sou · H1B362 · 2013-09-12 00:00:00 — I stället avser kravet ge uttryck för att det vid varje generell tredje- mansrevision bör redovisas en beskrivning av de företeelser som man förväntar sig upptäcka och hur dessa kan härledas genom material hos den reviderade. Regeln har behandlats i avsnitt 12.11.7. Paragrafens andra stycke har ändrats så att termen tredjemans- revision nu anges uttryckligen. Av uppgift om syftet med ett beslut om tredjemansrevision behöver inte framgå vilken person eller rättshandling som kontrollen avser om det finns särskilda skäl för att inte nämna personen eller rättshandlingen. Paragrafen som är ny innehåller bestämmelser om hur får söka efter och använda information vid en revision. Vid tillämpningen av nu gällande revisionsregler får inte söka efter handlingar och uppgifter som ligger utanför be- slutet. får dock använda sig av information som ligger utanför beslutet och som kommit fram som ett resultat av gransk- ningen, s.k. överskottsinformation (se avsnitt 12.5.2.). Att detta gäller framgår emellertid inte tydligt av lag. Syftet med den nya bestämmelsen är att det uttryckligen ska framgå av skatteför- farandelagen att revisor inte får söka efter handlingar som inte omfattas av revisionsbeslutet eller uppgift i en sådan hand- Den reviderande myndigheten får dock återge eller åberopa innehållet i en handling som inte omfattas av revisionsbeslutet om det kommit fram som ett resultat av granskningen. Såvitt avser generella tredjemansrevisioner innebär kravet på att sökandet ska avse handlingar och uppgifter som ligger inom be- slutet att sökandet bara får avse den eller de företeelser som anges i revisionsbeslutet. Om emellertid den reviderande myndigheten som ett resultat av granskningen gör iakttagelser som inte avser den angivna företeelsen, bör detta inte hindra att felaktigheterna t.ex. läggs till grund för beskattning. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.8. I förevarande paragraf anges förutsättningarna för att en sökande ska ha rätt till ersättning för kostnader för ombud, biträde, utred- ning eller annat i ett ärende eller mål. Av första stycket framgår att rätt till skälig ersättning föreligger om den sökande har behövt hjälp för att ta till vara sin rätt. Änd- ringen innebär bl.a. att det inte längre krävs att den sökande skäligen har behövt hjälp utan frågan är om den sökande har behövt hjälp. En grundläggande förutsättning för att ersättning ska kunna be- viljas är således att den sökande har ett behov av hjälp. Vad som särskilt ska beaktas vid bedömningen av hjälpbehovet anges i 1 b §. Den sökande måste också ha ansökt om ersättning och haft kost- nader för ombud, biträde, utredning eller annat för att ha rätt till ersättning. Av stycket framgår också att skälig ersättning utgår för nedlagda kostnader i ärendet eller målet. Ordet skäligen har tydligare knutits till ersättningens storlek och inte som tidigare till hjälpbehovet. Även om den sökande har haft ett tydligt behov av hjälp för att ta till vara sin rätt kan ersättning för kostnader endast beviljas med ett skäligt belopp. Vid bedömningen av ersättningens skälighet ska både antalet arbetade timmar och den yrkade timtaxan bedömas. Av paragrafen framgår ytterligare fem, från varandra oberoende, förutsättningar under vilka ersättning får beviljas. Av punkt 1 framgår att rätt till ersättning finns om den sökande är en fysisk person och den fastställda förvärvsinkomsten inte överstiger 8 prisbasbelopp i det senaste beslutet om slutlig skatt enligt 56 kap. 3 §. Uttrycket fastställd förvärvsinkomst har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen (1999:1229). Jfr 3 kap. 2 § SFL. Vad som avses med fastställd för- värvsinkomst anges i 1 kap. 5 § andra stycket inkomstskattelagen. Den fastställda förvärvsinkomst som ska beaktas är den förvärvs- inkomst som fastställdes av enligt 56 kap. 3 § närmast före prövningstidpunkten. I punkt 2 anges att en juridisk person har rätt till ersättning om den redovisade nettoomsättningen för det senaste beskattningsåret inte har uppgått till mer än . Precis som för fysiska personer är det den nettoomsättning som redovisas närmast före prövningstidpunkten som är avgörande. Den nettoomsättning