sou · H1B327 · 2013-05-03 00:00:00 — Att arbets- belastningen hos överförmyndaren är hög eller att det där finns många nyanställda och oerfarna tjänstemän påverkar ställföreträdarnas möjligheter att utföra sina uppdrag på bästa sätt. Det förekommer att överförmyndarens långa handläggningstid i olika ärenden också drabbar huvudmannen. Ett exempel på detta är att det har tagit så för överförmyndaren att bevilja ett uttag från huvudmannens spärrade konto att inbetalning av dennes skatt inte har kunnat göras . 5 Frågor om Förmyndare och ställföreträdare för vuxna, SOU 2004:112, s. 800 ff. Från godmansföreningar har det framförts att det är önskvärt att det hos överförmyndaren finns tillgång till juridisk kompetens. Detta måste dock inte innebära att det finns en jurist anställd hos överförmyndaren, utan tillgången till juridisk kompetens kan även tillgodoses genom att den finns tillgänglig inom andra enheter inom kommunen eller att kommunen köper en sådan tjänst från t.ex. en grannkommun. Regeringen har uttalat att det inte bör ställas något formellt krav på genomgången juristutbildning på vare sig överförmyndare eller ledamöter i en överförmyndarnämnd. Dock utgick regeringen sam- tidigt från att kommunerna i större utsträckning skulle se till att det i överförmyndarverksamheten finns tillgång till juridisk kompe- tens.6 ska enligt 19 kap. 17 § andra stycket FB inom sin tillsyn se till att utbildningen av överförmyndarna, ledamöterna i överförmyndarnämnderna och ersättare är tillfredsställande. Detta innebär att inom ramen för tillsynsverksamheten ska verka för att kunskaps- och utbildningsnivån hos överförmyndare, nämndledamöter och ersättare är tillfredsställande. Ansvaret för att utbildning genomförs ligger dock på kommunen. Länsstyrelserna har till uppgift att bistå med råd om hur utbildningen läggs upp och organiseras och vid tillsyn följa upp att utbildning kommer till stånd.7 Det har till utredningen framförts att det finns behov av ytterligare vägledning genom centralt utfärdade föreskrifter och anvisningar, vilket saknas . Regeringen har även uttalat att det finns mycket som talar för att överförmyndarnämnd bör göras obligatorisk som organisations- form. Enligt regeringen är anledningen till detta att en kontinuerlig sakkunskap lättare kan upprätthållas med en sådan organisations- form, eftersom förtroendevalda med skilda erfarenheter då kan engageras för överförmyndaruppgifterna. Sköts uppgifterna av en enda person, en överförmyndare, riskerar man kompetensförluster när majoritetsförhållandena i kommunen ändras vid val och leder till byte på posten. Regeringen pekar på att en kontinuerlig sak- kunskap lättare kan upprätthållas med överförmyndarnämnd och att en kombination av en sådan nämnd och en ganska omfattande beslutsdelegation till tjänstemän utgör en god avvägning mellan 2007/08:150, Förmynderskapsrättsliga frågor, s. 57. 2007/08:150, s. 57. önskemål om lekmannainflytande och ren professionell handlägg- ning.8 Enligt vår mening är det ur gode mäns och förvaltares synvinkel angeläget att överförmyndarverksamheten fungerar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Detta innebär bl.a. att personalen där ska ha kompetens på relevanta områden och att det ska finnas tillräckligt med personal. Vi delar den framförda synpunkten om att det inom överförmyndarverksamheten bör finnas tillgång till juridisk kompe- tens. Som regeringen har anfört menar vi dock att det inte bör ställas något formellt krav på genomgången juristutbildning på vare sig överförmyndare eller ledamöter i en överförmyndarnämnd. Det bör dock vara en uppgift för kommunerna att i största möjliga utsträckning se till att det finns juridisk kompetens. Den uppgift har att inom sin tillsyn se till att utbildningen av överförmyndarna är tillfredsställande är också av betydelse för att uppnå och bibehålla en tillfredsställande kunskaps- och utbildningsnivå hos överförmyndarna. Ett annat sätt som kan övervägas för att höja kompetensen hos överförmyndarna kan vara, som regeringen har förordat, att överförmyndarnämnd görs obliga- torisk som organisationsform. 