sou · H1B349 · 2013-06-25 00:00:00 — fann, med hänsyn till vad som hade fram- kommit i ärendet, att tingsrätten haft fog för sitt beslut att stänga av S.H. från tjänstgöring i avvaktan på att frågan om entledigande skulle prövas och avslog överklagandet. Beslut , Dnr 24-2013-1 fastställde tingsrättens beslut om att avstänga nämndemannen S.H. från tjänstgöring i avvaktan på att frågan om hans entledigande avgörs (se refererat beslut med dnr 24-2012-5 ovan) entledigade S.H. från uppdraget som nämndeman. I ärendet hade tillkommit uppgifter från ännu en polisman som hade iakttagit S.H. under det aktuella besöket på polis- stationen och bekräftade uppgifterna som tidigare hade framkom- mit om S.H. :s agerande vid detta besök. Tingsrätten fann att S.H. genom sitt handlande hade visat ett bristande omdöme och visat sig likgiltig inför de grundläggande principerna om uppdelningen mellan brottsutredande och dömande verksamhet. har enligt tings- rättens bedömning därigenom visat sig uppenbart olämplig för upp- draget som nämndemän. Tingsrätten entledigade därför S.H. från hans nämndemannauppdrag. överklagade tingsrättens beslut och anförde bl.a. att han aldrig hade uppmanat målsäganden att ta tillbaka sin polisanmälan. Han uppgav att det hela var ett missförstånd som berodde på språk- förbistring. åberopade till stöd för sitt överklagande en skrivelse från en tolk som hade varit närvarande vid mötet på polisstationen där tolken bl.a. intygar att S.H. inte hade uppmanat målsäganden att ta tillbaka sin polisanmälan. fann efter en genomgång av omständig- heterna i fallet det utrett att S.H. under en pågående förundersök- ning inför polismyndigheten hade uppgett att han skulle föra såväl den misstänktes som målsägandens talan med hjälp av egen tolk samt att han hade agerat påstridigt och partiskt för den misstänktes räkning. fann mot bakgrund av detta att S.H. :s medverkan i den dömande verksamheten måste anses riskera att skada allmänhetens förtroende för rättsskipningen samt att S.H. genom sitt agerande hade visat sig uppenbart olämplig för uppdraget som nämndeman och avslog därför överklagandet. Praxis från domstolarna – några uppmärksammade fall , skrivelse , Dnr 2011/269 Nämndemannen P.S. hade tjänstgjort vid . kom till hovrättens kännedom att P.S. hade dömts för grovt narkotikabrott och olaga vapeninnehav till fängelse och ungefär . Efter det att P.S. lämplighet som nämndeman ifrågasatts på grund av detta, inhämtade hovrätten upplysningar i ärendet från . Det framkom då att valförsamlingen för valet hade känt till domen mot nämndemannen och att frågan om huruvida han var lämplig för uppdraget även hade diskuterats inför valet. Hovrätten uttalade att en tydlig avsikt med bestämmelsen om av- stängning och entledigande var att domstolen ska kunna entlediga nämndemän som i anslutning till eller efter att de hade utsetts lag- förs för brott. Det kunde emellertid enligt hovrättens mening inte varit lagstiftarens avsikt att först skulle bedöma huruvida en person med hänsyn till bland annat laglydnad var lämplig för uppdraget som nämndeman för att domstolen därefter skulle bedöma samma omständigheter för att avgöra huruvida han eller hon är uppenbart olämplig för uppdraget. Hovrätten fann att det under sådana förhållanden inte ankom på domstolen att över- pröva bedömning och vidtog ingen åtgärd med anledning av skrivelsen angående ifrågasatt lämplighet för P.S. Förvaltningsrätten i , promemoria , Dnr 2011/299 i västra rapporterade om en nämndeman vid Förvaltningsrätten i som i ett blogg- inlägg hade gjort uttalanden med ett islam- och främlingsfientligt bud- skap. Lagmannen vid förvaltningsrätten höll i anledning av detta ett samtal med nämndemannen där hon upplyste honom om de krav som ställs på en nämndeman och om vikten av att man som nämnde- man inte uppträder eller uttalar sig på ett sätt som får allmänheten att tro att nämndemannen har förutfattade meningar som slår igenom i dömandet. Efter det att nämndemannen