sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — i)domen eller, i förekommande fall, övervakningsbeslutet före skriver en medicinsk/terapeutisk behandling som den verk ställande staten, trots artikel 9, inte kan övervaka i enlighet med rättssystemet eller hälso- och sjukvårdssystemet i denna stat. j)den alternativa påföljden eller övervakningsåtgärden har kor tare varaktighet än , k)domen avser straffbara gärningar som enligt den verkstäl lande statens lagstiftning anses ha begåtts helt eller till stor eller väsentlig del på dess territorium eller på en plats som kan likställas med dess territorium. 2.Beslut enligt punkt 1 k som rör brott som delvis har begåtts på den verkställande statens territorium eller på en plats som kan likställas med dess territorium ska fattas av den be höriga myndigheten i den verkställande staten endast under exceptionella omständigheter, med beaktande av de specifika omständigheterna i varje enskilt fall och med särskild hänsyn tagen till om gärningen till stor eller väsentlig del har begåtts i den utfärdande staten. 3.I de fall som avses i punkt 1 a, b, c, h, i, j och k ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten, innan den beslutar att inte erkänna domen eller, i förekommande fall, övervakningsbeslutet och överta ansvaret för övervakningen av alternativa påföljder och övervakningsåtgärder, på lämpligt sätt underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och, om det behövs, anmoda denna att utan dröjsmål tillhanda hålla alla ytterligare upplysningar. 4.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten har beslutat att åberopa en av vägransgrunderna i punkt 1 i denna artikel, särskilt grunderna som avses i punkt 1 d eller k, kan den efter överenskommelse med den behöriga myndigheten i den utfärdande staten besluta att trots det övervaka den eller de alternativa påföljder eller den eller de övervakningsåtgärder som påförts genom domen och, i förekommande fall, övervak ningsbeslut som översänts till den, utan att överta ansvaret att fatta något av de beslut som avses i artikel 14.1 a–c. 1.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska , och senast efter motta gandet av domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslu tet, tillsammans med det intyg som avses i artikel 6.1, besluta om den ska erkänna domen och, i förekommande fall, övervak ningsbeslutet och överta ansvaret för övervakningen av de alter påföljderna eller övervakningsåtgärderna. Den ska ome delbart underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta på sådant sätt att det lämnar en skriftlig upp teckning. 2.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten i undantagsfall inte kan hålla tidsfristen i punkt 1 ska den ome delbart, på valfritt sätt, underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och ange skälen till förseningen och vil ken tid som uppskattningsvis behövs för att fatta ett slutgiltigt beslut. 1.För övervakningen och tillämpningen av alternativa påfölj der och övervakningsåtgärder ska lagstiftningen i den verkstäl lande staten tillämpas. 2.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får övervaka en sådan skyldighet som avses i artikel 4.1 h genom att kräva att den dömda personen företer bevis för att skyldig heten att ersätta den skada som vållats genom brottet har iakt tagits. Behörighet för alla följdbeslut samt tillämplig lagstiftning Den behöriga myndigheten i den verkställande staten har behörighet att fatta samtliga följdbeslut beträffande uppskjutna påföljder, villkorlig frigivning, villkorliga påföljder och alterna tiva påföljder, särskilt för det fall en alternativ påföljd eller en övervakningsåtgärd missköts eller om den dömda personen be går ett nytt brott. Sådana följdbeslut ska i synnerhet omfatta a)ändring av skyldigheter eller anvisningar i den alternativa påföljden eller övervakningsåtgärden eller ändring av prövo tidens längd, b)upphävande av uppskjutandet av verkställigheten av påfölj den eller upphävande av beslutet om villkorlig frigivning, och c)påförande av fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd när det gäller en alternativ påföljd eller en villkorlig påföljd. 2.Lagstiftningen i den verkställande staten ska tillämpas på de beslut som fattas enligt punkt 1 och på alla ytterligare kon sekvenser av domen, inbegripet i förekommande fall verkställig het av och, vid behov, anpassning av fängelsestraffet eller den frihetsberövande åtgärden. 