärningsmannen, dvs. den som har kontakt med agenten, är medveten om detta. Straffbestämmelsen träffar den som vänder sig till den främ- mande staten eller dess representant. En sådan agent omfattas dock inte av paragrafen. Enligt uppgifter från det finländska justitiemini- steriet gör sig inte heller den personen skyldig till anstiftan till upp- rätthållande av landsförrädisk förbindelse.6 6 Jfr dock 5 kap. 5 § strafflagen: Den som uppsåtligen förmår någon till ett uppsåtligt brott eller ett straffbart försök till brottet i fråga, döms för anstiftan till brottet. Jfr också 5 kap. 6 §: Den som före eller under ett uppsåtligt brott med råd, dåd eller på annat sätt uppsåtligen hjälper någon att begå brottet eller ett straffbart försök till det, döms för medhjälp till brott enligt samma lagrum som gärningsmannen. - - -. I den isländska allmänna strafflagen (Almenn heg- ningarlög) finns bestämmelser om olaglig underrättelseverksam- het och anknytande gärningar i kapitel 10 om högförräderi. Enligt § 91 utgör det ett brott att avslöja, rapportera eller på annat sätt röja för ovidkommande personer statens hemliga över- enskommelser, överväganden eller ståndpunkter som hänför sig till ämnen på vilka statens framgång eller rättigheter beror eller som är av väsentlig finansiell betydelse eller kommersiell vikt för i förhållande till andra stater. Bestämmelsen har vissa likheter med § 109 i den danska straffla- gen. Det krävs inte att röjandet medfört skada eller ens kunnat medföra skada för . Det är också brottsligt att med eller utan avsikt för ovidkom- mande personer avslöja, beskriva eller förklara hemliga arrange- mang som rör försvaret (92 §). Slutligen gäller enligt § 93 att om någon bidrar till en främ- mande stats eller utländska politiska partiers spioneri riktat mot något inom den isländska staten eller som äger rum där begås en brottslig handling som bestraffas med fängelse i högst . Den norska strafflagen är fortfarande i betydande delar gällande. Ett omfattande reformarbete har pågått , vilket resulterat i en ny lag . Denna har dock inte trätt i kraft . I denna lag har därefter genomförts flera ändringar, bl.a. med avseende på bestämmelserna om straff för spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet. Ändringarna, som beslutats av , har inte trätt i kraft. I det följande redovisas innehållet i nu gällande strafflag och i de bestämmelser som antagits . Strafflagens huvudbestämmelse om spioneri i fredstid finns i § 90 som lyder enligt följande. Den som retsstridig bevirker eller medvirker til at noe åpenbares som bør holdes hemmelig av hensyn til rikets sikkerhet, straffes med fengsel inntil , men fra inntil såfremt hemmeligheten er forrådt til annen stat eller betydelig fare er voldt. Har den skyldige handlet av uaktsomhet, anvendes bøter. Var Hemmligheden betroet den skyldige i , kan de ovennævnte Frihedsstraffe forhøies med indtil en halvdel. Straffbestämmelsen omfattar alltså den som uppenbarar (röjer) uppgifter som bör hållas hemliga av hänsyn till rikets säkerhet. I sin lydelse närmast före lov 3 des 1999 nr. 82 innehöll bestämmelsen orden ligeoverfor anden Stat efter til rikets sikkerhet. I den lydelsen träffade inte bestämmelsen uppgifter som borde hållas hemliga av hänsyn till rikets säkerhet i förhållande till andra än främmande stater, t.ex. terroristgrupper eller terrorist- organisationer. Ändringen föranleddes av att det ansågs kunna få stora skadeverkningar, om uppgifter av betydelse för rikets säker- het kom i händerna på sådana mottagare. (Se Ot.prp. 64 [1998– 1999] avsnitt 19.3.) Den brottsliga handlingen består i att åstadkomma (bevirker) eller medverka till uppenbarande av något som bör hållas hemligt av hänsyn till rikets säkerhet. Den handling som består i att åstad- komma ett uppenbarande innebär att det inte är nödvändigt att gärningsmannen själv direkt lämnar uppgifterna till någon obehö- rig. Det avgörande är i stället resultatet, dvs. att gärningsmannen förhåller sig på ett sådant sätt att obehöriga får kännedom om de hemliga uppgifterna. När det gäller att medverka till ett uppenba- rande kan detta ske genom handling, t.ex. genom att bistå med att överlämna uppgifter, eller genom uppmaning till någon att offen- tliggöra hemliga