sou · H1B349 · 2013-06-25 00:00:00 — Även i förvaltningsdomstolarna förekommer mål av förturs- karaktär där föreskrifter om tidsfrister för målets handläggning meddelats i lag. Enligt 7 § LVU ska ett beslut från socialnämnden om omhändertagande underställas förvaltningsrätten inom från den dag då beslutet fattades. Förvaltningsrätten ska pröva beslutet så snart det kan ske. Om det inte finns synner- liga hinder, ska prövningen ske inom från den dag då beslutet och handlingarna kom in till rätten. Enligt 15 § LVM ska socialnämndens beslut om omhändertagande i vissa fall utan dröjsmål och senast dagen efter beslutet underställas förvalt- ningsrätten. Rätten ska enligt 17 § så snart det kan ske och senast från det att beslutet underställdes rätten eller, om beslutet inte är verkställt när det underställs, från det att beslutet verkställdes, pröva om omhändertagandet ska bestå. Denna tid får förlängas till , om det på grund av någon särskild om- ständighet är nödvändigt. Även för mål enligt LPT föreskrivs skyndsam handläggning. Ett mål hos en förvaltningsrätt ska tas upp till avgörande från den dag då ansökan eller över- klagandet kom in till förvaltningsrätten. Förvaltningsrätten får för- länga , om det behövs ytterligare utredning eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt (35 §). Ytterligare exempel på måltyper där krav på skyndsam hand- läggning uppställs är mål om avvisning, utvisning eller förvar (16 kap. 4 § utlänningslagen [2005:716]) och vissa skattemål (t.ex. skattemål som har samband med skattebrottmål 16 § skattebrotts- lagen [1971:69], mål om omhändertagande och förverkande enligt 4 kap. 17 § lagen om punktskattekontroll vid transporter m.m. [1998:506]). Förfaringssätt vid indelning till tjänstgöring Tingsrätten fördelar tjänstgöringen mellan nämndemännen efter samråd med dem (1 kap. 4 § andra stycket RB). Detsamma gäller för hovrätter (2 kap. 4 b § andra stycket RB). Moderna villkor för nämndemannauppdraget melser för förvaltningsrätt och kammarrätt finns i 17 § fjärde stycket respektive 13 § LAFD. Fördelningen sker i ett administrativt ärende. ansågs att fördelningen skulle ske så att orts- och personkännedom var före- trädd inom nämnden. Denna aspekt har emellertid kommit att sakna betydelse. Vid tjänstgöring såväl inom som utanför fastställd plan bör domstolarna numera såvitt möjligt kalla in nämndemän för tjänstgöring i någon form av turordning. Vid införandet av regeln i 4 kap. 7 § fjärde stycket RB, där det föreskrivs att det vid val av nämndemän ska eftersträvas att nämnde- mannakåren får en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön, etnisk bakgrund och yrke, har departementschefen uttalat att det är viktigt att tankarna bakom bestämmelsen slår igenom även när en domstol lägger upp tjänstgöringsschema för nämndemännen. Domstolarna bör således, när de sätter samman sina nämndemanna- grupper, låta sig vägledas av samma principer som enligt nämnda lagrum ska beaktas av valförsamlingarna när de väljer nämndemän (prop. 1987/88:138 s. 16). Mål som tar lång förhandlingstid i anspråk En annan viktig omständighet som har betydelse för nämnde- männens tjänstgöringsvillkor och tjänstgöringsfrekvens är antalet mål på domstolarna som tar i anspråk. Det är av naturliga orsaker främst nämndemän som inte förvärvsarbetar som har möjlighet att tjänstgöra vid sådana förhandlingar. Vad gäller åldersstrukturen inom nämndemannakåren framförs från dom- stolarna att antalet långa mål på de allmänna domstolarna har ökat och att denna omständighet gör att äldre nämndemän har blivit alltmer oumbärliga för domstolarnas planering. Målstatistiken för tingsrätterna avseende perioden – ger belägg för domstolarnas uppfattning vad gäller ökningen av antalet långa mål. Moderna villkor för nämndemannauppdraget Även om antalet mål med förhandlingstid och däröver har fluktuerat något kan urskiljas en ökande tendens över åren. Vad gäller de allra längsta målen visar statistiken tydligt att antalet mål med