sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — Detta innebär att den som för in eller ut en annan vara än de nu nämnda kan bli skyldig att betala tull, annan skatt eller avgift, även om varan omfattas av en införsel- eller utförselrestriktion. Han kan således göra sig skyldig till såväl smuggling som tullbrott. En annan fråga är i vilken mån straff- värdet höjs av att en gärningsman döms för både smugglingsbrott och tullbrott jämfört med om han döms för endast ett av brotten. Av smugglingslagens förarbeten framgår att detta får avgöras med ledning av allmänna straffrättsliga principer, varvid måste beaktas de intressen som uppbär smugglingslagen. Av vikt blir således dels den betydelse som smugglingsbrottet har med hänsyn till de skydds- intressen som förbudet eller villkoret är avsett att värna (exempelvis människors liv eller hälsa), dels i vilken mån den undandragna skatten eller avgiften har uppgått till betydande belopp eller annars ingått i ett tullbrott som varit av allvarlig beskaffenhet.37 36Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättande av en tull- kodex för gemenskapen. 1999/2000:124 s. 112 och 129. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser 5.3.4Smugglingslagens bestämmelser om förundersökning och åtal I finns bestämmelser om bl.a. förundersökning, tvångsmedel och åtal. Bestämmelserna blir direkt tillämpliga på både brott enligt smugglingslagen och sådana brott som rör in- eller utförsel men som återfinns i andra författningar än smugg- lingslagen. I 19–30 §§ smugglingslagen finns emellertid särskilda föreskrifter om befogenheter för , tjänstemän vid Tull- verket och tjänstemän vid när det gäller för- undersökning och tvångsmedel. I 32 § finns föreskrivet befogen- heter för befattningshavare vid att väcka åtal och med- dela beslut om förverkande. Befogenheterna gäller i första hand brott enligt smugglingslagen, men även brott enligt vissa angivna författningar, t.ex. tullagen.38 Enligt 19 § första stycket smugglingslagen får fatta be- slut om att inleda förundersökning angående brott enligt bl.a. smugglingslagen och 10 kap. tullagen. De befogenheter som nor- malt tillkommer förundersökningsledaren tillkommer då . Genom 23 kap. 24 § blir även förundersöknings- kungörelsen tillämplig, om inte annat följer av bestämmelserna i smugglingslagen. Tillämpningsområdet för befogenheterna är dock i praktiken begränsat. Det följer av bl.a. bestämmelserna i 19 § andra stycket om att åklagaren i angivna fall ska ta över ledningen av förundersökningen och bestämmelsen i 32 § smugglingslagen som begränsar åtalsrätt till att gälla bötesmål. I 19 § andra stycket smugglingslagen föreskrivs att åklagaren ska ta över förundersökningen så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet, om inte saken är av enkel beskaffenhet. Där föreskrivs vidare att åklagaren även annars ska överta ledningen, när detta är påkallat av särskilda skäl.39 Den närmare definitionen av vad som utgör brott av enkel beskaffenhet anges i föreskrifter och allmänna råd om ledning av förundersökning i brottmål som även kan ledas av (ÅFS 2013:3). 1999/2000:124 s. 105. 1999/2000:124 s. 157 f. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser normalt anses vara av enkel beskaffenhet om den avser andra brott än som framgår av en bilaga till föreskrifterna (4 §). Gärningar som är kriminaliserade som tullbrott och smuggling kan även bli föremål för tulltillägg. Emellertid finns bestämmelser som begränsar de fall där både administrativa sanktioner och åtal för brott kan förekomma. I 31 § smugglingslagen anges att om tullbrott, ringa tullbrott och försök till dessa brott samt vårdslös tullredovisning kan för- anleda att tulltillägg enligt 8 kap. 2–4 §§ tullagen påförs får åtal bara väckas om det är påkallat av särskilda skäl. Samma begränsning av möjligheterna till åtal gäller för smuggling, ringa smuggling och försök till dessa brott samt för olovlig införsel och olovlig utförsel om brotten kan föranleda