hade uttryckt viss ånger över sitt agerande och förklarade att bloggen där uttalandet hade gjorts var avstängd samt att han skulle fortsätta att döma efter lagen och utan förutfattade meningar kom förvaltningsrätten till slutsatsen att nämndemannen genom sitt agerande inte hade visat sig uppen- bart olämplig för uppdraget och avslutade ärendet utan åtgärd. , Beslut , Dnr 2011/450 hade vid upprepade tillfällen kommit för sent till förhandlingar, uteblivit från möten och uppträtt olämpligt i för- handlingssalen genom att bl.a. ställa egna frågor till parter och ifråga- sätta ordförandens beslut. Företrädare för tingsrätten höll i anled- ning av detta ett samtal med nämndemannen där man påpekade vad som befunnits olämpligt i dennes beteende och upplyste honom om vad misskötsamheten kunde få för konsekvenser. hade efter samtalet återigen uteblivit från en förhandling utan att anmäla för- hinder. Tingsrätten fann att C.E., genom att komma för sent till förhandlingar eller helt utebli från förhandlingar hade uppvisat ett beteende som allvarligt kunde skada allmänhetens förtroende för rättskipningen och stängde av honom från tjänstgöring . – Kort tid efter beslutet om avstängning avsade sig C.E. sitt uppdrag som nämndeman. , Beslut , Dnr P 2012/0906 hade under ett pågående mål vid hovrätten vid en paus i förhandlingen gått fram till åklagaren och frågat något av innebörd Hur kunde han bli frikänd i tingsrätten?. Hon hade därefter, när förhandlingen var slut, sökt upp åklagaren och till honom lämnat en handskriven lapp med något som kunde uppfattas som en av henne gjord utredning om vissa sakomständigheter i målet. Företrädare för hovrätten höll i anledning av det inträffade ett sam- tal med nämndemannen, som därvid förklarade att hon på grund av jäv avträdde från målet. Kort tid därefter entledigades nämndeman- nen av hovrätten på egen begäran. I den enkät som utredningen har sänt ut till samtliga underrätter samt hovrätter och kammarrätter i landet (se bilaga 3) har vi ställt tre frågor om regelverket om avstängning och entledigande. Syftet med frågorna har varit att kartlägga i vilken utsträckning reglerna kommer till användning i praktiken. Av enkätsvaren kan utläsas att regelverket kring entledigande används i relativt stor utsträckning. Vid 32 av de tillfrågade 70 dom- stolarna har som föregick svarstillfället före- kommit något fall av entledigande. Eftersom beslut om entledigande fattas inte bara när det är fråga om olämplighet utan även när upp- draget upphör av annan orsak, exempelvis på grund av att nämnde- mannen har flyttat eller har fyllt , går det inte att med säkerhet fastställa hur många av besluten som har föranletts av olämplighet. Det förekommer även att nämndemän entledigas på egen begäran efter det att det från domstolens sida har framförts missnöje med hur de sköter sina uppdrag. Sådana fall av entledigande förekommer enligt enkätsvaren vid ungefär en fjärdedel av de tillfrågade domstolarna. De relativt breda intervallerna i vart och ett av svarsalternativen i enkäten gör att det är svårt att ange det exakta antalet fall där ent- ledigande på grund av misskötsamhet och på egen begäran har före- kommit som frågan avsåg. Även vid en beräkning med högsta möjliga antalet fall inom varje intervall, kan det som högst gälla 300 fall, vilket är av de drygt 8 000 personer som utgör nämndemannakåren i landet. Under en fyraårig mandatperiod blir således andelen nämndemän som, av något skäl, entledigas från uppdraget av det totala antalet nämndemän. Avstängning har, som föregick svarstill- fället, förekommit vid 12 domstolar. Detta innebär att det vid av de tillfrågade 70 domstolarna inte har förekommit något fall av avstängning . Vid den övervägande majoriteten av de domstolar där avstängning hade förekommit (nio domstolar) handlade det om enbart ett fall och vid de återstående tre domstolarna hade det förekommit i mellan två till fem fall. stängning i fler än fem fall har alltså inte