huvudförhandlingstid och däröver har ökat markant under den undersökta peri- oden. 2012 var det jämfört med nästan fyra gånger så många brottmålsförhandlingar med förhandlingstid överstigande . Statistikuppgifterna visar således att vidlyftiga mål förekommer på de allmänna domstolarna i sådan omfattning att det kan förut- sättas påverka nämndemännens tjänstgöring. Som framkom vid kartläggning (se avsnitt 3.3.8) deltar icke förvärvsarbetande nämndemän, framförallt äldre personer, i större utsträckning vid huvudförhandlingar i vidlyftiga mål än yngre personer. Detta bidrar ytterligare till att pensionerade nämndemän får en högre tjänstgöringsfrekvens än studerande och förvärvs- arbetande nämndemän. Moderna villkor för nämndemannauppdraget Uppgifter som utredningen har inhämtat från domstolarna Utöver planeringen kring nämndemännens ordinarie tjänstgörings- scheman har domstolarna även att administrera ersättare för nämnde- män som lämnar återbud eller uteblir från förhandlingar utan att anmäla förhinder . I syfte att kartlägga i vilken omfattning det förekommer att nämndemän avböjer tjänstgöring eller oanmält uteblir från förhandlingar som de kallats till samt undersöka dom- stolarnas metod för att komma till rätta med problemet har två frågor ställts i den enkät som utredningen skickade ut till under- rätterna samt kammar- och hovrätterna. Den ena frågan har avsett antalet tillfällen där dom- stolen behövde kalla in ersättare för nämndemän. Enkätsvaren ger vid handen att det vid av de tillfrågade domstolarna före- kommer mer sällan än en gång att ersättare för nämnde- män behöver inkallas. av domstolarna har svarat att de behöver kalla in ersättare för nämndemän vid ett till fem tillfällen . Vid de resterande av domstolarna förekommer detta med högre frekvens än . Den andra frågan har utgått ifrån en tänkbar modell för att komma till rätta med problemet med sena eller uteblivna återbud, nämligen att domstolen ser till att det, när förhandlingar är utsatta, alltid finns särskilt inkallade nämndemän på plats på domstolen. Dessa nämndemän står i beredskap för det fall att en inbokad nämndeman skulle få oanmält förhinder eller lämna sent återbud. Frågan gällde om denna metod används vid domstolen och, i så fall, hur ofta den behöver tas i anspråk. Enkätsvaren visar att metoden inte är särskilt vanlig. Enbart fem domstolar har svarat att denna modell används. Vid samtliga fem domstolar används dessutom modellen som ett komplement till metoden att kalla in ersättare. Det framgår även att det bara är två av dessa domstolar som be- höver ta resursen i anspråk vid mellan sex och tio tillfällen – resterande domstolar använder resursen vid mellan ett och fem tillfällen . Av svaren kan den slutsatsen dras att det är vanligt att dom- stolarna inför en utsatt förhandling behöver hitta ersättare till en schemalagd nämndeman. Svaren visar även att den metod som mest används är att hitta en ersättare när behovet väl har uppkommit. Detta innebär i sin tur för de enskilda nämndemännens del att de, betydligt oftare än vad kraven om tidsfrister gällande målens hand- läggning indikerar, behöver ställa upp på kort varsel för tjänst- . Det är även sannolikt att de nämndemän som kontaktas i Moderna villkor för nämndemannauppdraget dessa fall inte är förvärvsarbetande eller studerande, eftersom det är fråga om så snäva tidsramar. De som i första hand kan tänkas komma ifråga är således de nämndemän som inte yrkesarbetar. inhämtade under sin utredning upp- gifter från om nämndemännens tjänstgörings- frekvens. Uppställningen visade att antalet tjänstgöringsdagar ökade med åldern, att av nämndemännen tjänstgjorde under det år som undersökningen omfattade och att av nämndemannakåren tjänst- gjorde färre än . Mot bakgrund av dessa uppgifter föreslog införandet av en målsättningsregel enligt vilken varje nämndeman skulle tjänstgöra 8 under ett kalenderår och att nämndemännens tjänstgöring inte, annat än om särskilda skäl förelåg, skulle överstiga under ett