sou · H1B319 · 2013-03-21 00:00:00 — Eftersom matchen spelades under semestertid var bristen på erfaren polispersonal stor. Genom en serie missuppfattningar mellan polispersonal och ord- ningsvakter respektive arrangör och bortasupportrar kring vem som har ansvar för vad hamnade man i en situation där bland annat pepparspray fick tillgripas. Upprinnelsen var oklarheter om till- träde till innerplan efter match respektive området där bortalagets bussar parkerats. Ett tredje exempel kan hämtas från AIK:s bortamatch mot som utvärderats av evene- mangspolisen i . Ansvarsfrågor och vissa andra faktorer gjorde att denna kommendering polisiärt sett får sägas erbjuda slut- satser på både gott och ont där meningarna mellan Östergötlands- och divergerar något. Eller för att citera Polis- myndigheten i : Uppfattningen vi har är dock att vi inte helt delar varandras syn på hur dessa principer (för arbetet) ska omsättas i praktiskt arbete. Jag tar mig friheten att citera några stycken ur denna utvärdering, som enligt min mening uttrycker sanningar om att ha och ta ansvar: För att lärdomar ska kunna dras så måste genomförda aktiviteter dokumenteras, oavsett om de visade sig framgångsrika eller inte. Det är också av intresse att skriva om anledningen till att ordnings- störningar uppstod. Att våga utvärdera och även erkänna egna misstag är oerhört viktigt för att man ska kunna utveckla SPT-konceptet vidare. Utvärderingar kan medföra en ökad förståelse och kunskap om att ge och ta kritik på ett bra sätt. I förlängningen kan vinsten bli att man skapar ett klimat där man kan utvärdera varandras insatser och komma med feedback som även kan vara kritisk. Eftersom det är svårt att av olika skäl granska sitt eget agerande, så är de olika aktörernas bild av polisinsatsen naturligtvis helt avgörande för polisens interna utvärdering. Särskilt viktig är de andra aktörernas input, eftersom vad som präglar deras bild av polisen inte nödvändigt- vis är vad som rent objektivt hände, utan hur de uppfattade vad som hände. Det är också denna bild, och varken den objektiva sanningen eller den bild som polisen när, som kommer att utgöra underlag för dessa aktörers syn på polisen vid nästa kommendering, och därmed också aktörernas interagerande med polisen. Jag avstår från att döma i dessa frågor, men jag noterar vikten av att den ena handen vet vad den andra handen gör. Och att välmenande insatser kan slå fel om samrådet slinter. Dessa exempel är några i raden av iakttagelser som jag kunnat göra. Ett annat omtalat exempel är det så kallade Borlängefallet, som jag här kort redovisar. spelade och en match i Superettan på i . Av den överenskommelse om match som slutits mellan klubbarna framgick att det skulle komma 1 000–1 500 Hammarbysupportrar. Av besiktningsprotokollet från framgår att bortaläktaren/-sektionen kan ta 1 040 personer. På matchdagen blir Hammarby upplyst om att polisen i har för avsikt att ta in 1 400 personer på bortasektionen med hänsyn till det stora antalet Hammarbysupportrar som förväntas komma. Vid avsyning av läktaren framför Hammarby att den är något ostädad och att vissa partier av trägolvet bör förstärkas, vilket också sker. Det framkommer att ytterligare 150 biljetter har tryckts upp till bortasektionen, dvs. fler än läktaren är dimensionerad för. Hammarbysupportrar har fel biljett för att komma in på borta- sektionen, men polisinsatschefen tar ett beslut om att även dessa personer (ca 200 st.) ska tas in där. Hammarby meddelar då att klubben inte kan ta ansvar för sin sektion. Polisinsatschefen säger att polisen tar ansvaret och att de inte ser några problem i detta. Insatschefen menar vidare att sektionen har kapacitet för mer än 1 040 personer. in i första halvlek börjar bortaläktaren ge vika (trä från sittbrädor, ryggstöd samt golvträ). I halvtid bedöms att en del av läktaren är så pass skadad att publiken där måste evakueras till en annan läktare. Vid besiktning av läktaren efter matchen konstateras stora skador på