förekommit i någon dom- stol. Flertalet av besluten föranleddes av att nämndemannen ifråga varit misstänkt eller åtalad för brott. I ett fall tog nämndemannen otillbörlig kontakt med ett vittne under pågående huvudförhandling och det fanns även misstankar om att han uppträdde som ombud i domstol. I två av fallen berodde avstängningen på att nämndeman- nen vid upprepade tillfällen hade uteblivit från förhandlingar och inte vidtagit rättelse efter anmaning från domstolen. I samband med enkätundersökningen och vid efterföljande kon- takter med domstolarna har framkommit att det på några enstaka domstolar förekommer en informell ordning av innebörd att nämnde- män som exempelvis har uppvisat ett olämpligt beteende eller varit föremål för förundersökning inte kallas till tjänst- . I vissa fall sker detta efter överenskommelse med den berörda nämndemannen, men det förekommer även fall där nämndemannen i fråga inte har godkänt det tillfälliga avbrottet i tjänstgöringen. Gemensamt för båda fallen är att domstolen inte fattar något for- mellt och överklagbart avstängningsbeslut. Resultaten av enkätundersökningen visar således att regelverket kring entledigande används något oftare som åtgärd vid missköt- samhet än avstängning och att ett tillfälligt skiljande från uppdraget således sällan föregår ett beslut om entledigande. Av resultaten kan också utläsas att enbart en nästintill försumbar andel av ärendena förs upp till vilket kan tolkas som att reglerna fungerar på ett bra sätt. Den ringa överklagandefrekvensen innebär emellertid även att vägledningen för domstolarna i form av praxis är begränsad. 7.3Regler om entledigande av vissa andra offentliga uppdragstagare och yrkeskategorier Nedan följer en kort beskrivning av reglerna för skiljande från upp- drag och entledigande beträffande några andra offentliga uppdrags- tagare och yrkeskategorier. Regelverken har beskrivits utförligt i prop. 2005/06:180 s. 35 ff. och SOU 2002:61, s. 168 ff. Ordinarie domare får skiljas från anställningen endast om han eller hon genom brott eller grovt eller upprepat åsidosättande av skyldig- heterna i anställningen har visat sig uppenbart olämplig att inneha anställningen (11 kap. 7 § RF). Den som är i konkurs eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § FB får inte utöva domarämbete (4 kap. 1 § andra stycket RB och 28 § första stycket LAFD). Ordinarie domare får stängas av från tjänstgöringen om ett förfarande inleds som syftar till att han eller hon ska avskedas eller om en åtgärd vidtas för att åtal ska väckas mot honom eller henne för en gärning som kan antas medföra avskedande (10 § lagen (1994:261) om fullmaktsanställning). prövar frågor om disciplinansvar, åtalsanmälan, avskedande och avstängning av bl.a. domare och åklagare. Avskedande av domare har skett bl.a. vid åter- fall i snatteri (beslut , Ä 6/1987) och återfall i rattfylleri (beslut , Ä 3/1991). har däremot i flera ärenden funnit att enstaka lagföring för bötesbrott inte utgjorde tillräcklig grund för avskedande (t.ex. beslut , Ä 2/2011, Ä 1/1983 och , Ä 5/85). I ett fall avskedade en domare för att denne hade underlåtit att se till att domar expedierats och även efter en av meddelad varning, fortsatt att brista i närvaro på arbetsplatsen samt ägnat sig åt annat än sina arbetsuppgifter när han befunnit sig på arbetsplatsen (, Ä 6/2010). ska självmant pröva om en riksdagsleda- mot är behörig (4 kap. 11 § andra stycket RF). Den som förklaras obehörig är därmed skild från sitt uppdrag. I övriga fall kan en riks- dagsledamot skiljas från sitt uppdrag endast om han eller hon genom brott har visat sig uppenbart olämplig för uppdraget (4 kap. 11 § tredje stycket RF). För kommunalt förtroendevalda gäller att fullmäktige får återkalla uppdraget om den förtroendevalde har vägrats ansvarsfrihet, eller genom en dom som har vunnit laga kraft har dömts för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver (4 kap. 10 § KL). Statliga styrelseuppdrag kan bringas