sou · H1B336 · 2013-05-30 00:00:00 — En rimlig förklaring är också här att verksamheterna skiljer sig åt. Vid tillämpning av LDT utgör de vanligast förekommande förseelserna vådaskott och alkoholförseelser vid såväl internationella insatser som vid förbanden i . Vad som därutöver utmärker de internationella insatserna är att trafikförseelser och bristande uppsikt över vapen utgör vanliga typer av förseelser. utgjorde olovlig frånvaro en vanlig typ av förseelse vid förbanden i . Utredningen har jämfört vilka disciplinpåföljder som beslutats avseende vissa typfall enligt LDT respektive . Den praxis som vi har tagit del av medger visserligen inte några säkra slutsatser, men utredningsunderlaget ger inte stöd för att det skulle finnas några betydande skillnader. Exempelvis visar det sig att vådaskott vid tillämpningen i de internationella insatserna (enligt LDT) i regel medför 5–10 löneavdrag och vid förbanden i (enligt ) runt 10 löneavdrag. I internationella militära insatser kan användningen av vapen och ammunition vara en helt annan än vid fredsförbanden i . Även här förefaller dock påföljdspraxis likartad. Då det gäller alkoholförseelser dominerar löneavdrag enligt LDT avseende de internationella insatserna. FPAN:s beslut tycks i dessa fall fördela sig ganska jämnt mellan varning och löneavdrag. Det finns dock en hel del variationer här vilket även gäller olovlig frånvaro. Utredningen har inte utifrån svaren från förbanden kunnat uttolka praxis avseende LDT-ärenden gällande rekryter och officersaspiranter. Det framgår dock enligt likaren att då det gäller vapen- och alkoholförseelser ska dessa hanteras av förbandschefen, och får alltså Det innebär att det rör sig om en förseelse som i praxis torde medföra svårare påföljd än varning. Sammantaget visar enkätsvaren och kontakterna med företrädare för de tillämpande organisationsenheterna att man inte efterlyser några principiella ändringar av disciplinansvarssystemet, men att vissa brister påpekats gällande enskildheter i lagstiftningen och i tillämpningen. Utredningens genomgång visar också på de ändrade förutsättningar för lagens tillämpning som är en följd av det reformerade försvaret. Vid sidan av dessa iakttagelser har utredningen funnit att behovet av disciplinansvar inom totalförsvaret inte sätts i fråga, ej heller disciplinansvarssystemets grundläggande indelning av personal som är anställd respektive inte anställd. Utredningen återkommer i kapitel 7 och 8 till nämnda slutsatser när vi redogör för våra bedömningar avseende principerna för disciplinansvarssystemet och behovet av förändrad lagstiftning. 6Internationella jämförelser och slutsatser Enligt direktiven ska utredningen göra jämförelser med regleringen av disciplinansvar i andra jämförbara länders försvarsorganisation. Utredningen har valt att inhämta erfarenheter från länder med ett försvar som likt vårt eget vilar på frivillighet med anställda soldater och sjömän. Av särskilt intresse var de länder som har ställt om från värnpliktsförsvar till ett försvar med anställda soldater och sjömän. Vi ville även få information från de länder som har ett värnpliktsförsvar. För att få information har en enkät med frågor skickats ut till sammanlagt nio länder. Dessa länder är , , , , , , , och . Frågorna har hanterats av de svenska ambassaderna via de svenska försvarsattachéerna som dels själva har besvarat enkäten, dels överlämnat åt ländernas försvarsmakter respektive försvarsdepartement att besvara frågorna. Underlag som tidigare inhämtats av Utredningen om Försvarsmaktens framtida personalförsörjning (SOU 2010:86) har använts för att få information om andra länders personalförsörjningssystem och erfarenheter av dessa. I bilaga 10 redovisas en utförlig sammanställning av svaren. Internationella jämförelser och slutsatser 6.1.2Översiktlig presentation av personalförsörjningssystemet i jämförda länder Exempel på länder som har haft ett system baserat på frivillighet är , och . och utgör exempel på länder som övergått från ett värnpliktssystem till ett försvar baserat på frivillighet. Exempel på länder som fortfarande använder allmän värnplikt till sin personalförsörjning är , , och . Det bör särskilt nämnas att värnplikten i är begränsad och att de värnpliktiga endast används till totalförsvarsuppgifter, dvs. stöd till samhället vid katastrofer etc. Inga värnpliktiga i placeras i förband med militära uppgifter och löser således inte heller denna del av det nationella behovet. 