2007/08:150, s. 57. 11.1Kraven på redovisning av förslagens konsekvenser 11.1.1Kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning Av 14–15 §§ kommittéförordningen (1998:1474) framgår att en ut- redning är skyldig att redovisa vilka konsekvenser förslagen i ett betänkande kan få i en rad olika avseenden. Om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, före- tag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, ska dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska en finansiering föreslås. Förslagens betydelse för den kommunala själv- styrelsen ska också redovisas. Detsamma gäller konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsätt- ning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i för- hållande till större företags, för jämställdheten mellan män och kvinnor och för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Enligt 15 a § kommittéförordningen ska det i ett betänkande som innehåller nya eller ändrade regler också anges förslagens kostnads- mässiga och andra konsekvenser. Dessa ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konsekvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Regeringen har i våra direktiv angett att utredaren ska redovisa vilka konsekvenser de förslag som lämnas får för barn. Utredaren ska vidare redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som läggs fram. Om förslagen leder till kostnadsökningar för det all- männa, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Om något av förslagen påverkar det kommunala självstyret, ska dess konsekven- ser och de särskilda avvägningar som föranlett förslagen särskilt redo- visas (14 kap. 3 § RF). 11.2Ekonomiska konsekvenser av våra förslag 11.2.1Förslagen som rör entledigande av gode män och förvaltare och upphörande av ställföreträdarskap Vår bedömning: Förslaget om att en god man eller förvaltare i vissa fall inte behöver kvarstå i uppdraget till dess att en ny ställ- företrädare har utsetts och att ställföreträdarskap i undantagsfall ska kunna upphöra trots att det finns ett behov av det, kan inte antas leda till några nämnvärda kostnadsökningar för vare sig kommunerna eller domstolarna. Vi har i kapitel 4 föreslagit att de uttalanden som HD gör i mål Ö 91-12 ska regleras i lag. Detta innebär att det av FB ska framgå att en förvaltare inte är skyldig att ha kvar sitt uppdrag till dess att en ny förvaltare har utsetts, om han eller hon har skälig orsak att lämna uppdraget . Vidare ska det i FB regleras att ett förvaltarskap ska upphöra i dessa situationer, om en ny förvaltare inte kan utses och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgär- der för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig upp- draget. Ett förvaltarskap ska under dessa förutsättningar kunna upp- höra även i de situationer då förvaltarens uppdrag har upphört av någon annan orsak, t.ex. om förvaltaren har avlidit. I kapitel 4 har vi även föreslagit att en god man som har förord- nats med stöd av 11 kap. 1, 2, 3 eller 4 § FB ska ha motsvarande rätt att frånträda sitt uppdrag, dvs. om han eller hon har skälig orsak att göra det, trots att det fortfarande finns ett behov av godmanskap och fastän någon ersättare inte har utsetts. Godmanskapet ska upp- höra om en ny god man inte kan utses och överförmyndaren har vidtagit alla rimliga åtgärder för att finna någon som är lämplig och villig att ta på sig uppdraget. Även ett godmanskap ska under dessa förutsättningar kunna upphöra om den gode mannens uppdrag har upphört av någon annan orsak, t.ex. om den gode mannen har av- lidit. Förslaget om att en god man eller förvaltare inte ska behöva kvar- stå i uppdraget till dess att en ny ställföreträdare har utsetts innebär att det i vissa undantagsfall kommer att fattas beslut om entledig- ande i ett tidigare skede jämfört med . Antalet beslut torde dock inte öka i antal. Det kommer endast i undantagsfall att finnas förutsättningar för att låta ett godmanskap eller förvaltarskap som behövs upphöra. Vi bedömer att sådana beslut kommer att fattas endast i ett fåtal fall . Förslagen i denna del kan därför inte antas leda till några nämn- värda kostnadsökningar för vare sig kommunerna eller domstolarna. 