sou · H1B311 · 2013-03-07 00:00:00 — HaV anser att det behövs en beskrivning av hur detta material kan påverka recipientvattendrag genom urlakning innan bergmassorna eventuellt tas om hand för andra ändamål. i län efterlyser en redovisning av hur SKB planerar att rena detta lakvatten. Den reningsprocess som beskrivs i SKB:s MKB är inte längre aktuell. Anledningen är att höga naturvärden har påträffats som inte varit kända tidigare. SKB måste därför ta fram en ny reningsprocess och ta hänsyn till detta. Översikt över remissinstanserna synpunkter i saknar en bredare bedömning av sammantagna effekter av verksamhetens utsläpp till vatten och anser att kumulativa effekter av utsläpp till vatten på recipienten och havsområdet måste redovisas i MKB:n. saknar beskrivning av beräkningen gällande totala utsläpp efter planerade rensningssteg för länshållningsvatten, lakvatten, dagvatten och spillvatten. i län anser att det i beskrivningen av konsekvenser för berörda naturvärden saknas naturvärdesbeskrivning för det havsområde som kan antas bli påverkat av utsläpp från verksamheten, dvs. , Asphällsfjärden, och Öregrundsgrepen. anser att underlag för att bedöma påverkan på akvatiska naturmiljöer och organismer saknas i MKB:n. SKB har valt att inte inkludera mossar i miljökonsekvensbeskrivningen med hänvisning till att denna våtmarkstyp inte är beroende av grundvattenytan, utan får sin vattenförsörjning från ovan. framhåller i sitt yttrande att endast mossens vegetation får sin närings- och vattentillförsel från regn. Mossen i sin helhet kan påverkas av sänkningar av grundvattenytan. Detta kan ske genom att mossens torv kompakteras, mossens tillväxt avtar och att torv bryts ned. Det kan även leda till vegetationsförändringar på grund av torrare förhållanden för vegetationen. anser därför att SKB bör komplettera ansökan genom att inkludera mossar i miljökonsekvensbeskrivningen. SKB anger i sin ansökan att de i ett senare skede kommer att ta fram en naturvårdsinriktad skötselplan för fastigheterna i Forsmark. Inom ramen för arbetet med skötselplanen föreslås åtgärder som delvis kan motverka negativa effekter på naturvärden från den planerade verksamheten. anser att denna skötselplan bör ingå i ansökan. Oss efterlyser en natur- och skogsvårdsplan för det aktuella området i Forsmark, i fall att ansökan avvisas och projektet inte genomförs som planerat. Detta med anledning av att SKB har låtit avverka skogsmark i Laxemar efter det att området inte längre var aktuellt för ett slutförvar. Översikt över remissinstanserna synpunkter Forsmarkområdet är en viktig häckningsplats för fåglar och en känd korridor för flyttfåglar. Oss menar att kraftig belysning kan orsaka konsekvenser för fåglarna och efterlyser en åtgärdsplan med syfte att minimera ljusstörningar från bygget och driften av slutförvarsanläggningen samt från kärnkraftverken. Utöver ovannämnda aspekter anser flera remissinstanser att SKB:s ansökan bör kompletteras med beskrivning av påverkan från buller och luftföroreningar orsakade av transporter. , SSM och kommun anser att psykosociala effekter inte har utretts i tillräcklig omfattning i MKB:n som bör kompletteras i detta avseende. Enligt ansökan finns inga rättsliga krav på övervakning efter förvarets förslutning. SKB:s upplägg utgår ifrån att slutförvaret enligt KBS-3-metoden ska kunna fylla sin funktion utan varken underhåll eller övervakning. Dessutom förekommer problematiken under drift eftersom SKB avser att återfylla efter hand. kommun anser att det är en brist att frågor kring övervakning och informationsbevarande utelämnas i ansökan. kommun anser att SKB i ansökan måste redogöra för hur förslutningen ska genomföras, vilka åtgärder som kan vidtas om det händer något och om avfallet måste återtas samt hur övervakningen efter förslutning ska ske och vilken information som ska finnas och uppdateras. Det är enligt kommunen nödvändigt att SKB med vissa tidsintervall under hela driftsperioden och inför förslutning av