sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — Information om dagens system finns inte på engelska men enligt uppgift påverkar förändringarna inte grunderna i systemet. Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder Det finns två typer av administrativa sanktioner. Den ena, verzuimboeten, är lindrigare och avsedd för mindre överträdelser och tas ut närmast automatiskt. Verzuimboeten uppgår till högst , i vissa fall relateras beloppet till storleken på den undan- dragna skatten men . Den andra administrativa sank- tionen, vergrijpboeten, är avsedd för grövre brott och kan uppgå till av den undandragna skatten. I fall då den undan- dragna skatten går att härleda till aktiviteter utomlands kan sank- tionen uppgå till av den undandragna skatten. Vergrijpboeten hanteras alltid manuellt och storleken på sank- tionen relateras alltid till beloppet undandragen skatt. ATV-processen är indelad i tre delar; rapportering, urvalsmöte och trepartskonsultation. I korthet rapporterar skattehandläggaren ett misstänkt brott till en brottskoordinator på skattekontoret (varje skattekontor har en egen brottskoordinator) som överväger om förutsättningarna för att skicka anmälan vidare till urvalsmötet är uppfyllda. Med hjälp av en prioriteringslista bedömer urvalsmötet i sin tur om ärendet är värt att väcka åtal i. I prioriteringslistan nämns en rad omständigheter som är värda poäng. Ju fler poäng ett ärende får desto allvarligare anses överträdelsen vara. Urvalsmötet skickar vidare de ärenden som anses värda att väcka åtal i till trepartskonsultationen som slutligen tar ställning till om brotts- utredning ska inledas eller inte. Till stöd för att bedöma ett ärende finns utarbetade riktlinjer för rapportering, uppgörelse och åtal. Urvalsprocessen har en omfattande administration med rappor- tering och uppföljning av antalet ärenden och dess beskaffenhet och på vilken nivå ett ärende befinner sig i rapporteringskedjan. Rapportering ska också ske om varför eller varför inte åtal väcks i ett visst ärende. Rapporteringen är viktig för en enhetlig tillämp- ning av reglerna. Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder Vid misstänkt skatteundandragande ska skattehandläggaren under- söka om de generella rapporteringskriterierna är uppfyllda. De generella rapporteringskriterierna är; 1.skatteundandragande överstigande för privatpersoner och för företag, och 2.uppsåt hos den deklarationsskyldige att undandra minst det ovan nämnda beloppet. Om de generella kriterierna är uppfyllda ska skattehandläggaren rapportera ärendet till brottskoordinatorn på det aktuella skatte- kontoret. Om det undandragna beloppet understiger de ovan nämnda beloppsgränserna avgörs ärendet administrativt av det aktuella skattekontoret. Om det undandragna beloppet överstiger beloppsgränsen men uppsåt saknas korrigeras skatteuttaget som en admini- strativ avgift eventuellt tas ut. Ärenden som bedöms uppfylla rapporteringskriterierna rappor- teras av brottskoordinatorn till urvalsmötet. Om brottskoordi- natorn anser att kriterierna inte är uppfyllda skickas ärendet tillbaka till skattekontoret för handläggning och en rapport anses inte ha lämnats. Den enskilde hålls utanför rapporteringsprocessen till dess att ett slutligt beslut har fattats i rapporteringsfrågan, dvs. den enskilde informeras genom att ett beslut om en administrativ sanktion till- sänds honom eller henne eller genom att åtal väcks. Urvalsmötet tar initialt ställning till om rapporteringskriterierna är uppfyllda. Om rapporteringskriterierna inte är uppfyllda skickas ärendet tillbaka till skattekontoret för handläggning. Baserat på bevisläget i ärendet tar urvalsmötet ställning till om ärendet ska utredas vidare. Bedömningen görs med hjälp av prioriteringslistan och de poäng som ett ärende tilldelas i enlighet med denna. Ärenden som urvalsmötet anser att det är värt att väcka åtal i eller som har erhållit två eller fler poäng enligt prioriteringslistan, skickas vidare till