sou · H1B314 · 2013-03-05 00:00:00 — Även om säkerhetsaspekter ska ingå i den ordinarie tillståndsprövningen enligt , också för sådana verksamheter som inte är Sevesoverksamheter, medför tillståndsprövning av Sevesoverksamheter ett merarbete. Detta beror bl.a. på att tillståndspliktiga Sevesoverksamheter på högre kravnivå som underlag till sin tillståndsansökan även ska skicka in en säkerhetsrapport23. Det tillkommande arbetet innebär mer än att bara granska och bedöma den information som ingår i säkerhetsrapporten. De risker som är hänförliga till en Sevesoverksamhet och som kan utgöra miljöpåverkan ska behandlas vid samrådet och ska beskrivas i miljökonsekvensbeskrivningen. Syftet med en miljökonsekvensbeskrivning som berör en Sevesoverksamhet är också att identifiera och bedöma faktorer i verksamhetens omgivning som kan påverka säkerheten hos denna. ska enligt under samrådet verka för att miljökonsekvensbeskrivningen får den inriktning och omfattning som behövs för tillståndsprövningen. behöver därför ofta vara aktiv i samrådsfasen för att Sevesoverksamhetens riskanalys som ska ligga till grund för miljökonsekvensbeskrivningen ska bli relevant. Om en Sevesoverksamhet anses kunna medföra en betydande miljöpåverkan kan kretsen av remissmyndigheter öka, vilket i sig medför merarbete för inblandade myndigheter. Säkerhetsfrågorna måste sedan hållas i fokus genom hela prövningsförfarandet och dessa måste man också ta hänsyn till vid villkorsformuleringarna då även de särskilda säkerhetsfrågorna ska beaktas. Osäkert underlag leder till att det inte går att beräkna merkostnaderna för tillståndsprövning av Sevesoverksamheter Det extra arbete som läggs ner vid tillståndsprövning av Sevesoverksamheter uppkommer i samband med den övriga granskningen och tillståndsprövningen av verksamheten då det är en integrerad 22Enligt är , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet samt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap remissmyndigheter. 239 § Sevesoförordningen anger vad som ska ingå i säkerhetsrapporten. Finansiering av tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter miljö- och säkerhetsprövning. Med de tids- och återrapporteringssystem som används har det emellertid inte gått att få fram hur stor del av arbetet som läggs ner vid tillståndsprövning av en Sevesoverksamhet och som särskilt avser Sevesorelaterade frågor. Det har därför inte varit möjligt att särskilja de kostnader som denna särskilda Sevesogranskning innebär. Dessutom måste beaktas vad som ingår i avgiften enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt när det gäller kostnader för tillståndsprövning av Sevesoverksamheter. I annat fall skulle en Sevesoverksamhetsutövare riskera att till viss del få betala för samma kostnader två gånger. Underlaget för de avgifter som tas ut enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt har kartlagts och beskrivits i rapporter av och . Dessa rapporter behandlas i . kartläggning har visat att kostnaderna för den särskilda Sevesodelen vid tillståndsprövningen delvis täcks in av dagens avgifter enligt ovan nämnd förordning. Hur stor del som redan är beaktad i avgiften har dock inte gått att beräkna24. Däremot finns inte något som tyder på att den del av avgiften som tas ut för merkostnader motsvarar de verkliga merkostnaderna. I det förslag till ändrade avgifter för miljöfarliga verksamheter och vattenverksamheter som har tagit fram finns även ett förslag om nya regler för domstolar, centrala myndigheter och länsstyrelser att närmare redovisa vilka kostnader man har vid tillståndsprövning av bl.a. miljöfarlig verksamhet. Detta förslag bereds i . Vi anser att de merkostnader som uppstår vid tillståndsprövning av Sevesoverksamheter ska redovisas särskilt och att denna redovisningsskyldighet lämpligast regleras i de bestämmelser som är föremål för granskning i . Vi har i kontakter med lämnat denna synpunkt samt föreslagit hur sådana bestämmelser om löpande återredovisning skulle kunna formuleras. Ett alternativ till detta skulle kunna vara att berörda myndigheter ges ett särskilt regeringsuppdrag, att för en begränsad tid, redovisa hur mycket merarbete och merkostnader tillståndsprövning av Sevesoverksamheter medför jämfört med tillståndsprövning av annan miljöfarlig verksamhet. 