egendom i form av ryggstöd, sitt- brädor och genomtramp av läktargolv. Vissa sår- och klämskador anmäls. Det är oklart hur många som slutligen togs in på borta- sektionen, bl.a. beroende på att ett räkneverk inte fungerade. Enligt Hammarbys uppskattning var det cirka 1 350 personer på sek- tionen (de genomförde egen klockning av publiken), medan polisen och arrangören uppskattade antalet till cirka 1 260 per- soner. Oberoende vilken siffra som är rätt släpptes alltför många personer in på bortasektionen. vid den efterföljande besiktningen var att det enbart var stor tur att inga allvarliga skador inträffade. lämnade in en anmälan till Justitie- ombudsmannen (JO) mot i med anled- ning av det som inträffat. Ett par punkter som tas upp i anmälan är att JO bör granska om genom sitt beslut efter- levde den regeltillämpning som gäller rörande maxantalet åskådare på en läktarsektion samt att JO bör utreda vilket ansvar Polis- myndigheten fråntar arrangören när man säger att det är ett myn- dighetsbeslut att kunna avvika. I anmälan väcks vidare frågan om vilket ansvar som kvarstannar hos arrangören. Härutöver ingår i anmälan vissa ifrågasättanden av insatschefens beslut. JO överlämnade ärendet till () för beslut. RPS lämnade ärendet till Interna utredningar inom RPS, som enligt av polisen upprättat sammanträdesprotokoll från mötet i samverkansrådet mot idrottsrelaterad brottslighet lade ner ärendet. Det konstaterades att brott inte föreligger begånget av enskild tjänsteman. Utredning pågår dock om någon brutit mot det arbetsrättsliga regelverket. Med anledning av det inträffade vill jag göra följande kom- mentar: Jag anser att parterna tydligt måste vara ense om vilken instans som har att fatta beslut om publikkapaciteten inne på arenan och på de olika läktarsektionerna. Och att en sådan ansvars- fördelning måste accepteras och följas i alla matcher i berörda serier. Det inträffade är visserligen inte typiskt vid planering av matcher, men visar likväl på en förvirring som inte är acceptabel. Piruetter av den typ som skedde i kan inte accepteras. Av den JO-granskning kring högriskmatchen i ishockey mellan och , som redovisats i det före- gående, framgår att det är polisens skyldighet att ingripa mot brott och ordningsstörningar. Enligt JO var i detta fall polisinsatsen så planerad och så dimensionerad att den valda taktiken kunde genom- föras på i huvudsak det sätt som den var tänkt. Enligt JO kan det ifrågasättas om det allmännas insatser för att komma till rätta med ordningsproblem vid högriskmatcher varit tillräckliga. Av detta skäl har en kopia av hans beslut översänts till mig för känne- dom och eventuella kommentarer. Enligt min mening bör de förslag som presenteras i detta kapitel och på andra ställen i betänkandet bidra till att minska riskerna för den händelseutveckling som kännetecknade denna derbymatch. Jag delar likväl JO:s uppfattning att det finns anledning att se över informationsgivningen till den allmänhet som finns på arenan eller som överväger att bevista en idrottsarena om det finns starka indika- tioner på risker för upplopp och andra våldsamheter. Detta ställer stora krav på polisens underrättelsetjänst. Ett annat område där ansvarsfrågorna måste penetreras djupare är nyttjandet av mobila läktare. Till denna fråga återkommer jag i kapitel 20 Arenasäkerhet m.m. Sammanfattningsvis måste de centrala parterna inom fotboll och ishockey ha det sammanhållande ansvaret för arenasäkerhet, men statliga aktörer bör åläggas att medverka och kommuner och landsting (SKL) bör rekommendera att kommunala organ gör motsvarande sak. saknas en gällande regelbok kring det juridiska värdet av förekommande besiktningar. För att åstadkomma en bättre nationell likriktning redan inom ramen för nuvarande system föreslår jag att RPS och de centrala organisationerna för fotboll och ishockey skapar en gemensam arbets- grupp för att ta fram bindande riktlinjer kring besiktningar av arenor. Avtryckare för en sådan arbetsgrupp skulle