sou · H1B365 · 2013-09-16 00:00:00 — I de flesta fall är det fråga om okomplicerade hänvisningar där befintlig hänvisning till kapitaltäckningslagen ska ersättas med en hänvisning till och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag, och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut, och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, och/eller den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappers- institut. Sådana hänvisningar behöver inte kommenteras något närmare. I nedan angivna fall uppkommer emellertid behov av att kommentera gjorda lagändringar i särskild ordning. 15.8.1Förslaget om lag om ändring i lagen om sparbankslagen (1987:619) Bestämmelsen har ändrats genom att det anges att även över- trädelser av förordningen (EU) om tillsynskrav och den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut kan generera ett skadeståndsansvar i enlighet med bestämmelsen. 15.8.2Förslaget om lag om ändring i lagen om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker 1 och 3 §§ Bestämmelserna har ändrats genom att det anges att även över- trädelser av förordningen (EU) om tillsynskrav och den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut kan generera ett skadeståndsansvar i enlighet med bestämmelsen. 15.8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag Ändringen är en följd av att motsvarande informationskrav som fram- går av paragrafen i dess nuvarande lydelse, återfinns i artikel 434.2 i förordningen (EU) om tillsynskrav. Genom ändringarna säkerställs att samtliga företag som omfattas av lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag alltjämt kommer omfattas av informationskravet, trots att det regleras i förordningen (EU) om tillsynskrav. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4.3. Ändringen i första stycket är en följd av att nuvarande reglering i kapitaltäckningslagen om kapitalbasen och kapitaltäckningen för angivna risker, kommer ersättas av förordningen (EU) om tillsyns- krav. Ändringarna i andra stycket är en följd av att nuvarande reglering i nationell rätt om finansiella företagsgrupper ersätts av den nya för- ordningen (EU) om tillsynskrav. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4.2. Bestämmelsen har även ändrats språkligt. 15.8.4Förslag till lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder Paragrafen har ändrats genom att den i stället för att hänvisa till kapitaltäckningslagen, hänvisar till motsvarande bestämmelser i förordningen (EU) om tillsynskrav, lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut och lagen om kapitalbuffertar. Ändringen innebär att fondbolag som utför diskretionär portföljförvaltning ska tillämpa de bestämmelser i förordningen (EU) och i den nya lagen om tillsyn över kredit- och värdepappersinstitut som gäller för värdepappersbolag, samt, i den mån de inte undantagits härifrån, lagen om kapitalbuffertar. Nuvarande lydelse av 10 § behandlas i prop. 2002/03:150 s. 174 och 303. Föreslagna ändringar behandlas i avsnitt 5.5. För en kommentar om den ändring som föreslås i första stycket hänvisas till författningskommentaren till 10 §. I andra stycket anges vad som gäller för fondbolag som inte utför diskretionär portföljförvaltning. Föreslagen ändring innebär att nuvarande hänvisning till 9 och 10 kap. kapitaltäckningslagen ersätts med en hänvisning till de bestämmelser som ersätter eller kompletterar den reglering som lagrummet i sin nuvarande lydelse hänvisar till. Föreslagna ändringar behandlas i avsnitt 5.5. Ändringen i tredje stycket utgör en följdändring med anledning av att nuvarande reglering i nationell rätt om finansiella företagsgrupper ersätts av reglerna i förordningen (EU) om nya tillsynskrav. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4.2. Nuvarande lydelse av 10 a § behandlas i prop. 2005/06:45, avsnitt 8.4 och s. 248. En särskild utredare ska lämna förslag till de lagändringar som krävs i svensk rätt för att genomföra de reviderade kapitaltäckningsregler m.m. som följer av det pågående arbetet inom EU med anledning av Europeiska kommissionens förslag [KOM (2011) 453] till och rådets direktiv om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag samt om ändring av och rådets direktiv /87/EG om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglo- merat. Utredaren ska också analysera och ta fram förslag till de anpass- ningar och ändringar i svensk lagstiftning som bedöms nödvändiga med anledning av det pågående arbetetet inom EU med anledning av Europeiska kommissionens förslag [KOM (2011) 452] till och rådets