sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — 2.avgiften inte står i rimlig proportion till felaktigheten eller passiviteten, eller 3.en oskäligt har gått efter det att har funnit anledning att anta att av- gift ska tas ut utan att den som avgiften gäller kan lastas för dröjsmålet. 4. felaktigheten eller passivi- teten även har medfört att den som avgiften gäller har fällts till ansvar för brott enligt skatte- brottslagen (1971:69) eller blivit föremål för förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § . Ett beslut om skattetillägg på grund av att skatteavdrag inte har gjorts ska meddelas senast under det sjätte året efter utgången av det kalenderår då avdraget skulle ha gjorts. Om ansvar ska beslutas en- Om ansvar ska beslutas en- ligt 59 kap. för den skatt som ligt 59 kap. för den skatt som inte har dragits av, ska beslutet inte har dragits av, ska beslutet om skattetillägg meddelas sam- om skattetillägg meddelas sam- I fall som avses i 49 kap. 10 b § får dock, om ansvar för skatt redan har beslutats, beslut om enbart skattetillägg meddelas. Skattetillägg efter avslutad utred- Ett beslut om skattetillägg i fall som avses i 49 kap. 10 b § får meddelas utan hinder av 5 eller 1. de tidsfrister som anges i 3, 4, 7 eller 8 §, eller 2. från den dag då felaktigheten eller passiviteten är föremål för utred- ning om brott. Ett beslut om skatteavdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdes- skatt, punktskatt, slutlig skatt, skattetillägg, eller anstånd med betalning av skatt eller avgift ska omprövas av en särskilt kvali- ficerad beslutsfattare som tidi- gare inte har prövat frågan, om Ett beslut om skatteavdrag, arbetsgivaravgifter, mervärdes- skatt, punktskatt, slutlig skatt, skattetillägg, undantag av upp- gifter eller handlingar från att läggas till grund för beskattning eller anstånd med betalning av skatt eller avgift ska omprövas av en särskilt kvalificerad besluts- fattare som inte har prövat frågan, om 1.den som beslutet gäller har begärt omprövning eller över- klagat och inte är ense med om utgången, 2.de omständigheter och bevis som åberopas inte redan har prövats vid en sådan prövning, 3.frågan ska avgöras i sak, och 4.prövningen inte är enkel. Första stycket gäller inte den första omprövningen av ett beslut enligt 53 kap. 2, 3 eller 4 §. Om det anges i beslutet, gäller följande beslut inte : 1.beslut om återkallelse av godkännande som deklarations- ombud enligt 6 kap. 8 §, 2.beslut om bevissäkring, och 3.beslut om att undanta upp- gift eller handling från kontroll. Om det anges i beslutet, gäller följande beslut inte : 1.beslut om återkallelse av godkännande som deklarations- ombud enligt 6 kap. 8 §, 2.beslut om bevissäkring, 3.beslut om att undanta upp- gift eller handling från kontroll, och 4.beslut om att undanta upp- gift eller handling från att läggas till grund för beskattning. Taxeringslagen (1990:324) ska upphöra att gälla vid utgången av 2011. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande, om inte annat följer av punkten 10, och tidigare års taxeringar. Bestämmelserna om skattenämnd och dess medverkan i skatte- ärenden gäller dock inte efter utgången av 2011. I stället gäller i tillämpliga delar bestämmelserna om särskilt kvalificerad besluts- fattare i 66 kap. 5 §. Överklagandeförbudet i 6 kap. 2 § den upphävda lagen gäller inte vitesförelägganden som meddelas efter utgången av 2011. Vites- förelägganden som meddelas efter den tidpunkten gäller omedel- bart. Skattetillägg enligt den upp- hävda lagen får inte tas ut om den felaktighet eller passivitet som kan leda till skattetillägg redan ligger grund för ett väckt åtal, ett ut- färdat strafföreläggande eller ett beslut om åtalsunderlåtelse avseende brott enligt skattebrotts- lagen (1971:69). Om en felaktighet eller passivi- tet kan medföra både straff enligt skattebrottslagen och skattetillägg enligt den upphävda lagen och felaktigheten eller passiviteten har medfört att en anmälan om brott enligt 