3.Varje medlemsstat får, när detta rambeslut antas eller se nare, lämna en förklaring om att den i egenskap av verkstäl lande stat kommer att vägra att överta det ansvar som avses i punkt 1 b och c i de fall eller kategorier av fall som specificeras av den medlemsstaten, särskilt a)i de fall en alternativ påföljd inte har något fastställt fängelse straff eller annan frihetsberövande åtgärd angiven i domen, att verkställas i händelse av att de berörda kraven eller anvis ningarna missköts, b)i fall som avser en villkorlig påföljd, c)i fall då de gärningar som föranleder domen inte utgör ett brott enligt lagstiftningen i den verkställande staten, oavsett brottsrekvisit eller brottets rättsliga rubricering. 4.När en medlemsstat använder någon av de möjligheter som avses i punkt 3, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten återföra behörigheten till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten för det fall en alternativ påföljd eller en övervakningsåtgärd missköts och den behöriga myndigheten i den verkställande staten anser att ett följdbeslut enligt punkt 1 b eller c behöver fattas. 5.De fall som avses i punkt 3 i den här artikeln ska inte inverka på skyldigheten i artikel 8.1 att erkänna domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet samt att utan dröjsmål vidta alla åtgärder som krävs för övervakningen av alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder. 6.En förklaring enligt punkt 3 ska meddelas rådets general sekretariat. En sådan förklaring får när som helst återkallas av en medlemsstat. Förklaringar eller återkallanden enligt denna artikel av dessa ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Samråd mellan behöriga myndigheter Om och närhelst så anses lämpligt får de behöriga myndighe terna i den utfärdande staten och i den verkställande staten samråda med varandra för att underlätta en smidig och effektiv tillämpning av detta rambeslut. Skyldigheter för berörda myndigheterna när den verkställande staten har behörighet att fatta följdbeslut Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning utan dröjsmål underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om alla beslut i fråga om a)en ändring av den alternativa påföljden eller övervaknings åtgärden, b)upphävande av uppskjutandet av verkställigheten av påfölj den eller upphävande av beslutet om villkorlig frigivning, c)verkställighet av fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd på grund av att en alternativ påföljd eller en övervaknings åtgärd misskötts, d)upphörande av den alternativa påföljden eller övervaknings åtgärden. 2.Om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten begär det, ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten informera den om maximal längd på den frihetsberö vande påföljd som enligt den nationella lagstiftningen i den verkställande staten kan följa på det brott som föranledde do men och som kan påföras den dömda personen om de alter påföljderna eller övervakningsåtgärderna missköts. Denna information ska tillhandahållas efter mottagandet av domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet, tillsam mans med det intyg som avses i artikel 6.1. 3.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning under rätta den behöriga myndigheten i den verkställande staten om alla omständigheter eller förhållanden som den anser skulle kunna föranleda ett eller flera av de beslut som avses i punkt 1 a–c. Skyldigheter för berörda myndigheter när den utfärdande staten har behörighet att fatta följdbeslut Om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har behörighet att fatta de följdbeslut som nämns i artikel 14.1 till följd av tillämpning av artikel 14.3, ska den behöriga myn digheten i den verkställande staten genast meddela den a)varje förhållande som kan förmodas föranleda ett upphä vande av uppskjutandet av verkställigheten av påföljden eller upphävande av beslutet om villkorlig frigivning, b)varje förhållande som kan förmodas föranleda påförande av fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd, c)alla ytterligare uppgifter och omständigheter som den behö riga myndigheten i den utfärdande staten begär att få och som är av avgörande betydelse för att den ska kunna fatta följdbeslut i enlighet med sin nationella lagstiftning. 2.När en medlemsstat har använt den möjlighet som avses i artikel 11.4 ska den behöriga myndigheten i den staten infor mera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om en alternativ påföljd eller en övervakningsåtgärd missköts av den dömda personen. 3.För att meddela sådana förhållanden som avses i punkt 1 a och b samt punkt 2 ska standardformuläret i bilaga II använ das. Meddelande om de uppgifter och omständigheter som avses i punkt 1 c ska lämnas på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning och, när så är möjligt, genom formuläret i bilaga II. 4.Om den dömda personen enligt den utfärdande statens nationella lagstiftning måste höras innan ett beslut om påfö rande av en påföljd får fattas, kan detta krav uppfyllas i enlighet med tillämpliga delar av det förfarande som föreskriver en möj lighet att hålla förhör med personer via videolänk enligt inter nationella instrument eller EU-lagstiftning. 