förordning om tillsynskrav för kredit- institut och värdepappersbolag. Uppdraget ska redovisas . Arbete inom Europeiska unionen presenterade Europeiska kommissionen (kom- missionen) dels ett förslag till och rådets direktiv om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag samt om ändring av och rådets direktiv /87/EG om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat [KOM (2011) 453], dels ett förslag till Europaparlementets och rådets förordning om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag [KOM (2011) 452]. Förslagen är ett led i kommissionens arbete med att skapa ett stabilare finansiellt system. Finanskrisen innebar att ett stort antal åtgärder vidtogs för att värna den finansiella stabiliteten. I G20-deklarationen från , , enades medlemsländerna på global nivå om åtgärder för att bl.a. förbättra banksystemen genom krav på mer kapital av bättre kvalitet. Som en följd härav presenterade ett nytt förslag med globala regler för banker, den s.k. III-överenskommelsen. Kommissionens förslag syftar bl.a. till att genomföra III-överenskommelsen inom EU samt till att ytterligare harmonisera inom det finansiella området när det gäller regler om kapitaltäckning och stora exponeringar. Finanskrisen tydliggjorde också att det fanns brister i den finansiella tillsynen inom EU. Samarbete och samordning mellan de nationella tillsynsmyndigheterna och i relation till centralbankerna uppvisade också stora brister. För att komma till rätta med dessa problem beslutade och rådet – genom förordningar (EU nr 1093–1095/20101 – ESA- förordningarna) – ett europeiskt system för finansiell tillsyn (ESFS). Systemet består av tre europeiska tillsynsmyndigheter; Europeiska bankmyndigheten (), Europeiska försäkrings- och tjänste- pensionsmyndigheten (Eiopa) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (). Vidare inrättades en europeisk systemrisknämnd (ESRB, se och rådets förord- 1 EUT L 331, 15.12.2010, s. 12 (Celex 320101R1093). EUT L 331, 15.12.2010, s. 48 (Celex 32010R1094). EUT L 331, 15.12.2010, s. 84 (Celex 32010R1095). ning EU nr 1092/20102). Regler om ytterligare skärpning av tillsynsprocessen finns med i förslagen till direktiv och förordning. Finanskrisen gav också upphov till aktiviteter från kommissionens sida när det gäller frågor om bolagsstyrning. Mot bakgrund av den s.k. Larosièrerapporten3, som pekat ut problem med överdrivet risktagande och kortsiktigt agerande, inledde kommissionen en bredare utvärderingsansats gällande befintlig praxis för bolagsstyrning i finansiella institut. Kommissionen presenterade en s.k. grönbok, som innehöll tankar och förslag till bestämmelser när det gäller frågor om bolagsstyrning i finansiella institut och ersättnings- system. Ansatsen motiverades med att även om brister och svagheter i bolagsstyrning inte i sig själva utgjorde de huvudsakliga orsakerna till finanskrisen har det i efterhand konstaterats att effektiva, väl genomförda och efterlevda kontrollsystem kunde ha begränsat de värsta skadliga verkningarna. Regler om bolagsstyrning finns med i förslagen till direktiv och förordning. Det råder stora skillnader mellan medlemsstaternas nationella regelverk inom EU när det gäller sanktioner för kredit- institut och värdepappersbolag vid olika överträdelser. De behöriga myndigheterna behöver, utöver sina tillsynsbefogenheter, sanktions- befogenheter som är effektiva, proportionella och avskräckande. I syfte att harmonisera regelverket inom EU innehåller kommissionens förslag också bestämmelser som rör administrativa sanktioner. Kommissionens förslag innebär att och rådet direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut4 samt och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut5 ersätts och omarbetas till en ny förordning och ett nytt direktiv. De nu gällande direktiven kommer därmed att upphöra att gälla vid ikraftträdandet av för- ordningen och det nya direktivet. Materiellt innebär förslagen bl.a. att reglerna om kapitalbas, kapitalkrav och riskhantering ändras. Det införs också bestämmelser om bolagsstyrning, administrativa sanktioner, den oviktade skuldsättningsgraden och likviditet. Förhandlingar rörande förslagen till direktiv och förordning har förts i Europeiska unionens råd (rådet) . 2EUT L 331, 15.12.2010, s. 1 (Celex 32010R1092). 3Larosièregruppen var en högnivågrupp som tillsattes av kommissionen för att mer ingående analysera finanskrisens bakgrund och orsaker. Gruppen avrapporterade och lämnade då ett antal åtgärdsrekommendationer. 4EUT L 177, 30.6.2006, s. 1 (Celex 32006L0048). 