17 § skattebrottslagen har gjorts eller att en utredning om brott enligt skattebrottslagen har påbörjats, får skattetillägg tas ut bara om felaktigheten eller passivi- teten är föremål för utredning om brott. får fatta ett sådant beslut om skattetillägg som avses i femte stycket utan hinder av 5 kap. 16 § och 18 § första stycket den upphävda lagen inom 1. de tidsfrister som anges i 4 kap. 19–21 §§ eller 18 § första stycket den upphävda lagen, eller 2. från den dag då felaktigheten eller passiviteten är föremål för utred- ning om brott. Skattebetalningslagen (1997:483) ska upphöra att gälla vid utgången av 2011. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande, om inte annat följer av punkterna 2–4, 10 och 11, för beskattningsår, redovisningsperioder, förvärv och skattepliktiga händelser som har påbörjats, avslutats, genomförts respektive inträffat före den tid- punkt då skatteförfarandelagen enligt punkten 1 ska tillämpas . Överklagandeförbudet i 22 kap. 2 § första stycket 4 den upp- hävda lagen gäller inte vitesförelägganden som meddelas efter ut- gången av 2011. Skattetillägg enligt den upp- hävda lagen får inte tas ut om den felaktighet eller passivitet som kan leda till skattetillägg redan ligger grund för ett väckt åtal, ett ut- färdat strafföreläggande eller ett beslut om åtalsunderlåtelse av- seende brott enligt skattebrotts- lagen (1971:69). Om en felaktighet eller passi- vitet kan medföra både straff en- ligt skattebrottslagen och skatte- tillägg enligt den upphävda lagen och felaktigheten eller passiviteten har medfört att en anmälan om brott enligt 17 § skattebrottslagen har gjorts eller att en utredning om brott enligt skattebrottslagen har påbörjats, får skattetillägg tas ut bara om felaktigheten eller passiviteten är föremål för utredning om brott. får fatta ett så- dant beslut om skattetillägg som avses i fjärde stycket utan hinder av 21 kap. 13 § tredje stycket den upphävda lagen inom 1. de tidsfrister som anges i 21 kap. 14–19 §§ den upphävda lagen, eller 2. från den dag då felaktigheten eller passiviteten är föremål för utred- ning om brott. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 43 kap. 1, 1 a, 1 b och 5 a §§ ska tillämpas i fråga om kostnader i ärenden och mål som inleds efter . Äldre bestämmelser tillämpas dock för ärenden och mål som har inletts före . 3.Äldre bestämmelser i 49 kap. 12 § ska tillämpas på uppgifter som har lämnats före . 4.Bestämmelserna i 49 kap. 10 § första stycket 1 samt 10 a och 15 §§ ska tillämpas på uppgifter som ska lämnas efter . förordning (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol m.m. Regeringen föreskriver följande. 1 § Denna förordning gäller vid tillämpning av lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol samt vid utredning om brott enligt skattebrottslagen (1971:69), tullagen (2000:1281) och lagen (2000:1225) om straff för smuggling. 2 § Det som sägs om åklagare i denna förordning gäller även sådan särskilt förordnad befattningshavare vid som avses i 32 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling när denne för talan en- ligt vad som anges i bestämmelsen. 3 § Åklagaren ska underrätta eller om att utredning om brott pågår avseende en sådan felaktighet eller passi- vitet som avses i 3 eller 4 § lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol, om utredningen om brott har påbörjats på grund av en uppgift från någon annan än verken. 4 § Åklagaren ska underrätta eller om ett beslut om att avsluta en utredning om brott avseende en sådan felaktighet eller passivitet som avses i 3 eller 4 § lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol har meddelats, utan att åklagaren slutligt har prövat felaktigheten eller passiviteten. 5 § Åklagaren ska underrätta eller om förändringar i en utredning om brott avseende en sådan felaktighet eller passivitet som avses i 3 eller 4 § lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol som kan ha be- tydelse för och möjligheter att besluta om skattetillägg eller tulltillägg. 