sou · H1B355 · 2013-09-06 00:00:00 — Tre fjärde- delar av dessa intäkter avser statliga hyresgäster. Investeringar låne- finansieras via . För förvaltning av bidragsfastigheter, dvs. fastigheter som saknar förutsättning att långsiktigt ge ett ekonomiskt överskott, disponeras ett årligt anslag, . Anslaget ska finansiera samtliga kostnader för bidragsfastigheter, som underhåll, löpande driftsunderskott och insatser för att utveckla platsen som besöksmål.131 SFV förvaltar 92 bidragsfastigheter med cirka 1 000 byggnader och anläggningar, bland annat kungliga slottsmiljöer, herrgårds- miljöer, fästningsmiljöer, ruiner, klosterruiner, bruksmiljöer och Vasaminnen. I ungefär hälften av bidragsfastigheterna ingår parker och trädgårdar. I budgetpropositionen aviseras en åter- gång av anslaget års anslag om till från . Dagens höga anslags- nivå har huvudsakligen finansierats genom att SFV inlevererat en del av sitt balanserade resultat till staten. Det framhålls att den långsiktiga nivån för anslaget kommer att fastställas i samband med beredningen av de utredningsinsatser som gjorts under senare år.132 I SFVs instruktion anges särskilt att verket på uppdrag av rege- ringen ska genomföra nybyggnation och ombyggnation, förvärva och avyttra fast egendom.133 Myndigheten får fatta egna beslut om investeringar där den beräknade investeringskostnaden per objekt inte överstiger . Högre belopp ska prövas av regeringen.134 Lediga lokaler marknadsförs genom prospekt, annonsering samt med hjälp av mäklarfirmor. Ombyggnadsprojekt som genomförs för att direkt anpassa lokalerna efter kundens behov finansieras genom omförhandlad hyra eller genom direktbetalning av hyresgästen. Drift och underhåll är SFV:s största kostnader. För de skyddade objekten har SFV ett långsiktigt åtagande och därmed även en lång- siktig planering för vård och underhåll. Det ställer stora krav på en 131Regleringsbrev för avseende . S2012/9065/, undantag från ekonomiadministrativa regelverket, s. 8. 2012/13:1, UO 2, s. 97. 133Förordning (2007:757) med instruktion för , 2 §. 134Regleringsbrev för 2013, som i detta avseende gäller framför för- ordning (1993:527) om förvaltning av statliga fastigheter, m.m., 10 §. långsiktig planering också i förhållande till den mer kortsiktiga statliga budgetprocessen. Myndigheten medges fatta beslut om avyttring av fast egendom som förvaltas om värdet inte överstiger . Fastig- hetsverket kan också för andra myndigheters räkning fatta beslut om att §§avyttra fast egendom, men då högst upp till ett värde av Det ekonomiska överskottet före fastighetsförsäljningar upp- gick 2012 till (2011). resultat motsvarar en avkastning på på genomsnittligt myndighetskapital (10,2011). Den höga avkastningen i förhållande till regeringens avkastningskrav för- , som tidigare framgått, främst av att myndighetskapitalet minskat genom inleveranser till statskassan. Totalt levererades , vilket grundar sig på SFV:s resultat, bok- förda värden, reavinster för avyttrade fastigheter samt avskriv- ningar. En mer omfattande beskrivning av uppdrag, organisation, fastighetsbestånd m.m. ges inom ramen för den sär- skilda utredning kring försvarsfastigheter136 som bedrivits parallellt med utredningen om statens kulturfastigheter. De båda betänkan- dena kompletterar varandra då det gäller försvarets fastigheter. Nedan ges en mer sammanfattad beskrivning med inriktning på verkets förvaltning av kulturfastigheter. ansvarar enligt sin instruktion för att för- valta en viss del av statens fasta egendom, såsom fastigheter av- sedda för försvarsändamål, vilket mer konkret innebär att myndig- heten äger och förvaltar merparten av de fastigheter som Försvars- makten disponerar. Fastighetsbeståndet är fördelat över hela landet och spänner över skilda typer av objekt, som kontor, kasern- områden, flygplatser, hamnar, bergrumsanläggningar, övnings- och andra markområden. Byggnader finns i samtliga län och av landets kommuner. Uppdraget innebär att förvalta med god resurshushållning