sanktionsavgift enligt 3 § lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- och utförsel av varor. Syftet med bestämmelsen är att en straffrättslig prövning ska tillgripas endast i de fall då den administrativa sanktion som kan komma att påföras med anledning av gärningen, framstår som en från allmän synpunkt otillräcklig reaktion.40 Särskilda skäl för att väcka åtal kan finnas med hänsyn till brottets beskaffenhet. Skulle brottet vara av sådan svårighetsgrad att det kan föranleda annan påföljd än böter, bör det i princip alltid finnas särskilda skäl för åtal. Såvitt avser tullbrott bör detta medföra en tillämpning som överensstämmer med hur åtalsregeln i 13 § skatte- brottslagen (1971:69) tillämpas. Om det är fråga om bötesbrott bör särskilda skäl anses föreligga när den administrativa avgiften inte drabbar den som har begått brottet. Som exempel på det kan nämnas att bestämmelserna om tulltillägg omfattar enbart den som är skyldig att betala importskatt. Den som för en juridisk persons räkning för in en vara kan därmed undgå tulltillägg. Även i andra fall anses det, om än undantagsvis, kunna finnas särskilda skäl för åtal fastän det är fråga om bötesbrott för vilket en administrativ avgift utgått. Så kan vara fallet då någon begått flera införselbrott som vart och ett föranleder endast en måttlig sanktionsavgift. Den sammanlagda brottsligheten kan då bedömas vara av sådant allvar att den bör föranleda straff även om detta stannar vid böter. Sär- skilda skäl för åtal kan också finnas när det rör sig om en samman- 1999/2000:124 s. 178. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser satt brottslighet, t.ex. när införsel av en vara medför ansvar för både smuggling (eller olovlig införsel) och enbart det ena brottet för- anleder en administrativ sanktion.41 Enligt 32 § smugglingslagen får talan i brott enligt bl.a. smugg- lingslagen och tullagen föras av särskilt förordnade befattnings- havare vid . Bestämmelsen reglerar de särskilt förordnade tjänstemännens (de s.k. tullåklagarna) rätt att åtala. Tullåklagarnas åtalsbefogenhet knyts till de brott som omfattas av befogenhet enligt 19 § att inleda förundersökning. Åtalsbefogen- heten bestäms på så sätt att den omfattar brott (t.ex. enligt smugg- lingslagen och tullagen) i den mån brottets straffvärde svarar mot böter och brottet inte likväl ska föranleda någon annan påföljd. Även om brottets straffskala förutom böter innehåller fängelse, har en tullåklagare således möjlighet att väcka åtal. Det förutsätter dock att straffvärdet för gärningen i det enskilda fallet svarar mot enbart böter. Svarar straffvärdet mot fängelse men straffet i det enskilda fallet ändå ska bestämmas till böter, så saknar tullåklagarna åtalsbehörighet. Om straffvärdet svarar mot böter men det ändå finns anledning att bestämma en strängare påföljd, t.ex. i en åter- fallssituation, ska ärendet överlämnas till allmän åklagare. Tullåklagarnas åtalsrätt inskränker inte de allmänna åklagarnas behörighet att väcka åtal. 5.4Handläggningen av ärenden om tulltillägg och tullrättsliga brott Verksamheten hos är uppdelad i två kärnområden; en fiskal verksamhet som tar in tull och skatt och en brottsbekämp- ande verksamhet som har hand om fysiska kontroller, främst beträffande införselreglerade varor som t.ex. narkotika. Beslut om tulltillägg fattas i den fiskala verksamheten. En vanligt förekommande situation är att omständigheten som utgör grund för tulltillägg uppmärksammas vid kontrollen av en importdeklaration. Importdeklarationerna görs elektroniskt och genomgår hos en automatisk riskanalys i ett dator- program. Visar analysen att det föreligger avvikelser som tyder på felaktigheter i deklarationen, faller ärendet ut till hand- 1999/2000:124 s. 178. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser läggning, som sköts av en handläggare. Vid den kon- trollen begärs sådana handlingar in som deklaranten har hänvisat till i importdeklarationen samt ytterligare handlingar som bedöms vara av intresse för att kontrollera riktigheten av de i deklarationen lämnade uppgifterna. Handlingarna begärs in direkt från deklaran- ten eller från dess tullombud. Om det vid granskningen av hand- lingarna framkommer att det har lämnats oriktiga uppgifter i tull- deklarationen, som inte kan rättas tillsammans med övriga lämnade uppgifter, kan tulltillägg ifrågasättas. Felaktigheterna kan vidare ge upphov till misstankar om att samma felaktigheter finns i fler ären- den. Informationen om felaktigheterna vidareförmedlas då till en riskanalysenhet som utreder ärendet vidare. Om riskanalysenheten bedömer att det finns tecken på stora avvikelser i ärendet kan beslut om att inleda revision fattas. Ett sådant beslut ska enligt arbetsordning fattas av särskilt angivna befattningshavare på chefsnivå. Tullrevisionen görs av tull- revisorer som sorterar under uppföljningsenheten inom fiskala verksamhetsområde. När revisionen avslutas utmynnar resul- tatet i en granskningsrapport. Granskningsrapporten anger hur mycket tull eller skatt som undanhållits och grunderna för even- tuella tulltillägg. Sedan granskningsrapporten kommunicerats med deklaranten fattas, i skilda beslut, tulltaxeringsbeslut och beslut om tulltillägg. Enligt arbetsordning får beslut om tulltillägg endast fattas av två särskilt utpekade befattningshavare på chefs- nivå. Genom tulltaxeringsbesluten återförs undanhållen tull eller skatt till respektive tullärende med hjälp av det tullidentifikations- nummer som varje import är knuten till. Om det under revisionsarbetet kommer fram misstankar om att ett tullrättsligt brott har begåtts, avslutas vanligen revisionen och brottsutredande enhet, tullkriminalen, övertar handlägg- ningen av ärendet och inleder en förundersökning. Granskningen kan då i många fall slutföras inom ramen för den pågående för- undersökningen med hjälp av personal från den fiskala delen av verksamheten. Beslut om tulltillägg fattas som regel inte innan ärendet överlämnas. När det brottsutredande arbetet är avslutat, t.ex. genom ned- läggning av förundersökningen eller lagakraftvunnen brottmåls- dom, ska det normalt ske en återrapportering till fiskala verksamhet, för eventuell fortsatt utredning och beslut. Tulltillägg kan då beslutas om sådant beslut inte fattats före överlämnandet till tullkriminalen eller under förundersökningen. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser Om beslut om t.ex. tulltillägg ändras efter en dom- stolsprövning, justerar beräkningen av tulltillägget utifrån domstolens dom. Några regler om detta finns inte. Det justerade beloppet förs sedan in i uppbördssystem. I brottsbekämpande verksamhet tjänstgör, förutom utredare, bl.a. tullåklagare vilka med stöd av befogen- heter kan inleda och bedriva förundersökning samt väcka åtal beträffande bl.a. brott enligt smugglingslagen och tullagen. Tull- åklagarna får också utfärda strafföreläggande. De får dock inte be- sluta om förundersökningsbegränsning och åtalsunderlåtelse. Tull- åklagarna behöver inte vara juristutbildade. Enligt uppgifter från är det ovanligt att tullåklagarna för talan i domstol. Normalt utfärdar de strafförelägganden; bestrids sedan förelägg- andet överlämnas ärendet ofta till allmän åklagare. Det är också vanligt att man använder sig av s.k. erkännandefullmakter, dvs. en fullmakt från den misstänkte med stöd av vilken ett ombud kan svara på åtalet och godkänna strafföreläggande. Genom en erkän- nandefullmakt kan brottsutredningen i många fall avslutas i direkt anslutning till att brottet upptäcks, exempelvis vid en gränspassage. Vidare får en tulltjänsteman utfärda föreläggande om ordnings- bot beträffande ringa smugglingsbrott och ringa tullbrott. Är ärendet som förundersökningen rör inte av enkel beskaffen- het ska ledningen av förundersökningen övertas av åklagare så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet eller om det annars är påkallat av särskilda skäl. När ledningen av förundersökning över- tas av