trepartskonsultationen för en slutlig bedömning Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder av om åtal ska väckas eller om en uppgörelse ska träffas. Andra ärenden skickas tillbaka till det aktuella skattekontoret för att avgöras administrativt. I det inledande skedet undersöks om ärendet uppfyller åtals- eller uppgörelseriktlinjerna. Ett slutligt beslut om åtal eller uppgörelse fattas inte förrän ärendet är slutligt utrett. Om ärendet inte accepteras som ett brott- mål skickas det tillbaka till skattekontoret för administrativ hand- läggning. För att una-via-principen ska upprätthållas krävs att beslutet om att väcka åtal eller inte fattas så snart det är möjligt i processen. Om trepartskonsultationen anser att förutsättningar föreligger för att en uppgörelse ska träffas i ett ärende men den deklara- tionsskyldige inte fullföljer sin del går ärendet vidare till åtal. 7.2.4 Åtal och uppgörelse För att åtal ska kunna väckas eller en uppgörelse träffas krävs att överträdelsen begåtts med uppsåt. Vidare krävs att ärendet tilldelats minst två poäng enligt en prioriteringslista. Vissa, i lag uttryckligen angivna, skattebrott får inte sanktioneras med en administrativ sanktion och i dessa fall är åtal eller uppgörelse de enda möjliga sanktionerna. I de fall då myndigheterna väljer att sanktionera en överträdelse med en uppgörelse och då det i teorin hade varit möjligt att påföra en administrativ sanktion i stället är avsikten att det belopp som fastställs i uppgörelsen ska överstiga det belopp som hade varit möjligt att påföra genom den administrativa sanktionen. Prioriteringslistan innehåller 15 punkter som alla är värda en poäng. De ärenden som får flest poäng enligt listan åtalas först. Ju större belopp som undandragits i skatt desto fler poäng får ärendet. Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder omständigheter i listan syftar till att bedöma brottets grovhet; om det t.ex. är fråga skatteplanering, återfall, upprepade brott eller brott i kombination med annat brott. 7.3.1Administrativa sanktioner vid skatterättsliga överträdelser I baserar sig beskattningen till stor del på deklarations- skyldigheten. Fullgörs inte den lagstadgade deklarationsskyldig- heten, kan den deklarationsskyldige påföras en administrativ sank- tion – skatteförhöjning – i samband med att beskattningen verk- ställs. Skatteförhöjning kan beslutas t.ex. när den deklarationsskyldige underlåter att uppge skattepliktig inkomst i inkomstdeklarationen eller mervärdesskatt som ska betalas i periodsskattedeklarationen. Bestämmelser om grunderna för påförande av skatteförhöjning regleras i flera olika skattelagar. Skatteförhöjning beslutas av enligt samma förfarande och som själva beskattningsbeslutet och ansökan om ändring av beslutet om skatteförhöjning sker i den ordning som gäller för beskattningsbeslutet. Skatteförhöjning i anslutning till fysisk persons inkomstbeskattning påförs därför som regel då beskattningen avslutas. Beskatt- ningen avslutas som bestäm- mer, dock senast före utgången av oktober månad kalenderåret efter skatteåret. Yrkanden från den deklarationsskyldige om änd- ring i beskattningen avgörs av , vars beslut kan överklagas till förvaltningsdomstol. Bestämmelser om skatteförhöjning vid inkomstbeskattningen finns i 32 § lagen om beskattningsförfarande (1558/1995). Av bestäm- melsen framgår att skatteförhöjningen är graderad i olika steg utifrån hur klandervärd gärningen är. I 1 mom. föreskrivs det om skatteförhöjning i en situation där den skattskyldige har försummat sin deklarationsskyldighet av Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder lindrig vårdslöshet eller deklarationen har lämnats in efter den före- skrivna tidpunkten. Skatteförhöjningen är då högst . Om den deklarationsskyldige har lämnat in en inkomstdekla- ration med väsentliga brister eller fel eller lämnat in uppgifterna först efter en bevisligen sänd uppmaning, kan den deklarations- skyldige i enlighet med 2 mom. påföras en skatteförhöjning