6 § Åklagaren ska underrätta eller när åtal väcks, strafföreläggande utfärdas eller beslut om åtalsunderlåtelse meddelas avseende en sådan felaktighet eller passivitet som avses i 3 eller 4 § lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol. 7 § När åklagaren avslutar en utredning om brott avseende en sådan felaktighet eller passivitet som avses i 3 eller 4 § lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol utan att slutligt ha prövat felaktigheten eller passiviteten, ska den som har hörts som skäligen misstänkt för brottet underrättas om att utred- ning avseende skattetillägg eller tulltillägg kan komma att ske hos eller . 8 § Allmän domstol ska underrätta eller om beslut om skattetillägg eller tulltillägg enligt lagen (2014:000) om skattetillägg och tulltillägg i allmän domstol. Denna förordning träder i kraft . ändring i tullförordningen (2000:1306) Härigenom föreskrivs att det i tullförordningen (2000:1306) ska införas en ny paragraf, 78 a §, samt närmast före paragrafen en ny rubrik av följande lydelse. anmälan så snart det finns anled- ning att anta att brott enligt lag att övervaka har begåtts. gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att med- föra påföljd eller om anmälan av annat skäl inte behövs. Har i lag eller förordning med- från föreskrifterna i första stycket gäller den bestämmelsen. Denna förordning träder i kraft . ändring i skatteförfarandeförordningen (2011:1261) Härigenom föreskrivs i fråga om skatteförfarandeförordningen (2011:1261) dels att 1 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas ett nytt kapitel, 10 a kap., av följande lydelse. Denna förordning gäller vid tillämpning av skatteförfarande- lagen (2011:1244). Innehållet i förordningen är uppdelat enligt följande. 1 kap. – Tillämpningsområde och betydelse av termer och ut- tryck 2 kap. – Registrering 3 kap. – Preliminär skatt 4 kap. – Särskild inkomstskatt 5 kap. – Kontrolluppgifter 6 kap. – Deklarationer 7 kap. – Övriga uppgifter 8 kap. – Föreläggande 9 kap. – Dokumentation 10 kap. – Utredning och kontroll 10 a kap. – Ersättning för kost- nader för ombud, biträde eller ut- redning 11 kap. – Betalningssäkring 12 kap. – Undantag från kontroll 13 kap. – Beslut om skatter och avgifter 14 kap. – Betalning och återbetalning av skatter och avgifter 15 kap. – Omprövning och överklagande 16 kap. – Verkställighet 17 kap. – Underrättelse om beslut m.m. 18 kap. – skyldigheter mot kommuner, landsting, myndigheter och andra menigheter 19 kap. – Myndigheters skyldigheter mot 20 kap. – Uppgifter och handlingar hos och andra myndigheter 21 kap. – Avgifter 22 kap. – Övrigt. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning I en kostnadsräkning enligt 43 kap. 5 a § skatteförfarande- lagen (2011:1244) ska följande uppgifter lämnas: 1. när arbetet påbörjades, 2. antal arbetade timmar, 3. vad arbetet har avsett, speci- ficerat i arbetsmoment och tids- åtgång, och 4. timkostnad. Om ersättning begärs utöver timkostnadsnormen som avses i 27 § rättshjälplagen (1996:1619) ska den sökande lämna uppgift om sådana omständigheter som kan medföra att timersättningen får överstiga timkostnadsnormen enligt 43 kap. 5 a § skatteför- farandelagen (2011:1244). får meddela när- mare föreskrifter om vilka upp- gifter en kostnadsräkning ska inne- hålla. Denna förordning träder i kraft . Utredningens direktiv beslutades vid regeringssammanträde (dir. 2012:14). Direktiven återges i sin helhet i bilaga 1. Utredningens arbete påbörjades och har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden. Utredningen har hållit totalt elva sammanträden. Arbetet har skett i nära samarbete med utredningens sakkunniga och experter från departement, myn- digheter och organisationer. Vi har haft möte med företrädare för . Vi har haft kontakt med finansdepartementen i och och med skattemyndigheten i och fått infor- mation om sanktionssystemen i dessa länder. Informationen har utgjort ett underlag när vi utrett