sou · H1B352 · 2013-06-25 00:00:00 — Den EU-rättsliga utvecklingen och den ökade internationella rörligheten har medfört att den nationella lagstiftningen på området behöver uppdateras. CSN har tillbaka ändrat tillämpningen av vissa bestämmelser för rätt till studiehjälp vid utlandsstudier med hänsyn till . Bestämmelserna i studiemedelssystemet har redan setts över bl.a. mot en EU-rättslig bakgrund av Utredningen om ett rättvisare och enklare studiemedelssystem för utlandsstudier i en globaliserad värld. Utredaren har lämnat betänkandena Förbättrad återbetalning av studieskulder (SOU 2010:54) och Studiemedel för gränslös kunskap (SOU 2011:26). Det är lämpligt att anpassningen till EU- rätten även görs när det gäller studiehjälp för studier utomlands. Den ökade rörligheten kan också innebära att elever kan vara aktuella för stöd från olika länder . Gymnasiereformen syftar till att bättre förbereda ungdomar för ett kommande yrkesliv och vidare studier. Den tidigare möjligheten att inrätta specialutformade program liksom lokala inriktningar har tagits bort, har antalet nationella program och inriktningar ökat jämfört med tidigare. får också besluta om särskilda varianter inom de nationella programmen och om riksrekryterande utbildningar med egna examensmål. Detta innebär bl.a. att eleverna ges ökade möjligheter att studera på annan ort än hemorten. Det är därför viktigt att det också är ekonomiskt möjligt för eleven att kunna studera på annan ort. Samordningsbestämmelser ska säkerställa att ersättningar från två olika trygghetssystem inte lämnas för samma ändamål. Vidare ska samordningsbestämmelser inom studiestöds- området verka för att studiestöd inte lämnas från flera länder . Bestämmelserna är principiellt viktiga för att samhällets trygghetssystem ska fungera väl. regleras en stor del av studiehjälpen i CSN:s allmänna råd och föreskrifter om studiehjälp (CSNFS 2001:6). lämna förslag på hur studiehjälpssystemet ska vara utformat, se över nuvarande utformning av inackorderingstillägget och det extra tillägget inom studiehjälpen, analysera de nuvarande bestämmelserna, tillämpningen och dess konsekvenser för elevens hushåll när det gäller indragning av studiehjälp på grund av otillåten frånvaro och vid behov föreslå förändringar, se över och vid behov föreslå förändringar när det gäller skolornas rapportering av olovlig frånvaro till CSN, klargöra om nuvarande regler om studiehjälp vid utlandsstudier är förenliga med och vid behov föreslå hur dessa regler kan anpassas till , överväga om regleringen av studiehjälpen i högre grad än ska regleras i lag och förordning, utreda om det finns behov av en samordningsbestämmelse om vilka ersättningar från trygghetssystemen som inte ska kunna lämnas som studiehjälp, och lämna nödvändiga författningsförslag. Ska studiehjälpen innehålla en behovsprövad del? Det extra tillägget inom studiehjälpen har den tydligaste familjeekonomiska karaktären, eftersom rätten till stödet prövas utifrån elevens och föräldrarnas beräknade inkomster och eventuella förmögenhet. analysera och ta ställning till om studiehjälpen ska innehålla en behovsprövad del och i så fall föreslå lämpliga inkomstgränser och inkomstunderlag för denna del, i det fall utredaren finner att studiehjälpen inte ska omfatta en behovsprövad del, föreslå hur resurserna i stället ska användas, och lämna nödvändiga författningsförslag. Vem ska ha ansvaret för stöd till inackordering och vissa dagliga resor? Villkoren för elever i kommunala respektive fristående gymnasie- skolor ska vara lika. Ansvaret för stöd till inackordering är delat mellan elevernas hemkommuner och staten. Kommunerna ansvarar enligt 5 kap. 33 § skollagen (1985:1100) och 15 kap. 32 § nya skollagen (2010:800) för stödet till elever i skolor med offentlig huvudman. Staten ger, via CSN, inackorderingstillägg till elever i skolor med enskilda huvudmän. Det delade ansvaret innebär bl.a. att de belopp som lämnas till elever i kommunala respektive fristående skolor