sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — Vid förfarandet gäller bestämmelser om rättegången i brottmål i tillämpliga delar, om inte annat framgår av denna lag. Paragrafen motsvarar 19 § IVL. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har gjorts. 14 § Efter att en framställning om verkställighet av en utländsk utevarodom överlämnats till åklagarmyndigheten enligt 1 §, ska den dömde personligen delges domen och underrättas om att han eller hon från delgivning hos åklagarmyndigheten kan framställa talan om omprövning av domen (opposition). Anför den dömde inte opposition inom föreskriven tid, tillämpas 3–10 §§. Paragrafen motsvarar 20 § första stycket IVL. Vissa språkliga änd- ringar har gjorts. 15 § Anför den dömde opposition inom föreskriven tid med begäran att hans eller hennes talan prövas av behörig domstol i den dömande staten, ska åklagar- myndigheten överlämna handlingarna i ärendet till , som med översändande av handlingarna ska underrätta behörig myndighet i den andra staten. Begär den dömde prövning vid svensk domstol eller anför han eller hon opposition utan att ange var talan ska prövas, ska åklagarmyndigheten hos rätten ansöka om förhandling för prövning av den dömdes talan. Paragrafen motsvarar 20 § andra stycket IVL. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har gjorts. 16 § När ansökan som avses i 15 § andra stycket kommit in till rätten, kallar rätten den dömde att inställa sig vid förhandling inför rätten. Förhandling får inte utan den dömdes samtycke hållas förrän tjugoen dagar förflutit från det den dömde personligen delgivits kallelse. Uteblir den dömde från förhandling som avses i första stycket eller finner rätten av annat skäl oppositionen inte kan tas upp till prövning, ska den dömdes talan avvisas. Sedan avvisningsbeslutet vunnit laga kraft tillämpas 3–10 §§. Paragrafen motsvarar 21 § första och andra stycket IVL. Vissa språkliga ändringar har gjorts. 17 § Fråga om ansvar för gärning som avses med framställning om verk- ställighet av en utländsk utevarodom får prövas, även om enligt 2 kap. brotts- balken åtal för gärningen inte kunnat väckas i eller kunnat väckas här endast efter särskilt förordnande, och utan hinder av bestämmelserna i 35 kap. 1–4 och 6 §§ samma balk. Frågan om ansvar för gärningen enligt svensk lag ska bedömas som om motsvarande brott begåtts i . Åtgärd för väckande av åtal eller för- undersökning, som skett i den andra staten enligt dess lag, ska tillerkännas verkan som om åtgärden skett här. Sådan åtgärd får dock inte tillerkännas annan verkan än den har enligt lagen i den andra staten. Paragrafen motsvarar 21 § tredje stycket IVL. Vissa språkliga änd- ringar har gjorts. 18 § Tar domstol i den andra staten enligt 15 § första stycket upp anförd opposition till saklig prövning, förfaller framställningen om verkställighet i . Avvisar den utländska domstolen oppositionen och vinner avvis- ningsbeslutet laga kraft, tillämpas 3–10 §§. Paragrafen motsvarar 22 § IVL. Vissa språkliga ändringar har gjorts. 19 § Ersättning till offentlig försvarare som betalats av allmänna medel ska stanna på staten, om det inte finns särskilda skäl för att den dömde ska åter- betala ersättningen. Paragrafen motsvarar 39 IVL. Vissa språkliga ändringar har gjorts. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. 3.Lagen tillämpas inte vid handläggningen av ett ärende om överförande av internationell straffverkställighet enligt lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, om ärendet har inletts före ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 26.1 och 26.2. Lagen föreslås enligt punkten 1 träda i kraft . Enligt punkten 2 upphävs lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom (IVL). Av punkten 3 följer att äldre bestämmelser i ska tillämpas på ärenden som inletts före den nya lagen träder i kraft. 