frågan om bättre samordning av sanktionsformerna på skatte- och tullområdena. har även bistått med information vad gäller tredjemanskontroll. Vi har i enlighet med våra direktiv också genomfört en under- sökning för att kartlägga hur bestämmelserna om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning tillämpas. Betänkandet är indelat i fem delar. I del I finns våra författnings- förslag och inledning (kapitel 1 och 2). Del II består av kapitel 3–9 och innehåller vårt uppdrag att se över systemet med skattetillägg och skattebrott respektive tull- tillägg och tullrättsliga brott. I kapitel 3 redovisas vårt uppdrag Kapitel 4–7 behandlar gällande rätt, bakgrunds- beskrivningar och en internationell utblick. I kapitel 8 redovisas olika alternativ till hur rättssäkerheten kan stärkas och en bättre samordning uppnås av de administrativa och straffrättsliga sank- tionerna inom de skatte- och tullrättsliga områdena. Kapitel 9 be- handlar våra överväganden och förslag vad gäller samordning av sanktioner. Del III, som består av kapitel 10–13, innehåller de övriga delarna av vårt uppdrag. I kapitel 10 finns gällande rätt och våra över- väganden och förslag avseende normalt tillgängligt kontrollmate- rial. Kapitel 11 innehåller gällande rätt och överväganden och för- slag angående ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning. Kapitel 12 behandlar tredjemanskontroll och våra över- väganden och förslag vad gäller tredjemansrevision och tredjemans- förelägganden. Slutligen behandlar kapitel 13 nivåerna på skattetillägg. Del IV, kapitel 14–16, innehåller ikraftträdande- och övergångs- bestämmelser, konsekvensanalys och författningskommentarer. Del V innehåller särskilda yttranden och bilagor. Förbudet mot dubbla förfaranden 3Uppdraget att se över systemet med skattetillägg och skattebrott respektive tulltillägg och tullrättsliga brott Vårt uppdrag är enligt direktiven att analysera systemet med skatte- tillägg och skattebrott ur ett rättssäkerhetsperspektiv, bl.a. med beaktande av . Vi ska undersöka olika alter- nativ men lämna ett förslag inklusive författningsreglering i syfte att ytterligare stärka rättssäkerheten och bibehålla effek- tiviteten i kontrollverksamhet och kvaliteten i enskildas uppgiftslämnande till . Uppdraget ska genomföras även när det gäller systemet med tulltillägg och tullrättsliga brott. Vid genomförandet av uppdraget är det lämpligt att studera andra nordiska länders påföljdssystem och eventuella lagstiftnings- projekt på skatteområdet. Det kan vara av intresse att studera även andra europeiska länders system. Ett alternativ som bör undersökas är att införa ett system som innebär en plikt för det allmänna att välja mellan att ta ut skattetillägg eller att anmäla misstänkt skattebrott. Utredaren bör särskilt överväga behovet av bestämmelser som möj- liggör uttag av skattetillägg om ett anmält ärende inte leder till någon skattebrottsprocess eller påföljd. Ett annat alternativ som anses behöva undersökas är att samman- föra de båda förfarandena i ett förfarande, dvs. att de administrativa och de straffrättsliga sanktionerna hanteras i en och samma dom- stol. Regleringen som föreslås ska enligt direktiven vara utformad så att såväl de administrativa som de straffrättsliga sanktionerna finns Uppdraget att se över systemet Uttaget av skattetillägg och tulltillägg ska även fortsatt bygga på objektiva kriterier. Reglerna som föreslås ska vara så enkla, tyd- liga och lätthanterliga som möjligt, både för enskilda och tillämp- ande myndigheter. Reglerna ska inte ge utrymme för den enskilde att manipulera systemet, t.ex. så att han eller hon kan undkomma ett administrativt eller straffrättsligt förfarande helt. Sådana brister ska särskilt uppmärksammas och i förekommande fall redogöras för tillsammans med förslag på lösningar. 