till exempel kunna vara nuvarande Nationella samverkansrådet mot idrotts- relaterad brottslighet (RPS är sammankallande). Legala förutsättningar att upplösa en offentlig tillställning En fråga som aktualiserats under utredningsarbetet är vilka aktörer som äger rätt att upplösa en offentlig tillställning i form av ett idrotts- arrangemang. Aktörerna kan, utöver polisen, vara arrangören, arena- ägaren, brandmyndigheten, , fackliga organisa- tioner, matchdelegat, säkerhetsdelegat eller säkerhetsansvarig för gästande lag. Det kan även vara av intresse att utreda konsekvens- erna av eventuella andra beslut som sker av andra aktörer och vad dessa beslut har för inverkan på den offentliga tillställningen och de eventuella krav som arrangören delgivits genom polistillståndet. Beroende på omständigheterna och vad en sådan genomgång skulle kunna ge vid handen kan det finnas aktörer som genom sina beslut per definition kan stoppa en match att genomföras inför publik. Nämnas bör att inom fotboll och ishockey finns tydliga regel- verk om vem som äger beslutet att avbryta en match vare sig det sker på grund av väderförhållanden, spelplanen är i spelodugligt skick eller säkerhetsrisk. Beslutet fattas, i förekommande fall efter samråd med andra aktörer, av domaren. Polisen äger självfallet rätt att i särskilda fall kunna upplösa en offentlig tillställning. Däremot får polisen normalt inte avbryta själva matchen. Jag föreslår att RPS får i uppdrag att i samråd med andra berörda aktörer utreda dessa frågor. I all organiserad verksamhet av större volym finns ett spänningsfält mellan vad som bör göras centralt respektive regionalt och lokalt. Det gäller såväl inom privat verksamhet som inom offentlig förvalt- ning. Vissa frågor lämpar sig väl för centralt beslutsfattande, såsom exempelvis verksamhetens allmänna inriktning, riktlinjer för vård av varumärke, ekonomiska redovisningssystem och fastställande av olika styrformer. Hit hör också övergripande riktlinjer för säker- hetsfrågor. I andra ändan finns den till exempel inom EU i officiella sam- manhang omhuldade subsidiaritetsprincipen, dvs. att beslut inte ska tas på högre nivå än vad som är nödvändigt för verksamhetens bedrivande. Ju mer omfattande och komplex en verksamhet är ju starkare blir normalt behovet av att inom givna ramar kunna fatta decentraliserade beslut. Vänder vi blicken mot fotboll och ishockey kan konstateras att säkerhetsfrågor först börjat få det utrymme de förtjänar. I mitt tidigare delbetänkande har jag redo- visat såväl de kraftigt ökade resurser som tilldelats detta område som hur huliganism hotar de varumärken idrotten står för. Jag pekade vidare på bland annat vikten av att dessa frågor tydligare lyfts upp som styrelsefrågor samt att en mer professionell hantering införs vad gäller att prioritera mellan olika tänkbara säkerhetsinvest- eringar. Jag önskade mig också bättre utvärderingar av förväntade och faktiskt inträffade effekter av vidtagna åtgärder (dvs. ex ante och ex post för att använda en ekonomisk terminologi). I detta slutbetänkande vill jag lyfta frågan från klubbnivå till hur dessa idrotter arbetar med säkerhetsfrågor på nationell nivå. Såväl inom fotboll som inom ishockey finns säkerhetsgrupper (mot- svarande) med i vissa hänseenden vidsträckta mandat. Jag anser att dessa fungerar väl. Inom fotbollen svarar SvFF:s säkerhetsgrupp för det övergrip- ande säkerhetsarbetet såväl vad avser Allsvenskan som Superettan. Vissa regeländringar hanteras i fotbollens representantskap och . Bevakningen av UEFA:s beslut i dessa hänseenden faller på säkerhetsgruppen. Inom ishockeyn finns en motsvarande säkerhetsgrupp med representanter för (), Svenska Hockeyligan (SHL)/Elitserien och HockeyAllsvenskan. Nämnas bör i sammanhanget att har en betydligt mindre styrande roll på området än UEFA. Vad gäller polisen talar allt för att verksamheten organiseras inom ramen för en myndighetsstruktur i stället för nuvarande 20-talet länspolismyndigheter. Detta torde