skiljer sig åt. Det är viktigt att villkoren blir lika för elever i kommunala respektive fristående skolor. I lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor regleras att kommunerna ska svara för kostnaderna för dagliga resor mellan bostaden och skolan för alla elever som har rätt till studiehjälp, oavsett om studierna bedrivs i eller utomlands. Elever som studerar utomlands har också rätt till bidrag för dagliga resor enligt förordningen om bidrag till utlands- studerande för dagliga resor. Dessa bestämmelser finns införda i (CSNFS 1983:17). Elever som studerar utomlands har således rätt till bidrag för dagliga resor enligt två olika regelverk. analysera och ta ställning till om det är CSN eller kommunerna som ska ha ansvaret för stöd till inackordering och föreslå hur ett sådant stöd ska utformas, analysera och ta ställning till om det är CSN eller kommunerna som ska ha ansvaret för stöd för dagliga resor till elever som studerar utomlands, i det fall utredaren föreslår att kommunerna ska få ett utökat ansvar för stöd till inackordering och för stöd till dagliga resor till elever som studerar utomlands, göra en proportionalitets- bedömning enligt 14 kap. 3 § regeringsformen, och lämna nödvändiga författningsförslag. Unga studerande som är föräldrar Ungdomar utan utbildning har svårt att etablera sig på arbets- marknaden. Det är därför av stor vikt att unga föräldrar återupptar och slutför sin gymnasieutbildning efter föräldraledigheten. En förälder som inte har fyllt och som under sin föräldraledighet har uppburit försörjningsstöd för sig själv och sitt barn riskerar att förlora försörjningsstödet när han eller hon återupptar sina studier i gymnasieskolan. Anledningen är att det saknas lagstöd för att få försörjningsstöd man går i gymnasieskolan. Det ekonomiska ansvaret övergår då till den unga förälderns egna föräldrar, eftersom dessa har försörjningsplikt så länge den unga föräldern går i gymnasieskolan och inte har fyllt . Försörjningsplikten omfattar i dessa fall endast det egna barnet och inte barnbarnet, vilket kan innebära att den unga föräldern avstår från att fullfölja sin gymnasieutbildning. kartlägga den ekonomiska situationen för studerande med barn och vid behov ta ställning till om studiehjälpen bör omfatta ett tillägg för studerande med barn eller om ersättning bör lämnas genom annat offentligrättsligt stöd, föreslå hur tillägget i så fall ska utformas, och lämna nödvändiga författningsförslag. Utbetalning av studiehjälp i vissa fall Om en elev är omyndig, betalas studiehjälp ut till elevens vårdnadshavare. Om det finns särskilda skäl, kan studiehjälp betalas ut till en socialnämnd eller någon annan för att användas till den omyndiges utbildning och uppehälle. När det gäller utbetalning till en socialnämnd eller någon annan stämmer inte bestämmelserna om studiehjälp och barnbidrag överens. Det är svårare för CSN att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller någon annan än vad det är för att betala ut barnbidrag. Möjligheten att betala ut studiehjälp till en socialnämnd eller någon annan behöver därför ses över. föreslå hur CSN ska kunna betala ut studiehjälp till någon annan än vårdnadshavare när så är motiverat, och lämna nödvändiga författningsförslag. Hur bör studiehjälpen betraktas EU-rättsligt? Av ett beslut från (S97/3351/RS) angående förklaring om tillämpningsområdet i för förordning (EEG) nr 1408/71, som är ersatt av förordning (EG) nr 883/2004, framgår att regeringen har beslutat att studiebidraget och det extra tillägget inom studiehjälpen ska anses vara sådana familjeförmåner som avses i förordningen. Inackorderingstillägget inom studie- hjälpen betraktas dock som en social förmån enligt förordning (EU) nr 492/2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen. Även studiemedlen, som riktar sig till studerande på eftergymnasial nivå och studerande som läser på grundläggande eller gymnasial nivå från och med det andra kalenderhalvåret det år de fyller , betraktas