som avses är den som, för , av aktiebolag och ekonomiska föreningar redovisas i ruta 3.1, INK2R (Inkomstdekla- ration 2, räkenskapsschema). Ideella föreningar/registrerade tros- samfund redovisar sin nettoomsättning i ruta 6.4, INK3R (Inkomst- deklaration 3, räkenskapsschema) och handelsbolag redovisar sin nettoomsättning i ruta 3.1, INK4R (Inkomstdeklaration 4, räken- skapsschema), även dessa angivelser avser . I punkterna 4, 5 och 6, som var punkterna 1–3, anges de förutsättningar för bifall till en ansökan om ersättning som redan gäller , dvs. den sökande får helt eller delvis bifall till sina yrkanden i huvudfrågan, frågan är av betydelse för rättstillämp- ningen eller om det finns synnerliga skäl. De ekonomiska gränser som anges i punkterna 1 och 2 medför att tröskeleffekter kan upp- komma för de sökande. Grunden synnerliga skäl har därför be- hållits för att ersättning ska kunna beviljas i undantagssituationer. Normalt utgör tröskeleffekten inte ensam en tillräcklig förutsätt- ning för att synnerliga skäl ska finnas för att bevilja ersättning. I termen synnerliga ligger att tillämpningen ska vara mycket restrik- tiv. Förslaget har behandlats i avsnitt 11.7.2 och 11.7.4. Paragrafen, som är ny, reglerar när rätt till ersättning inte finns. Regleringen har överförts från tidigare andra stycket i 1 §. I paragrafen, som är ny, behandlas de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om den sökande har behövt hjälp för att ta till vara sin rätt i en process. En grundläggande förutsättning för att det ska vara fråga om behov av hjälp är att den sökande inte har egen möjlighet eller kompetens att föra sin talan i processen. Vid bedömningen ska särskilt beaktas om prövningen är enkel (punkt 1). För att avgöra vad som avses med att prövningen inte är enkel kan ledning hämtas från prop. 2010/11:165 s. 1077 och vad som sägs där om när den särskilda beslutsordningen i 66 kap 5 § ska tillämpas. Ytterligare ledning finns bl.a. i domförhetsreglerna i 18 § fjärde stycket 1 lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Är prövningen enkel ska ersättning normalt inte beviljas. Pröv- ningen kan anses enkel om det är uteslutet att talan kan bifallas. I punkt 2 anges att vid bedömningen ska även särskilt beaktas om ärendet eller målet avser ett obetydligt belopp. Om ärendet eller målet avser ett obetydligt belopp, anses den sökande inte ha behov av hjälp för att till vara ta sin rätt. I skatteförfarandelagen används beloppsgränsen obetydligt skatte- belopp i 49 kap. 10 § 3 och 66 kap. 28 §. Med obetydligt skattebelopp avses enligt rättsliga ställningstagande att skattebeloppet inte överstiger av prisbasbeloppet. En motsvarande beloppsgräns bör enligt förarbetena till skatteförfarandelagen vara vägledande vid bedömningen av vad som avses med att ett skatte- belopp eller avgiftsbelopp är obetydligt.1 uppgår ett pris- basbelopp till och alltså måste skatte- eller avgiftsbeloppet som är föremål för prövning uppgå till för att ersättning ska kunna beviljas. Motsvarande beloppsgräns bör även vara vägledande vid bedömningen av om ett ärende eller mål avser ett obetydligt belopp enligt förevarande paragraf. I punkt 3 anges att det även ska särskilt beaktas om den sökande själv genom sitt handlande har förorsakat ärendet eller målet. För att den sökande ska anses ha haft behov av hjälp får han eller hon inte ha åsidosatt någon skyldighet i anslutning till beskattningen. Inte heller får den sökande ha vidtagit omfattande åtgärder och komplicerade transaktioner utan annat syfte än att undgå skatt om ersättning ska kunna beviljas. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.7.3. 