redan i sig underlätta ett mera likartat hanteringssätt över det totala geo- grafiska territoriet. Det är dock inte något som sker av ren auto- matik utan kräver medvetna åtgärder från främst RPS sida. 11.6Match- och säkerhetsdelegaternas arbete inom fotbollen I detta kapitel redovisas match- och säkerhetsdelegaternas funktion och uppgifter inom fotbollens värld. I slutet av kapitlet redovisas också hur det fungerar inom ishockeyn. (SvFF) arbetsbeskrivning för dele- gaterna ser ut på följande sätt: Delegaten ska genom sitt arbete vara en resurs för klubbarna i arbetet med att förbereda och genomföra matcharrangemanget. Delegaten ska vara representant men ska aldrig i sitt arbete ta över arbete eller ansvar från arranger- ande förening. Delegaten ska eftersträva ett gott samarbete med alla parter inblandade i arrangemanget. Delegaten ska följa det regelverk som gäller arrangemanget i Tävlingsbestämmelser och Särskilda tävlingsbestämmelser samt de råd och anvisningar som beslutats av Föreningen fotboll (). Delegaten ska stödja och ge råd till föreningarna för att utveckla och förbättra arrangemanget. Delegaten ska ta med sig bra idéer från arrangemanget och föra dem vidare till övriga föreningar. Delegaten ska rapportera objektivt och alltid uppträda på ett korrekt och opartiskt sätt. Jag har inhämtat information från match- och säkerhetsdelegater hur de arbetar och deras beskrivningar följer nedan. Rollen som matchdelegat (MD), som tidigare kallades match- kontrollant, har funnits i dryga . Arbetsuppgifterna har i stort sett varit desamma, även om tyngdpunkten har förskjutits mot att omfatta allt mer av frågor rörande säkerhetsarbetet. Huvudman är SvFF och MD sorterar direkt under huvudstyrelsen. har såväl marknadsavdelningen som tävlingsavdelningen haft ansvaret för delegaterna. finns det ett drygt 30-tal delegater. MD ska finnas med på samtliga matcher i Allsvenskan och Super- ettan samt en del matcher i Damallsvenskan och vissa matcher i Norr-/Söderettan med högre risk för ordningsstörningar. MD utses av SvFF i samarbete med . MD får information om förutsättningar för matchen av de båda lagen i form av en överenskommelse om match. Denna överens- kommelse innehåller en mängd uppgifter, främst säkerhetsfrågor, och skickas ut innan match. Alla matcher klassas i stigande skala beroende på risk för ord- ningsstörningar eller andra problem av t.ex. logistisk karaktär (mycket publik); 1 för låg risk och 3 för hög risk. Till grund för bedömningen ligger tidigare erfarenheter och information från polis och övrig information som kan inhämtas inför matchtillfället. Tidpunkten för när matchen spelas kan också ha betydelse. En match på en klämdag medför en högre risk än en match . MD har en övergripande roll som att leda alla förekommande möten och ge stöd till föreningarna främst i arrangemangsfrågor. MD ska inte i något sammanhang ta över ansvaret från den arranger- ande föreningen. MD:s rapport, som är skriftlig, är också det doku- ment som ligger till grund för eventuella bestraffningar beslutade av eller som har ett eget utskott för brott mot särskilda tävlingsbestämmelser. Förutom säkerhetsfrågor ska MD även bedöma och rapportera om evenemanget i sin helhet och lagens uppträdande när det gäller Fair Play. MD har också en samordnande roll när det gäller TV-produk- tion med ett separat möte som hålls före säkerhetsmötet (pro- duktionsmöte). Alla arenor besiktigas innan säsongsstarten, dels beträffande säkerhet, dels när det gäller olika publika faciliteter som ligger till grund för ett bra arrangemang. Det finns färdiga checklistor med krav som ska vara uppfyllda och detta kontrollerar MD vid de inledande omgångarna på respektive arena. Det övergripande målet är att styra utvecklingen till säkra och välorganiserade matcher med stort underhållningsvärde och få stör- ningsmoment till professionella och förtroendegivande match- arrangemang. Vid vissa matcher där risken för ordningsstörningar anses som större än normalt kan