och hög kostnadseffektivitet, där underhållet inte ska dras ned för att frigöra medel för hyres- 135Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, m.m., 5–6 §§. gästen.137 Myndigheten förvaltar ett betydande antal statliga bygg- nadsminnen och därmed i många avseenden ett levande militärt kulturarv. Detta ställer särskilda krav på bland annat funktion, säkerhet och sekretess i förvaltningen. Målen är att försvarets verksamhet ska kunna leva vidare i befintliga byggnader som kulturarvet bevaras. samarbetar med , hyresgästen och i före- kommande fall Länsstyrelser för att båda målen ska uppnås. Förvaltningen ligger i linje med regeringens kulturpolitiska mål att främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, de kulturpolitiska målen betonas också i myndighetens regleringsbrev, som anger att myndigheten ska: medverka till att de statliga målen för arkitektur, formgivning och design uppnås, verka för att de nationella miljökvalitetsmålen uppnås, och att hänsyn till miljö- och kulturvärden i tillämpliga delar ska mot- svara vad som gäller för andra stora fastighetsförvaltare.138 I regleringsbrevet anges också att resultatet efter finan- siella poster ska motsvara en avkastning på genomsnittligt myndig- hetskapital om . Målet är också att hyresgäster ska vara nöjda med fastighetsförvaltningen, vilket inne- bär att ett visst lägsta värde ska uppnås i de kundundersökningar som genomförs (NKI-värde på minst 65). ska enligt regleringsbrevet redovisa sin verksamhet i tre områden, förvaltning, uppdrag (för internationella insatser och fortifikatorisk utvecklingsverksamhet)och avyttring. Det senare avser försäljning av sådana fastigheter som inte längre behövs för försvarsändamål samt avveckling och återställande av försvarsanläggningar. Förvaltningen av byggnadsminnena styrs av regeringens skydds- föreskrifter, undantag är några vanliga byggnadsminnen i Karls- krona som köpts in av det intilliggande varvet och vars skyddsföre- skrifter är fastställda av med stöd av kulturminnes- lagen. ambitionsnivå innebär, i enlighet med skyddsföreskrifterna, att de bevaras i befintligt skick. Rekonstruk- tioner genomförs endast om det är rimligt inom ett ombyggnads- projekt eller motsvarande. Inför underhållsåtgärder sker samråd 137Förordning (2007:758) med instruktion för , 1 §. 138Regleringsbrev för avseende , S2012/9065/, s. 1. med alternativt , tillstånd söks vid ändringar. Det levande militära kulturarvet gör att den fysiska tillgänglig- heten begränsas men gör att kostnader för levande- görande inte är aktuella. Fortifikationsverkets byggnadsminnen ingår i regel som en inte- grerad del av en garnison eller ett övningsområde. De byggnads- minnen som finns inom verket har en definierad omfattning med eller utan skyddsområde och ingår i regel i en större kulturmiljö som inte har en fastställd gräns. Eftersom en kulturmiljö endast i undantagsfall motsvaras av en juridisk fastighetsgräns menar myndigheten att begreppet kulturfastighet inte är tillämpbart på Fortifikationsverkets byggnadsminnen. Antingen bör de benämnas som statliga byggnadsminnen med den omfattning som skydds- föreskrifterna specificerar eller så bör man se på hela kulturmiljöer och då bestämma vilken omfattning de har. Utöver byggnadsminnesklassade byggnader förvaltar Fortifi- kationsverket ett stort antal byggnader och miljöer som har ett högt kulturhistoriskt värde ur ett regionalt eller lokalt perspektiv. Det är till exempel riksintressen för kulturmiljön eller byggnader och miljöer upptagna i kommunala bevarandeplaner. förvaltar 29 statliga byggnadsminnen och fyra vanliga byggnadsminnen.139 Totalt omfattar byggnadsminnena drygt 300 byggnader och anläggningar med tillhörande mark- områden och parker. En anläggning i verk- samhet är benämningen på till exempel en kustartilleripjäs eller annan typ av försvarsanläggning. Byggnadsminnena kan delas in i olika kategorier efter ursprungsfunktion, som marinbas, kasern- etablissement, lägerplatser och