11.2.2Förslagen med anledning av möjligheten för ställföreträdarens dödsbo att få hjälp med att redovisa huvudmannens egendom Vår bedömning: Överförmyndarnas uppgift att besluta om be- frielse eller lättnad i den redovisningsskyldighet som ställföre- trädarens dödsbo har av huvudmannens egendom samt skyldig- heten för kommunen att i enstaka fall ersätta ställföreträdarens dödsbo för kostnader för att upprätta en sluträkning, torde inte leda till några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för kom- munerna. Det kommer i enstaka fall att uppstå en kostnad för huvud- mannen i de fall dödsboet efter en ställföreträdare begär ersätt- ning för kostnaden att upprätta en sluträkning över hans eller hennes egendom. Vi har i kapitel 6 föreslagit att överförmyndaren i vissa fall ska få befria ett dödsbo efter en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare från skyldigheten att lämna sluträkning eller besluta att räkningen ska få lämnas i förenklad form. Detta innebär att över- förmyndaren får ytterligare en uppgift. Syftet med förslaget är dels att underlätta för de dödsbon som behöver hjälp med att upprätta sluträkningen, dels att undvika att dödsboets skyldighet att upprätta sluträkning negativt ska påverka möjligheterna att rekrytera kvali- ficerade gode män och förvaltare. Eftersom det är ovanligt att ställföreträdare avlider ett uppdrag pågår är det sällan ett dödsbo får en skyldighet att upp- rätta en sluträkning. Detta innebär i sin tur att det bör bli ovanligt förekommande för överförmyndaren att besluta om befrielse från eller lättnad i ett dödsbos redovisningsskyldighet. I de fall det sker kommer beslutet till viss del att bli arbetsbesparande för överför- myndaren genom att dödsboets årsräkning inte behöver granskas eller att den i vart fall inte behöver granskas i samma omfattning. Sammantaget bedömer vi därför att vårt förslag inte kommer att leda till några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Vi har i kapitel 6 även föreslagit att dödsboet efter en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare ska ha rätt till ersättning för de utgifter som har varit skäligen påkallade för att fullgöra skyldig- heten att upprätta en sluträkning över huvudmannens egendom. Det är överförmyndaren som ska fatta beslut om sådan ersättning. Huvudmannen ska ersätta dödsboet för utgiften om hans eller hennes beräknade inkomst eller tillgångar under det år när uppdraget ut- förs överstiger de basbeloppsgränser1 som gäller för att han eller hon ska ersätta en god man eller förvaltare för utgifter. Ersättning för dödsboets utgifter som inte ska betalas med den enskildes medel ska betalas av kommunen. Bakgrunden till förslaget är att det inte är rimligt att ett dödsbo under alla förhållanden ska behöva stå för kostnaden som uppstår för att upprätta en sluträkning. Som vi har nämnt är det sällan ett dödsbo efter en ställ- företrädare får en skyldighet att upprätta en sluträkning över huvud- mannens egendom. Detta innebär att det också kommer att bli säll- synt att dödsbon begär ersättning för kostnaden för att fullgöra denna skyldighet. I de fall dödsboet har rätt till sådan ersättning torde det vara vanligt att redovisningen rör omfattande tillgångar, vilket innebär att det blir den enskilde som ska ersätta dödsboet för utgiften. Vi bedömer därför att förslaget inte bör få några nämn- värda ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Däremot kommer det i enstaka fall att uppstå en kostnad för huvudmannen i de fall dödsboet efter en ställföreträdare begär ersätt- ning för