SvFF tillsätta en extra resurs i form av en säkerhetsdelegat (SD). Dessa delegater har en lång och bred erfaren- het av polisarbete som de har en sportslig erfarenhet och har till uppgift att ge extra stöd till organisationen och MD (se nästa avsnitt). Matcher av derbykaraktär med större publik samt när lag från (undantaget Brommapojkarna), (undantaget Häcken), och är inblandade klassas ofta som högriskmatcher, där förberedelserna följer ett något mer match- anpassat program, ofta med ett extra planeringsmöte innan match. På dessa möten, som leds av MD, deltar även polisen och i regel också klubbarnas supporteransvariga (SLO). Syftet är att förebygga problem som kan uppstå i samband med matchen. Det kan påpekas att klubbarna (säkerhetsansvarig och SLO) oftast har mycket bra kännedom om sina supportrar. har MD och SD kontakt innan match och en uppdelning av arbetsuppgifter vid matchen är vanligt. SD bevakar insläpp och MD arenan t.ex. Matchmöte – dvs. då matchen tillfälligt stoppats – är en relativt ny företeelse som framtvingats beroende på större problem och förändrat beteende hos framför allt publiken. Domarna, som oftast tar initiativet till matchmötet, har att sätta toleransnivån inte minst när det gäller inkastade föremål. Även planstormning (även enskilda personer), pyroteknik och kraftigt regn kan leda till att matchen stoppas tillfälligt. Krisgruppen som då sammanträder i slutet rum leds av SD om sådan finns annars leder MD mötet. ska beslut fattas och meddelas publiken och lagen. Polisen kan också initiera ett matchmöte och är oftast den part som har det största inflytandet över om en match ska kunna åter- upptas eller inte. MD eller SD kan inte som enskild part avbryta en match. Arbetet i form av förberedelser och genomförandet av match- arrangemang präglas av ett gott samarbete med respekt för var- andras roller. MD har ett ansvar att inte vara myndighet utan att vara en stödjande person, dock med stor integritet och objektivitet. Först support sedan rapport (citat av ordföranden i SvFF och mång- årig MD i UEFA). Kompetensen varierar en del mellan olika klubbar och resurs- erna för säkerhetsarbetet ser olika ut. har rollen som MD och SD fått en ökad status, inte minst tack vara SvFF:s, men framför allt SEF:s idoga arbete, med information och utbild- ning. Bestämmelser i form av manualer och tävlingsbestämmelser finns och är fastställda av SvFF:s representantskap. Blanketter, mallar och checklistor finns utarbetade och används för överens- kommelser och rapporter. All rapportering sker digitalt. Det finns ett otal antal överenskommelser när det gäller reklam, sponsring m.m., något som ska kontrolleras av MD och tar tid från annat arbete som kan kännas viktigare. genomförs minst en konferens där samtliga funktion- ärer tillsammans med MD får information och utbildning om för- ändringar och förbättringar samt återkoppling främst från domar- ansvariga. MD har också tagit initiativet till möten med SvFF:s handläggare för att utveckla arbetet. Profilen på MD är inte helt entydig. Det är inte ovanligt att MD har uppdrag som förtroendevald eller tjänsteman inom fotbolls- rörelsen (cirka 20 st.), fyra är f.d. domare, tre är f.d. tränare/spelare och fyra kommer från annan idrott/civil verksamhet. har frågan om jäv uppmärksammats allt mer och bestämmelserna för var man får tjänstgöra har stramats upp. Några delegater har också tagits bort beroende på dubbla roller. Rollen som säkerhetsdelegat (SD) infördes som ett komple- ment till MD. Det finns fyra SD och samtliga har en bak- grund som poliser. Den övergripande rollen som SD är att övervaka säkerhetsfrågor i matcher där man bedömer att man bör ha höjd beredskap avse- ende säkerheten. ska delegaten ha en stödjande roll och vara ett bollplank till föreningarnas säkerhetsansvariga. Tillsam- mans med dessa handlar det om att lyfta säkerhetsfrågorna inför matchen. Inför en högriskmatch sker en koncentration till först och främst den riskanalys som gjorts av de båda