på högst . Om den deklarationsskyldige medvetet eller av grov vårdslöshet har lämnat in en väsentligt oriktig deklaration eller inte alls lämnat in någon deklaration, påförs som skatteförhöjning för den inkomst som lagts till i enlighet med 3 mom. högst av den tillagda inkomsten. harmoniseringsanvis- ningar innehåller mera exakta anvisningar om skatteförhöjningens belopp i olika situationer. När det gäller mervärdesskatten finns bestämmelser om skatte- förhöjning i 182 § i mervärdesskattelagen (1501/1993). Av bestäm- melserna framgår att skatteförhöjningen är graderad utifrån hur klandervärd gärningen är. Om deklarationen innehåller en mindre bristfällighet och den deklarationsskyldige inte har följt en upp- maning att avhjälpa bristen, kan skatten höjas med högst 10 pro- cent. Har den deklarationsskyldige försummat att lämna in deklara- tion eller lämnat in den väsentligt för sent kan skatten höjas med högst . Detsamma gäller om den deklarationsskyldige har lämnat in en väsentligen ofullständig deklaration. Beror för- summelsen av deklarationsskyldigheten eller ett väsentligt fel i deklarationen på grov vårdslöshet kan skatten höjas till högst det dubbla beloppet. Har en försummelse skett eller en oriktig deklara- tion getts in i skatteundandragande syfte, ska skatten höjas med och högst till det tredubbla beloppet. Andra bestämmelser om skatteförhöjning Bestämmelser om skatteförhöjning finns också i andra författ- ningar, t.ex. i 44 § lagen om förskottsuppbörd (1118/1996), 36 § lagen om skatt på arv och gåva (378/1940) och 36 § lagen om överlåtelseskatt (931/1996). Bestämmelser om skatteförhöjning i Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder fråga om bilskatt och fordonsskatt finns i 59 och 59 a §§ bilskatte- lagen och 45 § fordonsskattelagen (1281/2003). Bestämmelser om tullhöjning i anslutning till förtullning finns i 3133 §§ tullagen (1466/1994). Sanktionerna beslutas av Tull- verket, som även sköter verkställandet och tillsynen över punkt- beskattningen. Bestämmelser om den skatteförhöjning som i huvud- sak ska tillämpas inom punktbeskattningen finns i 4345 §§ punkt- skattelagen (182/2010). 7.3.2Straffrättsliga sanktioner vid skatterättsliga överträdelser Försummelser avseende deklarationsskyldighet och lämnandet av oriktiga uppgifter kan också bedömas som straffrättsliga gärningar enligt finsk rätt. Enligt 29 kap. i strafflagen (39A/1889) kan straff för skattebedrägeri dömas ut bl.a. i fall där någon i en anmälan som lämnas för beskattningen har lämnat oriktiga uppgifter eller hemlighållit en sådan omständighet som påverkar bestämmandet av skatt. Straff för skattebedrägeri kan dömas ut endast när deklara- tionsskyldigheten har försummats uppsåtligen. Straffet för skatte- bedrägeri är böter eller fängelse i högst . Är brottet allvar- ligare kan subjektet dömas för grovt skattebedrägeri till fängelse och högst . Är brottet lindrigare kan subjektet dömas för lindrigt skattebedrägeri till böter. Vid lindrigt skattebedrägeri får enligt 29 kap. 3 § 2 mom. strafflagen eftergift ske i fråga om anmälan, åtal eller straff, om skatteförhöjning anses vara en tillräcklig påföljd. Bestämmelser om skatteförseelse finns i 29 kap. 4 § strafflagen. Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder 7.3.3Ett finskt förslag om samordning av skatteförhöjningar och straffrättsliga påföljder Den finska regeringen har i en proposition lagt fram förslag om hur skatte- och tullagstiftningen bör ändras för att vara förenlig med förbudet mot dubbla förfaranden i artikel 4 i sjunde tilläggsproto- kollet till . Förslaget behandlas () av den finska , RP 191/2012 rd. Se särskilt avsnitt 1.4 i propositionen angående praxis avseende förbudet mot dubbla förfaranden i . Syftet med den föreslagna lagen I propositionen föreslås att det stiftas en lag om skatteförhöjning och tullhöjning som påförs genom ett särskilt beslut. Lagens syfte är att samordna skatteförhöjning och tullhöjning som påförs som en administrativ påföljd och straff som påförs som straffrättslig påföljd, så att en fysisk person, ett inhemskt dödsbo eller en samman- slutning inte undersöks och straffas på nytt för samma gärning för vilken denna redan blivit slutligt frikänd eller dömd. Genom reg- leringen genomförs förbudet mot dubbla förfaranden enligt arti- kel 4 i sjunde tilläggsprotokollet till . Lagens syfte är också att göra det möjligt att behandla brottmål på be- hörigt sätt och att påföra sådana påföljder för brott som står i rätt proportion till gärningen. Enligt förslaget ska skatteförhöjning och tullhöjning även i fort- sättningen påföras i samband med att beskattnings- eller förtull- ningsbeslutet fattas. Förslaget ändrar således inte på fattandet av beskattnings- och förtullningsbeslut eller påförandet av admini- strativa sanktioner i anslutning till den skatt- eller betalnings- skyldiges försummelser, dvs. skatteförhöjning eller tullhöjning, när ärendet inte är förknippat med misstanke om något brott som borde anmälas till åklagaren eller förundersökningsmyndigheten för förundersökning. För den behöriga myndigheten föreslås dock möjlighet att avstå från att påföra skatteförhöjning eller tullhöjning när beskattnings- eller förtullningsbeslutet fattas. Avsikten är att skatteförhöjning eller tullhöjning inte ska påföras, om skatteförhöjningen eller tull- höjningen eventuellt hänför sig till en gärning som den behöriga Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder myndigheten ska anmäla till åklagaren eller förundersöknings- myndigheten för förundersökning. Skatteförhöjning eller tullhöjning som påförs genom ett särskilt beslut Den föreslagna lagen ska tillämpas på skatteförhöjning eller tull- höjning som påförs fysiska personer, dödsbon och sammanslut- ningar. Det som nedan sägs om skatteförhöjning ska enligt för- slaget tillämpas också på förtullningsbeslut och tullhöjning samt på beslut som fattas och skatteförhöjningar som påförs av Trafik- säkerhetsverket. Enligt förslaget måste skatteförhöjning som påförs genom ett särskilt beslut göras inom viss föreskriven tid för att den skatt- och betalningsskyldige ska få vetskap om påföljderna av gärningen inom en rimlig och förutsägbar tid. I propositionen föreslås att förhöjning som påförs genom ett särskilt beslut i regel ska påföras senast före utgången av kalenderåret efter det att beskattnings- eller förtullningsbeslutet fattades. Tidsfristen anses vara nödvändig för att myndigheterna ska kunna utreda om det är fråga om ett sådant ärende där den behöriga myndigheten ska göra anmälan till åklagaren eller förundersökningsmyndigheten för för- undersökning. Själva beskattningsbeslutet genom vilket skatten påförs fattas dock som ett delbeslut på normalt sätt inom den tid som anges i lagen. Om myndigheten stannar för att anse att det inte är fråga om något brott som borde anmälas till åklagaren eller förundersök- ningsmyndigheten, ska skatteförhöjning påföras genom ett särskilt beslut som en administrativ påföljd . Efter det att skatte- förhöjningen påförts ska den behöriga myndigheten inte längre kunna göra polisanmälan i samma ärende, om inte myndigheten har fått bevis om nya eller nyuppdagade fakta. Om myndigheten anser att ärendet är förknippat med en sådan gärning som ska anmälas till åklagaren eller förundersöknings- myndigheten för förundersökning, ska ingen skatteförhöjning på- föras utan ärendet överföras för att prövas vid förundersökning och i en straffprocess. Själva beskattningsbeslutet genom vilket skatten påförs fattas dock som ett delbeslut på vanligt sätt inom den tid som anges i lagen. Skatteförhöjning som påförs genom ett särskilt beslut kan efter att polisanmälan gjorts komma i fråga endast i en situation där Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder förundersökningsmyndigheten avslutar förundersökningen eller låter bli att utföra den eller åklagaren har fattat beslut om åtals- eftergift eller har återkallat åtalet. Beslutet om skatteförhöjning bör fattas senast