5.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den verk ställande staten om alla beslut i fråga om a)upphävande av uppskjutandet av verkställigheten av påfölj den eller upphävande av beslutet om villkorlig frigivning, b)verkställighet av fängelsestraffet eller den frihetsberövande åtgärden, när en sådan påföljd anges i domen, c)påförande av fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd, när en sådan påföljd inte har angetts i domen, d)upphörande av den alternativa påföljden eller övervaknings åtgärden. Information från den verkställande staten i samtliga fall Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten på sådant sätt att det lämnar en skriftlig uppteckning 1. om vidarebefordran av domen och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet tillsammans med det intyg som avses i artikel 6.1 till den behöriga myndighet som är ansvarig för dess erkännande och för att vidta de efterföljande åtgärderna för övervakningen av de alternativa påföljderna eller över vakningsåtgärderna i enlighet med artikel 6.7, 2.om det faktum att det i praktiken är omöjligt att övervaka de alternativa påföljderna eller övervakningsåtgärderna av det skälet att den dömda personen, efter översändandet av do men och, i förekommande fall, övervakningsbeslutet tillsam mans med det intyg som avses i artikel 6.1 till den verkstäl lande staten, inte kan påträffas på den verkställande statens territorium, i vilket fall den verkställande staten inte ska ha någon skyldighet att övervaka de alternativa påföljderna eller övervakningsåtgärderna, 3.om det slutliga beslutet att erkänna domen och, i tillämpliga fall, övervakningsbeslutet och att överta ansvaret för över vakningen av de alternativa påföljderna eller övervaknings åtgärderna, 4.om ett eventuellt beslut att inte erkänna domen och, i tillämpliga fall, övervakningsbeslutet och att inte överta an svaret för övervakningen av de alternativa påföljderna och övervakningsåtgärdena i enlighet med artikel 11, tillsammans med skälen för beslutet, 5.om ett eventuellt beslut att anpassa de alternativa påföljderna eller övervakningsåtgärderna i enlighet med artikel 9, tillsam mans med skälen för beslutet, 6.om ett eventuellt beslut om amnesti eller benådning, enligt de skäl som anges i artikel 19.1, som medför att de alter påföljderna eller övervakningsåtgärderna inte överva kas, i förekommande fall, tillsammans med skälen för beslu tet. Amnesti, nåd och omprövning av dom 1.Såväl den utfärdande staten som den verkställande staten får bevilja amnesti eller nåd. 2.Endast den utfärdande staten får fatta beslut när det gäller ansökningar om omprövning av den dom som ligger till grund för de alternativa påföljder eller övervakningsåtgärder som ska övervakas enligt detta rambeslut. Upphörande av den verkställande statens behörighet 1.Om den dömda personen avviker eller inte längre har sin lagliga och vanliga vistelseort i den verkställande staten får den behöriga myndigheten i den verkställande staten till den behö riga myndigheten i den utfärdande staten återföra behörigheten att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgärder samt att fatta alla följdbeslut med anknytning till domen. 2.Om nya straffrättsliga förfaranden mot den berörda per sonen pågår i den utfärdande staten får den behöriga myndig heten i den utfärdande staten begära att den behöriga myndig heten i den verkställande staten till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten återför behörigheten att övervaka de al ternativa påföljderna och övervakningsåtgärderna samt att fatta alla följdbeslut med anknytning till domen. Den behöriga myn digheten i den verkställande staten får återföra behörigheten till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten i ett sådant fall. 3.Om behörigheten, med tillämpning av denna artikel, åter förs till den utfärdande staten, ska den behöriga myndigheten i den staten återigen ta på sig behörigheten. I den fortsatta över vakningen av de alternativa påföljderna eller övervakningsåtgär derna ska den behöriga myndigheten i den utfärdande staten dock beakta hur länge och i vilken grad de alternativa påfölj derna eller övervakningsåtgärderna har följts i den verkställande staten, samt de eventuella beslut som fattats av den verkstäl lande staten i enlighet med artikel 16.1. Det intyg som avses i artikel 6.1 ska översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten. Varje medlemsstat får när detta rambeslut antas eller senare i en förklaring, som deponeras vid rådets generalsekre tariat, tillkännage att den godtar en översättning till ett eller flera av de officiella språken i Europeiska unionens institutioner. Den verkställande staten ska stå för kostnader som uppstår till följd av tillämpningen av detta rambeslut, förutom sådana kost nader som uteslutande uppkommer på den utfärdande statens territorium. Förhållande till andra avtal och överenskommelser 1.Detta rambeslut ska i förbindelserna mellan medlemssta terna ersätta motsvarande bestämmelser i konvention av rörande övervakning av villkorligt dömda eller villkorligt frigivna personer. 2.Medlemsstaterna får fortsätta att tillämpa de bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser som är i kraft efter , i den mån de gör det möjligt att för djupa eller vidga rambeslutets målsättningar och bidrar till att ytterligare förenkla eller underlätta förfarandena för övervakning av alternativa påföljder och övervakningsåtgärder. 3.Medlemsstaterna får ingå bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser efter , i den mån dessa avtal eller överenskommelser gör det möjligt att fördjupa eller vidga rambeslutets målsättningar, och bidrar till att ytterli gare förenkla eller underlätta förfarandena för övervakning av alternativa påföljder och övervakningsåtgärder. 4.Medlemsstaterna ska underrätta rådet och kommissionen om gällande avtal och överenskom melser enligt punkt 2 som de önskar fortsätta tillämpa. Med lemsstaterna ska även underrätta rådet och kommissionen om nya avtal eller överenskommelser enligt punkt 3 senast tre må nader efter att de har undertecknats. Detta rambeslut ska tillämpas på . Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut . Medlemsstaterna ska till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. 1.Senast den 6 december 2014 ska kommissionen upprätta en rapport på grundval av den information som erhållits från medlemsstaterna enligt artikel 25.2. 2.På grundval av denna rapport ska rådet bedöma a)i vilken utsträckning medlemsstaterna har vidtagit de åtgär der som krävs för att följa detta rambeslut, och b)tillämpningen av detta rambeslut. Rapporten ska kompletteras med lagförslag om det är nödvändigt. Detta rambeslut träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. (Rättsakter som antagits i enlighet med fördraget om Europeiska unionen) RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN RÅDETS RAMBESLUT 2009/299/RIF om ändring av rambesluten /584/RIF, 2005/214/RIF, 2006/783/RIF, 2008/909/RIF och 2008/947/RIF och om stärkande av medborgarnas processuella rättigheter och främjande av tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande på ett avgörande när den berörda personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31.1 a och 34.2 b, med beaktande av initiativet från Republiken , Repu bliken , Republiken , , Republiken , Förenade och och (1), med beaktande av yttrande, och av följande skäl: (1)Den tilltalade personens rätt att personligen närvara vid förhandlingen ingår i rätten till en rättvis rättegång i artikel 6 i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, enligt Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheternas tolkning. Denna domstol har också förklarat att den till talade personens rätt att personligen närvara vid förhand lingarna inte är absolut och att den tilltalade under vissa förhållanden av egen fri vilja, uttryckligen eller underför stått men otvetydigt, kan avsäga sig rätten att vara när varande. (1) EUT C 52, 26.2.2008, s. 1. (2)De olika rambesluten om genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av lagakraftvunna rättsliga avgö randen behandlar inte konsekvent frågan om avgöranden när den berörda personen inte var personligen närva rande vid förhandlingen. Skiljaktigheterna kan försvåra juristernas arbete och utgöra ett hinder för rättsligt sam arbete. (3)Lösningarna i dessa rambeslut är inte tillfredsställande i fall där personen inte har kunnat underrättas om det rättsliga förfarandet. Enligt rambesluten /214/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff (2), 2006/783/RIF om tillämpning av prin cipen om ömsesidigt erkännande på beslut om förver kande (3), 2008/909/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på brottmålsdomar avseende fängelse eller andra frihetsberövande åtgärder i syfte att verkställa dessa inom Europeiska unionen (4) och 2008/947/RIF om tillämpning av principen om ömsesi digt erkännande på domar och övervakningsbeslut i syfte att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgär der (5) kan den verkställande myndigheten vägra verkstäl lighet av sådana domar. Enligt rambeslut /584/RIF om en europeisk arresteringsorder och om överlämnande mellan medlemsstaterna (6) kan den verkställande myn digheten begära att den utfärdande myndigheten lämnar tillräckliga garantier om att den person som är föremål för den europeiska arresteringsordern kommer att ges möjlighet till en förnyad prövning av fallet i den utfär dande medlemsstaten och att vara närvarande när domen meddelas. Lämpligheten av en sådan garanti är en fråga som ska avgöras av den verkställande myndigheten och det är därför svårt att exakt veta när verkställighet kan vägras. (2) Rambeslut av (EUT L 76, 22.3.2005, s. 16). (3) Rambeslut av (EUT L 328, 24.11.2006, s. 59). (4) Rambeslut av (EUT L 327, 5.12.2008, s. 27). (5) Rambeslut av (EUT L 337, 16.12.2008, s. 102). (6) Rambeslut av (EGT L 190, , s. 1). (4)Det är därför nödvändigt att ge klara och allmängiltiga skäl för när man kan vägra att erkänna avgöranden på grundval av att den berörda personen inte var personli gen närvarande vid förhandlingen. Detta rambeslut syftar till att närmare fastställa de allmängiltiga skäl som ger den verkställande myndigheten möjlighet att verkställa beslutet trots att personen inte varit närvarande vid för handlingen, som personens rätt till försvar fullt ut respekteras. Detta rambeslut är inte avsett att före skriva formerna och metoderna, inklusive de processuella kraven, för att uppnå de i rambeslutet angivna resultaten, vilket faller under medlemsstaternas nationella lagstift ning. (5)De aktuella ändringarna kräver en ändring av de gällande rambesluten om genomförande av principen om ömsesi digt erkännande av lagakraftvunna rättsliga avgöranden. De nya bestämmelserna bör också kunna tjäna som grundval för framtida rättsakter på detta område. (6)I bestämmelserna i detta rambeslut om ändring av andra rambeslut fastställs villkor för det fall då erkännande och verkställighet av ett avgörande, när den berörda personen inte varit personligen närvarande vid förhandlingen, inte bör vägras. Dessa villkor är alternativa: när ett av villko ren är uppfyllt försäkrar den utfärdande myndigheten genom att fylla i den relevanta delen i den europeiska arresteringsordern eller det relevanta intyget i de andra rambesluten, att kraven är uppfyllda eller kommer att (7)Erkännande och verkställighet av ett rättsligt avgörande när den berörda personen inte var personligen närva rande vid förhandlingen, bör inte kunna vägras om han eller hon antingen personligen kallats och därigenom underrättats om tid och plats för förhandlingen som ledde till det rättsliga avgörandet, eller om han eller hon på annat sätt faktiskt officiellt underrättats om tid och plats för förhandlingen på ett sådant sätt att det otvetydigt kan slås fast att han eller hon hade kännedom om den planerade förhandlingen. I detta sammanhang förutsätts det att personen underrättats , vilket innebär i tillräckligt god tid för att han eller hon person ligen ska kunna närvara vid förhandlingen och effektivt utnyttja sina rättigheter till försvar. (8)En tilltalad persons rätt till en rättvis rättegång garanteras av konventionen om skydd för de mänskliga rättighe terna och de grundläggande friheterna, enligt Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheternas tolkning. I denna rättighet ingår rätten för den berörda personen att personligen närvara vid förhandlingen. utnyttja denna rätt måste den berörda personen ha kän nedom om den planerade förhandlingen. Enligt detta rambeslut bör personens kännedom om förhandlingen säkerställas av varje medlemsstat i enlighet med dess nationella lagstiftning, varvid ska gälla att kraven enligt ovannämnda konvention måste uppfyllas. I enlighet med rättspraxis i Europeiska domstolen för de mänskliga rät tigheterna skulle man, när man överväger huruvida det sätt på vilket informationen tillhandahålls är tillräckligt för att säkerställa en persons kännedom om förhand lingen och när så är lämpligt, kunna ägna särskild upp märksamhet åt den berörda personens ansträngningar att ta emot den information som riktas till honom eller henne. (9)Det planerade datumet för en förhandling kan av prak tiska skäl ursprungligen anges som flera möjliga datum inom en begränsad tidsperiod. (10)Erkännande och verkställighet av ett avgörande, när den berörda personen inte varit personligen närvarande vid förhandlingen, bör inte kunna vägras när den berörda personen hade kännedom om den planerade förhand lingen och försvarades av ett juridiskt ombud som han eller hon gett i uppdrag att göra det, vilket garanterar att den rättsliga hjälpen är praktisk och effektiv.