5EUT L 177, 30.6.2006, s. 1 (Celex 32006L0049). förväntas anta en s.k. allmän inriktning , varefter förhandlingar kan inledas med . Förhoppningen är att rådet och kan anta förslagen . Till grund för det nuvarande svenska regelverket om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepapperbolag ligger ett flertal EU-direktiv. Direktiven /48/EG och 2006/49/EG har genomförts i svensk rätt på det sätt som framgår av propositionen Nya kapitaltäcknings- regler (prop. 2006/07:5). Regleringen består av en ramlagstiftning och innehåller omfattande bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela kompletterande föreskrifter. I propositionen Ändrade kapitaltäckningsregler (prop. 2010/11:110) anges hur följande EU-direktiv har genomförts i svensk rätt: -och rådets direktiv /83/EG av om ändringar av vissa bilagor till och rådets direktiv /48/EG med avseende på tekniska bestäm- melser om riskhantering6, -och rådets direktiv /111/EG av om ändring av direktiven /48/EG, 2006/49/EG och 2007/64/EG vad gäller banker anslutna till centrala kredit- institut, vissa frågor som gäller kapitalbasen, stora exponeringar, tillsynsrutiner och krishantering7 och -och rådets direktiv /76/EU av om ändring av direktiv /48/EG och 2006/49/EG vad gäller kapitalkrav för handelslager, värde- papperisering och samlad tillsynsbedömning av ersättningspolitik8. Övergripande bestämmelser om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut och värdepappersbolag finns i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. Regleringen för kapitaltäckning och stora exponeringar finns i lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 6EUT L 196, 28.07.2009, s. 14 (Celex 32009L0083). 7EUT L 302, 17.11.2009, s. 97 (Celex 32009L0111). 8EUT L 329, 14.12.2010, s. 3 (Celex 32010L0076). lagen (2006:1372) om införande av kapitaltäckningslagen samt förord- ningen (2006:1533) om kapitaltäckning och stora exponeringar. Bestämmelser som rör administrativa sanktioner finns i ett flertal lagar med rörelseregler för finansiella företag. Sanktionsbestämmelserna är likartat utformade för olika typer av finansiella företag, som t.ex. för kreditinstitut och värdepappersbolag i lagen om bank- och finansieringsrörelse respektive lagen om värdepappersmarknaden. Frågor avseende bolagsstyrning i svenska börsbolag regleras av en kombination av dels lagstadgade regler, dels självreglering framtagen av näringslivet. Aktiebolagslagen (2005:551) gäller för samtliga aktiebolag men kompletteras också av Svensk kod för bolagsstyrning samt det regelverk i form av noteringskrav och noteringsavtal som gäller för den reglerade marknad på vilken bolagets aktier är upptagna till handel. Dessutom finns uttalanden om god sed på den svenska aktiemarknaden. I lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda finns regler om arbets- tagarnas rätt att utse arbetstagarrepresentanter i styrelsen. Övergripande bestämmelser för kreditinstitut och värdepappers- bolag när det gäller bolagsstämma, styrelse, bolagets ledning, ägar- prövning, krav på riskhantering och kontroll m.m. finns i lagen om bank- och finansieringsrörelse, lagen (1995:1570) om medlemsbanker, sparbankslagen (1987:619), lagen om värdepappersmarknaden och lagen (2004:46) om investeringsfonder. Förordningen specificerar de krav som ställs upp för kreditinstitutens och värdepappersbolagens kapitaltäckning, stora exponeringar, offentliggörande av information, oviktade skuldsättningsgrad och likviditet. Förordningen blir direkt gällande i medlemsstaterna när den träder i kraft. Innehållet i förslaget är till viss del detsamma som i de tidigare angivna direktiven. Genom att sammanföra bestämmelserna i en förordning harmoniseras dock regelverket ytterligare. Bestämmelserna om kapitaltäckning specificerar hur mycket kapital som kreditinstitut och värdepappersbolag ska ha för att täcka riskerna i sin verksamhet. Dessa är i huvudsak risker för förlust i samband med utlåning (kreditrisker), marknadsrisker och operativa risker. Marknadsrisker härrör från förändringar i marknadspriser, såsom räntor, aktiekurser, råvarupriser och valutakurser. Operativa risker omfattar alltifrån felräkningar i institutens kassor till ovanliga händelser som kan få stora konsekvenser för verksamheten, såsom t.ex. längre strömavbrott eller terroristhandlingar. I regelverket specificeras vilken typ av kapital som ska täcka riskerna. Kapitalet delas in i två delar: primärt kapital och supplementärt kapital. Primärt kapital består främst av kärnprimärkapital som är eget kapital, dvs. aktiekapital och ackumulerade icke utdelade