kalenderår. Av hänsyn bl.a. till intresset av att nämndemännen inte fick en alltför hög tjänstgöringsfrekvens föreslog kommittén att man vid nomineringar och val av nämndemän undvek att ge en person dubbla uppdrag (SOU 2002:61, s. 136). Regeringen avstyrkte kommitténs förslag om reglering av hur ofta en nämndeman bör tjänstgöra men uttalade med hänvisning till överväganden som hade gjorts vid tidigare lagstiftningsärenden att en tjänstgöringsfrekvens kunde vara lämplig bl.a. från rekryteringssynpunkt. Regeringen uttalade att det, för att kunna täcka behovet av nämndemän till mål av brådsk- ande karaktär och mål som pågår under ett stort antal förhand- lingsdagar, var viktigt att domstolen hade möjlighet att vända sig till alla nämndemän som var tillgängliga. De föreslagna reglerna skulle enligt regeringens mening kunna utgöra ett hinder i den dömande verksamheten och dessutom medföra betydande admini- strativt arbete för domstolarna. Regeringen ansåg inte heller att kommitténs undersökning visade att tjänstgöringsfrekvensen var så ojämn att det var påkallat med lagstiftningsåtgärder (prop. 2005/06:180, s. 53 f.). Enligt statistikuppgifter från som utredningen har inhämtat var tjänstgöringsfrekvensen för nämndemännen . Moderna villkor för nämndemannauppdraget dagar per nämndeman var även drygt 15. Statistiken visar även att det genomsnittliga antalet tjänst- göringsdagar ökar exponentiellt med stigande ålder bland nämndemännen. Nämndemän i åldersgruppen 18–tjänstgjorde . I åldersspannet 26–var genomsnittligt antal tjänstgöringsdagar 9,1. Åldersgruppen 46–tjänstgjorde i genomsnitt medan nämndemän som var hade en tjänstgöringsfrekvens om hela . Utredningen har i enkäten till domstolarna ställt frågan om hur många ordinarie tjänstgöringsdagar domstolarna schemalägger en nämndeman . Av svaren kan utläsas att de flesta domstolar () vid schemaläggning har målet att en nämndeman ska tjänstgöra mellan fem till tio ordinarie dagar . Den därefter vanligaste () planerade tjänstgöringsfrekvensen är mellan . Intervallen respektive en förekommer i ungefär lika stor omfattning (kring vardera). Vid två domstolar schema- läggs nämndemän för fler än . En domstol, Kammar- Moderna villkor för nämndemannauppdraget rätten i , har uppgett att man inte schemalägger nämnde- männen. Tjänstgöringsvillkor i förhållande till yrkes- och familjeliv samt studier Bestämmelsen i 4 kap. 7 a § RB och 20 a § LAFD där det föreskrivs att en nämndeman har rätt till ledighet från anställning i den utsträckning som behövs för att han eller hon ska kunna utföra sitt uppdrag tillkom 2006. Enligt förarbetena ville man genom denna reglering säkerställa att förvärvsarbetande nämndeman som, på samma sätt som icke förvärvsarbetande medborgare, hade en lagfäst skyldighet att ta emot och fullgöra uppdrag som nämndeman skulle få en korresponderande rätt till ledighet från sina arbeten för full- görande av nämndemannauppdraget. Som vidare argument för en lagfäst rätt till ledighet anfördes att fler kategorier av arbetsgivare kunde tänkas komma att ha anställda som ville tjänstgöra som nämndemän. Vidare skulle införandet av en sådan regel markera den betydelse som tillmäts nämndemännen i domstolarna. Rätten till ledighet omfattar enligt förarbetsuttalandena tid för deltagande vid förhandlingar och andra sammanträden i domstolen samt tid för resor till och från domstolen (prop. 2005/2006:180 s. 47). Valförsamlingen får enligt 4 kap. 8 § tredje stycket RB och 21 § tredje stycket LAFD besluta att en nämndeman som upphört att vara valbar på grund av ändrad folkbokföring får ha kvar sitt upp- drag under återstoden av mandatperioden. Regeln infördes genom prop. 2005/06:180. Regeringen konstaterade inledningsvis att det från nämndemannahåll hade framförts att avflyttning var en vanlig orsak till förtida avhopp. Ett undantagslöst krav på folk- bokföring i kommunen eller länet kunde enligt regeringens mening också verka hindrande för yngre personer att åta sig uppdrag som nämndeman. En