allmän åklagare sker det praktiska utredningsarbetet vid tullkriminalen hos . Även om ärendet inte är av enkel beskaffenhet och förundersökningen övertas av åklagaren, kan åklagaren överlämna förundersökningsledarskapet till en särskilt förordnad utredare inom tullkriminalen. I dessa fall slutredovisar tullkriminalen till åklagaren som fattar beslut i åtalsfrågan; tull- åklagarna är inte inblandade i dessa fall. fiskala verksamhet har inte någon lagstadgad plikt att anmäla brott; någon tullrättslig motsvarighet till anmälnings- skyldigheten i 17 § skattebrottslagen finns alltså inte.42 Det finns inte heller andra föreskrifter om när en anmälan ska göras. 42 Tulltjänstemän har dock har dock rapporteringsplikt enligt 11 kap. 7 § tullagen. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser fiskala verksamheten gör inte någon formell anmälan om brott till brottsbekämpande verksamhet. Ärendena överlämnas om det finns misstankar om brott som behöver utredas. De över- lämnade ärendena granskas alltid av en tullåklagare som bedömer om förundersökningen ska göras inom eller överlämnas till allmän åklagare. gör bedömningen att det inte föreligger någon sekre- tess mellan dess fiskala och brottsutredande verksamheter. Någon lagreglering om detta finns dock inte. 5.5Exempel på dubbla sanktioner – tulltillägg och tullrättsliga brott Det tullrättsliga sanktionssystemet är, i likhet med det skatterätts- liga, uppdelat i en del med administrativa sanktioner – tulltillägg – och en del med straffrättsliga sanktioner. I många situationer finns det rättsliga förutsättningar att lägga på en person både admini- strativa och straffrättsliga sanktioner utifrån samma händelseförlopp. Hindras inte åtal genom åtalsbegränsningsregeln i 31 § smugglings- lagen och föreligger inte skäl att helt efterge tulltillägget enligt 8 kap. 10 § tullagen, kan en person därför drabbas av dubbla sank- tioner. Det kan då bli fråga om att vid sidan av tulltillägg döma till straff för smuggling (3 § smugglingslagen), som förutsätter uppsåt, eller för olovlig införsel eller olovlig utförsel (7 § smugglingslagen), som kräver grov oaktsamhet, eller för uppsåtligt eller oaktsamt tullbrott (8 och 11 §§ smugglingslagen) eller för brott mot beslut som meddelats med stöd av tullagstiftningen (10 kap. tullagen). I detta avsnitt redovisas några exempel på fall där en person utifrån samma händelseförlopp i olika förfaranden kan påläggas såväl administrativa som straffrättsliga tullsanktioner. Exemplen förutsätter att de subjektiva rekvisiten är täckta för de brott som behandlas. Vidare är utgångspunkten att det är fråga om kommer- siell införsel och inte privat införsel, eftersom det endast är kom- mersiell införsel som kan belastas med tulltillägg. Exemplen beaktar inte reglerna om åtalsbegränsning och eftergift av tull- tillägg. I exemplen används läkemedel som den vara som förs in eftersom det är en införselreglerad vara. Införselregleringen åter- finns i 17 § läkemedelslagen (1992:859). Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser En lastbil från (tredje land) lastad med läkemedel, som är en införselreglerad vara, anländer till . Chauffören kör över gränsen utan att anmäla sändningen till tullbehandling och utan att uppvisa varorna för tullen. Varor som förs in till gemenskapens tullområde ska uppvisas för tullen (artikel 40 i tullkodex43). Varor som uppvisats ska hänföras till en godkänd tullbehandling (artikel 48 i tullkodex). Vad som av- ses med tullbehandling framgår av 2 § andra stycket 2 smugglings- lagen och artikel 4.15 i tullkodex. Genom händelseförloppet bryter chauffören mot artikel 40 och 48 i tullkodex. uppvisas inte och den anmäls inte till en godkänd tullbehandling. Därigenom uppkommer en tullskuld enligt artikel 202.1 i tullkodex. Tullskulden och skattskyldigheten uppkom/inträdde varorna fördes in (artikel 202.2 i tullkodex, 1 kap. 5 § mervärdesskattelagen [1994:200], ML). Skatt- och tullskyldig är den person som olagligen förde in