skjutfält, befästningsanläggningar, karantänsanstalt, fyrar och fyrplatser samt slott och herrgårdar. De första fyra kategorierna är byggnader uppförda för försvarets verk- samhet medan de andra tre är kategorier som kommit i Fortifi- kationsverkets ägo på grund av försvarets behov av markområden. Undantaget är som ursprungligen uppfördes för privat bruk men som varit i militärt bruk. Utseendet är starkt knutet till den militära historien och kan därför räknas med i det militära kulturarvet. De fyra första försvarsanknutna kategorierna plus motsvarar av antalet byggnadsminnesskyddade 139 Antalet statliga byggnadsminnen enligt redovisning i bebyggelse- register 2012 och avstämning mot de beslut som regeringen fattat. byggnader (av BTA m2) och övriga ursprungligen civila byggnader motsvarar av antalet byggnadsminnes- skyddade byggnader (av BTA m2). De skyddade bygg- naderna inom byggnadsminnena är uppförda 1974. I med marinbasen, fort och anlägg- ningarna på Aspö/Tjurkö finns byggnader och anläggningar inom hela tidsspannet. Drygt hälften, , av de byggnadsminnesskyddade byggnaderna och anläggningarna är uppförda . uppfördes byggnader i huvudsak på militära lägerplatser och skjutfält och strax i kasern- etablissement. (17 stycken) är uppförda efter 1919. Detsamma gäller byggnadsminnesskyddade byggnader i uppförda (17 stycken). Själva skyddet av byggnadsminnen inom har ofta anpassats till att aktiv verksamhet bedrivs i byggnaderna. Som en följd av detta är hälften av byggnaderna enbart skyddade exteriört. I princip alla byggnadsminnesskyddade byggnader, anläggningar och parker inom omfattas av vårdprogram. Vårdprogrammen beskriver byggnaden/anläggningen/ parken och innehåller historik, kulturhistorisk värdebeskrivning och råd och anvisningar rörande vården av byggnadsminnena. För andra kultur- historiskt värdefulla byggnader och miljöer tas antikvarisk doku- mentation fram som i princip motsvarar vårdprogrammen för byggnadsminnen. har även en kulturarvs- specialist som stöder ledning, förvaltare och projektledare i alla typer av bevarandefrågor. För tre områden har utsett särskilda slottsarkitekter som stöd till förvaltningen, det gäller , och Marinbasen i . De byggnadsminnen som ligger inom garnisonsområden om- fattas även av gestaltningsprogram. Dessa program ger råd och anvisningar för hur mark och byggnader ska underhållas för att ett garnisonsområdes karaktär ska bibehållas och utvecklas och hur tillkommande bebyggelse kan anpassas till den befintliga. I gestalt- ningsprogrammet redovisas även färgsättning, yttre belysning m.m. inom garnisonen. Garnisonerna omfattas även av garnisonsplaner. En garnisons- plan är en strategisk plan som tas fram gemensamt av Fortifi- kationsverket och Försvarsmakten. I planen redovisas byggnads- minnena som en förutsättning för lokal- och markanvändningen I planen analyseras hur en skyddad byggnad kan användas och vilka restriktioner som kan finnas. Planen mynnar ut i en långsiktig strategi för utvecklingen av ett garnisonsområde. Skyddets omfattning för förvaltade Extriör/stomme/ Då det gäller gestaltningsfrågor ger arkitek- turråd, som består av externa arkitekter, råd och stöd till fastighets- enheter och projektledare. Rådgivningen omfattar ny- och om- byggnader för större projekt. En viktig del i arkitekturrådets arbete är också markbehandlingen. I finns en särskild kultur- hantverksgrupp som främst arbetar med de kulturhistoriska bygg- naderna och miljöerna. Gruppen har kompetens inom de viktigaste facken och handleder vid sidan av sina egna arbeten andra hant- verkare vid större renoveringsprojekt. Gruppens hantverkskun- skaper har varit av stort värde för myndigheten i den långsiktiga förvaltningen av byggnadsminnen inom världsarvet i . Byggnadsminnena har med några få undantag och integrerats i verksamheten, vilket innebär att de inte på ett enkelt sätt kan avskiljas från övrig bebyggelse och verksamhet. Byggnads- minnens avgränsning i termer av skyddsområden avser enbart vad som ansetts