28.2Förslaget till lag (2014:000) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen Lagen är ny. Den genomför rådets rambeslut /909/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på brottmåls- domar avseende fängelse eller andra frihetsberövande åtgärder i syfte att verkställa dessa inom Europeiska unionen (rambeslutet om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder). Vidare genomför lagen artikel 5 i rådets rambeslut /299/RIF om ändring av rambesluten /584/RIF, 2005/214/RIF, 2006/783/RIF, 2008/909/RIF och 2008/947/RIF och om stärkande av medborgarnas processuella rättigheter och främjande av tillämp- ningen av principen om ömsesidigt erkännande på ett avgörande när den berörda personen inte var personligen närvarande vid för- handlingen (rambeslutet om verkställighet av utevarodomar). De allmänna övervägandena om behovet av en ny lag finns i avsnitt 16.1. 1 kap. Allmänna bestämmelser Lagens innehåll och tillämpningsområde 1 § Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av rådets rambeslut /909/RIF av om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på brottmålsdomar avseende fängelse eller andra fri- hetsberövande åtgärder i syfte att verkställa dessa inom Europeiska unionen (rambeslutet),1 ändrat genom rådets rambeslut /299/RIF om verk- ställighet av utevarodomar.2 Bestämmelserna avser –erkännande och verkställighet av en svensk dom om frihetsberövande påföljd i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen (2 kap.), –erkännande och verkställighet i av en utländsk dom om frihets- berövande påföljd (3 kap.), och –övriga bestämmelser (4 kap.). 1EUT L 327, 5.12.2008 s. 27 (Celex 32008F0909). 2Rådets rambeslut /299/RIF av om ändring av rambesluten /584/RIF, 2005/214/RIF, 2006/783/RIF, 2008/909/RIF och 2008/947/RIF och om stärkande av medborgarnas processuella rättigheter och främjande av tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande på ett avgörande när den berörda personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, EUT L 81, 27.3.2009 s. 24 (Celex 32009F0299). I paragrafen anges att genom denna lag genomförs rambeslutet om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder samt artikel 5 i rambeslutet om verkställighet av utevarodomar. Härigenom tydliggörs att lagens bestämmelser ska tolkas mot bakgrund av rambeslutens beaktandesatser och artiklar. Vidare anges i paragrafen lagens innehåll. Lagen är indelad i fyra kapitel: Allmänna bestäm- melser (1 kap.), Erkännande och verkställighet av en svensk dom om frihetsberövande påföljd i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen (2 kap.), Erkännande och verkställighet i av en utländsk dom om frihetsberövande påföljd (3 kap.) och Övriga bestämmelser (4 kap.). 2 § Bestämmelser om överförande av verkställighet av frihetsstraff mellan de nordiska staterna finns i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. Bestämmelser om överförande av verkställighet av frihetsberövande på- följder mellan och en stat utanför Europeiska unionen finns i lagen (2014:000) om internationell straffverkställighet. I paragrafen informeras om att det finns särskilda bestämmelser om överförande av verkställighet av frihetsberövande påföljder mellan och en annan nordisk stat eller en stat utanför Europeiska unionen. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.1. I första stycket lämnas upplysning om lagen (1963:193) om sam- arbete med , , och angående verk- ställighet av straff m.m. Rambeslutet utesluter inte att bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser tillämpas i den mån dessa bidrar till att ytterligare förenkla eller underlätta förfaranden för verkställighet av påföljder (artikel 26.2–4). Den nordiska verk- ställighetslagen gäller därför alltjämt vid sidan av den nya lagen. I förhållande till och kan alltså vid över- förande av verkställighet av en frihetsberövande påföljd det väljas vilken lag som ska tillämpas i ett enskilt fall, under de förutsätt- ningar som gäller i respektive lag. Eftersom den nordiska verk- ställighetslagen inte är tillämplig på annan frihetsberövande påföljd än fängelse, kan endast den här