4 Skattetillägg och skattebrott När skattetilläggen infördes var administrativa sanktioner på skatteområdet i princip en nyhet i . Det nya sanktionssystemet byggde i huvudsak på Skattestrafflagsutred- ningens förslag som presenterades i betänkandet Skattebrotten (SOU 1969:42). som det administrativa sanktionssystemet infördes reformerades reglerna om skattebrott genom en ny lag, skattebrottslagen (1971:69). Ett huvudsyfte med det skatteadministrativa sanktionssystemet var att öka trycket på de skattskyldiga att fullgöra sin uppgifts- skyldighet på ett korrekt sätt. I propositionen angavs bl.a. att de hårt ansträngda åklagarmyndigheterna och domstolarna skulle av- lastas av ett administrativt sanktionssystem och att den sakkunskap som fanns inom skatte- och taxeringsorganisationen skulle utnyttjas i största möjliga mån. Det skulle göra det möjligt att från hand- läggning i judiciell ordning ta undan vissa som lindrigare ansedda former av skattebrott. Å andra sidan var en konsekvens att svårare brottslighet i högre grad skulle beivras. Sanktionerna skulle komma att träffa jämnare och rättvisare. Avsikten var dock att den admini- strativa sanktionsformen skulle tillämpas även i det fallet att gär- ningen ledde till åtal.1 finns bestämmelser om skattetillägg i skatteförfarande- lagen (2011:1244), SFL. Skatteförfarandelagen innehåller bestäm- melser om förfarandet vid uttag av skatter och avgifter och ska i stort sett gälla för hela skatteförfarandet. Skatteförfarandelagen trädde i kraft och ersätter en lång rad lagar, bl.a. 194–201. taxeringslagen (1990:324) och skattebetalningslagen (1997:483), från vilka reglerna om skattetillägg överförts. 4.1.2Skattetillägg vid oriktig uppgift Skattetillägg ska enligt 49 kap. 2 § SFL tas ut på skatter som om- fattas av skatteförfarandelagen. Vilka skatter det handlar om fram- går av 2 kap. 1 §. Där anges att lagen är tillämplig på alla skatter utom några, nämligen kupongskatt, stämpelskatt, skatt på ränta på skogskontomedel m.m., tull, trängselskatt och vägtrafikskatt, som särskilt undantas i paragrafen. Skatteförfarandelagen är tillämplig på skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Av 49 kap. 2 § SFL framgår dock uttryckligen att skattetillägg inte ska tas ut på sådan skatt. Lagen är också tillämplig på vissa avgifter (2 kap. 2 §), men skattetillägg tas bara ut på de avgifter som räknas upp i 49 kap. 3 §. Av 49 kap. 4 § SFL framgår att skattetillägg ska tas ut av den som på annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en oriktig uppgift till ledning för egen beskattning. Detsamma gäller om en oriktig uppgift har lämnats i ett mål om egen beskattning och uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak. Skattetillägg får dock tas ut bara om uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak. Har talan exempelvis avvisats får skattetillägg inte tas ut trots att den skattskyldige lämnat en oriktig uppgift i målet. Sakprövning krävs däremot inte om oriktig uppgift lämnas i en begäran om omprövning. I sådana fall kan skattetillägg alltså tas ut även om en begäran om omprövning återkallas.2 En uppgift ska anses vara oriktig om det klart framgår att en lämnad uppgift är felaktig, eller en uppgift som ska lämnas till led- ning för beskattningen har utelämnats. Oriktig uppgift föreligger emellertid inte om uppgiften tillsammans med övriga uppgifter som har lämnats eller godkänts utgör tillräckligt underlag för ett riktigt beslut, eller uppgiften uppenbart inte kan läggas till grund för ett beslut (49 kap. 5 § SFL). Bevisbördan för att en oriktig uppgift har lämnats ligger på . Beskrivningen av beviskravet för oriktig uppgift klart framgår ger uttryck för ett strängare krav på bevisningens styrka än det som gäller i den vanliga skatteprocessen.3 2010/11:165 s. 937. 