2010/11:165 s. 1117. I paragrafen, som är ny, finns bestämmelser om timkostnadsnorm och kostnadsräkning. Av första stycket framgår att det är den timkostnadsnorm som avses i rättshjälpslagen som ska tillämpas som huvudregel när er- sättning beviljas i ärenden och mål enligt 43 kap. Paragrafen med- ger dock att timersättningen får överstiga timkostnadsnormen om den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts med eller andra omständigheter av betydelse ger anledning till det (andra stycket). Om ett ombud eller biträde är särskilt skickligt, t.ex. genom att han eller hon är särskilt förtrogen med rättsområdet, och som därför kan antas ha arbetat snabbare än ett normalskickligt om- bud eller biträde kan ersättning beviljas utifrån en högre timersätt- ning. Hänsyn ska också tas till vad det normalt sett kostar att anlita ett sådant ombud som ärendets beskaffenhet kräver. I likhet med rättshjälpslagen bör ett system eftersträvas som gynnar skicklighet och effektivitet varför detta måste beaktas vid bestämmandet av ersättning. I tredje stycket anges att den sökande ska lämna en kostnads- räkning. Vad kostnadsräkningen ska innehålla specificeras närmare i 10 a kap. skatteförfarandeförordningen (2011:1261). Förslaget har behandlats i avsnitt 11.7.4 och 11.7.5. Paragrafen har tillförts ett tredje stycke. Av paragrafens första stycke framgår att ett beslut om betalningssäkring för en betalnings- skyldighet som inte är fastställd upphör att gälla om inte har fastställt betalningsskyldigheten eller ansökt om fastställelse hos förvaltningsrätten räknat från den dag då betalningssäkringen beslutades. I andra stycket anges att om det finns särskilda skäl, får förvaltningsrätten på ansökan av Skatte- verket förlänga tidsfristen i taget. Det nya tredje stycket anger med hur tidsfristen i andra stycket får förlängas när den ej fastställda betalningsskyldigheten avser skattetillägg med anledning av en sådan felaktighet eller passi- vitet som avses i lagen om skattetillägg och tulltillägg i allmän dom- stol. I sådana fall får, när en förundersökning har inletts eller åtal har väckts avseende felaktigheten eller passiviteten, tidsfristen för- längas i taget. Förslaget har behandlats i avsnitt 9.19.2. Paragrafen inleder ett nytt kapitel. Bestämmelsen innebär att vissa uppgifter och handlingar, på begäran, ska undantas från att läggas till grund för beskattning. Undantag kan begäras av den som kon- trollen har avsett vid ett tredjemansföreläggande eller en tredje- mansrevision (2 §). Syftet med bestämmelsen är att den som tredje- manskontrollen avser ska ges ökade möjligheter att självständigt försvara sina intressen i samband med tredjemansföreläggande och tredjemansrevision. De uppgifter som en begäran om undantag vid tredjemansföre- läggande ska kunna avse motsvarar de som ett föreläggande inte får avse enligt 47 kap. 1 §. De handlingar som en begäran om undantag vid tredjemansrevision ska kunna avse motsvarar de som inte får granska enligt 47 kap. 2 §. Det rör sig alltså om handlingar som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § rätte- gångsbalken och uppgifter i sådana handlingar, handlingar som inte omfattas av beslutet om tredjemansrevision och handlingar och uppgifter som har ett betydande skyddsintresse, om det finns sär- skilda omständigheter som gör att handlingen eller uppgiften inte bör komma till någon annans kännedom och handlingens eller uppgiftens skyddsintresse är större än dess betydelse för kontrollen. Handlingar som inte får granskas enligt 27 kap. 2 § rättegångs- balken avser huvudsakligen sådant som anförtrotts advokater, läkare m.fl. i deras yrkesutövning eller som de i samband därmed fått kännedom om. Undantaget har samma omfattning som i rätte- gångsbalken. Undantaget för handlingar med ett betydande skydds- intresse kan t.ex. avse vissa råd i skatterättsliga angelägenheter, företagshemligheter eller uppgifter hos sådana yrkesgrupper som inte omfattas av 27 kap. 2 § , men som har lik- artade arbetsuppgifter, t.ex. andra jurister än advokater, revisorer, skatterådgivare m.fl. Även mer personliga uppgifter kan i undan- tagsfall ha ett sådant skyddsintresse att de ska kunna undantas granskningen.2 Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.9. 