som en social förmån. Klassificeringen av studiebidraget och det extra tillägget som familjeförmåner har sin bakgrund i studiehjälpens karaktär av ett mellanting mellan familjeekonomiskt stöd och studiestöd. kartlägga och analysera hur andra länders stöd motsvarande den svenska studiehjälpen klassificeras EU-rättsligt, utreda om ett motsvarande stöd som studiehjälpen kan undantas från reglerna i förordning 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen eller andra EU-regler som kan vara berörda och som innebär att förmånen kan tas med till andra EES-länder eller , föreslå hur stödet bör klassificeras, utreda konsekvenser av klassificeringen, och lämna nödvändiga författningsförslag. Vägledande för denna del av uppdraget ska vara de mer generella ställningstaganden som utredaren gör när det gäller studiehjälpens framtida karaktär. Uppdraget att föra in nya studerandegrupper i studiestödssystemet I den del av uppdraget som rör nya studerandegrupper begränsas inte uppdraget till att gälla enbart studiehjälpen utan uppdraget att föreslå hur studerande med funktionsnedsättning ska få sin ersättning från studiestödssystemet inbegriper även studiemedlen. Utgångspunkten ska vara vissa av principerna i betänkandet Brist på brådska - en översyn av aktivitetsersättningen (SOU 2008:102) och förslagen och bedömningarna i betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan - en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning (SOU 2011:8). Vidare är inriktningen att det ska vara den grupp som omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning vid förlängd skolgång som ska föras in i studiestödssystemet. En utgångspunkt ska vara att de som har aktivitetsersättning för förlängd skolgång ska få slutföra sina studier med detta stöd. Ytterligare en utgångspunkt ska vara att den enskilde inte ska få en högre ersättningsnivå än vad han eller hon har rätt till enligt dagens regler om aktivitets- ersättning för förlängd skolgång och förlängt barnbidrag. Vidare ska den enskilde inte heller få en högre ersättningsnivå än den högre bidragsnivån inom studiemedlen. I fråga om de förändringar som utredaren föreslår i denna del av uppdraget ska utredaren föreslå fullständig finansiering från utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp samt utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn, utom när det gäller uppdraget att utreda om det finns behov av ett kompletterande bidrag inom studiehjälpen som innebär att elever med funktionsnedsättning kan få ytterligare stöd till resor och inackordering efter behov. I denna sistnämnda del ska finansiering ske inom nuvarande ekonomiska ramar för anslagen 1:1 Studiehjälp m.m. och 1:4 Bidrag till kostnader vid viss gymnasieutbildning och vid viss föräldrautbildning i teckenspråk inom utgiftsområde 15 Studiestöd. Studiestöd för studerande med funktionsnedsättning Elever i gymnasiesärskolan har inte rätt till studiestöd utan har i stället rätt till förlängt barnbidrag och i vissa fall, från och med , aktivitetsersättning. för utvecklingsstörda (särvux) har inte heller rätt till studiestöd utan får i stället huvudsakligen aktivitetsersättning. Studerande med aktivitetsersättning finns vid exempelvis de s.k. riks- gymnasierna för döva, hörselskadade och svårt rörelsehindrade samt vid folkhögskolor och även i gymnasieskolan. I betänkandet Brist på brådska - en översyn av aktivitets- ersättningen föreslås att aktivitetsersättningen för förlängd skolgång ska avskaffas och att unga med funktionsnedsättning i stället ska få ersättning från studiestödssystemet. Anledningen är att utredningen anser att aktivitetsersättningen för förlängd skolgång har fungerat som en olycklig inkörsport till sjuk- försäkringen. Den huvudsakliga utgångspunkten i betänkandet är att nuvarande bestämmelser inom studiestödssystemet ska gälla för studerande med funktionsnedsättning. Betänkandet, som har remitterats, bereds inom . lämnades betänkandet Den framtida gymnasiesärskolan, vilket