förvaret återkommer med planer på hur informationsbevarande och övervakning ska gå till. efterfrågar kompletteringar av föreslaget kontrollprogram. Det är kommunens uppfattning att programmet Översikt över remissinstanserna synpunkter inte har den stringens som krävs och anser att programmet ska redovisa vad som ska göras samt att åtgärder som ska vidtas vid avvikelser mot uppställda kriterier ska vara klara och konkreta. Upprättandet av ett kontrollprogram syftar till att bland annat kontrollera om villkoren för tillståndet följs. Detta möjliggör uppföljning av skyddsåtgärder och försiktighetsmått. En dom som innebär att tillstånd lämnas till en verksamhet ska i förekommande fall innehålla bestämmelser om de villkor om utsläpp, begränsningsvärden och bästa möjliga teknik som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan på grund av föroreningar samt de övriga villkor som behövs för att förhindra skada på eller olägenhet för omgivningen. Genom villkoren preciserar miljödomstolen innehållet i de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. . Domstolen kan således meddela villkor som bland annat avser joniserande strålning i samband med utsläpp till omgivningen av radioaktiva ämnen som skulle kunna medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Regeringen eller SSM får också meddela villkor i detta avseende med stöd av kärntekniklagen. Eftersom SKB anser att SSM ansvarar för att ta fram villkor för att kraven i kärntekniklagen och strålskyddslagen uppfylls, har SKB i sin ansökan avstått från att presentera förslag på egna villkor för uppfyllande av lagarna. Utöver villkor kopplade till kraven i kärnteknik- och strålskyddslagen finns det även andra villkor som SKB ska uppfylla. Avsaknad av förslag till övriga villkor har lyfts fram av flera remissinstanser. Havs- och vattenmyndigheten bedömer att villkorsfrågorna behandlats alltför bristfälligt i ansökan. De menar att SKB behöver utveckla sin beskrivning av de villkor som SKB anser bör gälla för den sökta verksamheten. anser att det behövs betydligt fler villkor och även villkor på fler områden än de som SKB föreslagit. anser att det är särskilt viktigt med tydliga villkor, t.ex. gällande arter skyddade enligt artsskyddsförordningen och förslag till kompensationsåtgärder för skadan på riksintresset. anser mot denna bakgrund att SKB bör ange vilka områden som Översikt över remissinstanserna synpunkter bolaget anser behöver villkorsregleras och ange villkoren så precist som det är möjligt i detta skede av processen. anser även att SKB behöver visa hur kontrollen av villkoren i beslutet om artskyddsdispensen ska samordnas med kontrollen av villkoren i det tillstånd som ska reglera vattenverksamheten för slutförvarsanläggningen. i län anser att ansökan bör kompletteras med förslag på villkor som reglerar hur verksamheten avses bedrivas, dvs. vilka skyddsåtgärder och försiktighetsmått som reglerar den planerade verksamheten. i län anser att uppförandet av ett slutförvar är en mycket stor etablering i ett område med mycket höga naturvärden och som utgör en kusträcka som förutom kärnkraftverket är mycket lite exploaterad. anser därför att krav på kompensation ska ställas. kommun poängterar att det är viktigt att verksamheten och dess förutsedda miljökonsekvenser samt möjliga försiktighetsåtgärder och skyddsåtgärder redovisas på ett sätt som möjliggör för prövningsmyndigheten att fastställa rättssäkra och ändamålsenliga villkor som är lämpliga för egenkontroll och tillsyn. anser att det är en brist i ansökan enligt att SKB har gett så få förslag till villkor (avsnitt 8.3 i ansökan), t.ex. vilka skyddsåtgärder och försiktighetsmått som reglerar hur man avser bedriva verksamheten. SKB ska föreslå dynamiska villkor (villkor som uppdateras efterhand) alternativt att det i domen bestäms att villkoren ska omprövas med viss tidsfrekvens. Den första delen av processen, den så kallade kompletteringsfasen, har resulterat i 34 yttranden från