2 Jfr prop. 1993/94:151 s. 169 f. Paragrafen anger vem som kan begära undantag enligt 1 §. Begäran kan göras av den som kontrollen har avsett vid ett tredjemans- föreläggande eller ett generellt tredjemansföreläggande. Förelägg- andet kan avse såväl förhållanden som är av betydelse för kontroll av att andra än den som föreläggs har fullgjort en uppgiftsskyldig- het enligt 15–35 kap., eller kan fullgöra sådan skyldighet (37 kap. 9 och 9 a §§), som inhämtandet av uppgift som verket behöver för kunna fullgöra sina skyldigheter enligt 37 kap. 11 §. En begäran om undantag enligt 1 § kan även göras av den som kontrollen har avsett vid tredjemansrevision eller generell tredje- mansrevision. Revisionen kan göras för att inhämta uppgifter av betydelse för kontroll enligt 41 kap. 2 § 1–4 eller uppgifter som verket behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt 41 kap. 2 a §. Av paragrafen framgår det vidare att en begäran om undantag ska göras hos . Det är som beslutar om undantag. Ett sådant beslut ska omprövas och överklagas enligt de allmänna reglerna om omprövning och överklagande i skatteför- farandelagen (jfr bl.a. 66 kap. 2 § och 67 kap. 2, 20 och 21 §§). för omprövning ska gälla för beslutet om undantag och beskattningsbeslutet (66 kap. 7 § första stycket). Begärs undantag först i en domstolsprocess rörande beskattningen ska frågan om undantag översändas till för prövning. Har beslut i beskattningsfrågan fått laga kraft är möjligheten till undantag för- fallen. Av paragrafen framgår att rätten att begära undantag inträder först i och med att har lämnat en underrättelse enligt 4 § till den som kontrollen har avsett. Undantag kan alltså inte begäras om den som kontrollen har avsett redan då fått känne- dom om föreläggandet eller revisionen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.9. Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om att Skatte- verket ska underrätta den som kontrollen har avsett (se 2 §) om att en uppgift eller handling avseende honom eller henne kan komma att läggas till grund för ett beslut om beskattning. Enligt andra stycket ska underrättelsen också innehålla uppgift om möjligheten att begära undantag enligt 1 §. Av 3 § framgår att rätten att begära undantag är knuten till underrättelsen. Avsikten med bestämmelserna i 3 och 4 §§ är att rätten att begära undantag ska inträda när utredningen av beskatt- ningsärendet har nått så långt att har bestämt sig för att man avser att lägga materialet från tredjemansrevisionen eller tredjemansföreläggandet till grund för beslut om beskattning. Denna tidpunkt kan sägas inträda när den som kontrollen har avsett, i beskattningsärendet får del av materialet från tredjemansrevisionen eller tredjemansföreläggandet genom Skatte- verket. Det är alltså som underrättelsen ska lämnas. Paragrafen innebär vidare att , sedan verket inhämtat en handling eller en uppgift som en begäran om undantag enligt 1 § kan avse, inte får lägga handlingen eller uppgiften till grund för beskattning utan att den som kontrollen har avsett har fått tillfälle att ta del av innehållet och begära att uppgiften eller handlingen undantas från att läggas till grund för beskattning. Efter att under- rättelse lämnats måste ge den som kontrollen har avsett rimlig tid för att framställa en begäran om undantag, innan beslut om beskattning fattas. Bestämmelserna i 1–5 §§ ger utrymme för att, på samma sätt som , använda sig av uppgifter och handlingar som inhämtats genom tredjemanskontroll för att t.ex. utreda förutsätt- ningarna för att inleda ett beskattningsärende avseende den person som handlingen eller uppgiften avser eller förbereda kontroll av andra. Bestämmelserna hindrar dock från att fatta ett beskattningsbeslut avseende den som kontrollen har avsett utan att denne underrättats om den inhämtade informationen och fått till- fälle att begära undantag enligt 1 §. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 12.11.9. Av paragrafen framgår att om en uppgift eller en handling har undantagits, får inte återge eller åberopa innehållet i uppgiften eller handlingen. Avsikten är att ett undantag av en upp- gift eller en handling från att läggas till grund för beskattning ska innebära samma sak som ett undantag av en uppgift eller en hand- ling från kontroll enligt 47 kap. 7 §. Att bestämmelsen gäller för uppgift innebär att den även täcker in beslut som avser bara en del av en handling. Att inte får återge eller åberopa handlingens innehåll innebär att hand- lingens innehåll inte får återges eller åberopas vid redogörelse för granskningen eller annars inför myndighet.3 Överklagas beskattningen och frågan om undantag i ett samman- hang och finner förvaltningsdomstolen att grund för undantag