skyddsvärt av kulturhistoriska skäl och har inte med fastighetsgränser eller gränser för förvaltnings- objektet att göra. Infrastruktur, som tekniska system för el, vatten och avlopp, utförs för hela garnisoners behov och ingen skillnad har gjorts med avseende på om en byggnad utgör byggnadsminne eller inte. Kännetecknande för försvarets behov är det är i ständig för- ändring. Den flexibilitet som det innebär att kunna flytta mellan olika byggnader inom en garnison när nya behov uppstår är värde- full oavsett om byggnaden är klassad som byggnadsminne eller inte. Förutsättningen för att kunna överföra ett byggnadsminne eller en hel fastighet till annan förvaltare eller brukare är att det är upp- sagt av Försvarsmakten och avskiljbart. Det innebär att byggnads- minnet inte får ligga inom ett område som det fortfarande finns behov av att nyttja för försvarsändamål alternativt ligger inom ett område som används, men där det i sin helhet kan föras över till annan förvaltare. hävdar grundprincipen om sammanhållen förvaltning och har i särskilt underlag redovisat konsekvenser av en eventuell fragmentisering för objekt som , Revingehed och Villingsberg.140 har en egen försäljningsenhet som avyttrar byggnader och fastigheter som Försvarsmakten inte längre har behov av. Avyttring sker enligt gällande statligt regelverk, vilket innebär att det i första hand görs en bedömning av om fastigheten ska överföras till annan myndighet med hänsyn till natur, kultur eller rörligt friluftsliv.141 Inför avyttring av statliga byggnadsminnen sker samråd med Riksantikvarieämbetet.142 Om inte det finns några statliga intressen undersöks kommunens behov av området för samhällsändamål, till exempel för byggnation av daghem och skolor. Finns inga sådana behov annonseras fastigheten ut till försäljning till högstbjudande på öppna marknaden. har inga anslag men omsatte 2012 , varav utgjordes av hyror och arrenden inom det egna beståndet. 140Fortifikationsverket (2012). 141Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom m.m. 142Förordningen (1988:1229) om statliga byggnadsminnen m.m. uppdrag att särredovisa kostnader för byggnadsminnen, redo- visningssystemet är därför inte anpassat för detta. Byggnadsminnen utgör integrerade delar av garnisoner och övningsfält och förhyrs av försvaret. Kostnaderna för sådana byggnader som är klassade som SBM/BM täcks därför i princip av hyreskostnader. Detsamma gäller övriga kulturhistoriskt värdefulla byggnader och områden. Hyreskostnader fastställs enligt en särskild modell som och Försvarsmakten utformat på uppdrag av regeringen.143 Samråd sker också med Ekonomistyrnings- verket med utgångspunkt i avgiftsförordningen. Modellen för hyressättning är självkostnadsbaserad och därmed inte marknads- anpassad.144 Vissa underhållskostnader för kulturhistoriskt värdefulla bygg- nader avser antikvariska merkostnader. öron- märker därför en del av den totala underhållsbudgeten inom verket för underhållprojekt som på grund av antikvarisk hänsyn är dyrare än normalt underhåll. har avsatt () för sådana merkostnader i underhållsprojekt för byggnader som är klassade som byggnadsminnen eller som har ett högt kultur- historiskt värde i ett regionalt eller lokalt perspektiv. investeringar inom fastighetsområdet finansieras genom lån i Riksgälden. Investeringarna – som sker i samråd med hyresgästerna – avser främst ny- och ombyggnation men kan även gälla inköp av fastigheter.145 Myndigheten får fatta beslut om sådana investeringar där den beräknade investerings- kostnaden per projekt inte överstiger . Högre belopp ska prövas av regeringen.146 Myndigheten kan på mot- svarande sätt själv fatta beslut om avyttring av den fasta egendom som förvaltas om värdet inte överstiger 20 miljoner kronor.147 143Hyresmodell ska enligt regleringsbrev tillämpas. 144Se vidare (2012). Promemoria, dnr 1684/2012-2. 146Regleringsbrev för 2013, som i detta avseende gäller framför förord- ning (1993:527) om förvaltning av statliga fastigheter, m.m., 10 §. 147Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, m.m., 5 §. är en nationell myndighet med ansvar för frågor om kulturmiljön och kulturarvet. Verksamheten syftar sär- skilt till att kulturvärden i bebyggelsen och i landskapet tas till vara och att kulturmiljöintresset bevakas vid samhällsplanering och byggande. Myndigheten ska verka för ett försvarat och bevarat kulturarv och ett hållbart samhälle med goda livsmiljöer. I upp- draget ingår också att stimulera till kunskapsuppbyggnad och forskning om kulturmiljöer, kulturminnen och kulturföremål samt att följa och stödja det regionala kulturmiljöarbetet, bedriva informations- och rådgivningsverksamhet, bland annat till museer. Myndigheten vårdar och visar även kulturmiljöer, beslutar om förvaltning av fornfynd, bedriver arkiv- och biblioteksverksamhet samt genomför arkeologiska undersökningar på uppdragsbasis. förvaltar vidare vissa nationella databaser inom området och ingår i kretsen av miljömålsansvariga myndig- heter.148 Myndigheten har viktiga tillsyns- och tillsynsvägledande upp- gifter då det gäller det byggda kulturarvet och bereder förslag om inrättande av statliga byggnadsminnen inför regeringens ställnings- tagande. Ett antal ansökningar om nya statliga byggnadsminnen prövas f.n. genom aktuella ansökningar till regeringen, bland annat avseende äldre kyrkobyggnader i myndighetens egen förvaltning.149 I regleringsbrev anges en rad mer tids- avgränsade uppdrag som på olika sätt anknyter till bevarandet av det byggda kulturarvet. Bland annat ska myndigheten särskilt analysera effekterna av den kyrkoantikvariska ersättningen då det gäller bevarandet av det kyrkliga kulturarvet och då även behandla de kyrkliga kulturminnenas tillgänglighet.150 förvaltar sammantaget cirka 70 kultur- historiska miljöer, omfattande 160-talet registerfastigheter, från i söder till i norr. Främst är det arkeologiska forn- lämningar, men i beståndet ingår även kyrkor, slott och andra byggnader. Vid och bedriver Riks- antikvarieämbetet publik verksamhet i egen regi. Inom världsarvet och ägs huvuddelen av staten och förvaltas av 148Förordning (2007:1184) med instruktion för . 149Riksantikvarieämbetet (2012). Klargörande av ägoförhållanden för fastigheter som Riks- antikvarieämbetet förvaltar. Underlag till utredningen, Dnr 201-3532-2012, . 150Regleringsbrev för avseende , Ku2012/1078/KA, m.fl. Bevarande och utveckling av världsarvet och sker genom samverkan och avtal. syftar till att bevara de fysiska kulturmiljöerna och tillgängliggöra utvalda sådana miljöer i egen regi eller genom samverkan eller avtal med både offentliga och privata aktörer. Ett breddat kulturarvsperspektiv har vuxit fram, där kulturarvets betydelse för människor står i centrum. Det innebär att bevarande och utveckling inte står i motsättning till varandra, utan ses som sammanhängande delar i arbetet. Till fastighetsförvaltningens huvudsakliga uppgifter hör avtal, planering, upphandling, genomförande och uppföljning av vård- insatser och löpande drift och underhåll av byggnader och mark. Utveckling av de kulturhistoriska miljöerna som besöksmål sker utifrån en bedömning av potential, möjligheterna till samarbete och entreprenörskap samt ekonomiska förutsättningar. Kunskaps- uppbyggnad och forskning kring fastig- heter görs främst av universitet och högskolor, medan myndig- heten vid besöksmålen arbetar med att förmedla och föra dialog utifrån den aktuella vetenskapens resultat. Begrepp som barn och unga, mångfald och allas delaktighet är centrala för verksamheten. Fastigheterna i bestånd förvärvades i huvudsak av Kungl. Vitterhets, Historie och Antikvitets Akade- mien . Fastigheterna har varit i statens ägo då och skildes åt. Ett antal fastigheter har avyttrats, vissa även tillkommit via donation. har fornlämningarna ett relativt starkt lagskydd och flera av kulturmiljöerna kan enligt myndighetens bedömning avyttras.151 En hållbar och effektiv fastighetsförvaltning kräver långsiktig planering. Såväl