kostnaden att upprätta en sluträkning över hans eller hennes egendom. I det sammanhanget bör det dock beaktas att huvud- 1 2,65 gånger prisbasbeloppet beträffande inkomst och två gånger prisbasbeloppet beträff- ande tillgångar. mannen även skulle ha haft en skyldighet att betala en ställföre- trädares arvode för att avsluta ett uppdrag (vilket innefattar att göra en sluträkning), om uppdraget av någon annan anledning skulle upp- höra. 11.2.3Förslaget om att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med att hämta in utredning och lämna förslag på ställföreträdare Vår bedömning: Förslaget om att överförmyndaren ska bistå tingsrätten med att hämta in utredning och lämna förslag på ställ- företrädare leder till en merkostnad om cirka för kommunerna. Domstolarna torde göra motsvarande besparing. Kommunernas kostnadsökning bör täckas genom att denna summa förs över från domstolarna till kommunerna. Om man har som utgångspunkt att vårt förslag rör sig om helt nya uppgifter för överförmyndarna, och inte tar hänsyn till att det är uppgifter som i praktiken till stor del redan utförs av dem, uppgår kommunernas kostnader, enligt en uppskattning från representanter för överförmyndarverksamheten, till cirka . Förslaget om överförmyndarens skyldighet att hämta in utredning och lämna förslag på ställföreträdare Vi har i kapitel 7 föreslagit att överförmyndaren ska ha en skyldig- het att hämta in utredning i ärenden om godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap och ge in den till tingsrätten. Vidare ska överförmyndaren i samband med att utredningen ges in till tings- rätten, som huvudregel lämna förslag på en god man eller förvaltare som är lämplig för uppdraget. Förslaget innebär att det görs en ändring i FB, av vilken det framgår att överförmyndaren har en skyldighet att bistå tingsrätten med att hämta in utredning och lämna förslag på ställföreträdare i ärenden om godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap. Syftet med förslaget är att den oklarhet som i praktiken finns när det gäller arbetsfördelningen mellan tingsrätten och överför- myndaren ska undanröjas och att handläggningen och avgörandet av godmanskaps- eller förvaltarskapsärenden ska kunna ske på ett snabbt, effektivt och rättssäkert sätt. Förslaget ska ses som ett steg i riktning mot att beslutanderätten i de ärenden om anordnande, omprövning och upphörande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB, vilka inte är tvistiga, ska flyttas över från tingsrätten till över- förmyndaren. Vilka förändringar innebär förslaget i praktiken? Vårt förslag innebär att det sker en förändring av lagstiftningen på så sätt att kommunen (överförmyndaren), i stället för tingsrätten, ska ha till uppgift att hämta in utredning i de ärenden om god- manskap eller förvaltarskap i vilka tingsrätten beslutar. Överför- myndaren ska som regel också lämna förslag på lämplig ställföre- trädare. Detta är dock i praktiken inte några nya uppgifter för över- förmyndarna, eftersom de har utförts inom ramen för överförmyndarnas verksamhet. har en del överförmyndare emellertid ändrat sina rutiner. Av svaren på vår enkät framgår att tillämp- ningen av nuvarande reglering skiljer sig åt mellan överförmyndarna så till vida att en del hämtar in en fullständig utredning till tings- rätten, medan andra inte gör det eller gör det i viss omfattning. När det gäller de ärenden som inleds genom en anmälan till överför- myndaren, t.ex. från , är det dock i huvudsak så att överförmyndarna hämtar in utredning för att kunna bedöma om en ansökan om anordnande av godmanskap eller förvaltarskap bör ges in till tingsrätten. En följd av dessa ändrade rutiner hos överförmyndarna är att det har blivit vanligare att de ansökningar som kommer in till tings- rätten inte är fullständiga och att tingsrätten på egen hand hämtar in utredning eller begär kompletteringar av den utredning som finns. Av svaren på vår enkät framgår att överförmyndarnas