förvaltningsmyndigheter, länsstyrelser och kommuner, yttranden från universitet och högskolor, från intresseorganisationer och en privatperson. Många av remissinstanserna påpekar att SKB har utfört ett mycket omfattande och gediget utredningsarbete och 4 myndigheter anser att ansökningsunderlaget är tillräckligt. De flesta av remissinstansernas synpunkter handlar om de säkerhetsredovisningar (Bilagorna SR-Site och SR-Drift) som beskriver hur ansökan uppfyller kraven om strålsäkerhet enligt Översikt över remissinstanserna synpunkter bestämmelser i lagen om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) och strålskyddslagen, tillsammans med föreskrifter och förordningar. Flera av de remissinstanser som lämnat synpunkter på ansökan enligt kärntekniklagen har tidigare lämnat synpunkter i samband med granskningar av SKB:s Fud-pro- gram, och en stor andel frågeställningar gällande slutförvarsanläggningens strålsäkerhet har tidigare uppmärksammats. Det gäller de tekniska barriärernas funktion inkluderande; kapsel, buffert och återfyllning. Ytterligare redovisning av val av metod och plats återkommer i remissinstanserna yttranden. I synnerhet myndigheterna och kommunerna önskar att få alternativa metoder och de kriterier som val av plats bygger på mer utförligt beskrivna. Miljökonsekvensbeskrivningens innehåll lyfts i ett flertal yttranden så även fysiskt skydd, risk för intrång och övervakning. Ett antal nya aktörer i processen, t.ex. Havs- och vattenmyndigheten och har lämnat synpunkter till och mark- och miljödomstolen som inte har diskuterats tidigare. Återkommande områden i dessa remissinstansers yttranden är frågor som avser tillgängligheten av underlaget och förtydligande av processen som prövningen av ansökningarna innebär. Konsekvenserna som det långa tidsperspektivet har för ansvar i processens olika skeden när det gäller kunskapsbevarande, övervakning och villkor för tillstånd har lyfts i flera yttranden. En ytterligare redovisning av den planerade verksamhetens naturpåverkan och planerade kompensationsåtgärder har efterfrågas av flera remissinstanser. Den parallella prövningen av ansökningarna ställer extra stora krav på både underlaget och deltagandet i processen. Flera remissinstanser efterfrågar förtydliganden när det gäller skillnaden mellan processerna och avvikelsen i det underlag som SKB har lämnat till SSM, respektive till mark- och miljödomstolen. 4Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Det använda kärnbränslet från våra svenska kärnkraftverk uppgår till . En mindre del förvaras vid kärnkraftverken och transporteras efter hand vidare till Centralt mellanlager för använt kärnbränsle (Clab) på Simpevarpshalvön strax norr om . I Clab – som ägs och drivs av () – förvaras sedan det använda kärnbränslet i avvaktan på en slutgiltig hantering. mellanlagring är restvärmen i det använda kärnbränslet fortfarande relativt hög. Men efter inkapsling i planerad anläggning i anslutning till Clab kommer yttertemperaturen på kapseln inte att överstiga . SKB ansökte 2011 om att få tillstånd att upprätta ett slutförvar vid kärnkraftverket i Forsmark.1 Grundläggande för denna ansökan är den s.k. KBS-3-metoden, som innebär att de använda bränsleelementen inneslutna i gjutjärn med ett hölje av koppar direktdeponeras i form av ungefär 6 000 kapslar cirka 500 m ner i det svenska urberget. SKB har utvecklat KBS-3-metoden och i ett beslut uttalade regeringen att SKB bör använda KBS-3-metoden som planeringsförutsättning för de kommande platsundersökningarna.2 Visserligen underströks i samma beslut att ett slutligt godkännande av viss metod för slutförvaring inte kan göras förrän i samband med ett framtida ställningstagande till ansökningar om tillstånd enligt och kärntekniklagen att uppföra ett slutförvar för använt kärnbränsle. 1SKB ägs av , och Fortum, som i sin tur samäger de tre svenska kärnkraftverken i (tre reaktorer), (fyra reaktorer) och Forsmark (tre reaktorer). Dessa kärnkraftverk svarar för av den svenska energiproduktionen. för verksamheten är (). Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... metoden har bl.a. genom regeringsuttalandet fått en särställning inför det s.k. metodvalet. Också () har vid olika tillfällen gjort en positiv värdering av SKB:s systemval och säger i sitt yttrande till regeringen över SKB:s Fud (Forskning-utveckling-demonstration)-program 2007 att slutförvaring enligt KBS-3-metoden fortfarande framstår som den mest ändamålsenliga planeringsförutsättningen för ett slutligt omhändertagande av det använda kärnbränslet från det svenska kärnkraftsprogrammet.3 KBS-3-metoden har också rönt stor internationell uppmärksamhet. Det finska slutförvarsprogrammet bygger på samma metod. Det kan också nämnas att amerikanska motsvarighet, Board (NWTRB), betraktar KBS-3-metoden som en betydelsefull principlösning.4 President skrinlade 2008 det s.k. Yucca och tillsatte en utredning – Blue Ribbon Commission on America´s Nuclear Future – som i sin slutrapport omnämner SKB:s slutförvarsprogram i positiva ordalag.5 Efter en genomgång av olika alternativ rekommenderar kommissionen också ett geologiskt slutförvar, utan att närmare gå in på dess utformning. KBS-3-metoden är också det bärande konceptet i den ansökan om ett slutförvar för använt kärnbränsle som SKB lämnade till SSM och Mark- och miljödomstolen vid Tingsrätt . Parallellt med utvecklingen av KBS-3-metoden har också alternativa metoder för hanteringen av använt kärnbränsle diskuterats. Ett exempel är s.k. djupa borrhål, som vid olika tillfällen också lyfts fram av . Ett annat exempel är olika metoder för återvinning av använt kärnbränsle. Enligt KBS-3-metoden är det använda kärnbränslet att betrakta som avfall, men flera andra länder har istället valt att betrakta det använda kärnbränslet som en resurs. I detta kapitel belyses denna fråga med utgångspunkt från bl.a. (1) SKB:s ansökan om byggande av slutförvar för använt kärnbränsle, (2) tidigare ställningstaganden och (3) slutsatser från seminariet som anordnade 8–The Future of Nuclear – Burden or Benefit? 3Se SKI:s Fud-yttrande 2008, s. 7. Board, Technical advancements and issues associated with the permanent disposal of high-activity waste - Lessons Learned from and Other Programs, 2011. 5Blue Ribbon Commission on Nuclear Future, Disposal Subcommittee Report to the Full Commission, Updated Report, 2012. 6En ansökan om upprättande av en inkapslingsanläggning inlämnades . Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... 4.2Återvinning av använt kärnbränsle En mycket begränsad del av kärnbränslet () förbrukas i våra nuvarande kärnkraftreaktorer. Enligt KBS-3-metoden ska de oförbrukade delarna av bränslet direktdeponeras i ett slutförvar. Detta brukar benämnas öppen bränslecykel. Ett alternativ är sluten bränslecykel, som innebär att det använda kärnbränslet efter en upparbetning återanvänds som bränsle i existerande eller framtida kärnreaktorer. Avfallsmängden och tidslängden för dess farlighet skulle då avsevärt kunna reduceras. Alternativfrågan och återvinningsalternativen behandlas i SKB:s ansökan och har lämnat synpunkter på dessa till Mark- och miljödomstolen vid ().7 För att ytterligare belysa återvinningsalternativet anordnade den 8–ett internationellt seminarium under temat The Future of Nuclear – Burden or Benefit? (Framtiden för kärnavfallet – börda eller tillgång? I detta kapitel kommer rådet att presentera SKB:s beskrivning och bedömning av alternativfrågan och återvinningsalternativen. Sedan kommer rådet att presentera sitt ställningstagande till dessa frågor i yttrandet till mark-och miljödomstolen. Därefter kommer rådet att redogöra för olika lärdomar från novemberseminariet och även beröra några frågor om återvinning av använt kärnbränsle som kräver ytterligare bearbetning och fördjupning. Avslutningsvis berör rådet några övergripande perspektiv, som varit betydelsefulla vid tidigare överväganden. Det bör understrykas att ingen del av analyserna i detta kapitel ska tolkas som