24 Som redovisats har de avgifter som tas ut av miljöfarliga verksamheter enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt en kostnadstäckningsgrad på . Finansiering av tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter Mot bakgrund av att det inte går att beräkna merkostnaderna för tillståndsprövning av Sevesoverksamheter föreslår vi inte någon särskild Sevesotillståndsprövningsavgift. En sådan avgift bör anstå till dess att det finns ett bättre tids- och återrapporteringssystem där det går att utläsa hur mycket arbete med en tillståndsprövning av en Sevesoverksamhet som är särskilt Sevesorelaterat. Dessa uppgifter skulle då kunna ligga till grund för att beräkna tillståndsprövningsavgifterna så att de fullt ut beaktar de merkostnader som det innebär vid en tillståndsprövning av Sevesoverksamheter. Dessa extra kostnader skulle lämpligast påföras Sevesoverksamheterna i det redan nu gällande avgiftssystemet på område, nämligen i förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Den del av anslaget som betalas ut av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap vid tillståndsprövning av Sevesoverksamheter på högre kravnivå bör tills vidare ska finnas kvar. Det skulle annars kunna befaras att den särskilda Sevesodelen av tillståndsprövningen blir underfinansierad. Avgiftsfaktorer för att beräkna särskilda När merkostnader hänförliga till den särskilda Sevesodelen av tillståndsprövningen kan identifieras är det vår bedömning att dessa merkostnader ska belasta Sevesoverksamhetsutövaren. Det särskilda anslaget som utbetalas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap skulle därmed kunna tas bort. En avgift utöver den ordinarie avgiften som Sevesoverksamhetsutövarna redan betalar enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt skulle kunna vara en enhetsavgift. Sevesoprövningsavgiften skulle då avse det merarbete i prövningen som det innebär att bevaka att säkerhetsfrågorna i lämplig omfattning kommer med vid samrådet och i miljökonsekvensbeskrivningen, att följa säkerhetsfrågorna genom prövningen, att granska och bedöma innehållet i en säkerhetsrapport, m.m. Det är dock stor skillnad på omfattningen av dessa arbetsuppgifter om det gäller att tillståndspröva en stor och komplex Sevesoverksamhet eller om det är en mindre komplicerad verksamhet. Arbetet med säkerhetsfrågorna ökar av naturliga skäl om det är en Sevesoverksamhet som hanterar stora mängder farliga ämnen. Finansiering av tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter gäller tillståndsprövningen finns således en relation mellan hur mycket merarbete prövningen av en Sevesoverksamhet innebär och om det är en Sevesoverksamhet på den högre eller lägre kravnivån. Av detta resonemang följer att det skulle vara rimligt att använda samma avgiftsfaktorer som vi har föreslagit när det gäller Sevesotillsynsavgifterna för att ta hänsyn till respektive Sevesoverksamhetskategoris bedömda risk, komplexitet och omfattning (se avsnitt 5.2.4). I detta sammanhang ska dock C- och de s.k. U-verk- samheterna på den lägre kravnivån undantas eftersom de inte är tillståndspliktiga. Bilden nedan visar de föreslagna avgiftsfaktorerna för att beräkna särskilda Sevesoprövningsavgifter. 