förutsättning för ett beslut enligt bestämmelsen är enligt motiven att nämndemannen vill ha kvar sitt uppdrag. Det är fullmäktige som utifrån en helhetsbedömning avgör om nämnde- mannen ska få behålla sitt uppdrag trots avflyttningen. Vid denna bedömning bör enligt motiven beaktas om flyttningen är temporär, om nämndemannen rent praktiskt kan delta vid de sammanträden som följer av uppdraget och om nämndemannen alltjämt kan anses representera det omgivande lokalsamhället. Moderna villkor för nämndemannauppdraget höver inte bo kvar inom domkretsen för att kunna tillåtas fortsätta att tjänstgöra (prop. s. 49 f). Enligt statistikuppgifter från har av det totala antal nämndemän som tjänstgjorde i de allmänna domstolarna fått ersättning för utebliven arbetsförtjänst medan motsvarande andel för förvaltningsdomstolarna är . Av detta följer att av nämndemännen i de olika domstolsslagen har varit förvärvsarbetande. Möjligen kan det därutöver finnas någon enstaka nämndeman som arbetar och inte förlorar inkomst vid tjänstgöring som nämndeman. Av statistik från framgår vidare att nämndemän i åldersgruppen 18–utgör av det totala antalet nämndemän som på egen begäran lämnat sina uppdrag under innevarande mandatperiod. Uppgiften ska även ses mot bak- grund av att det enbart är av det totala antalet nämnde- män som finns inom detta åldersspann, se under avsnitt 6.2.2 ovan. Avhoppen är allra vanligast i åldersgruppen 18–. Moderna villkor för nämndemannauppdraget Intervjusvar från yngre personer som har lämnat sina nämndemannauppdrag Under utredningens gång har vi intervjuat ett trettiotal personer som självmant lämnat sina nämndemannauppdrag . Intervjusvaren ger belägg för att arbete, föräldraskap till yngre barn och flytt är de vanligaste orsakerna till förtida avhopp bland yngre. Flera av de tillfrågade hade lämnat sitt uppdrag i samband med att de fick sina första anställningar efter avslutade studier för att fortsatt tjänstgöring i samma utsträckning som under studieåren upplevdes som ansträngande. Ett flertal hoppade av i direkt anslutning till det första informa- tionsmötet på domstolen eller efter det att de hade fått sina tjänst- göringsscheman – avhoppen berodde i flera av dessa fall på att tjänstgöringsvillkoren, och tjänstgöringsfrekvensen i synnerhet, inte stämde med den bild man hade. I något av fallen berodde av- hoppet på att man upplevde jargongen och stämningen på informa- tionsmötet som obehaglig och stel och hade svårt att hitta sin plats i gemenskapen där äldre personer var i majoritet. Bland dem som hoppade av sina uppdrag efter någon tids tjänst- har arbets- och familjeskäl varit de vanligaste orsakerna. En del upplevde de oförutsebara tjänstgöringstiderna som bekymmer- samma vid planeringen i familjen, som exempelvis hämtning av barn på förskola/skola. Vad gäller arbetsrelaterade skäl har ingen av de tillfrågade uppgett att det varit svårt att förena uppdraget med arbetet på grund av omständigheter som har varit direkt hänförliga till arbetsgivarens inställning. Rätten till ledighet för fullgörande av nämndemannauppdrag har inte i något fall uppgetts ha varit öppet ifrågasatt av arbetsgivaren. En del uttryckte emellertid att de upp- levde viss oro över hur bortovaron egentligen uppfattades av arbets- givaren och kom fram till att närvaron på arbetsplatsen och till- förlitligheten vägde tyngre för den fortsatta karriären än merit- värdet av att vara verksam som nämndeman. Vissa av de tillfrågade upplevde det också som problematiskt att man på grund av tjänstgöringen som nämndeman ofta kom efter med sina arbets- uppgifter, som antingen samlades på hög under bortovaron eller belastade arbetskamraterna. Den främsta orsaken till avhopp bland de allra yngsta är att de flyttat från domsagan för att studera på annan ort. Alternativet att behålla sitt uppdrag under återstoden av mandatperioden hade Moderna villkor för nämndemannauppdraget ingen av de tillfrågade sett som gångbart – vissa har inte känt till att