före utgången av följande kalenderår efter det att beskattningsbeslutet fattades eller utan hinder av nämnda tidsfrist efter det att myndigheten får del av förundersök- ningsmyndighetens eller åklagarens frikännande beslut. Syftet med regleringen är att säkerställa att skatteförhöjning påförs i de situationer där ärendet inte avgörs i domstol. Det är möjligt att påföra skatteförhöjning, eftersom ärendet inte i för- undersökningen anses vinna laga kraft eller bli slutligt på så sätt att ärendet inte längre skulle kunna behandlas i en administrativ pro- cess på grund av . I situationer som dessa ska den administrativa påföljden fastställas i enlighet med likställighets- principen så att , eller Trafiksäker- hetsverket undersöker och bedömer förutsättningarna för att på- föra skatteförhöjning enligt bestämmelser som ska tillämpas lika på alla skatt- eller betalningsskyldiga som omfattas av nämnda myndig- heters behörighet, och därför är den föreslagna tidsfristen nödvändig. Det saknar betydelse på vilken grund förunder- sökningen avslutas eller inte görs. Av propositionen framgår att skatteförhöjning kan påföras genom särskilt beslut också i det fallet att förundersökningen eller åtalsprövningen inte leder till ytterligare åtgärder därför att för- undersökningsmyndigheten eller åklagaren, i enlighet med en möj- lighet som föreslås i propositionen, prövar att en sanktion som på- förs i en administrativ process är en tillräcklig påföljd. Ny prövning och sökande av ändring I propositionen föreslås bestämmelser i strafflagen som innebär att åtal inte kan väckas och dom inte meddelas i ett brottsärende som avses i strafflagen 29 kap. 14 §§ (skattebedrägeri, grovt skatte- bedrägeri, lindrigt skattebedrägeri och skatteförseelse), 46 kap. 4, 5 och 79 §§ (smuggling, lindrig smuggling och tullredovisnings- brott, grovt tullredovisningsbrott och lindrigt tullredovisningsbrott) eller 50 a kap. 13 §§ (alkoholbrott, grovt alkoholbrott och lindrigt alkoholbrott), om samma person redan har påförts skatteförhöj- ning eller tullhöjning som blivit slutlig i samma ärende. Åtal anses dock kunna väckas och dom meddelas, om det efter förhöjningen Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder har påförts framkommit bevis om nya eller nyuppdagade fakta. Regleringen bedöms uppfylla kraven i principen ne bis in idem i artikel 4 i sjunde tilläggsprotokollet till . I propositionen berörs också situationer där en skatt- eller betalningsskyldig blir skönsbeskattad i avsaknad av deklaration. I dessa fall kan det korrekta skattebeloppet komma fram efter sköns- beskattningsbeslutet, t.ex. vid en skattegranskning där man får uppgifter om verksamhetens faktiska art och omfattning och andra omständigheter som inverkar på beskattningen. Enligt proposi- tionen ska ett ärende som gäller påföljder för försummelse av deklarationsskyldigheten kunna behandlas på nytt utan hinder av att en skatteförhöjning som påförts tidigare för samma skatteår eller skatteperiod har vunnit laga kraft. Det är då enligt proposi- tionen fråga om en situation som avses i artikel 4.2 i sjunde tilläggs- protokollet till , där ett mål kan tas upp på nytt om det föreligger bevis om nya eller nyuppdagade omstän- digheter. Försummelsen av deklarationsskyldigheten kan i detta fall behandlas som ett brottmål. Enligt propositionen söks ändring i skatteförhöjning som på- förts genom ett särskilt beslut och enligt samma förfarande som ändring kan sökas i det beskattningsbeslut som försummelsen eller gärningen hänför sig till. Ändring kan alltid sökas från den dag då den som har rätt att söka ändring har fått del av beslutet. På detta sätt söks ändring inom det administrativa förfarandet och i sista hand behandlas besvären av förvaltningsdomstolen eller högsta förvaltningsdomstolen. Skyldighet att lämna uppgifter till den behöriga myndigheten I propositionen föreslås regler om skyldighet för förundersök- ningsmyndigheten, åklagaren och domstolen att lämna uppgifter till , och för