5.3.2Tillståndspliktiga C- och s.k. U-verksamheter ska betala avgifter enligt förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt Utredningens förslag: De tillståndspliktiga Sevesoverksamheterna som inte betalar någon avgift enligt förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt , det vill säga C- och s.k. U-verksamheter på högre kravnivå, ska betala miljöbalkstillsyns- och prövningsavgifter enligt nu nämnd förordning. Vi föreslår därför en ändring i förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt som innebär att även C- och de s.k. U-verksam- heterna på högre kravnivå blir avgiftsskyldiga. Mot bakgrund av att vi bedömer att det tiotal Sevesoverksamheter som inte betalar några avgifter enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt , det vill säga C- och de s.k. U-verksamheterna på högre kravnivå, alltjämt ska tillståndsprövas enligt bestämmelser (se avsnitt 3.3) Finansiering av tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter finns det anledning att föreslå att även dessa verksamheter ska betala en sådan avgift. Detta är alltså samma avgift som övriga tillståndspliktiga Sevesoverksamheter betalar . Vi föreslår därför en författningsändring i 2 kap. 1 § förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt som innebär att hänvisningen till FMH-bilagans avdelning 1 tas bort och att hänvisning istället endast görs till FMH-bilagan. Denna ändring innebär att såväl verksamheter i FMH-bilagans avdelning 1 som verksamheter i FMH-bilagans avdelning 4 ska betala avgifter för prövning och tillsyn enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Vid bedömningen av hur stor avgift C- och de s.k. U-verksam- heterna på högre kravnivå ska betala måste både kostnader hänförliga till miljöbalkstillsynen och kostnader hänförliga till tillståndsprövningen beaktas. De C- och s.k. U-verksamheter som betalar avgifter enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt gör detta utifrån att de har frivilliga tillstånd. Dessa avgifter har inte ansetts utgöra ett relevant jämförelseunderlag då dessa avgifter är mycket låga. Jämförelse har istället gjorts med B-verksamheternas avgifter enligt samma förordning. Nuvarande avgifter för B-Sevesoverksamheter på lägre och högre kravnivå är mellan och , med ett medelvärde på respektive ett medianvärde på . Mot bakgrund av dessa värden har Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i sin rapport bedömt en lämplig årlig avgift för C- och de s.k. U- verksamheterna på högre kravnivå till 20 000 kr25. Denna avgift har då samma kostnadstäckningsgrad som övriga miljöfarliga verksamheter som betalar avgift, det vill säga en 60-procentig kostnadstäckningsgrad. Denna avgift anses också i samma utsträckning som avgiften övriga verksamheter betalar inkludera en viss andel av det särskilda Sevesorelaterade arbetet som läggs ned vid tillståndsprövningen. För det fall miljöbalkstillsynen är överlåten från till kommunen har en lämplig avgift istället uppskattats till . Verksamheterna kommer i sådana fall att betala miljöbalkstillsynsavgift enligt kommunens taxa. Mot bakgrund av de svårigheter som redovisats ovan att fullt ut utreda hur stor del av avgiften som avser själva Sevesoprövningsdelen samt då det i pågår en om- 25 Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps rapport för tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter – Redovisning av regeringsuppdrag, diarienr 2012-4325. Finansiering av tillsyn och tillståndsprövning av Sevesoverksamheter fattande översyn av avgifterna enligt förordningen om avgifter för prövning och tillsyn enligt , bland annat med målsättningen att uppnå högre kostnadstäckningsgrad, anser vi att vi inte bör föreslå storleken på själva avgiften. Förslaget om en årlig avgift om kan emellertid tjäna som underlag vid framtida beräkningar av avgifternas storlek. 6Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag En utredning ska enligt kommittéförordningen (1998:1474) redovisa vilka konsekvenser som förslagen i ett betänkande kan få för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. Om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslaget innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska även dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar för staten, kommuner eller landsting ska utredningen föreslå en finansiering. Om betänkandet innehåller förslag till nya och ändrade regler ska konsekvenserna anges på ett sätt som överensstämmer med bestämmelserna i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Vi ska, enligt kommittédirektivet, vid utformningen av våra förslag särskilt beakta de administrativa konsekvenserna och utforma förslagen så att kostnaden för myndigheternas och företagens administration hålls så låg som möjligt. Vidare ska vi i våra redogörelser, analyser och förslag beakta proportionalitetsprincipen beträffande inskränkning av självstyrelse i enlighet med 14 kap. 3 § regeringsformen. Vi ska även redogöra för ekonomiska och andra konsekvenser som förordningarna och de föreslagna författningsbestämmelserna medför, såväl för näringslivet som för det allmänna, samt ska förslagens kostnadseffekter för små respektive stora företag beskrivas. Slutligen ska vi, om förslagen kan förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, föreslå hur dessa ska finansieras. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag 6.2Övergripande konsekvenser av utredningens förslag Om en Sevesoolycka inträffar kan det innebära olika slags konsekvenser av olika omfattning för såväl Sevesoverksamheten som för omgivningen och för människors liv och hälsa. En Sevesoolycka kan även leda till allvarliga konsekvenser för miljön i form av miljöskador, utsläpp av farliga ämnen och skador på naturmiljön. En Sevesoolycka kan således även innebära samhällsekonomiska konsekvenser i form av ökade kostnader för staten. Vårt övergripande uppdrag är att lämna förslag till hur en mer effektiv och enhetlig Sevesotillsyn kan uppnås, att se över vissa tillståndsfrågor samt att föreslå hur Sevesotillsynen framöver ska finansieras. Vissa av våra författningsförslag innebär även ett förtydligat regelverk för Sevesotillsynen, vilket förväntas leda till en mer likartad och rättssäker Sevesotillsyn. Införande av Sevesotillsynsavgifter som beaktar myndigheternas kostnader för att kunna utföra det av utredningen bedömda behovet av kvalitetshöjning av Sevesotillsynen och som även beaktar de krav som ställs i Seveso III direktivet innebär en möjlighet för staten att finansiera Sevesotillsynen. I och med en avgiftsbelagd Sevesotillsyn genomförs även i Sevesolagstiftningen den internationellt vedertagna Polluter Pays Principle. Denna princip tillämpas redan inom svensk miljölagstiftning och innebär att det är förorenaren som ska betala de kostnader som denne orsakar. Vårt förslag om Sevesotillsynsavgifter innebär att staten kommer att tillföras ca i avgiftsintäkter. Om syftena med utredningens förslag uppnås kommer såväl de myndigheter som utför Sevesotillsynen vid Sevesoverksamheterna som Sevesoverksamhetsutövarna att gynnas då en effektivare och mer enhetlig Sevesotillsyn medför administrativa fördelar och vinster. En väl fungerande organisation för Sevesotillsynen, med för ändamålet kompetenta handläggare, kan även leda till säkrare Sevesoverksamheter. Vidare gynnar en väl samordnad och effektiv organisation av Sevesotillsynen verksamhetsutövarna bl.a. i form av att kontakterna med de olika tillsynsmyndigheterna förenklas. En samordnad Sevesotillsyn innebär, särskilt för de mindre verksamheterna, en lättnad av de administrativa krav som är ålagda verksamhetsutövarna. Sammantaget innebär våra förslag en förstärkt organisation för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Våra förslag påverkar inte den kommunala självstyrelseförmågan. Inte heller har förslagen betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. 