rutiner skiljer sig åt även när det gäller att lämna förslag på god man eller för- valtare till tingsrätten. Många överförmyndare lämnar sådana för- slag, dock inte alla. I de fall överförmyndaren inte lämnar förslag på god man eller förvaltare kontaktar tingsrätten t.ex. eventuella när- stående, den som har genomfört den sociala utredningen eller per- sonal på den enskildes boende för att försöka finna en lämplig ställ- företrädare. Någon tingsrätt som inte får in förslag på ställföre- trädare från överförmyndaren har skapat en egen rekryteringsbas av lämpliga ställföreträdare. Vilka blir de ekonomiska konsekvenserna av förslagen? Enligt den s.k. finansieringsprincipen får staten inte ålägga kommun- erna nya uppgifter utan att det medföljer statlig finansiering. Vi har från representanter för överförmyndarverksamheten (Föreningen och i ) fått en uppskattning av hur stor kostnaden för kom- munerna skulle bli om man betraktar innehållet i vårt förslag som helt nya arbetsuppgifter för överförmyndarna. Vid denna uppskatt- ning tas det således inte hänsyn till hur arbetsfördelningen mellan överförmyndarna och tingsrätterna ser ut i praktiken. Uppskattningen omfattar endast de fall då överförmyndarna ska hämta in utredning och lämna förslag på ställföreträdare till tings- rätten i ärenden där någon annan än överförmyndaren är sökande.2 Antalet ärenden med annan sökande än överförmyndaren beräknas uppgå till knappt 10 000 per år.3 Vidare har man vid uppskattningen utgått ifrån att överförmyndarens genomsnittliga handläggningstid är per ärende4 och att kostnaden är 320 kr.5 Kommunernas kostnader uppgår under dessa förutsättningar till omkring per år.6 Utgångspunkten för uppskattningen är dock, som vi redan har nämnt, att detta skulle röra sig om helt nya uppgifter för över- förmyndarna. Vid bedömningen av vilka kostnader som uppkommer för kommunerna till följd av vårt förslag bör man emellertid beakta att överförmyndarna har utfört dessa uppgifter trots att utrednings- ansvaret enligt FB har ålegat tingsrätterna. Den kostnad vi ska be- räkna ska med andra ord grundas på de faktiska skillnader som våra 2Ansökan om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § FB eller förvaltarskap får, förutom av överförmyndaren, göras av förmyndare, den som ansökningen avser, om han eller hon har fyllt , samt av hans eller hennes make eller sambo och närmaste släktingar. Ansökan om anordnande av förvaltarskap får också göras av god man som avses i 4 § FB. Se 11 kap. 15 § FB. 3Dessa ärenden uppskattas uppgå till ungefär hälften av de ärenden beträffande godmanskap och förvaltarskap som kommer in till tingsrätten. Enligt uppgift från upp- gick det sammanlagda antalet sådana ärenden till 18 699. Detta innebär att det i knappt 10 000 ärenden var någon annan än överförmyndaren som var sökande (0,5 x 18 699= 9 349). 4Av avser arbete för att kunna lämna förslag på ställföreträdare och arbete för att hämta in utredning. I handläggningstiden ingår dels den faktiska tid då arbete läggs ner på ett ärende, dels tid som inom verksamheten ägnas åt utbildning, interna och externa sammanträden m.m. 5Timkostnaden är beräknad utifrån de totala kostnaderna för löner och overheadkostnader delat med det sammanlagda antalet arbetstimmar inom överförmyndarverksamheten i kommun. 69 349 ärenden x x 320 kr= ca 23,9 mnkr. förslag innebär jämfört med . Den faktiska kostnadsökningen för kommunerna torde därför bli betydligt lägre än . Eftersom det saknas statistiskt underlag i fråga om i vilken ut- sträckning överförmyndarna hämtar in utredning och lämnar för- slag på ställföreträdare, är det dock inte möjligt att göra annat än en grov uppskattning av hur stor kostnadsökningen blir för kommun- erna. Enligt vår uppskattning är det till en helt övervägande del över- förmyndarna som lämnar förslag på ställföreträdare till tingsrätten. Att överförmyndarna enligt vårt förslag får denna uppgift innebär därför rent faktiskt inte