till upphörande tämligen formlöst. En god man eller förvaltare som gör sig skyldig till missbruk eller försummelse vid utövandet av sitt uppdrag eller som kommer på ekonomiskt obestånd och på grund av detta är olämplig för upp- draget eller som av någon annan orsak är lämplig att inneha uppdraget, ska entledigas av överförmyndaren (11 kap. 20 § FB). En överförmyndare, en ledamot i överförmyndarnämnden eller en ersättare kan efter anmälan av entledigas av rätten, om det visar sig att han eller hon inte är lämplig (19 kap. 9 § FB). En advokat, som i sin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller som annars agerar oredligt, ska uteslutas ur (8 kap. 7 § första stycket RB). En advokat som annars åsidosätter sina plik- ter som advokat får meddelas en varning eller erinran. Är omstän- digheterna synnerligen försvårande, får advokaten uteslutas ur sam- fundet (8 kap. 7 § andra stycket). En advokat är vidare enligt femte stycket i samma bestämmelse skyldig att genast träda ur samfundet om det inträffar en sådan omständighet som gör att han eller hon enligt 2 § femte eller sjätte stycket inte får antas till ledamot av samfundet. Fall som avses är t.ex. att advokaten blir försatt i konkurs, får förvaltare förordnad för sig enligt 11 kap. 7 § FB eller gör sig skyldig till brott som inte är ringa vid utövandet av sitt arbete. Om advokaten inte träder ur samfundet, trots att han eller hon är skyl- dig att utträda, ska styrelsen förordna om hans eller hennes ute- slutning. En åklagare får avskedas om han eller hon grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren (18 § första stycket LAS). beslutar i frågor om disciplinansvar, åtalsanmälan och avskedande beträffande åklagare (34 § och 23 § åklagar- förordningen [2004:1265]). Enligt uppgift från Statens ansvars- nämnd har det inte prövats något fall av avskedande av åklagare. Om en nämndeman förlorar sin behörighet eller annars blir olämp- lig att sköta ett nämndemannauppdrag, ska tingsrätten enligt 6 § tredje stycket tingsrättslagen (1993:581) befria nämndemannen från uppdraget eller bestämma att nämndemannen inte får sköta nämndemannauppdraget. Innan nämndemannen befrias från sitt uppdrag ska han eller hon ges tillfälle att yttra sig. Beslutet fattas av en ordinarie domare och tre nämndemän. Besluten får överklagas till hovrätten. Enligt uppgift från har vid den lämplighets- kontroll som tingsrätten har att göra efter valet sex nämndemän av de 300 nya nämndemännen som valts för innevarande mandatperiod befunnits olämpliga. Det har varit fråga om personer som var dömda för brott eller var skuldsatta. Även under pågående man- datperiod förekommer emellanåt att nämndemän som inte sköter sina uppdrag på ett tillfredställande sätt får lämna sina uppdrag. har detta inträffat vid vid tio till- fällen. Det har varit fråga om personer som inte har infunnit sig eller som har haft samarbetsproblem. Det allra van- ligaste är att nämndemännen har avgått frivilligt efter att olämplig- heten i deras uppträdande har påtalats. Enbart har tingsrätten fattat ett formellt beslut om entledigande. Landsrettens president (hovrättspresidenten) ansvarar enligt 76 § retsplejeloven för att de personer som upptas i domsmænds- och nævningelistorna uppfyller de behörighets- och lämplighetskrav som uppställs för uppdraget (se avsnitt 6.3.2). För det fall att det uppkommer omständigheter som föranleder att nämndemannen eller jurymedlemmen inte längre uppfyller kraven, åligger det enligt 77 § landsrettens president att företa nödvändiga rättelser av listorna. I bereds valen av lekmannadomare av kommunerna. Det är kommunen som efter en lämplighetsprövning och kontroll av be- hörighet lämnar förslag på kandidater. Även om det under tjänst- göringstiden inträffar förhållanden som gör att en lekmannadomare inte längre uppfyller valbarhetskraven, är det kommunens admini- strativa chef som har att stryka vederbörande från listan med valda nämndemän och jurymedlemmar (76 § domstolloven). Kommunen ska underrätta den berörda domstolen om beslutet om uteslutning. Om det kommer till domstolens kännedom att något behörighets- eller lämplighetskrav brister för någon av nämndemännen som tjänst- gör vid domstolen, har även domstolen en möjlighet att stryka nämndemannen från listan. I dessa fall har domstolen en skyldighet att underrätta kommunen om beslutet (78 § domstolloven). Dom- stolsadministratsjonen har med stöd av 77 § domstolloven getts mandat att med jämna mellanrum utföra kontroller om lekmanna- domarna alltjämt uppfyller valbarhetskraven, bl.a. genom att begära upplysningar från belastningsregistret. Syftet med bestämmelsen är inte att det ska företas någon generell omprövning av kommunens bedömningar vad gäller föreslagna personers lämplighet för upp- draget, utan tillämpningen av bestämmelsen är begränsad till de situ- ationer där omständigheter inträffar som gör att lekmannadomaren inte längre framstår som lämplig att fullgöra sitt uppdrag (Odelstingsproposisjon nr. 22 2006-2007 Om lov om endringer i domstolloven mv.). Det förutsätts även att lekmanna- domarna lämnar upplysningar om sådana förhållanden som kan antas påverka deras tjänstgöring (Rundskriv G-50/99 s. 35). Som har framhållits är det av stor vikt att endast lämpliga personer väljs till nämndemän. Lika viktigt är att en vald nämnde- man är lämplig . Det måste därför finnas ett väl fungerande regelverk för att hantera den situation som upp- kommer när något inträffar som gör att lämpligheten hos en nämnde- man kan ifrågasättas. Reglerna i 4 kap. 8 § andra stycket RB och 21 § andra stycket LAFD om entledigande av nämndemän som visat sig uppenbart olämpliga för uppdraget tillkom 2006. Den praxis som bildats hos är begränsad men där finns ändå viss bredd på omständigheter som har bedömts. Utredningen har, vad gäller frågorna om entledigande och avstängning på grund av olämplighet, i uppdrag att överväga om reglerna är ändamålsenligt utformade och om det finns behov av en eventuell ändring av regel- verket. I det följande kommer först att beröras frågor om hur regeln om entledigande med hänvisning till giltigt hinder bör tillämpas. Där- efter kommer övervägandena beträffande entledigande på grund av olämplighet. Slutligen kommer regeln om avstängning av nämnde- män att beröras. 7.5.2Entledigande med hänvisning till giltigt hinder Bedömning: En nämndeman ska kunna entledigas på egen be- gäran om han eller hon har skäl för det. Den som är valbar till nämndeman är formellt sett skyldig att åta sig ett sådant uppdrag. Ålder och tjänstgöring som nämndeman före valtillfället berättigar till undantag från denna tjänstgöringsplikt (se under avsnitt 6.2.1). Utöver dessa två omständigheter finns det formellt sett enbart ett sätt för att inte behöva tjänstgöra, nämligen att man uppger ett giltigt hinder. Vid reglernas tillkomst uppmärksammades, vad gäller innebörden av uttrycket giltigt hinder, särskilt den situationen att en högre ämbets- eller tjänsteman på grund av sin tjänst ansåg sig hindrad att fullgöra ett uppdrag som nämndeman. Vad som i övrigt utgör giltigt hinder har lagstiftaren inte gett någon anvisning om. De nomine- rande och väljande organen är emellertid eniga om att det i praktiken aldrig förekommer att någon utses till nämndeman mot sin vilja. Det innebär att rekvisitet giltigt hinder tolkas och tillämpas så att ovilja att åta sig nämndemannauppdrag i praktiken anses som ett giltigt hinder. Rekvisitet giltigt hinder återfinns även i bestämmelserna om ent- ledigande av nämndemän. Domstolen får entlediga en nämndeman som visar giltigt hinder (4 kap. 8 § första stycket RB och 21 § första stycket LAFD). Innebörden av bestämmelsen är att en nämndeman inte utan giltigt hinder kan entledigas på egen begäran. Regeringen uttalade lagstiftningsarbete att en nämndeman som blir föremål för ett ärende om avstängning eller entledigande bör ha möj- lighet att självmant avgå från sitt uppdrag med hänvisning till