vinster. Detta utgör det mest förlustabsorberande kapitalet och anses därför ur kapitaltäckningssynpunkt vara av högre kvalitet än övrigt kapital. Härutöver utgörs primärt kapital av s.k. primärkapitaltillskott. Supplementärt kapital utgörs i huvudsak av förlagslån, vissa reserver och annat kapitaltillskott som tillsynsmyndigheten har godkänt. Kapitalkraven är riskvägda, dvs. olika tillgångar tilldelas riskvikter som är knutna till risken i den aktuella exponeringen. Förslaget till förordning innehåller vidare ett rapporteringskrav avseende ett icke riskvägt skuldsättningsskrav. Detta mått ska beräknas utan att någon hänsyn tas till vilken riskprofil ett kredit- institut eller värdepappersbolag har på sina tillgångar. Dessutom ställs det upp ett kvantitativt rapporteringskrav på kreditinstitutens och värdepappersbolagens likviditetsbuffert. Reglerna om stora exponeringar sätter gränser för kredit- institutens och värdepappersbolagens exponeringar mot en enskild kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning. En alltför stor koncentration av exponeringar gentemot en enskild kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning kan innebära en oacceptabelt hög risk för förluster av den storleken att institutet riskerar att fallera. I förslaget till ett nytt direktiv finns bl.a. regler om villkoren för att få utöva verksamhet i ett kreditinstitut, om etableringsfrihet inom EU samt om förhållandet till tredje land. Förslaget innehåller också regler som rör tillsynen av kreditinstitut och värdepappersbolag, bl.a. om sanktioner och bolagsstyrning. Direktivförslaget innehåller också regler om s.k. kapitalbuffertar. Även om direktivet är nytt så är merparten av reglerna oförändrade i förhållande till gällande rätt. De regler som föreslås avseende sanktioner, bolagsstyrning, begränsningar i användandet av externa kreditvärderingar samt kapitalbuffertar är dock helt nya. Den föreslagna regleringen innehåller följande huvuddrag. Det finns i gällande EU-rätt regler som fastställer vilken tillsyn som behörig myndighet (i är behörig myndighet) ska utöva över kreditinstitut och värdepappersbolag. Med anledning av att det införs nya regler i såväl direktivet som förordningen, bl.a. avseende likviditetskrav och kapitalbuffertar, så anpassas tillsynsreglerna till dessa nya inslag. Behörig myndighet får också i viss utsträckning utökade befogenheter. För att stärka och harmonisera lagstiftningen inom EU på sanktions- området föreslås en minimireglering. Denna reglering omfattar bl.a. s.k. administrativa sanktioner, bestämmelser om ansvar för såväl juridiska som fysiska personer, regler avseende publicering och offentliggörande av beslut samt regler för att främja rapportering och tips om överträdelser. Därtill anges vissa materiella kriterier som bör beaktas vid nationella beslut om sanktioner samt den modell för beräkning av avgifternas storlek som bör användas i fråga om de administrativa ekonomiska sanktionerna. Reglerna om bolagsstyrning syftar till att åtgärda de svagheter som uppdagades till följd av den finansiella krisen. En reglering föreslås såväl i direktivet som i förordningen. Reglerna ska säkerställa en effektiv och förstärkt riskstyrning samt motverka ett överdrivet risktagande i enskilda kreditinstitut och värdepappersbolag. För att uppnå dessa målsättningar inriktas åtgärderna mot tre huvudsakliga mål, nämligen ökad effektivitet i styrelsernas risktillsyn, högre status för riskhanteringsfunktionen och säkerställande av en effektiv övervakning av riskstyrningen. Genom III-överenskommelsen introducerades s.k. kapital- buffertar. Det finns i nu gällande regelverk inte några bestämmelser om kapitalbuffertar. För att genomföra III i denna del föreslås därför i direktivet att två nya kapitalbuffertar ska införas: en kapital- konserveringsbuffert och en kontracyklisk buffert. Den första bufferten – kapitalkonserveringsbufferten – ska hållas i form av kärnprimärkapital och bestå av av riskvägda tillgångar. Om ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag inte lyckas uppfylla kraven på att hålla en kapitalkonserveringsbuffert, medför detta begränsningar i institutets möjligheter att dela ut vinster till ägarna eller att betala ut bonus till de anställda. Den kontracykliska bufferten avser att under goda tider dämpa en alltför snabb kreditexpansion i ett land. Denna buffert ska bestämmas av en utsedd myndighet och fastställas på nationell nivå, vilket innebär att nivån kommer att variera över tiden och mellan medlemsstaterna. Kapitaltäckningskravet kommer således