varorna (artikel 202.3 första strecksatsen i tullkodex och 1 kap. 2 § första stycket 6 ML). Genom den olagliga införseln aktualiseras tulltillägg som enligt bestämmelsen i 8 kap. 3 § första stycket 1 tullagen ska påföras på grund av olaglig införsel. Tulltillägg påförs det subjekt som är tull- och skattskyldigt enligt bestämmelserna om tull- och skattskyldighet ovan. Det är också möjligt att någon annan än chauffören bedöms vara ansvarig för den olagliga införseln och att ett annat tull- och skattskyldigt subjekt då väljs enligt någon av de andra strecksatserna i arti- kel 202.3 i tullkodex. För den fortsatta diskussionen och från dubbelbestraffningssynpunkt torde det dock vara mest intressant att använda sig av chauffören som det skatt- och tullskyldiga sub- jektet och därigenom också den som påförs tulltillägg. Genom att chauffören underlåter att anmäla den införsel- reglerade varan till tullbehandling kan även ansvar för smuggling enligt 3 § smugglingslagen bli aktuellt (även motsvarande oaktsam- hetsbrott i 7 § smugglingslagen beroende på hur uppsåts- eller oaktsamhetsbedömningen faller ut). Genom att chauffören underlåter att anmäla varan till tull- behandling och därigenom ger upphov till att fara för att tull och annan skatt undandras det allmänna kan även ansvar för tullbrott 43 Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser enligt 8 § smugglingslagen bli aktuellt (även motsvarande oaktsam- hetsbrott i 11 § beroende på hur uppsåts- eller oaktsamhetsbedöm- ningen faller ut). Det kan tilläggas att den som bryter mot ett införselförbud eller införselvillkor kan dömas enligt 3 § smugglingslagen för smuggling även om han också kan dömas enligt 8 § för tullbrott. Detta följer av att brotten i princip alltid får anses ha olika skyddsobjekt (skydds- intressen). En person ska föra in en sändning med läkemedel. Läkemedel är en införselreglerad vara som kräver tillstånd för att importera. Han lämnar en tulldeklaration för ändamålet men deklarerar inte varan som läkemedel utan som livsmedel. Livsmedel är inte en införsel- reglerad vara och kräver således inte heller något särskilt tillstånd för att importera. Genom att deklarera varan som livsmedel i stället för läkemedel har en oriktig uppgift lämnats i tulldeklarationen. På den fiskala sidan inträder skatt- och tullskyldigheten i exemplet genom att varan övergår till fri omsättning. Tull- och skattskyldig- heten uppkommer då tulldeklarationen tas emot. Gäldenär (tull- och skattskyldig) är deklaranten (artikel 201 i tull- kodex, 1 kap. 5 § och 1 kap. 2 § första stycket 6 ML). Deklaranten är den person som avger tulldeklarationen i eget namn (artikel 4.18 i tullkodex). Med stöd av 8 kap. 2 § tullagen kan gäldenären påföras tulltillägg om han lämnat en oriktig uppgift till ledning för tulltaxeringen. Genom den oriktiga uppgiften kan ansvar aktualiseras för brott enligt 3 § andra stycket smugglingslagen (alternativt 7 § smugg- lingslagen). Därtill kan ansvar utkrävas med stöd av 8 § smugg- lingslagen för tullbrott (alternativt vårdslös tullredovisning enligt 11 § smugglingslagen). Tulltillägg och tullrättsliga straffbestämmelser Exempel olagligt undandragande från tullövervakning Läkemedel anmäls till tullförfarandet lagring i tullager. Under på- gående lagringsförfarande stjäls varan från tullagret. Varor som förs in till gemenskapens tullområde är placerade under något som kallas tullövervakning. Varorna är enligt artikel 37 i tullkodex placerade under tullövervakning till dess att deras tull- status förändras (normalt förändras tullstatusen från icke-gemen- skapsvaror till gemenskapsvaror när de förtullas in och övergår till fri omsättning). Då varan i det här exemplet stjäls tullstatus har för- ändrats har det skett ett olagligt undandragande av importtull- pliktiga varor från tullövervakningen. Tullskuldens uppkomst och skattskyldighetens inträde i de här fallen regleras genom arti- kel 203.1 och 203.2 i tullkodex samt av 1 kap. 2 § första stycket 6 