6.2Svar på utredningens frågor Samtliga länder har lämnat svar till utredningen. Utifrån ställda frågor presenteras här svaren. Nedan följer en sammanfattning av svaren under respektive fråga. Det görs en jämförelse med svenska förhållanden. Olikheterna i system och begrepp har gjort jämförelsen svår, och det kan inte uteslutas att missförstånd kan ha uppstått beträffande vissa detaljer. Slutligen görs en analys och bedömning av i vilken utsträckning valda lösningar skulle kunna vara överförbara till svenska förhållanden. Har landet i fråga en eller flera lagar som behandlar disciplinansvar inom landets försvarsmakt? Samtliga tillfrågade länder har disciplinär lagstiftning jämte lagstiftning avseende militära brott. är ensamt om att inte ha särskild straffrättslig lagstiftning annat än för krigssituationer. Militära brott (militär strafflag) hanteras i särskild lag i , , , , och . I , och finns en militärlag som hanterar såväl militära brott som disciplinära förseelser. I regleras det disciplinära förfarandet i två skilda lagar. En lag omfattar militära personer och armén och en lag omfattar statliga tjänstemän. Vid sidan av militär strafflag förekommer även ordinär straffrättslig lagstiftning rörande militära brott. Internationella jämförelser och slutsatser För vilka personalkategorier (t.ex. värnpliktiga, anställda, meniga, officerare, civilanställda) gäller den lagen? (följdfråga till fråga 1) I stort sett samma personkrets som omfattas av den disciplinära lagstiftningen i (LDT) under krig omfattas av militär disciplinlag i jämförda länder. Både befäl och meniga omfattas av ländernas disciplinlag. I finns möjligen ett undantag. Tjänstgöringsförseelser som aktiva officerare gjort sig skyldiga till kan endast i vissa specialfall behandlas i ett disciplinärt förfarande. Kretsen uttrycks på lite olika sätt i olika länders lagstiftning. Inget land tycks dock liksom i skilja ut de anställda militärerna så att de omfattas av samma disciplinregler som gäller för övriga statstjänstemän. I gäller lagen för soldaten, dvs. militär personal och för anställda. finns en civil disciplinlag som tycks omfatta icke-militära personer. I och omfattar disciplinlagen krigsmän, dvs. värnpliktiga, anställda, frivilliga och elever. Även i är det militär personal (beväpnade) som omfattas. Fransk lagstiftning avgränsar lagstiftningen ytterligare till den militärt anställda personalen. I omfattas alla som ingår i de reguljära styrkorna liksom inom reservstyrkorna. I uttrycks att disciplinlagen omfattar tjänstgörande militär personal och i är det uniformerad personal som avses. Därutöver räknas det upp ett antal kategorier, exempelvis krigsfångar. Vilka typer av tjänsteförseelser hanteras genom lagen? I de olika ländernas disciplinära lag omfattas de tjänstgöringsförseelser som innebär olovlig frånvaro, avvikelse från vakttjänst, åsidosättande av order eller underlåtenhet att följa instruktioner. Det är i detta avseende ingen större skillnad mellan länderna. I har det i form av en instruktion utformats en vägledande förteckning med 22 grupperingar av sanktionsberättigade förseelser. Eftersom flera länder vid sidan av disciplinlagen har en militär strafflag uppkommer avgränsningsfrågor. Ofta kan båda lagarna vara tillämpliga. Det gäller , , , , och . Tanken tycks genomgående vara den att de minst allvarliga förseelserna omfattas av ett disciplinärt förfarande. I , och har man en gemensam lag som hanterar hela skalan. Samma avgränsningsfrågor kan uppkomma här. I hanteras