någon nämnvärd kostnadsökning för kom- munerna. Förändringen innebär i praktiken att överförmyndarna ska hämta in utredning även i de ärenden där det är tingsrätten som gör det. Enligt vår uppskattning hämtar tingsrätterna in utredning i unge- fär en tredjedel av ärendena (i vilka någon annan än överförmyndaren är sökande). Det kan dock vara så att tingsrätterna hämtar in ut- redning i något större utsträckning. Om man utgår från av över- förmyndarna ovan redovisade uppgifter om handläggningstid och timkostnad kommer kostnadsökningen för kommunerna att bli om- kring 5 mnkr7 . Domstolarna torde göra motsvarande be- sparing. Den kostnadsökning som uppstår för kommunerna bör täckas genom att det förs över från domstolarna till kom- munerna. Med hänsyn till att kommunerna inte har kompenserats för de uppgifter som omfattas av vårt förslag bör det dock över- vägas om staten bör tillskjuta ytterligare medel till kommunerna. Frågan om tillskott av medel bör i denna del lösas efter förhand- lingar mellan staten och kommunerna. När det gäller förslaget om att överförmyndarna ska ha en skyl- dighet att till tingsrätten lämna förslag på lämpliga ställföreträdare bör det även beaktas att det framöver kommer att krävas aktiva och professionella rekryteringsinsatser från överförmyndarnas sida, t.ex. genom informationsinsatser och annonsering. Det bedöms även i större utsträckning vara nödvändigt med information till och utbild- ning av ställföreträdare. Den senare frågan liksom vissa andra frågor som rör godmanskap och förvaltarskap bereds inom . Vi vill särskilt framhålla vikten av att kommun- 7 0,33 x 9 349 ärenden x x 320 kr= ca 5,4 mnkr. erna tillförs tillräckliga medel för att överförmyndarnas verksamhet ska kunna fungera på ett effektivt och rättssäkert sätt (jfr även av- snitt 10.5). 11.2.4Förslaget om insamling av uppgifter och sammanställning av statistik Vår bedömning: Förslaget om att överförmyndaren ska lämna uppgifter som behövs för statistik till leder endast till marginella kostnadsökningar för kommunerna. Anslaget för de sju länsstyrelser som ska ha till uppgift att framställa statistik över överförmyndarnas verksamhet bör ökas med 5,6 mnkr avseende första året efter genomförandet och därefter med . I kapitel 9 har vi föreslagit att de sju länsstyrelser som ansvarar för tillsynen över överförmyndarnas verksamhet ska framställa statistik beträffande denna verksamhet och de ställföreträdarskap som om- fattas av överförmyndarens tillsyn inom respektive tillsynsområde. Vidare ska en av dessa länsstyrelser framställa rikstäckande statistik på området samt göra sådan statistik tillgänglig för externa intressenter. För att statistiken ska kunna framställas ska överför- myndaren lämna de uppgifter som behövs till . Syftet med vårt förslag är att säkerställa att den som har (eller har behov av) god man eller förvaltare ska få sina intressen, behov och rättigheter tillgodosedda och att detta ska ske inom rimlig tid. Vidare ska statistik på detta område ge överförmyndarna bättre möjligheter att följa upp och analysera sin verksamhet. Syftet med förslaget är även att statistiken ska kunna användas som ett redskap i tillsyn över överförmyndarna. Genom statistiken ska det dessutom bli möjligt att nationellt kunna följa utvecklingen av överförmyndarnas verksamhet, att ge allmänheten bättre insyn i denna verksamhet och att använda statistik i olika utrednings- och forskningssammanhang samt i journalistiska sammanhang. Länsstyrelserna får inom ramen för sin tillsyn in ett antal upp- gifter genom de årsredogörelser som överförmyndarna lämnar in dit. Det rör sig om uppgifter inom de områden i vilka det enligt vårt förslag ska framställas statistik. Genom att överförmyndaren lämnar denna typ av uppgifter om verksamheten till länsstyr- elsen kan vårt förslag endast anses innebära ett mindre merarbete för kommunerna i denna del och det uppkommer därför endast marginella kostnadsökningar för kommunerna.