påförande av skatteförhöjning genom ett särskilt beslut. Det som här sägs om skatteförhöjning avser i tillämpliga delar även tull- höjning. ska delge den behöriga myndig- heten ett brottmål som kommit för förundersökning och tillställa denna de handlingar som erhållits och upprättats för förundersök- ningen, om ett brottmål som avses i 29 kap. 14 §§ (skattebedrägeri, grovt skattebedrägeri, lindrigt skattebedrägeri och skatteförseelse), Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder 46 kap. 4, 5 och 79 §§ (smuggling, lindrig smuggling och tull- redovisningsbrott, grovt tullredovisningsbrott och lindrigt tull- redovisningsbrott) eller 50 a kap. 13 §§ (alkoholbrott, grovt alko- holbrott och lindrigt alkoholbrott) strafflagen har kommit till förundersökningsmyndigheten för undersökning av någon annan orsak än en polisanmälan från den behöriga myndigheten. ska för behandlingen av ett ärende som gäller skatteförhöjning delge den behöriga myndig- heten beslutet om att förundersökningen avslutas eller beslutet om att förundersökning inte görs i ovan nämnda brottmål. Det är nöd- vändigt att lämna uppgifterna för att säkerställa att den behöriga myndigheten är medveten om att förundersökning inleds. För- farandet säkerställer att personen i fråga inte undersöks och straffas för samma sak i strid med förbudet mot dubbla förfaranden. När beslutet om att förundersökningen avslutas eller beslutet om att förundersökning inte görs har delgivits den behöriga myndigheten, kan denna vidta åtgärder för att påföra skatteförhöjning i en situa- tion där ärendet inte går vidare till domstolen i en straffprocess. Uppgifter om att förundersökning inleds ska lämnas utan att förundersökningen ändå äventyras, och övriga uppgifter ska lämnas efter det att beslutet fattades eller straffet utfärdades. Uppgifterna ska lämnas till den behöriga myndigheten utan hinder av sekretessbestämmelserna och andra begränsningar som gäller erhållandet av uppgifter. På motsvarande sätt ska åklagaren delge den behöriga myndig- heten sitt beslut om åtalseftergift eller straff som bestämts vid strafforderförfarande i ett brottmål som avses i 29 kap. 1–4 §, 46 kap. 4, 5 och 7–9 § eller 50 a kap. 1–3 § strafflagen. Samma skyldighet att lämna uppgifter gäller även domstolarna i fråga om innehållet i en dom. Den behöriga myndighetens skyldighet att göra en polisanmälan I propositionen föreslås att det i strafflagen tas in bestämmelser om när den behöriga myndigheten kan avstå från att göra polisanmälan i fråga om brott som avses i 29 kap. 14 §§, 46 kap. 4, 5 och 79 §§ eller 50 a kap. 13 §§ strafflagen. Enligt förslaget kan efter- gift ske i fråga om anmälan, förundersökning, åtal eller straff, om en förväntad eller påförd skatteförhöjning eller tullhöjning anses vara en tillräcklig påföljd. Syftet med förslaget är att en straff- Förfarandet med skattetillägg och skattebrott i andra länder process inte ska inledas i de fall där den administrativa påföljden vid en helhetsbedömning anses vara en tillräcklig påföljd. Grovt skatte- bedrägeri, liksom övriga grova former av ovan nämnda brott ska dock alltid anmälas till åklagaren. I finns inte regler om administrativa sanktioner för skatterättsliga överträdelser. I sanktioneras skatterättsliga överträdelser med böter och i särskilt grova fall med fängelse. De typiska skattebrotten är när en skattskyldig lämnar oriktiga uppgifter till eller underlåter att svara på förfrågan från ToldSkat (skattemyndigheten). Den oriktiga uppgiften ska lämnas som ett led i beskattningsförfarandet. En överträdelse är straffbar endast om den begåtts uppsåtligt eller med grov oaktsamhet. Brottet anses fullbordat när den oriktiga uppgiften kommer in till skattemyndig- heten. Både den skattskyldige själv och andra som lämnat upplys- ningar beträffande ett visst skattesubjekt kan straffas. Bestämmel- sen om straffansvar för oriktiga uppgifter finns i 13 § skatte- kontrolloven. En handling som begås med grov oaktsamhet straffas med böter.