be- stämmelsen om giltigt hinder (prop. 2005/06:180, s. 52). Regeringen fann vidare inte anledning att införa någon regel som skulle inne- bära att en nämndeman hade rätt att bli entledigad utan att han eller hon angav några skäl. En sådan långtgående möjlighet till entledi- gande skulle enligt regeringens mening stå i strid med den grund- läggande skyldigheten att tjänstgöra som nämndeman. Enligt vad utredningen erfarit vid intervjuer med ett trettiotal nämndemän som hade entledigats på egen begäran används regeln om entledigande med hänvisning till giltigt hinder i relativt stor utsträck- ning för att entlediga nämndemän som exempelvis av familjeskäl eller på grund av andra personliga skäl väljer att avsäga sig sitt uppdrag. Även beslutet , dnr 24-2008-8, från Överklagande- nämnden ger stöd för att skäl som har med anställningsförhållanden att göra utgör giltigt hinder och kan motivera ett entledigande. Det är utredningens uppfattning att rådande ordning vad gäller tillämpningen av rekvisitet giltigt hinder är bra och bör behållas. Det innebär att den som av personliga skäl har svårigheter att fortsätta som nämndeman ska kunna entledigas. En nämndeman som har behov av att lämna sitt uppdrag på grund av yrkes-, familje- eller andra personliga skäl ska således kunna göra det. 7.5.3Entledigande på grund av olämplighet för uppdraget Domstolen ska entlediga en nämndeman som genom att begå brott eller på annat sätt har visat sig uppenbart olämplig för uppdraget. Vid kartläggning (se avsnitt 3.3.8) framfördes att det borde vara lättare att entlediga nämndemän på grund av bristande lämplighet. Det efterfrågades också vägledning i fråga om vilka om- ständigheter som kan utgöra grund för entledigande. Vidare fram- fördes att det var angeläget att bringa klarhet i frågan om en dom- stol kan entlediga en nämndeman på grund av omständigheter, t.ex. tidigare brottslighet, som varit kända för valförsamlingen. Det ska krävas mindre än för att entlediga olämpliga nämndemän Förslag: Det ska vara tillräckligt att en nämndeman är olämplig för att han eller hon ska kunna entledigas från uppdraget. Utgångspunkten vid utformningen av reglerna i 4 kap. 8 § andra stycket RB och 21 § andra stycket LAFD har enligt förarbetsuttalan- den varit vad som gäller för ordinarie domare i fråga om skiljande från anställningen. Lagstiftaren har klargjort att detta är en följd av att en nämndeman som deltar i den dömande verksamheten är att anse som en självständig domare. Principerna om domstolens oavhängig- het, domarnas självständighet i dömandet och deras oavsättlighet ska även enligt vår mening uppmärksammas vid diskussionen om grunderna för entledigande av nämndemän. Den som har utnämnts till ordinarie domare får skiljas från an- ställningen endast – om man bortser från skyldighet att avgå med pension – om han eller hon genom brott eller grovt eller upprepat åsidosättande av skyldigheterna i anställningen har visat sig uppen- bart olämplig att inneha anställningen (11 kap. 7 § RF). Bestämmel- sen ger uttryck för grundregeln att en ordinarie domare i princip är oavsättlig. Det kan noteras att regeln endast gäller ordinarie domare och således inte assessorer och fiskaler. Lagfarna domare och nämndemän har i stort samma inflytande och påverkan på avgörandet i de mål som avgörs i sådan samman- sättning. Genom sin professionella kompetens och ordföranderoll har den lagfarne domaren i realiteten ett betydligt större inflytande än den enskilde nämndemannen. Rösterna väger dock lika. Det är framför allt rösträtten och det ansvar som följer med den som talar för att nämndemän bör garanteras samma trygghet i uppdraget som en ordinarie domare har i sin anställning. Bestämmelsen om domarens anställningsskydd utgör nämligen en viktig rättssäkerhetsgaranti och hänger samman med principerna om domarens oavhängighet och självständighet. Det ska dock noteras att skyddet i första hand inte är till för den enskilde utan för att värna om rättssäkerheten.