och 1 kap. 5 § ML. Gäldenär för tullskulden och vem som är skatt- skyldig regleras vidare genom artikel 203.3 i tullkodex och nämnda bestämmelser i mervärdesskattelagen. Den som är gäldenär för tullskulden till följd av det olagliga undandragandet, exempelvis den som stal varan (artikel 203.3 första strecksatsen i tullkodex), kan också påföras tulltillägg med stöd av 8 kap. 3 § första stycket 2 tullagen. Ansvar enligt smugglingslagen kan aktualiseras enligt 3 § tredje stycket 2 då det är en införselreglerad vara som förfogas över genom stölden. Då det även finns fara för att tull och skatt undandras genom stölden kan ansvar enligt 8 § andra stycket 2 smugglingslagen aktualiseras. Vilka andra tullförfaranden, förutom lagring i tullager, som är möjliga för införselreglerade varor kan utläsas av de åtgärder som får vidtas med sådana varor enligt 2 § lagen (1973:980) om trans- port, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. 6Europakonventionen, och de svenska sanktionssystemen 6.1.1Allmänt om och EU:s rättighetsstadga Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, Europakonven- tionen, innehåller väsentligen civila och politiska rättigheter, dvs. skydd för medborgarnas fysiska integritet, rörelsefrihet och privata sfär, krav på en rättvis och snabb rättegång inför en oberoende och opartisk domstol, förbud mot diskriminering, yttrande-, försam- lings- och religionsfrihet samt rättigheter knutna till val, undervis- ning och språk. undertecknade och ratificerade denna och den blev svensk lag 1995.1 Den officiella ståndpunkten var då att uppfyllde konventionens krav. Svensk lagstiftning har emellertid i flera fall anpassats till konventionens krav som en följd av Europadom- stolens avgöranden.2 framgår det också klart av Europa- domstolens rättspraxis att mål och ärenden avseende de svenska skattetilläggen är att uppfatta som anklagelser om brott i konven- tionens mening och att artikel 6.1 alltså är tillämplig på sådana mål.3 Detta förhållande har medfört en rad förändringar av skattetilläggs- 1Lagen (1994:1219) om den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 2Se t.ex. dom (och ) i målet och mot samt SOU 1993:40 s. 44 ff. 3Se t.ex. dom () i målet Janosevic mot . , och de svenska sanktionssystemen bestämmelserna för att säkerställa att skattetilläggssystemet upp- fyller de rättssäkerhetsgarantier som ställs i artikel 6. inträde i svensk rätt har inte enbart skett genom inkorporering. Även medlemskapet i EU har inneburit att många av de rättigheter som finns i har blivit en del av den svenska rätten. Om svensk lagstiftning står i strid med är det, i enlighet med den s.k. företrädesprincipen, som gäller. De ursprungliga gemenskapsrättsliga fördragen innehöll inga hänvisningar till mänskliga rättigheter. Med årens lopp har dock fått allt fler beröringspunkter med de folkrättsliga reglerna om mänskliga rättigheter. Utvecklingen får sägas ha nått en viktig punkt i och med att Lissabonfördraget trädde i kraft . Genom ikraftträdandet blev EU:s rättighets- stadga – Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig- heterna4 – juridiskt bindande för medlemsstaterna på samma sätt som de grundläggande fördragen, dvs. med mycket hög juridisk status.5 EU:s rättighetsstadga utgör således en del av EU:s primär- rätt och omfattar ett antal politiska, civila, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och bygger på äldre folkrättsliga konventioner om mänskliga rättigheter inom ramen för FN och . Enligt artikel 6.2 i ska unionen ansluta sig till . Vidare framgår av artikel 6.3 att de grund- läggande rättigheterna, såsom de garanteras i och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutio- nella traditioner, ska ingå i unionsrätten som allmänna principer. Enligt artikel 52.3 i stadgan ska de rättigheter i stadgan som mot- svaras av sådana som garanteras av ha samma innebörd och räckvidd som . Det finns dock inget som hindrar att unionsrätten tillförsäkrar ett mer långtgående skydd.