enkla förseelser till grövre brott inom ramen Internationella jämförelser och slutsatser för samma lag. Som tjänsteförseelser bedöms sen ankomst, olovlig frånvaro och undandragande av tjänst. I kan militära brott så som tjänstgöringsbrott, vakttjänstbrott, frånvarobrott och lydnadsbrott hanteras som disciplinära ärenden men de kan även falla under strafflagen. I och synes det vara på samma sätt när det gäller överträdelser av de militära skyldigheterna. De minst allvarliga överträdelserna kan avgöras i ett disciplinärt förfarande. I finns en uttömmande uppräkning i åtta punkter avseende vilka förseelser som omfattas. Ärenden enligt strafflagarna hanteras genomgående av domstol i de tillfrågade länderna. Är tillämpningen av lagen knuten till vissa tjänstgöringssituationer (t.ex. utbildning och internationella militära insatser) eller gäller den under alla tjänstgöringssituationer för personalkategorin i fråga? Det är endast som har en lag som är situationsbaserad till internationell militär insats. Då det gäller disciplinansvar i krig respektive fred tycks det i övriga länder vara samma regler som gäller. Den norska strafflagen är utformad så att endast en del av denna kan tillämpas i krigstid. skiljer sig här genom att den stora massan inte omfattas av den militära disciplinlagen i fred. I , , , och är ansvaret kopplat till tjänstgöringen och samtliga tjänstgöringssituationer. Även i omfattar ansvaret tid då personen är tjänstgöringsskyldig. Den som ingår i försvaret och som bär uniform anses vara i tjänst. Motsvarande gäller för . I anges också att tiden före och efter (den faktiska) tjänstgöring ingår i tjänstgöringstiden (24 h). Vilka är disciplinpåföljderna? Tillrättavisning förekommer i flera fall. Man skiljer ofta på vanlig tillrättavisning och sträng tillrättavisning. Det sistnämnda är utformat på olika sätt och tycks motsvara vår varning. Internationella jämförelser och slutsatser : Disciplinförfarandet kan föranleda disciplinstraff eller disciplinär tillrättavisning. Disciplinstraffen är arrest, disciplinbot, utegångsstraff och varning. Disciplinära tillrättavisningar är utegångsförbud, extratjänst och anmärkning. : Arrest , böter, utegångsförbud, tillrättavisning (irettesettelse) antingen i form av sträng tillrättavisning som genomförs i närvaro av flera befäl eller meniga, eller vanlig tillrättavisning som åläggs den disciplinansvarige i enrum eller skriftligen. : Tillrättavisning, fremstilling, extra arbetsuppgift under fritid, extra tjänstgöring eller disciplinbot. Tillrättavisning är den mildaste påföljden och används vid missförstånd av gällande regler eller vid andra mindre allvarliga förseelser. Fremstilling används särskilt avseende de som inte har sin utrustning i ordning och som genom påföljden åläggs att vidta rättelse och därefter uppvisa utrustningen för en överordnads kontroll. Påföljden kan också användas då utrustning inte är föreskriftsmässig eller när fordonsrengöringen brister och då denna brist har karaktären av disciplinförseelse. Fremstilling kan ske under den rapporterades fritid och bestämmas till en viss tidpunkt och bör i normalfallet ske i omedelbar anslutning till förseelsen. : Tillrättavisning, sträng tillrättavisning, disciplinböter, utegångsförbud och arrest. Dessa påföljder kan bestämmas avseende alla militärpersoner (Soldaten). En domstol kan dessutom som påföljd besluta om löneavdrag eller avdrag på pensionen, förbud mot befordran, sänkning av löneklass, degradering, uppsägning eller upphörande av rätt till pension. Extratjänst förekommer inte som disciplinpåföljd. Då det gäller civilt anställd personal är disciplinpåföljderna tillrättavisning, böter eller upphörande av anställning. : Tillrättavisning, böter, extratjänst och utegångsförbud. : Om disciplinärendet prövas av en befälhavare kan bl.a. följande påföljder beslutas: arrest, degradering, böter, sträng tillrättavisning, vanlig tillrättavisning, extratjänst, indragen permission och indragna förmåner. Militärdomstol