att variera för olika kreditinstitut och värdepappersbolag beroende på vilken geografisk exponering de har. Bufferten ska hållas i form av kärn- primärkapital. Det finns behov av att analysera och överväga ett antal frågor med anledning av kommissionens förslag till en ny förordning och ett nytt direktiv. En särskild utredare bör få i uppdrag att göra detta. Utredaren ska analysera vilka ändringar av den svenska lag- stiftningen som behövs för att anpassa den till de regler som föreslås i förordningen och utarbeta nödvändiga lagförslag. Utredaren ska vidare analysera och utarbeta nödvändiga lagförslag för att genomföra de regler som föreslås i direktivet. I förslaget om genomförande ska utredaren också beakta de arbetsrättsliga frågor som aktualiseras. Utredaren ska följa de förhandlingar rörande förslaget till förord- ning och förslaget till direktiv som pågår inom EU och i sitt förslag utgå från det innehåll dessa rättsakter får när de har antagits av och rådet. Utredaren ska också analysera och överväga om det finns behov av att införa ett särskilt förfarande för handläggning av sanktionsärenden, och om så bedöms vara fallet utarbeta förslag till hur ett sådant förfarande ska utformas. Utredaren ska även analysera vilken behörig myndighet som bör ges uppdraget att vara den utsedda myndigheten att på nationell nivå fastställa den kontracykliska bufferten. Utredningen ska utifrån de regler som föreslås lämna en redovisning av de konsekvenser och kostnader som uppstår för den enskilde, kredit- institut, värdepappersbolag, övriga företag samt , domstolarna och staten i övrigt. I det sammanhanget ska 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474) tillämpas för att ange kostnads- beräkningen och andra konsekvensbeskrivningar. I uppdraget ingår att särskild hänsyn till dessa och övriga konsekvenser ska tas redan vid utformningen av förslagen. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i sitt arbete samråda med berörda myndigheter och organisationer som har relevans för utredningsuppdraget, samt även samråda med berörda utredningar, såsom (Fi2011:02). Utredaren ska också beakta det lagstiftningsarbete om högre kapitaltäckningskrav som pågår inom . Uppdraget ska redovisas . Tidpunkten kan behöva justeras beroende på de pågående förhandlingarna inom EU. L 176/338 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 53.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1)och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verk samhet i kreditinstitut (2) och och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (3) har ändrats avsevärt . Många av bestäm melserna i direktiven /48/EG och 2006/49/EG är tillämpliga på både kreditinstitut och värdepappersföre tag. För att öka tydligheten och se till att dessa bestäm melser tillämpas på ett enhetligt sätt bör de samlas i nya lagstiftningsakter som ska tillämpas på både kreditinstitut och värdepappersföretag, nämligen det här direktivet och och rådets förordning (EU) nr (1) EUT C 105, , s. 1. (2) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. (3) EUT L 177, 30.6.2006, s. 201. 575/2013 av (4). För att bli mer till gängliga, bör bestämmelserna i bilagorna till direktiven /48/EG och 2006/49/EG ingå i den normativa delen av det här direktivet och av den förordningen. (2)Detta direktiv bör bland annat innehålla bestämmelser om auktorisation att bedriva verksamhet, förvärv av kva lificerade innehav, utövande av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster, vilka befogenheter till synsmyndigheterna har i hem- respektive värdmedlems staten samt bestämmelserna om startkapital och om till synen av kreditinstitut och värdepappersföretag. Detta direktivs huvudsakliga mål och syfte är att samordna nationella bestämmelser om behörigheten att utöva verk samhet i kreditinstitut och värdepappersföretag samt de ras styrningsformer och tillsynsramar. Direktiven /48/EG och 2006/49/EG innehåller även tillsyns krav för kreditinstitut och värdepappersföretag. Dessa krav bör ingå i förordning (EU) nr 575/2013, som fast ställer enhetliga och direkt tillämpliga tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag, eftersom sådana krav är nära förbundna med de finansiella marknadernas funktion när det gäller en rad tillgångar som innehas av kreditinstitut och värdepappersföretag. Detta direktiv bör läsas i förening med förordning (EU) nr 575/2013 och bör, tillsammans med den förordningen, utgöra den rätts liga ram som styr bankverksamheten, tillsynsramarna och tillsynsreglerna för kreditinstitut och värdepappersföretag.