investeringar som löpande underhåll fordrar upp- handling och regelbundna besök för planering, genomförande och uppföljning. Kontinuerliga kontakter med hyresgäster och arren- datorer är också viktiga förutsättningar för förvaltningen. Utma- ningarna för består främst av att fastighetsbeståndet är relativt litet och spritt, vilket begränsar förutsättningar för kontinuerliga kontakter, tillsyn och samordnad upphandling. Med hjälp av samarbetspartners kan en del hinder 151 (2013). Underlag till utred- ningen, Dnr 3.3.1-1500-2013, . Avyttringsarbetet sker i sam- överbryggas men förvaltningsstrukturen bedöms kunna göras mer ändamålsenlig.152 utgår i sin förvaltning och utveckling av fastigheterna från vissa principiella utgångspunkter. Målet är att vidmakthålla fastigheternas kulturhistoriska värde och utveckla den publika verksamheten vid besöksmålen. Att vidmakthålla värden innebär att vård och underhållsinsatser genomförs i syfte att för- hindra ett naturligt åldrande, snarare än att iordningställa eller iscensätta kulturmiljöerna. För några utvalda kulturmiljöer genom- förs utvecklingsinsatser som syftar till att tillgängliggöra miljön för publik verksamhet. har den strategiska inrikt- ningen att fastighetsförvaltningen kan effektiviseras genom att statens kulturfastigheter samlas hos en statlig förvaltare. Därmed kan en mer effektiv och behovsanpassad statlig förvaltning uppnås. utgör endast en liten del av Riksantikvarie- ämbetets totala uppdrag och få nya förvärv har skett sedan 1970- talet. En särskild strategi har utvecklats beträffande avyttrings- arbetet, där avyttring genom fastighetsreglering eller försäljning är genomförda eller beslutade för ett antal fastigheter. Vid avyttring utgår bedömningen från de kulturhistoriska värdena, fastighetens skydd och tillgänglighet samt önskvärdheten av att tillskapa sam- manhållna förvaltningsområden.153 verkan med , som förordningsenligt kan besluta om sådan försäljning på uppdrag av myndigheterna, då det gäller objekt med värden som inte överstiger 15 miljoner kronor.154 huvuduppgift är att verka för de transportpolitiska målen inom sjöfartens område. Verksamheten omfattar bland annat lotsning, att svara för farleder, sjö- och flygräddningstjänst, isbryt- ning och ett nationellt maritimt övervaknings- och informations- system i enlighet med rådande EG-direktiv. Verksamheten ska huvudsakligen bedrivas med inriktning på handelssjöfarten, även om fritidsbåttrafikens, fiskets och marinens intressen ska beaktas. 154Förordning (1996:1190) om överlåtelse av statens fasta egendom, 6 §. ingår även i kretsen av miljömålsansvariga myndig- heter.155 förvaltar inom ramen för sin verksamhet ett stort antal fastigheter och byggnader på ofri grund men har också successivt avyttrat ett betydande antal objekt som inte längre behövs i verksamheten. Det har gällt fyr- och lotsplatser liksom en rad andra anläggningar. Verket har också överfört ett antal fastigheter till andra myndigheter, främst Fortifikations- verket, och dåvarande . Avveck- lingen av fastigheter har intensifierats och omfattar cirka 10–20 objekt.156 upprätthåller för detta arbete en löpande fastighetsavvecklingsplan som bland annat klar- gör frågor kring behov av fastighetsbildning, värdering och renove- ring av sådana objekt som ska rivas, försäljas eller överlåtas därför att de inte längre behövs i verksamheten.157 saknar instruktionsmässigt uppdrag och sådan intern kulturhistorisk expertis som ett långsiktigt ansvarstagande för särskilt kulturhistoriskt värdefulla fastigheter och byggnader kräver. I ett kortare perspektiv tas dock stort ansvar för de kultur- historiska värden som verket förvaltar. Bland annat har omfattande renoveringsinsatser gjorts då det gäller äldre fyrar.158 Verket för- valtar f.n. 25 statliga byggnadsminnen, vilket utgör av totala antalet statliga byggnadsminnen och en mindre andel av de utpekade byggnaderna.159 Viss myndighetssamverkan bör kunna ske kring en del av de byggnadsminnen som ansvarar för .