kan besluta om ytterligare påföljder. Internationella jämförelser och slutsatser : De disciplinära påföljderna är uppdelade i tre grupper. Första gruppen består av varningar, anvisningar, anmärkningar, anklagelser, domar och från ministern. Andra och tredje gruppen rör tillfälliga tjänstesuspensioner respektive indragning av anställningar, borttagande av chefstitlar eller uppsägning av kontrakt. Det finns även yrkesmässiga påföljder såsom avdrag av poäng i ett poängsystem. : Rådgivning, reprimand samt extra träning. För anställd militär personal utgörs disciplinpåföljderna av skriftlig varning, degradering, avstängning från tjänsten utan lön, kvarhållande ombord på örlogsfartyg samt avlägsnande från arbetsplatsen. Dessa disciplinpåföljder kan även åläggas civil personal. : Arrest, degradering, tillrättavisning, sträng tillrättavisning, böter och förverkande av senioritet. Ser ni några särskilda problem med en disciplinpåföljd som innebär extra tjänst eller någon extra eller kompletterande utbildning med hänsyn till konventioner (nr 29 och 105) om förbud mot tvångsarbete? Några länder har inte påföljden extratjänst och andra länder som har denna påföljdstyp anser sig ha regler som är utformade så att de inte står i strid med . Det är endast i den franska regleringen som det anges att det är uttryckligen förbjudet att i sanktionssyfte beordra övningar, tilldela beredskapsuppgifter eller extra arbete. På vilken nivå (grad, befattning) ligger beslutanderätten i disciplinfrågor? Det finns i allmänhet olika nivåer på beslutsfattandet. I ligger beslutsfattande generellt på en hög nivå genom att det är förbandschefen som fattar beslut. Även i , och ligger det på en relativt hög nivå (överstelöjtnant). I kan beslutanderätten delegeras. I ligger beslutanderätten på kompanichefsnivå, och i är det på motsvarande sätt genom att chefen för en grundenhet kan besluta om disciplinpåföljd. Internationella jämförelser och slutsatser har också en kompaniadjutant vissa beslutsbefogenheter i disciplinärenden. I ligger beslutanderätten på majors eller kaptens nivå. Har den militäre beslutsfattaren stöd av någon juridiskt utbildad person, och hur är det stödet i så fall ordnat? I de tillfrågade länderna hanteras det juridiska stödet antingen genom en särskild funktion för detta eller genom en möjlighet för den militära förmannen att kontakta en central juridisk stab inom försvaret. I kan krigsadvokater () bistå militär förman med råd. En liknande funktion finns i genom the Judge Advocate General. Även i finns stöd med juridisk kompetens. I ska utlåtande som regel inhämtas från en militärjurist. I , , , och finns inget direkt organisatoriskt juridiskt stöd, men det förefaller som råd eller utlåtanden kan inhämtas från juridiskt håll. Har den disciplinansvarige möjlighet att få stöd av någon juridiskt utbildad person, och hur är det stödet i så fall ordnat? Den disciplinansvarige ges inte stöd av någon juridiskt utbildad person under det disciplinära förfarandet i , , , och . I kan den disciplinansvarige beviljas juridiskt biträde i de särskilt allvarliga fallen. I kan den disciplinansvarige ges rätt till ett möte med ett biträde. I och kan den disciplinansvarige begära juridiskt biträde. Kan den disciplinansvarige överklaga ett beslut om disciplinpåföljd och hur kan det i så fall ske? I samtliga länder är det möjligt att överklaga eller begära omprövning av ett beslut om disciplinpåföljd. Denna möjlighet är utformad på olika sätt. Det finns ofta en möjlighet att få ett beslut omprövat av högre befäl. I vissa länder är det en särskild nämnd som prövar ett överklagat beslut. Internationella jämförelser och slutsatser Gäller samma regler om disciplinansvar även i krigstid, eller gäller andra regler då och hur skiljer de sig i så fall från de fredstida reglerna? (OBS att från straffrättsliga regler bortses här). Frågan har besvarats under fråga 4. 12.Har landet en särskild lagstiftning rörande militära brott? Frågan har besvarats under fråga 1. 