behandlade lagen tillämpas på över- förande av verkställighet av överlämnande till rättspsykiatrisk vård. I andra stycket lämnas upplysning om lagen (2014:000) om internationell straffverkställighet. I förhållandet mellan medlems- staterna inom Europeiska unionen ersätter rambeslutet överför- andekonventionen med tilläggsprotokoll, brottmålsdomskonven- tionen och bestämmelser om överförande av straffverkställighet (artikel 26.1). Detta innebär att dessa över- enskommelser, som regleras genom lagen om internationellt sam- arbete rörande verkställighet av brottmålsdom, inte längre ska tillämpas mellan medlemsstaterna inom Europeiska unionen. Definition av en svensk dom om frihetsberövande påföljd 3 § Med en svensk dom om frihetsberövande påföljd avses i denna lag en av svensk domstol meddelad dom som innebär 2.överlämnande till rättspsykiatrisk vård, eller Paragrafen innehåller en definition av vad som avses med en svensk dom om frihetsberövande påföljd, dvs. vilka svenska frihetsberövande påföljder som omfattas av lagens tillämpningsområde och som kan bli föremål för verkställighet i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen. Den allmänna motiveringen till bestämmelsen finns i avsnitt 16.2.1. Enligt punkten 1 omfattas en av svensk domstol meddelad dom som innebär fängelse. I första hand avses fängelse som dömts ut enligt 26 kap. . Det kan vara fråga om fängelse eller på livstid. Även fängelse som döms ut enligt 28 kap. 3 § dvs. skyddstillsyn i förening med fängelse bör i och för sig omfattas. Behovet av att överföra ett sådant fängelsestraff torde dock i praktiken vara obefintligt. Enligt punkten 2 omfattas en av svensk domstol meddelad dom som innebär överlämnande till rättspsykiatrisk vård. Detta innebär påföljd enligt 31 kap. 3 § . Påföljden kan enligt andra stycket samma bestämmelse vara förenad med särskild utskriv- ningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Punkten 3 omfattar en av svensk meddelad dom som innebär sluten ungdomsvård. Detta innebär påföljd enligt 32 kap. 5 § brotts- balken. Tiden för sluten ungdomsvård kan enligt andra stycket samma bestämmelse uppgå till lägst och högst . Definition av en utländsk dom om frihetsberövande påföljd 4 § Med en utländsk dom om frihetsberövande påföljd avses i denna lag en dom eller ett beslut om frihetsberövande påföljd som har meddelats av dom- stol i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen efter ett straffrättsligt förfarande. Paragrafen innehåller en definition om vilka utländska domar om frihetsberövande påföljd som faller inom lagens tillämpningsområde och som således kan bli föremål för erkännande och verkställighet i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.2.2. I bestämmelsen anges att det ska vara fråga om en dom eller ett beslut som meddelats av en domstol efter ett straffrättsligt för- farande. Beslut som har meddelats av andra myndigheter än dom- stolar faller alltså utanför lagens tillämpningsområde. Eftersom avgörandet ska ske efter ett straffrättsligt förfarande torde det vanligtvis vara fråga om en brottmålsdomstol. Påföljden som ut- döms på grund av en straffbar gärning kan avse fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd. Denna kan avse en begränsad eller obe- gränsad tid. Annan frihetsberövande åtgärd kan exempelvis avse olika former av vårdpåföljder. Paragrafen bör tolkas utifrån de defini- tioner som ges i artikel 1 i rambeslutet. Definition av utfärdande stat och verkställande stat 5 § Med utfärdande stat avses den medlemsstat där domen meddelats. Med verkställande stat avses den medlemsstat till vilken domen översänds för erkännande och verkställighet. I paragrafen definieras vad som avses med utfärdande stat respek- tive verkställande stat. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.2. I lagen används på samma sätt som i rambeslutet begreppen ut- färdande stat dvs. den medlemsstat där domen meddelats, och verk- ställande stat dvs. den medlemsstat till vilken domen översänds för erkännande och verkställighet. 