ett slutgiltigt ställningstagande för eller emot något återvinningsalternativ. Däremot vill rådet uppmärksamma kritiska frågor både om KBS-3-metoden och om återvinningsalternativen. I det s.k. toppdokumentet, som inleder SKB:s ansökan om slutförvar för använt kärnbränsle, beskrivs två förhållningssätt till hanteringen av använt kärnbränsle: resurs eller avfall. Längs dessa bägge linjer återfinns sedan andra underalternativ, som sammanfattas i följande figur hämtad ur en bilaga till SKB:s ansökan Metodval (MV): 7 synpunkter på behov av kompletteringar av ansökan för tillstånd till anläggningar i ett sammanhängande system för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall (M 1333-11). Dnr 43/2012, s. 32. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Figur 3 Principer, strategier och system för omhändertagande av använt kärnbränsle. Principerna i de streckade rutorna baseras på teknik som inte är tillgänglig . Källa: SKB:s ansökan. Bilaga MV, s. 20. I detta sammanhang avser rådet att fokusera på SKB:s beskrivning och bedömning av de olika alternativ som finns på resurslinjen – eller med en annan terminologi – återvinningslinjen. Resurslinjen bygger på återvinning enligt två olika alternativ, som SKB beskriver och bedömer på följande sätt: 1.Konventionell upparbetning och produktion av MOX- bränsle följt av slutförvaring av förglasat avfall och använt MOX- bränsle.8 2.Kärnteknisk omvandling, transmutation, av avfallet efter upparbetning.9 Alternativ 1 bygger på den existerande typen av lättvattenreaktorer (LWR)10. De svenska reaktorerna tillhör den s.k. Generation II.11 De modereras och kyls med rent vatten och bränslet bestrålas med 8Mixed Oxide Fuel, (blandoxidbränsle). 9SKB:s ansökan, Toppdokumentet, s. 19. 10Med lättvatten avses vatten där de ingående väteatomerna huvudsakligen är vanligt väte, där atomkärnan innehåller endast en proton, till skillnad från tungt vatten som bygger på väteatomer med en proton plus en neutron i kärnan. 11Rådet återkommer längre fram till en beskrivning av mer utvecklade former av kärnreaktorer av typen Generation II, III, III+ och IV. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... s.k. termiska neutroner12, som endast förmår klyvauran 235. När bränsleelementen tas ut ur reaktorn återstår återvinningsbart material varav uran 238, uran 235 och plutonium (0,Pu 238, Pu 239). Därutöver finns fissionsprodukter och s.k. restaktinider (bl. a. americium, neptunium och curium)13. Plutonium och restaktiniderna sönderfaller endast långsamt och har nått ofarliga nivåer först efter cirka 100 . Upparbetning av det använda kärnbränslet innebär att uran och plutonium separeras och de övriga ämnena blir högaktivt avfall. Separerat uran och plutonium blir MOX-bränsle som kan användas som bränsle i våra nuvarande kärnreaktorer. När MOX-bränslet använts har av plutoniummängden förbrukats. MOX- bränsle är mer radioaktivt än vanligt bränsle genom förekomsten av plutonium och kräver därmed särskild hantering.14 Enligt SKB är en upparbetning (i inhemska eller utländska anläggningar) olämplig av både ekonomiska och säkerhetspolitiska skäl. Dessutom är besparingen av uran måttlig – 10–beroende på hur bränslet upparbetas.15 Alternativ 2 bygger på en teknik som omvandlar radioaktiva ämnen (t.ex. restaktinider i använt kärnbränsle) till mindre farliga ämnen.16 Denna process kallas spallation. Processen kan ske i särskilda acceleratordrivna anläggningar (Accelerator Driven Spallation, ADS). Ett alternativ är att bestråla de högaktiva ämnena i en kärnreaktor med en betydligt högre neutronenergi än vad som är fallet i våra nuvarande reaktorer. En sådan reaktorteknik tillhör Generation IV och beräknas kunna tas i kommersiell drift tidigast om 30–, kanske ännu senare.17 Generation IV-reaktorer skulle kunna drivas med använt kärnbränsle från våra nuvarande kärnreaktorer och förbränna inte endast plutonium, utan även 12Termiska neutroner är neutroner som bromsats ner så mycket genom kollisioner i vattnet att de är i termisk jämvikt med sin omgivning. 13Restaktinider är en samlande benämning på de 14 grundämnen som i det periodiska systemet följer efter aktinium. Restaktinider med atomnummer högre än 92, transuraner, bildas genom kärnreaktioner. De sönderfaller alla successivt till lättare grundämnen under utsändning av joniserande strålning tills en stabil slutprodukt nås (bly eller vismut). 15Se vidare SKB:s ansökan, Toppdokumentet, s. 19. 16Tekniken beskrivs närmare Klr 2004 (SOU 2004:67), kap. 8, och Klr 2011 (SOU 2011:14), avsnitt 4.2.3. 17Den internationella utvecklingen av Generation IV-reaktorer samordnas av () med tretton medlemmar (inklusive EU). För en närmare beskrivning av Generation IV-reaktorer se Klr 2011. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... restaktiniderna, så att den ursprungliga mängden plutonium och restaktinider kan reduceras till av den ursprungliga mängden och tidslängden för deras farlighet reduceras till cirka 1 . Nackdelen är att denna teknik inte är tillgänglig och beräknas inte heller komma att bli det i större skala . Därför är SKB också kritisk till denna återvinningsmetod. I underbilaga Metodval (MV) till ansökan beskriver SKB alternativ 1 och 2 mer ingående. Upparbetning med återvinning av plutonium och uran beskrivs i avsnitt 3.3.118 och transmutation i avsnitt 3.3.219. I sin samlade bedömning (avsnitt 4.3) avvisas båda alternativen. Upparbetning och separation av plutonium och uran enligt alternativ 1 är visserligen en etablerad metod och har använts bl.a. i och . Men i har det enligt SKB [ända] funnits en samsyn mellan politiska beslutsfattare och reaktorägarna om att upparbetning av det använda kärnbränslet från de svenska reaktorerna bör undvikas.20 Skälen har varit ekonomiska och säkerhetspolitiska. Till de ekonomiska skälen hör att nytt färskt kärnbränsle med anrikat uran har varit och är betydligt billigare än MOX-bränsle med plutonium från upparbetning. Dessutom drar hantering och slutförvaring av det högaktiva avfallet och det långlivade låg- och medelaktiva avfallet från upparbetningen höga kostnader. De säkerhetspolitiska skälen handlar om att det finns en oro för att plutonium från upparbetning kan komma att användas till framställning av kärnvapen.21 När det gäller alternativ 2 – upparbetning och transmutation – behandlas det huvudsakligen som en teknik att minska mängden avfall och tiden som det måste hållas isolerat – och inte som en metod i nya typer av reaktorer (se figur 3). Invändningarna mot alternativ 2 är i huvudsak fem. Den första är att metoden kräver omfattande strålskyddsåtgärder och att restaktinidernas relativt sett ringa långsiktiga farlighet byts mot en större farlighet i det 18SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 30–31. 19SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 32–34. 20SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 56. 21SKB:s ansökan, Bilaga MV, s. 56 – Se vidare Bilaga AH, s.21: Invändningar har rests mot att slutförvara det använda kärnbränslet i den form det har efter mellanlagring, eftersom mer energi skulle kunna utvinnas ur bränslet innan det slutförvaras. För att utvinna mer energi krävs upparbetning. Det anses inte ekonomiskt försvarbart, eller annars lämpligt, att upparbeta kärnbränsle i nya anläggningar i eller skicka använt kärnbränsle utomlands för upparbetning. Att återvinna eller inte återvinna – det är frågan ... Detta kan strida mot lagens krav på optimering och utnyttjande av bästa möjliga teknik för att eliminera stråldoser. För det andra innebär denna form av upparbetning att man renframställer plutonium; detta ställer mycket höga krav på kärnämneskontroll. För det tredje förväntas utvecklingen av ett fungerande system bli kostsam och ta . För det fjärde kommer det att ta att genomföra transmutationen. Och för det femte avsätter metoden i en viss mängd långlivat, högaktivt avfall (i form av fissionsprodukter) som måste slutförvaras under betryggande former.