13.Pågår lagstiftningsarbete gällande disciplinansvar inom försvarsmakten? I pågår ett omfattande lagstiftningsarbete för att modernisera den militära disciplinlagstiftningen. Det norska försvarsdepartementet gör en revision av det norska disciplinansvarssystemet och arbetet beräknas vara färdigt . I det följande redogör utredningen för några av de slutsatser som framkommit av jämförelsen med regleringen av disciplinansvar i andra jämförbara länders försvarsorganisationer. Utredningen överväger därefter i vad mån valda lösningar skulle kunna vara överförbara till svenska förhållanden. Samtliga jämförda länder har en disciplinär lagstiftning jämte en militärstrafflag. är ensamt om att inte ha en särskild straffrättslig lagstiftning annat än för krigssituationer. Inget annat land tycks ha disciplinära regler för anställd militär personal som är gemensamma för dem som gäller för övriga statstjänstemän. Det är svårt att hitta ett land med motsvarande förutsättningar som . De nordiska länderna använder fortfarande plikttjänstgöring i någon form. Internationella jämförelser och slutsatser Disciplinpåföljderna har en del likheter i de undersökta länderna men slående är att antalet påföljder och deras innebörd varierar. skiljer sig klart genom att ha få påföljder och genom att sakna alla former av frihetsberövanden. Flera länder använder olika former av tillrättavisning. Varje land får antas ha ett disciplinansvarssystem anpassat till sina specifika förutsättningar. Regleringen är exempelvis kopplad till om systemet vilar på plikt eller frivillighet. Andra faktorer som spelar in är samhällsstruktur och tradition. Då det gäller disciplinpåföljden extratjänst och dess förenlighet med har de tillfrågade länderna svarat att de inte har påföljden eller att de inte ser konventionsmässiga problem. Endast har klargjort att extratjänst inte får förekomma i sanktionssyfte. Generellt kan sägas att den internationella jämförelsen visar att det är stora systemskillnader mellan och de länder som vi har undersökt. skiljer sig från de undersökta länderna på en rad punkter. Avgörande skillnader är att saknar en särskild militärstrafflag, att disciplinbestämmelserna hos oss kan avse såväl militär som civil personal samt att anställd militär personal jämställs med övriga statligt anställda i fredstid. Utredningen konstaterar att de stora systemskillnaderna gör att det är svårt att jämföra med andra länder. Vi har heller inte funnit några lösningar utomlands som vi anser vara av särskilt intresse för svenska förhållanden. Av visst intresse är dock att flera länder vid mindre allvarliga förseelser i första hand synes använda olika former av tillrättavisning samt att kategoriskt avvisat extratjänst som disciplinpåföljd. Utredningens uppdrag är att överväga och föreslå vilka författningsändringar och övriga åtgärder som är nödvändiga för att anpassa disciplinansvarssystemet inom totalförsvaret till dagens uppgifter för Försvarsmakten. I direktivet nämns särskilt att bestämmelserna behöver moderniseras och förändras för att bättre passa det reformerade försvarets nya uppgifter. Vidare anger regeringen att det ska utredas vilka möjligheter som finns att skapa ett sammanhållet regelverk för disciplinfrågor. 7.1.1Utgångspunkter för uppdraget enligt direktivet Direktivet anger att disciplinansvarssystemet även fortsättningsvis ska omfatta situationer såväl i fredstid som vid höjd beredskap samt omfatta de olika grupper som omfattas av LDT . Disciplinansvarssystemet ska också vara väl avvägt mellan arbetsgivares och arbetstagares behov och intressen. Som utgångspunkt för arbetet ska utredningen ha Försvarsmaktens uppgifter, de bedömningar regeringen har redovisat i propositionerna Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140), Modern personalförsörjning för ett användbart försvar (prop. 2009/10:160) och Soldatanställningar i Försvarsmakten (prop. 2011/12:115), samt de krav på myndigheten som följer av detta. En utgångspunkt ska vidare vara att ett reformerat disciplinsystem ska vara sammanhållet, rättssäkert och förutsägbart, oavsett personalkategori och oavsett i vilken del av Försvarsmaktens verksamhet som personalen tjänstgör. Vidare ska ett reformerat disciplinsystem stå i överensstämmelse med , och andra internationella konventioner som kan vara av betydelse i sammanhanget. 