6 § Följande behöriga myndigheter prövar om en svensk dom om frihets- berövande påföljd ska sändas över till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen för erkännande och verkställighet i den staten och om en utländsk dom om frihetsberövande påföljd ska erkännas och verkställas i . 1.Kriminalvården, vid fängelse och sluten ungdomsvård eller när påföljden kan antas komma att verkställas som fängelse eller sluten ungdomsvård, och 2.Socialstyrelsen, vid överlämnande till rättspsykiatrisk vård eller när på- följden kan antas komma att verkställas som rättspsykiatrisk vård. I paragrafen anges att Kriminalvården är behörig myndighet att pröva frågor om en svensk dom om fängelse eller sluten ungdoms- vård ska sändas över till en annan medlemsstat inom EU för erkän- nande och verkställighet i den staten samt om en utländsk dom som kan antas komma att verkställas som fängelse eller sluten ung- domsvård ska erkännas och verkställas i . Vidare framgår att är behörig myndighet att pröva frågor om en svensk dom om överlämnande till rättspsykiatrisk vård ska sändas över till en annan medlemsstat inom EU för erkännande och verkställighet där samt om en utländsk dom som kan antas komma att verkställas som rättspsykiatrisk vård ska erkännas och verkställas i . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.4. Föreskrifter om verkställigheten av denna lag 7 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar före- skrifter om verkställigheten av denna lag. I paragrafen lämnas en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer att meddela verk- ställighetsföreskrifter. Det kan exempelvis röra sig om bestämmelser avseende vissa formkrav, samråd och underrättelser. Erkännande och verkställighet av en svensk dom om frihetsberövande påföljd i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen 1 § En svensk dom får sändas över till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen för erkännande och verkställighet om det kan antas att den dömdes sociala återanpassning underlättas av att verkställigheten överförs dit. I paragrafen framgår att en förutsättning för att en svensk dom ska få sändas över till en annan medlemsstat inom EU för erkännande och verkställighet är att det kan antas att den dömdes sociala åter- anpassning underlättas av ett överförande av verkställigheten dit. Bestämmelsen, som bygger på artikel 3.1 i rambeslutet behandlas i avsnitt 17.2.2. Se även avsnitt 11.2.2. Prövningen av kravet på social återanpassning bör ske genom en helhetsbedömning av samtliga faktorer avseende den dömdes anknytning till respektive medlemsstat. Här kan faktorer som med- borgarskap, bosättningstid i olika stater samt nuvarande bostads-, familje- och arbetsförhållanden ha relevans. Vidare bör beaktas even- tuella uppehållstillstånd eller om den dömde har uppehållsrätt i någon av staterna. När det gäller den dömdes familjeband bör särskild hänsyn tas till om det i någon av staterna finns minderåriga barn. Även den dömdes språkliga, kulturella, sociala och ekonomiska band till respektive stat är relevanta. Särskild relevans bör vidare läggas vid om den dömde har ett utvisningsbeslut eftersom detta kan påverka den sociala situationen vid en framtida frigivning. Vidare ska i bedömningen beaktas den dömdes egen inställning i frågan. Har den dömde en sådan anknytning till den verkställande staten att han eller hon omfattas av det tvingande samarbetsområdet, dvs. är medborgare och bor i den verkställande staten eller är med- borgare och ska utvisas till den verkställande staten, så råder en stark presumtion för att anknytningskravet är uppfyllt. Detsamma gäller om den dömde bor och varit lagligt bosatt utan avbrott i den andra staten, dvs. omfattas av det utvidgade tvingande samarbetsområdet. Den verkställande statens medgivande 2 § En svensk dom får sändas över till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen för erkännande och verkställighet endast om den behöriga myndigheten i den verkställande staten har lämnat sitt medgivande till att domen översänds dit. Medgivande enligt första stycket krävs inte om den dömde 1.