har remissbehandlats. Utredningen anser att förslagen i betänkandet Brist på brådska i fråga om att elever i gymnasie- särskolan på lika villkor bör omfattas av de generella stöd som gäller för elever inom gymnasieskolan bör genomföras och att gymnasiesärskoleeleverna ska få möjlighet till stöd för inackordering. Vidare lämnades förslag om att ett kompletterande bidragssystem ska utredas som innebär att elever med funktions- nedsättning kan få ytterligare stöd för resor och inackordering efter behov. Regeringen har i propositionen En gymnasiesärskola med hög kvalitet (prop. 2011/12:50) föreslagit att gymnasie- särskolans struktur ska bli mer lik gymnasieskolans. Detta medför bl.a. större möjligheter för eleverna att studera i en annan kommun än hemkommunen och att eleverna ska få rätt till stöd till inackordering. Kritik har framförts från bl.a. skolor och funktionshinder- organisationer om att elever i gymnasieskolan respektive gymnasie- särskolan inte behandlas likvärdigt, bl.a. när det gäller tillgången till stöd till inackordering. Det har även framförts att det inte finns några ekonomiska sanktionsmöjligheter mot olovligt frånvarande elever i gymnasiesärskolan, eftersom det förlängda barnbidraget och aktivitetsersättning lämnas oavsett elevens närvaro. För elever som har rätt till studiehjälp finns lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för vissa elevresor som reglerar ansvar och kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. För elever i gymnasiesärskolan finns i skollagen bestämmelser om skolskjuts mellan hemmet och skolan. Det är viktigt att dessa regelverk samspelar. Studerande med funktionsnedsättning bör i likhet med andra studerande få ersättning från studiestödssystemet, dvs. studiehjälp och studiemedel. En utgångspunkt i uppdraget är att bestämmelserna om studiestöd ska gälla för studerande med funktionsnedsättning i den mån det är möjligt. se över hur studiestödet ska anpassas till nya studerandegrupper och kartlägga den grupp som studerar med aktivitets- ersättning eller förlängt barnbidrag, kartlägga hur den ekonomiska situationen ser ut för denna grupp , föreslå hur de som omfattas av rätt till aktivitetsersättning eller förlängt barnbidrag i stället kan få ersättning från studiestöds- systemet och ta reda på vilka konsekvenser det får för den studerandes ekonomiska situation, hans eller hennes hushåll och statens budget, utreda och föreslå vilka utbildningar eller vilka grupper som ska ge respektive ha rätt till studiestöd och hur prövningen av rätten ska gå till, mot bakgrund av nuvarande bestämmelser inom studiestöds- systemet utreda och föreslå om avsteg från dessa bestämmelser behöver göras när det gäller den aktuella gruppen, särskilt analysera och föreslå hur bestämmelser om sjukdom, frånvaro och begränsning av tid som stöd kan lämnas samt om krav på studieresultat, studieomfattning, studietakt och återkrav ska se ut för den aktuella gruppen, ta ställning till om bedömningen av vilka grupper som ska omfattas av rätten till studiestöd ska göras av CSN eller , utreda om det s.k. Rg-bidraget bör anpassas till följd av förslagen, utreda och föreslå hur stöd till elevresor eller skolskjuts ska utformas för studerande med funktionsnedsättning, analysera de stöd som elever med funktionsnedsättning får till resor och inackordering och klargöra om det finns behov av ett kompletterande bidrag inom studiehjälpen som innebär att elever med funktionsnedsättning kan få ytterligare stöd till resor och inackordering efter behov med inriktning att det är den grupp som omfattas av rätten till förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning som ska omfattas, och lämna nödvändiga författningsförslag. I de fall utredarens förslag påverkar kostnader eller intäkter för staten, kommuner, företag eller enskilda ska en beräkning av dessa kostnader redovisas. Vid kostnadsökningar eller intäkts- minskningar för staten eller kommuner ska utredaren föreslå en finansiering. Eventuella