möjligheten fanns och flytten har skett till avlägsen ort och/eller innebar en sådan förändring av livssituationen att ett fortsatt åtagande som nämndeman på den tidigare boendeorten upplevts som alltför betungande. Även tidsbrist och för mycket frånvaro från lektioner har visat sig vara en vanlig orsak till förtida avhopp bland de studerande. I några fall var besvikelse över hur rättsystemet fungerade och en känsla av att inte kunna påverka utgången orsaken till avhoppet. Ingen av de tillfrågade har uppgett att en högre ersättning ensamt skulle ha motiverat till fortsatt tjänstgöring. Några har lyft fram att det är omständligt att begära och få ersättning för tjänstgöringen. I ett fall har meningsskiljaktigheter med domstolen kring ersätt- ningen varit anledningen till avhoppet. Någon enstaka har framfört att dagsarvodet borde höjas för att göra uppdraget mer attraktivt för unga och att man borde erhålla ersättning för tidspillan i sam- band med resor från och till domstolen. Missnöje med ersätt- ningens storlek har dock inte i något av fallen varit den huvudsak- liga anledningen till avhoppet. Utöver ovan redovisade omständigheter har även sjukdom, längre utlandstjänstgöring och erhållande av anställningar eller befatt- ningar som skulle föranlett jävsproblematik nämnts som orsak till det förtida avhoppet. Nämndemän omfattas av den av hos Kammar- kollegiet tecknade tjänstereseförsäkringen vid statliga tjänsteresor samt en hos AFA-försäkring tecknad trygghetsförsäkring vid arbets- skada. informationsblad Säkerhetsinformation för dig som är nämndeman innehåller en kortfattad information om otillåten påverkan i form av trakasserier, hot, våld, skadegörelse och korrup- tion som en nämndeman kan bli utsatt för i anledning av sitt upp- drag. Det redogörs kortfattat även för åtgärder som kan förebygga sådan otillåten påverkan. innehåller slutligen säkerhetsråd avseende nödutgångar och brandsläckare på domstolen där nämndemannen tjänstgör. Moderna villkor för nämndemannauppdraget 8.3.3Representativitet och avhopp i andra grupper Som vi har påpekat i det tidigare är nämndemannauppdraget inget politiskt uppdrag. Med hänsyn till hur rekryteringsförfarandet fungerar kan det emellertid finnas skäl att jämföra villkoren för nämndemannauppdrag med de villkor som gäller för politiskt förtroendevalda. En betydande andel av nämndemännen väljs från partipolitiska kretsar – bristande representativitet där resulterar i bristande representativitet inom nämndemannakåren. Det kan av samma anledning finnas skäl att titta närmare på hur vanligt det är med avhopp bland politiker under pågående mandatperiod och vad avhoppen huvudsakligen beror på. Är avhoppen lika vanliga där som inom nämndemannakåren kan det antas att avhoppen inte främst är missnöjesyttringar över uppdraget som sådant utan or- sakerna ligger på ett mer generellt plan på individ- och/eller samhällsnivå. har på uppdrag av regeringen tagit fram studien situation i kommunfullmäktige – en studie om representativitet, avhopp och synen på uppdraget. Syftet med studien har bl.a. varit att kartlägga vilka som blir nominerade och valda till politiska förtroendeuppdrag, deras representativitet i förhållande till befolkningen och hur många som väljer att lämna sina uppdrag . Vad gäller representativitet är studiens slutsats att kvinnor, ut- rikes födda och yngre personer är underrepresenterade bland för- troendevalda. Studien visar att politikerkåren blir äldre för varje val. Vad gäller avhoppsfrekvensen kom studien fram till att 16– av ledamöterna i kommunfullmäktige har lämnat sina uppdrag under de senaste två mandatperioderna. Det är unga, framförallt unga kvinnor, som hoppar av sina uppdrag . Många av de avhoppade, , har uppgett att avhoppet främst skett av personliga skäl. Till personliga skäl räknas arbets- och familjeförhållanden, flytt och hälsa. Andelen som uppgett att avhoppet främst hade att göra med personliga skäl var högre bland de unga, . Det talar enligt studien för att