är medborgare och bosatt i den verkställande staten, 2.är medborgare i den verkställande staten och kan komma att utvisas eller avvisas dit efter verkställigheten av påföljden till följd av domen, eller 3.är bosatt och har vistats lagligt utan avbrott under i den verkställande staten och den staten har anmält att medgivande inte krävs i motsvarande fall. I paragrafen framgår att den verkställande statens medgivande krävs i vissa fall. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 17.2.3. Avseende bosätt- ningsbegreppet se även avsnitt 11.2.2. I första stycket framgår att den andra medlemsstaten ska lämna sitt medgivande till att domen översänds dit. Enligt rambeslutet ska den behöriga myndigheten i den verkställande staten utan dröjsmål underrätta om sitt ställningstagande. I andra stycket framgår i vilka fall ett sådant medgivande inte krävs. Punkten 1 och 2 hänför sig till det tvingande samarbets- området och punkten 3 till det utvidgade tvingande samarbets- området. Överförande av verkställigheten torde i praktiken vara mest vanlig i dessa fall. Bestämmelserna har utformats i enlighet med svensk terminologi. Tolkningen bör emellertid ske i ljuset av lydelsen i rambeslutet. Undantag gäller enligt punkten 1 när den dömde är medborgare och bosatt i den verkställande staten. Detta motsvarar artikel 4.1 a) i rambeslutet. Vid bedömning av om den dömde bor i den andra medlemsstaten får en helhetsbedömning göras utifrån faktorer som folkbokföring, bostad, anställning och familjeförhållanden. Vid tvek- samhet bör samråd hållas med den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten. Enligt punkten 2 gäller undantag om den dömde är medborgare i den verkställande staten och kan komma att utvisas eller avvisas dit efter verkställigheten av påföljden till följd av domen. Detta mot- svarar artikel 4.1 b) i rambeslutet. Enligt rambeslutet kan det dels vara fråga om ett beslut om utvisning, avvisning eller annat avlägs- nande i domen, dels ett rättsligt eller administrativt beslut till följd Om den dömde även är bosatt i den verkställande staten ska punkten 1 i stället tillämpas. Vidare gäller undantag enligt punkten 3 om den dömde är bosatt och har vistats lagligt utan avbrott under i den verk- ställande staten. Undantaget gäller endast gentemot stater som har anmält att medgivande inte krävs i motsvarande fall. Undantaget motsvarar artikel 4.7 b) i rambeslutet. Kravet på att den dömde ska vara bosatt i den andra medlemsstaten får bedömas utifrån de omständigheter som anges under punkten 1. Vistelsen i den verk- ställande staten ska dessutom haft viss varaktighet, . Denna ska ha skett utan avbrott och varit laglig. Tillfälliga vistelser utanför den andra medlemsstaten bör vara möjliga i den mån de inte innebär att den permanenta rätten att uppehålla sig i staten upphör. När det gäller lagligheten får det kontrolleras med den behöriga myndigheten i den verkställande staten om den dömde är berättigad till permanent uppehållstillstånd i enlighet med den natio- nella lagstiftningen som genomförts mot bakgrund av gemenskaps- lagstiftning samt om denna rätt kommer att bestå. Den dömdes samtycke och inställning 3 § En svensk dom får sändas över till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen för erkännande och verkställighet endast om den dömde har sam- tyckt till att verkställigheten överförs dit. Samtycke enligt första stycket krävs inte om den dömde 1.