konsekvenser för CSN:s eller någon annan myndighets administration ska särredovisas. Vidare ska utredaren tillämpa ett jämställdhetsperspektiv i sina analyser och förslag så att studiestödssystemet bidrar till jämställdhet mellan kvinnor och män. Utredaren ska också ha ett barnrättsperspektiv och beskriva konsekvenser för den studerande ungdomen och hans eller hennes hushåll av de förslag som utredningen lämnar. I uppdraget ingår att ta fram förslag som leder till utbetalningar av stöd. Utredaren ska därför säkerställa att risken för felaktigt utnyttjande minimeras och att de uppgifter som ligger till grund för utbetalningarna kan kontrolleras. Vidare ska utredaren redovisa förslagens konsekvenser ur ett kontrollperspektiv och redogöra för hur detta perspektiv har beaktats vid framtagandet av förslagen. Utredaren ska slutligen lämna förslag som möjliggör informations- utbyte för de fall detta behövs för att säkerställa att utbetalningarna kan kontrolleras. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organisationer inom utbildningsområdet. Utredaren ska också samråda med andra utredningar, arbetsgrupper och relevanta parter samt med Kommuner och Landsting. I den del av uppdraget som gäller införande av nya studerandegrupper i studiestödssystemet ska utredaren samråda med myndigheter och organisationer som verkar inom området som rör personer med funktionsnedsättning. Uppdraget ska redovisas . Behovet av ekonomiskt stöd för studier i gymnasieskolan är ingen ny företeelse. Den första stödreformen tillkom genom beslut års riksdag, i syfte att underlätta studiemöjligheterna för obemedlade och mindre bemedlade lärjungar med utpräglad studie- begåvning. Studielånet uppgick till maximala . fanns stipendier med behovsprövning mot elevens och föräldrarnas beskattningsbara inkomst. Därutöver fanns även behovsprövade lån. Syftet var att minska de ekonomiska hindren för elever som ville fortsätta att studera efter den obligatoriska folkskolan. Trots att studiehjälpen byggdes ut förblev stipendierna i stort sett oförändrade. Den kanske största bristen i tidigare studiehjälpssystem ansågs av många vara att elever vid bl.a. gymnasier endast hade tillgång till studiehjälp från allmänna arvsfonden. De elever som studerade på annan ort än hemorten fick således ingen kompensation för sina merkostnader till följd av inackordering och dagliga resor. Problemet fick delvis sin lösning genom att riksdag beslutade att behovsprövade stipendier för resande och inackord- erade skulle inrättas. I samband med riksdag infördes ett allmänt studie- bidrag för elever som fyllt men inte . Studiebidragets storlek var kopplat till det allmänna barnbidraget och utbetalades med per kalenderår eller med . I samband med riksdag höjdes årsbeloppet till , vilket innebar ett månadsbelopp på . Bättre studiehjälp (SOU 1963:48) var behovet av att ta ett helhetsgrepp, vad gällde studiehjälpen, uppenbart. Den dåvarande studiehjälpsutred- ningen hade i uppdrag att verkställa en översyn av studiehjälpen till elever i gymnasier, yrkesskolor, folkhögskolor m.fl. utbildnings- anstalter, d. v. s. skolor på det gymnasiala åldersstadiet. 1 Uppskatt- ningsvis 250 000 elever omfattades av utredningens förslag. Då betänkandet skrevs fanns, förutom vissa möjligheter till lån, tre olika stödformer – allmänt studiebidrag, särskilt studiebidrag och stipendium. Det allmänna studiebidraget utbetalades till 16–17- åringar med . Det särskilda studiebidraget motsvarade i någon mån dagens inackorderingstillägg och stipendierna i någon mån det extra tillägget. Det främsta målet för studiesociala åtgärder är att undanröja sociala, ekonomiska och geografiska hinder för ungdomens möjligheter till utbildning. 