2002/03:106 s. 233. Huvudregeln om beräkning av skattetillägg vid oriktig uppgift finns i 49 kap. 11 § SFL. Skattetillägg på slutlig skatt är av den skatt som, om den oriktiga uppgiften hade godtagits, inte skulle ha bestämts för den som har lämnat uppgiften. Med slutlig skatt avses sådan skatt som anges i 56 kap. 3 § 1–4 och 6. Skatte- tillägg på annan skatt är av den skatt som, om den oriktiga uppgiften hade godtagits, inte skulle ha bestämts för eller felaktigt skulle ha tillgodoräknats den som har lämnat uppgiften. Processföremålet (saken eller frågan i målet), definieras inte i skatteförfarandelagen. Av kommentaren till paragrafen om tale- ändring i den upphävda taxeringslagen framgår bl.a. följande.4 Saken individualiseras i varje enskilt fall av det överklagade beslutet samt klagandens yrkanden och de omständigheter han eller hon anger till stöd för yrkandet. Avsikten har varit att det ska råda samstämmig- het mellan en doms rättskraft och möjligheterna till taleändring på så sätt att om åberopandet av en ny omständighet eller fram- ställandet av ett nytt yrkande skulle innebära att en ny fråga väckts och därför utgör en otillåten taleändring, den nya saken inte får avvisas som res judicata om den aktualiseras i ett nytt ärende.5 Ut- gångspunkten för att bedöma om det är fråga om samma sak bör vara att grunderna tillhör samma händelseförlopp eller samma sak- sammanhang.6 En och samma deklaration kan innehålla olika frågor. Om t.ex. ett antal olika värdepappersförsäljningar redovisas i en inkomstdeklaration finns normalt fog för att se varje försäljning som en fråga (se RÅ 2001 ref. 20). 4.1.3Skattetillägg vid skönsbeskattning och vid omprövning av skönsbeskattningsbeslut I 49 kap. 6 § SFL anges att skattetillägg ska tas ut vid skönsbeskatt- ning. Förutsättningarna för skönsbeskattning framgår av 57 kap. 1 §. Av paragrafens andra stycke framgår att skönsbeskattning även kan avse avgift. Skatten eller underlaget för skatten ska bestämmas till vad som framstår som skäligt med hänsyn till uppgifterna i ärendet om den som är skyldig att lämna deklaration inte har gjort det. Detsamma gäller om skatten eller underlaget för skatten inte kan beräknas tillförlitligt på grund av brister i eller bristfälligt 4 , Leidhammar, Skatteförfarandet (Zeteo), kommentaren till 6 kap. 18 § taxeringslagen. 1989/90:74 s. 370 ff. 6SOU 1985:42 s. 248. underlag för deklarationen. Bestämmelsen om skönsbeskattning gäller vid omprövning av beslut om skatteavdrag, arbetsgivar- avgifter, mervärdesskatt och punktskatt, men också beslut om slutlig skatt.7 Av 57 kap. 2 § framgår att skönsbeskattning på grund av att den som är skyldig att lämna inkomstdeklaration inte har gjort det, får beslutas bara om ett föreläggande att lämna deklara- tion har sänts ut till den deklarationsskyldige och föreläggandet inte har följts. Något krav på att den skattskyldige tagit del av föreläggandet ställs inte utan det är tillräckligt att det har sänts ut.8 Ett beslut om skattetillägg vid skönsbeskattning på grund av att den deklarationsskyldige inte har lämnat deklaration ska undan- röjas om deklarationen lämnas (49 kap. 7 § SFL). Enligt 49 kap. 8 § SFL ska skattetillägg tas ut om den som har skönsbeskattats på grund av att någon inkomstdeklaration inte har lämnats, inte heller har lämnat deklaration inom tid som föreskrivs i 7 § och på initiativ påförs ytterligare skatt genom omprövning av skönsbeskattningsbeslutet. Bestämmelsen syftar till att undvika s.k. skönstaxeringsspekulation.9 Vad avser de situa- tioner då skattetillägg ska tas ut på grund av skönsbeskattning ska det allmänna göra sannolikt att omständigheterna är sådana att grund för skönsbeskattning föreligger. Huvudregeln om beräkning av skattetillägg vid skönsbeskatt- ning finns i 49 kap. 15 § SFL. Skattetillägget är på slutlig skatt och på annan skatt . Skattetillägget ska be- räknas på den skatt som till följd av skönsbeskattningen bestäms för den uppgiftsskyldige utöver vad som annars skulle ha bestämts enligt de uppgifter som den uppgiftsskyldige har lämnat till ledning för beskattningen på något annat sätt än muntligen, och normalt tillgängligt kontrollmaterial som varit tillgängligt för från utgången av beskattningsåret, samt den skatt som till följd av skönsbeskattningen inte ska tillgodoräknas den upp- giftsskyldige.