är medborgare och bosatt i den verkställande staten, 2.kan komma att utvisas eller avvisas till den verkställande staten efter verkställigheten av påföljden till följd av domen, eller 3.har flytt till den verkställande staten på grund av ett straffrättsligt för- farande mot honom eller henne i eller efter en fällande dom här. I paragrafen behandlas krav på den dömdes samtycke. Bestäm- melsen, som motsvarar artikel 4.1 tillsammans med artikel 6.1–2 i rambeslutet, behandlas i avsnitt 17.2.4. I första stycket framgår huvudregeln om krav på den dömdes samtycke. Enligt andra stycket punkten 1 krävs inte samtycke om den dömde är medborgare och bosatt i den verkställande staten. Undantaget motsvarar artikel 6.2 a) i rambeslutet. Beträffande kravet på bosätt- ning se 2 § andra stycket punkten 1. Enligt punkten 2 krävs inte samtycke om den dömde kan komma att utvisas eller avvisas till den verkställande staten efter verkställigheten till följd av domen. Undantaget motsvarar arti- kel 6.2 b) i rambeslutet. Detta gäller fall där den dömde i brott- målsdomen har meddelats ett beslut om utvisning och detta i enlig- het med bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) kommer att verkställas till den verkställande staten. Vidare krävs enligt punkten 3 inte något samtycke om den dömde flytt till den verkställande staten i syfte att undandra sig verk- ställighet i eller ett kommande straffrättslig förfarande. Detta får anses innebära att den dömde olovligen återvänder till sitt hemland i syfte att undandra sig verkställighet i av den aktuella domen, av annan brottmålsdom eller i syfte att hålla sig undan ett kommande straffrättsligt förfarande i . Undan- taget motsvarar artikel 6.2 c). 4 § Den dömde ska tillfrågas om han eller hon samtycker till att verkställa påföljden i den andra medlemsstaten och i övrigt om sin inställning till ett överförande. Den dömde ska upplysas om innebörden av att samtycke lämnas. En återkallelse av ett samtycke enligt första stycket ska beaktas om den görs innan den behöriga myndighetens slutliga beslut i fråga om översändande har vunnit laga kraft. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 17.2.4 och motsvaras delvis av artikel 6.3 i rambeslutet. Paragrafen behandlar i första stycket en skyldighet att tillfråga den dömde om samtycke och inställning samt en upplysnings- skyldighet om innebörden av att samtycke lämnas. Skyldigheten avser dömda där ett ärende om överförande av verkställigheten initierats och ska inte sammanblandas med den generella upplys- ningsskyldigheten om att upplysa dömda i om möjligheten att överföra verkställighet till en annan medlemsstat. Skyldigheten förutsätter att den dömde kan tillfrågas, dvs. att han eller hon be- finner sig i . I ett fall där den dömde redan befinner sig i den verkställande staten får kommuniceringsskyldigheten anses upp- fylld genom en begäran till den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten om att den dömde ska höras. Den dömde ska även informeras om att ett samtycke om överförande innebär ett av- stående från skydd enligt specialitetsprincipen. Fram till dess den behöriga myndighetens beslut vunnit laga kraft kan, enligt andra stycket, samtycket återkallas. De närmare formerna för upptagande av samtycke och återtag- ande därav regleras i förordning. 5 § En svensk dom får sändas över till en annan medlemsstat inom Europeiska unionen för erkännande och verkställighet endast om 1.domen har vunnit laga kraft, 2.den dömde befinner sig i eller i den verkställande staten, och 3.det återstår av påföljden att avtjäna eller särskilda skäl talar för att verkställigheten ändå överförs dit. Paragrafen behandlar övriga förutsättningar för att en svensk dom ska få sändas över till en annan medlemsstat inom EU. Bestäm- melsen behandlas i avsnitt 17.2.5. I punkten 1 anges ett krav på att domen ska ha vunnit laga kraft. Detta motsvaras av artikel 1 i rambeslutet. Av punkten 2 framgår att den dömde ska befinna sig i eller i den verkställande staten. Detta krav motsvarar artikel 4.1 i rambeslutet. Enligt punkten 3 ska det återstå av påföljden att avtjäna eller så ska särskilda skäl tala för att verkställigheten ändå överförs till den verkställande staten. Ett krav på återstående strafftid hänför sig till vägransgrunden i artikel 9.1 h) i rambeslutet och avser att det som huvudregel inte är motiverat att överföra verkställigheten av sådan .