dokument. (Se Stortingsdokument nr. 15 [1995– 96], s. Att uppenbara uppgift är motsatsen till att hålla den hemlig. Ordet uppenbara är dock inte synonym med offentliggöra. är tillräckligt att uppgiften meddelas någon, även om det bara är en enda person, som inte känner till den och inte heller ska känna till Brottet fullbordas då upplysningen har läm- nats.7 Gärningsobjektet är alltså hemligheter (uppgifter som bör hållas hemliga av hänsyn till rikets säkerhet). Med detta begrepp avses normalt uppgifter som inte är tillgängliga för alla och envar, men det krävs inte att uppgiften omfattas av sekretess. Också uppgifter som hämtas från i och för sig öppna källor kan när de ställs samman och tolkas utgöra en hemlighet. Frågan har behandlats i flera avgö- randen av Høyesterett. Domstolen har i de sammanhangen uttalat bl.a. att viktiga omständigheter för att bedöma om en upp- gift är en hemlighet är vilka direkta och indirekta slutsatser en främmande stat kan dra av uppgifterna, hur utbredd den kunskap är som framgår av uppgifterna, i vilken utsträckning uppgifterna är tillgängliga från andra källor och i så fall hur lätt det är att skaffa fram dem, vad som görs från berört håll för att uppgiften inte ska bli känd och vilka skadeverkningarna kan bli om uppgifterna kommer i främmande stats händer (se Rt 1980 s. 113). I avgörandet Rt 1986 s. 536 uttalade Høyesterett bl.a. att för att man ska kunna tala om en hemlighet måste det föreligga uppgifter som inte är allmänt kända eller allmänt tillgängliga och förhållandet ska vara så litet känt att det kan betraktas som en hemlighet. Upp- gifter som var för sig är kända och tillgängliga från öppna källor kan sättas samman och skapa en helhetsbild som utgör en hem- lighet. Det är som framgått av bestämmelsens ordalydelse hemligheter som rör rikets säkerhet som är gärningsobjekt. Begreppet rikets säkerhet avser förmågan att avvärja krig och militärt angrepp samt att förebygga risken för och hot om detta, att kunna motstå angrepp och att begränsa skadeföljderna av angrepp samt att mot- verka att en annan stat genom hot om militära insatser kan tvinga landets myndigheter och folkvalda organ att förhålla sig på ett annat sätt än de själva önskar (Stortingsdokument nr. 15 [1995– 96], s. 134 ff.) Exempel på uppgifter av detta slag är sådana som rör militära anläggningar eller andra förhållanden som rör det militära försvaret, systematisk information om organisering och bemanning av försvarets underrättelse- och säkerhetstjänst samt information av betydelse för nationens självständighet, handlingsfrihet och inre 7 Se bl.a. Bratholm och Matningsdal, Straffeloven – Kommentarutgave, Annen del. Forbry- delser, 1995, s. 34, Stortingsdokument nr. 15 [1995-96], s. 136, och Ot.prp. 8 [2007– 2008], s. 133. Det är dock inget krav att hemligheten gäller säkerhet i förhållande till andra stater.8 Bestämmelsen i § 90 i den norska strafflagen avser som just fram- gått röjande av hemligheter. Däremot omfattar den inte anskaf- fande eller annat besittningstagande av hemligheter (jfr 19 kap. 5 § ). Ett sådant förfarande är dock straffbelagt genom § 91, som har följande lydelse. Den, som retsstridig sætter sig eller andre i Besiddelse af saadan Hemmelighed som i § 90, i Hensigt at aabenbare den, eller som med- virker , straffes med Hefte eller Fængsel indtil 2 Aar, men indtil 6 Aar, saafremt Hensigten var att forraade den til anden Stat, eller der ved Aabenbarelsen vilde voldes betydelig . Den, som uberettiget sætter sig eller andre i Besiddelse af nogen saadan Hemmelighed, straffes med Bøder eller med Hefte eller Fængsel indtil 1 Aar. Den brottsliga handlingen består alltså i att sätta sig i besittning av sådan hemlighet som avses i § 90. Detta är emellertid enligt den gärning som beskrivs i första stycket inte tillräckligt för straffan- svar utan det krävs också att anskaffningen skett i syfte att uppen- bara (röja) hemligheten. Gärningen kan utgöra förberedelse till brott enligt § 90 (jfr Stortingsdokument nr. 15 [1995-96], s. 137). Om gärningsmannen inte åsyftat att röja uppgiften aktualiseras ansvar enligt andra stycket. Det uppenbarande som avses i första styckets första led är uppenbarligen ett uppenbarande för någon annan än en främmande stat.