avhoppen för de allra flesta inte handlar om en missnöjes- yttring över uppdraget, utan att det mer har att göra med svårig- heten att kombinera politiken med andra delar av livet. Studiens slutsats i denna del är att det finns anledning att undersöka hur man på olika sätt kan förbättra möjligheten för fritidspolitiker att kombinera arbetsliv och privatliv med politiskt arbete. Moderna villkor för nämndemannauppdraget 8.4.1Ersättnings- och tjänstgöringsvillkor för nämndemän i Enligt 12 § första stycket tingsrättslagen är nämndemän berättigade till ersättning av allmänna medel i form av arvode, ersättning för inkomstbortfall och för kostnader för insättning av vikarie, anord- nande av barnvård eller motsvarande, samt ersättning för resekost- nader och dagtraktamente. Närmare föreskrifter om ersättningens storlek m.m. ska enligt andra stycket fastställas av . meddelade med stöd av detta bemyndigande föreskriften Betalning av kostnader för nämndemän, OM 20/123/2002. Nämndemän får enligt föreskrifterna dagarvode med om sammanträdet tar högst , om sammanträdet varar i mellan sex och , och om sammanträdet varar än . Ersättning för förlorad arbetsförtjänst betalas för varje påbörjad timme inklusive resor, dock för . Ersättningen motsvarar det faktiska inkomstbortfallet men den högsta ersättningen är . Nämndemännen har även rätt till ersättning för deltagande i förberedelsesammanträde som tingsrätten kallat till och i utbildningar som anordnats eller godkänts av tingsrätten. Nämndemän har enligt 12 a § tingsrättslagen under vissa förut- sättningar rätt till ersättning för olycksfall som inträffat i samband med utövandet av nämndemannauppdraget. Enligt 8 § tingsrättslagen ska lagmannen se till att nämnde- männen deltar i tingsrättens sammanträden i tur och ordning. Nämndemännens sammanträdesordning ska enligt 15 § tingsrätts- förordningen fastställas på det sättet att varje nämndeman deltar i sammanträden per kalenderår. En nämndeman som under ett kalenderår har tjänstgjort i får under det året inte tjänstgöra mer, om det inte är fråga om fortsatt behand- ling av ett tidigare påbörjat mål eller ärende. Enligt uppgift från tjänstgör nämndemännen där i genomsnitt. Lagmannen skriver brev till dem som inte kommer eller de som alltid tackar nej till att tjänstgöra. På så sätt tjänstgör nästan alla de valda nämndemännen i ungefär samma omfattning. Vid planering av förhandlingarna strävar tingsrätten dessutom efter en jämn köns- och åldersfördelning. Moderna villkor för nämndemannauppdraget verktyg används för att lotta ut indelningen till tjänstgöring. Tingsrätten kallar alltid en nämndeman i reserv eftersom sena åter- bud och oanmäld utevaro är vanligt förekommande bland nämnde- männen. 8.4.2Ersättnings- och tjänstgöringsvillkor för lekmannadomare i I får lekmannadomare en ersättning om per dag och per natt som de är borta från hemmet för tjänstgöring. Har lekmannadomaren rest längre sträcka än för fullgörande av sitt uppdrag, utgår även reseersättning motsvarande den faktiska reskostnaden. Antalet lekmannadomare fastställs på så sätt att en lekmanna- domare inte ska behöva tjänstgöra mer än vid fyra tillfällen . Eftersom man vid fastställandet av antal lekmannadomare inte kan förutse måltillströmningen med exakthet kan det emellertid hända att en lekmannadomare tjänstgör vid fler eller färre tillfällen än fyra (Vejledning til domsmænd og nævninger, s. 7). Den som valts till lekmannadomare har enligt 85 § retspleje- loven skyldighet att inställa sig till domstolsförhandling som han eller hon kallats till för tjänstgöring vid äventyr av böter. 8.4.3Ersättnings- och tjänstgöringsvillkor för lekmannadomare i Föreskrifter om ersättning till lekmannadomare finns i FOR 1983-02- 15 nr 86: etter rettsgebyrloven m.m. (rettsgebyrforskriften). Lekmannadomare erhåller arvode om per dag för sin tjänstgöring. De lekmannadomare som uppbär lön från sin arbetsgivare under bortovaron för fullgörande av lekmannadomar- uppdrag har inte rätt till arvode.