6.3.1Förslaget att Sevesotillsynen måste koncentreras till färre länsstyrelser och att möjligheten för att överlåta Sevesotillsynen till kommun tas bort Vi bedömer att den operativa Sevesotillsynen enligt Sevesolagen alltjämt ska utföras av . Vi har även föreslagit att ansvaret för Sevesotillsynen måste koncentreras till färre länsstyrelser än och att möjligheten för att överlåta Sevesotillsynen till kommun tas bort (se avsnitt 4.5.1 och 4.5.2). Vi anser att det förslag till framtida länsstyrelseorganisation som Utredningen om den statliga regionala förvaltningen (Fi 2009:07) lämnat i sitt betänkande Statens regionala förvaltning – förslag till en angelägen reform (SOU 2012:81), när det gäller formerna för en framtida länsstyrelseorganisation, är ändamålsenligt vid bedömningen av vilka länsstyrelser som bör ansvara för Sevesotillsynen. Deras förslag, som innebär att antalet länsstyrelser blir elva stycken, vardera med en miljöprövningsdelegation, skulle leda till de effektivitets-, kompetens- och resursvinster som vi anser behövs för Sevesotillsynen. som ansvarar för tillståndsprövningen av flertalet tillståndspliktiga Sevesoverksamheter skulle då även bli ansvarig . En sådan här koncentration av Sevesotillsynsansvaret skulle innebära att varje länsstyrelse får tillsynsansvar för fler Sevesoverksamheter än (se tabell 2.1 i avsnitt 2.4 som visar fördelningen av antalet Sevesoverksamheter i de olika länen samt tabell 4.2 i avsnitt 4.5.1 som utvisar hur Sevesotillsynsansvaret skulle komma att fördelas på respektive länsstyrelse om Utredningen om den statliga regionala förvaltningens förslag till länsstyrelseorganisation genomförs). Denna koncentration ger förutsättningar för ökade möjligheter att arbeta upp kompetens, erfarenhet och rutin. Med ökad möjlighet till specialisering hos Sevesohandläggarna blir Sevesotillsynen effektivare, mer rättssäker och mer likartad över landet. Med ett mindre antal länsstyrelser Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag underlättas även möjligheterna till samordning av Sevesotillsynen mellan länsstyrelserna och . Då Sevesotillsynen inte är överlåten från någon länsstyrelse till kommun påverkas varken kommuner eller Sevesoverksamheter av vårt förslag om borttagen överlåtelsemöjlighet av Sevesotillsynen. möjligheter att, i de fall det anses lämpligt, överlåta miljöbalkstillsynen beträffande Sevesoverksamheter till kommun påverkas inte av våra förslag. Inte heller påverkas de kommunala räddningstjänsternas tillsynsuppgifter av våra förslag. Länsstyrelserna behöver inte heller, med anledning av våra förslag, ompröva sina tidigare fattade beslut att överlåta tillsynen enligt till kommun. Förslaget i denna del innebär således endast författningsändringar. 6.3.2Förslaget att länsstyrelsernas Sevesotillsyn ska avgiftsbeläggas Vi föreslår att länsstyrelsernas Sevesotillsyn beträffande samtliga Sevesoverksamheter ska avgiftsbeläggas (se avsnitt 5.2). Sevesotillsyn av verksamheter på högre kravnivå finansieras över anslag 2:7 (Myndigheten för samhällsskydd och beredskap – ramanslag inom utgiftsområde 6). Myndigheten för samhällsskydd och beredskap betalar efter rekvisition ut medel till länsstyrelser som utför Sevesotillsyn av verksamheter på högre kravnivå. betalades ut via anslaget för uppgifter avseende Sevesotillsyn. En konsekvens av att Sevesotillsynen avgiftsbeläggs blir att anslaget kan tas bort. Om anslaget tas bort innebär detta således en besparing för staten med ett belopp motsvarande anslagets storlek. Förslaget att Sevesotillsynsavgifter ska införas innebär att samtliga Sevesoverksamheter, 375 stycken, ska betala en fast, årlig Sevesotillsynsavgift. Avgiften ska som huvudregel fullt ut täcka de kostnader som Sevesotillsynen beräknas kosta, det vill säga målsättningen är full kostnadstäckning. Sevesotillsynsavgifternas storlek har anpassats till Sevesoverksamheternas bedömda risk, komplexitet och omfattning. Detta för att försäkra att Sevesoverksamheter som verkar på den svenska marknaden i möjligaste mån ges likartade möjligheter att bedriva sin verksamhet. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Den avgiftsgrundande kostnaden för länsstyrelsernas Sevesotillsyn och Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps tillsynsvägledning har beräknats kosta 17,1 miljoner efter det att Seveso III direktivet genomförts i svensk rätt, det vill säga efter . Av beloppet avser kostnader för länsstyrelserna Sevesotillsyn och avser Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps Sevesotillsynsvägledning. Vid ett avgiftsuttag med full kostnadstäckning innebär således vårt förslag ökade avgiftsintäkter till staten med ca . Av tabellen nedan framgår hur stora Sevesotillsynsavgifterna enligt vårt förslag blir för respektive Sevesoverksamhetskategori samt den totala årliga avgiftsintäkten. Tabell 6.1 Årlig Sevesotillsynsavgift för respektive verksamhetskategori Tillsynsavgifternas konsekvenser för länsstyrelserna Seveso III direktivets krav på Sevesotillsynsfrekvens kommer att innebära att länsstyrelserna får en tydligare skyldighet att ge en motprestation i form av Sevesotillsyn av Sevesoverksamheter på både högre och lägre kravnivå. För att kunna leverera förväntad motprestation i form av kvalitativ Sevesotillsyn är det således av vikt att länsstyrelserna genom det allmänna anslaget tillförs tillräckligt med resurser för att kunna utföra Sevesotillsynsuppgifter i den omfattning som krävs. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Vi föreslår att Sevesotillsynsintäkterna som motsvarar länsstyrelsernas kostnader för att utföra Sevesotillsynen bör få disponeras av respektive länsstyrelse alternativt att avgiftsintäkterna återförs till varje länsstyrelse genom öronmärkta anslag. Om så sker leder detta till att länsstyrelserna ges ökade möjligheter att utföra likvärdig Sevesotillsyn oavsett var i landet Sevesotillsynen bedrivs och oavsett hur många Sevesoverksamheter respektive länsstyrelse har ansvar för. Vidare kommer länsstyrelserna genom avgiftsintäkterna att ges förbättrade möjligheter att utveckla sin kompetens inom Sevesotillsynsområdet genom såväl vidareutbildning av personalen som genom att tillförsäkra att kompetent personal kan rekryteras för ändamålet. Sevesotillsynen kommer troligtvis även att få en mer framträdande plats när det gäller prioritering av arbetsuppgifter. Dessa eftersträvade följder kommer emellertid få bäst genomslag om de debiterade tillsynsavgifterna kommer respektive länsstyrelse till del fullt ut. I detta sammanhang är det viktigt att beakta att om det anslag som betalas ut av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap vid Sevesotillsyn av verksamheter på högre kravnivå tas bort och om länsstyrelserna inte tillförs erforderliga resurser kommer länsstyrelserna att få ännu mindre resurser för att utföra Sevesotillsynsuppgifter än såsom är fallet . För det fall länsstyrelserna inte får del av avgiftsintäkterna enligt nu föreslagen ordning är det viktigt att länsstyrelsernas allmänna anslag ökas på sådant sätt att de kan fullgöra sina arbetsuppgifter inom Sevesoområdet. Administrationen med att ta ut Sevesotillsynsavgifterna samt med att bedöma möjligheterna till nedsättning av avgifter respektive om tilläggsdebitering ska ske kommer att innebära en ökad arbetsbelastning och därmed ökade kostnader för länsstyrelserna. En fast, årlig Sevesotillsynsavgift innebär emellertid att avgifterna kommer att bli mindre betungande att administrera jämfört med om det varit rörliga timavgifter. Då det ökade administrativa arbete förslaget om avgifter för Sevesotillsynen förväntas att innebära till viss del har beaktats vid beräkningarna av Sevesotillsynsavgifterna kommer detta extra arbete således att finansieras av avgiftsintäkterna. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Tillsynsavgifternas konsekvenser för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap I förslaget till Sevesotillsynsavgifter är kostnader för av oss föreslagen kvalitetshöjning av Sevesotillsynen och ökade krav på Sevesotillsynen enligt Seveso III direktivet beaktade. Detta kommer även att innebära krav på en utökad nivå på Sevesotillsynsvägledningen som är Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps ansvar (se avsnitt 6.3.5).