2 Genom denna formulering lades grunden och inriktningen för studiehjälpen framåt. Utredningen pekade på att det före reformen skett en avsevärd breddning av rekryteringen till olika skolformer utanför den obligatoriska skolan. Den sociala snedrekryteringen och de stora skillnaderna sett till elevernas sociala bakgrund var dock alltjämt påtaglig. Enligt utredningen var det främst inför gymnasiets portar, som barn till arbetare och lägre tjänstemän känner tveksamhet, om de skall fortsätta sin utbildning. En förbättrad studiehjälp skulle ha väsentlig betydelse för att uppnå målet att ge alla ungdomar möjligheter att gå den utbildning de har förut- sättningar och intresse för. Betänkandet pekade också på studiehjälpens betydelse inom familjepolitiken. Utredningen pekade vidare på det önskvärda in en helhetssyn och att skapa ett enhetligt och sammanhållet studiesocialt system som inkluderar alla studerande i de frivilliga skolformerna. Med tanke på de studerandes olika studieekonomiska situation och förutsättningar blev det dock nödvändigt att göra vissa differentieringar. Utredningens förslag innebar korthet följande: 1SOU 1963:48 s. 157 2SOU 1963:48 s. 157 Eleverna i gymnasier, folkhögskolor m.fl. skulle få ett generellt studiebidrag på . För elever som måste inackorderas på studieorten utbetalades i inackord- eringstillägg. Resetillägg för dagliga resor utgick med 20–baserat på avståndet mellan hemmet och skolan. Ett inkomstprövat bidrag, baserat på den studerandes och föräldrarnas beskattningsbara inkomst, föreslogs utgå med 25, . Utöver nämnda tillägg föreslogs ett behovsprövat tillägg med maximalt huvud- sakligen till barn med ensamstående vårdnadshavare med särskilt låga inkomster. Elever som fyllt då utbildningen påbörjas föreslogs få ett generellt, förhöjt studiebidrag på i stället för det ordinarie studiebidraget. Slutligen erbjöds ett studielån på maximalt . Sammantaget innebar förslagen en kraftig förbättring av stödet till de studerande, främst till följd av avskaffad åldersgräns och höjda beloppsnivåer. Vidare framhöll utredningen bl.a. föreslagna regelförenklingar, höjda inkomstgränser, det förhöjda bidraget för barn till ensamstående föräldrar liksom fördubblingen av maximibeloppet för lånen. Reformen innebar också att de behovsprövade stipendierna, liksom ett antal mindre bidragsformer, avskaffades. Vidare föreslogs att studiehjälpen i större utsträckning skulle utdelas av kommunala skolstyrelser. Regeringens proposition (1964:138) Studiesocialt stöd till studerande ungdom I propositionen presenterades förslag om ett nytt studiesocialt system för studerande inom olika skolformer över . I sammanfattningen nedan har vissa av förslagen som rör exempelvis högskolestudier och återbetalning utelämnats. De olika studiesociala stödåtgärderna förstärktes och utvidgades så att de kom att omfatta fler studerande än som dittills varit fallet. Tyngdpunkten låg på de gymnasiala skolformerna. För utbildnings- vägarna över gymnasiet föreslogs en ny stödform som innehöll såväl ett bidrag som en lånedel som skulle återbetalas efter att studierna avslutats. Den nya studiehjälpen, som var avsedd för studerande inom de gymnasiala skolformerna, innehöll olika typer av förmåner med enkla och schablonmässiga regler. Grunden utgjordes av ett studiebidrag på , i vissa fall kombinerat med ett inackorderingstillägg på samt ett resetillägg på 30–. Vidare ett inkomstprövat tillägg på 25–. I undantagsfall kunde även ett behovsprövat tillägg på utbetalas. Studerande som påbörjat sin utbildning det år då de fyllde eller senare räknades som ekonomiskt fristående från föräldrarna och fick i stället ett studiebidrag inklusive tillägg på . Samtliga bidrag skulle enligt förslaget utbetalas . De föreslagna bidragen kunde vid behov kompletteras med ett lån ur den allmänna studielånefonden. Det maximala lånebeloppet var . Grundskolelever, som till följd av ålder kan få barnbidrag, skulle i stället få studiebidrag på . Regleringar - Studiehjälpsreglementet i korthet Enligt 1 § i reglementet skulle staten lämna studiehjälp till studerande vid gymnasier, yrkesskolor, fackskolor, folkhögskolor, läroanstalter eller utbildningslinjer som konungen bestämt. Studiehjälpen utbetalas till svensk studerande som är bosatt i riket (3 §).