föreningarna. Vid planerings- mötet inriktar sig delegaten på de åtgärder som vidtagits från för- eningarna och andra aktörer för att höja säkerheten. Även andra inblandade såsom polis, räddningstjänst och arenaansvarigas åtgärder granskas och analyseras. Särskilt åtgärder som arrangemang vid insläpp, s.k. visiteringsfållor, brandutrustning och utrymnings- planer granskas speciellt. Före matchen är det kutym att också besöka utsättningar av ordningsvakter och publikvärdar. Ofta förs samtal med dessa grupper för att efterhöra vad de har för uppgifter och hur de ska agera vid eventuella ordningsstörningar och andra händelser som rör säkerheten. Under matchen noteras de händelser som sker och som rör säkerheten. SD brukar alltid jobba nära MD och diskutera vilka åtgärder som bör ske med anledning av inträffade incidenter. Efter matchen finns oftast fokus på evakueringen och hur den avlöper. På eftermötet delges inblandade aktörer de synpunkter som SD noterat kring arrangemanget. uppges även vad som kommer att skrivas i rapporten angående matchen. Synpunkter på polisens arbete är förbehållet SD att framföra. Rollen vid ett eventuellt matchmöte är, som tidigare framgått, att inleda mötet och att föra anteckningar om vad som beslutats. En generell uppfattning bland SD är att man tycker att sam- arbetet med klubbarna har blivit bättre . Utan att peka ut några specifika klubbar synes erfarenheten vara att storklubbarna, med storstadsklubbarna i spetsen, arbetar mycket bra och är pro- fessionella i sitt agerande. De har också stor erfarenhet av olika scenarier och är noggranna i sina riskanalyser inför högriskmatcher. En bidragande orsak till detta är att de flesta säkerhetsansvariga har varit med länge och skaffat erfarenhet. De jobbar på ett prestigelöst sätt och har en hög samarbetsvilja. Någon rivalitet kan sällan noteras utan deras arbete präglas av ambitionen att göra arrangemangen bra och säkerhetsmässigt optimala. På det stora hela följer SD de checklistor som finns men även andra uppgifter som att uppmuntra och stödja aktörer som är engagerade i matcharrangemangen genomförs. Någon speciell mall följs inte utan de riktlinjer man utgår ifrån är skeendet i matchen och den kan schematiskt delas upp i: Före match, under match och efter match. har SD sammankomster där de diskuterar och analyserar sitt uppdrag. träffas match-/säkerhetsdelegaterna på en s.k. mitträff för att diskutera och utvärdera arbetet under vårsäsongen. Även en avslutningsträff efter säsongen genomförs. Det är en generell uppfattning att detta bidrar till en högre grad av engagemang och höjer kompetensen hos delegaterna. SvFF:s representanter anses göra ett bra arbete för att behålla och höja kompetensen hos dele- gaterna. Uppgifter om händelser som kan komma fram på eftermötet och som delegaten inte har observerat noteras och nämns i ut- värderingen. Av uppenbara skäl – inte minst ur ett rättssäkerhets- perspektiv – är det viktigt att dessa uppgifter kommer från den som sett händelsen och inte från någon annan. SD skriver en rapport från varje match, som inrapporteras digitalt. Från säsongen 2012 har förbundsstyrelsen det övergripande ansvaret för delegatverksamheten. Efter fotbollssäsongens slut genomfördes en tvådagars- konferens med match- och säkerhetsdelegater för att utvärdera verksamheten den gångna säsongen. Av utvärderingen framgick bl.a. att den i huvudsak hade fungerat väl. Flertalet delegater såg positivt på sitt uppdrag. De blir i regel väl mottagna och får upp- skattning för vad de uträttar, men det händer att de möts av attityden här kommer kontrollanten. Det framkom också förslag till konkreta åtgärder för att förbättra verksamheten. Man ville ha tydliga direktiv om vad uppdraget innebär och vad som ingår i uppdraget. Synpunkter lämnades också på utbildningen och på utrustningen liksom på manualerna och pro- duktions- och eftermötena. Vidare bör rapporterna utvecklas. Även klubbarna hade lämnat synpunkter på delegatverksam- heten.