7.1.2Förarbetsuttalanden avseende disciplinansvar i den nya insatsorganisationen Som bakgrund till utredningens överväganden återges i detta avsnitt några av de förarbeten som avser den nya insatsorganisationen och som bedömts som relevanta för utredningens arbete. Utredningen om totalförsvarsplikten hade i uppdrag att överväga vilka författningsändringar och övriga åtgärder som var nödvändiga för att möjliggöra frivillig rekrytering och utbildning av sådan personal som tjänstgjorde enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. I uppdraget ingick att ta ställning till hur utbildning genom frivillig tjänstgöring skulle utformas, bl.a. i fråga om ersättning och andra förmåner, disciplinansvar samt möjligheter att avbryta tjänstgöringen. Utredningen föreslog i slutbetänkandet Totalförsvarsplikt och frivillighet (SOU 2009:63) att rekryter som genomgår militär utbildning bör lyda under någon form av disciplinärt regelverk. 2009/10:160 s. 125 förklarade regeringen att man delade utredningens bedömning. Regeringen anförde vidare följande. Till skillnad från totalförsvarspliktiga genomgår rekryter utbildning på helt frivillig grund och kan avbryta denna när de själva vill. Detta gör emellertid inte att behovet av ett fungerande disciplinsystem försvinner. Utbildningen innefattar vapenhantering och andra utbildningsmoment som ställer stora krav på att de som genomgår utbildningen rättar sig efter instruktioner. Det finns därför behov av ett system som kan motverka sådana disciplinförseelser som inte är av så allvarlig art att personen ska avskiljas från utbildningen eller åtalsanmälas. Rekryter kommer inte att vara anställda under utbildningen. De kommer således inte heller att omfattas av och den disciplinhantering som ryms inom denna lag. finns ett fungerande system vid Försvarsmaktens organisationsenheter för handläggning av disciplinärenden rörande totalförsvarspliktiga som fullgör värnplikt som är reglerat i lagen om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Under denna lag faller även viss militär personal som genomgår frivillig grundutbildning inom Försvarsmakten. Detta gäller officersaspiranter såväl som aspiranter som utbildas enligt förordningen om grundläggande militär utbildning inom Försvarsmakten. Självfallet bör ytterligare något annat disciplinärt system inte skapas för just rekryter. Regeringen föreslog att LDT kompletterades så att den även skulle omfatta rekryter som genomgår militär utbildning inom Försvarsmakten, oavsett om rekryterna genomgår utbildning för att få anställning inom Försvarsmakten eller inte. Lagen ändrades i detta avseende . Disciplinansvar vid tjänstgöring i internationella militära insatser Utredningen om Försvarsmaktens framtida personalförsörjning hade i uppdrag att se över och föreslå de åtgärder som behövdes för att kunna anpassa Försvarsmaktens personalförsörjning till myndighetens nya uppgifter och behov. Utredningen föreslog i betänkandet Personalförsörjningen i ett reformerat försvar (SOU 2010:86) en ny speciallag som skulle reglera vissa arbetsrättsliga frågor för arbetstagare som är anställda som gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. Bestämmelserna i speciallagen om tjänstgöring i internationella militära insatser och om disciplinansvar vid tjänstgöring i sådana insatser föreslog utredningen skulle gälla för alla anställda i Försvarsmakten vid tjänstgöring i sådan insats. Bestämmelserna skulle föras in i den föreslagna speciallagen. LDT skulle inte vara tillämplig på dessa arbetstagare. Utredningen föreslog också att disciplinpåföljderna skulle vara varning och löneavdrag.