föreligger, ska beskattningsbeslutet undanröjas och handlingarna skickas till för ny prövning, om sådan är möjlig. Av bestämmelsen framgår att en eventuell ny prövning av beskatt- ningen ska göras av en särskilt kvalificerad beslutsfattare som tidi- gare inte har handlagt beskattningen. Vid denna prövning ska den undantagna uppgiften eller handlingen inte finnas kvar i beskatt- ningsärendet och därmed inte längre ligga till grund för beskatt- ningsbeslutet. I paragrafen anges att förseningsavgiften uppgår till för aktiebolags eller ekonomisk förenings inkomstdeklaration, för någon annans inkomstdeklaration, särskilda uppgifter eller peri- odisk sammanställning och för skattedeklaration. För skatte- deklaration som ska lämnas efter föreläggande uppgår dock för- seningsavgiften till . Bakgrunden till de föreslagna upp- justeringarna av förseningsavgiften framgår av konsekvensanalysen (se avsnitt 15.4.3). I paragrafen anges under vilka förutsättningar skattetillägg inte får tas ut. I punkt 1, som har fått nytt innehåll, anges att skattetillägg inte får tas ut om den oriktiga uppgiften framgår av avstämnings- uppgifter som har varit tillgängliga för från utgången av beskattningsåret. Uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial har fått en ny och mer avgränsad innebörd. Till följd av detta har uttrycket bytts 3 Jfr prop. 2010/11:165 s. 926. ut mot avstämningsuppgifter som har varit tillgängliga för att tydligare återspegla vad uttrycket innebär. Vad som avses med avstämningsuppgifter framgår i 10 a §. Avsikten med avgränsningen är att endast uppgifter som har en tydlig avstämningskaraktär ska omfattas av uttrycket, dvs. upp- giften ska finnas hos för att verket har för avsikt att stämma av uppgifterna mot uppgifter i en framtida deklaration. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.6.1 och 10.6.2. I punkt 4, som är ny, regleras när inte får meddela beslut om skattetillägg avseende en viss felaktighet eller passivitet. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att dubbla förfaranden uppkommer. Har åklagaren väckt åtal, utfärdat strafföreläggande som också har godkänts eller beslutat om åtalsunderlåtelse avseende en fysisk person och viss felaktighet eller passivitet får inte be- sluta om skattetillägg avseende samma felaktighet eller passivitet och samma fysiska person. Motsvarande bestämmelse som hindrar åklagaren från att väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse efter beslut om skattetillägg finns i 13 b § skattebrottslagen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1.3. I paragrafen, som är ny, definieras avstämningsuppgifter. I punkt 1 anges att kontrolluppgifter som ska lämnas utan före- läggande enligt skatteförfarandelagen utgör avstämningsuppgifter. Sedan införandet av skatteförfarandelagen har även andra kontroll- uppgifter kommit att omfattas av uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial. Uttrycket tillgängliga avstämningsuppgifter inne- fattar alltså en mer begränsad grupp av kontrolluppgifter än som omfattades av uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial. I bestämmelsen anges även de underrättelser om lagfart som lämnas med stöd av förordningen (2000:308) om fastighetsregister. En sådan underrättelse är inte en kontrolluppgift men den lämnas för att ska få kännedom om en fastighetsöverlåtelse. I punkt 2 anges att uppgifter som har lämnats i inkomstdeklara- tionen för det föregående beskattningsåret och som kan användas för kontroll av motsvarande uppgifter i inkomstdeklarationen för beskattningsåret omfattas av uttrycket tillgängliga avstämnings- uppgifter. Vissa uppgifter i ett deklarationsformulär har en omedel- bar koppling till de uppgifter som ska lämnas i det följande årets Som exempel kan nämnas avdrag för avsättning till egenavgifter som ska återföras (16 kap. 29 § inkomstskattelagen) eller ett fastställt underskott av näringsverksamhet som ska rullas in året efter (40 kap. 2 § inkomst- skattelagen). Vidare kan det vara fråga om balansposter som i en deklaration utgör en utgående balans och som i det följande årets deklaration ska redovisas som en ingående balans. I punkt 3 anges att uppgifter som finns i register som har upp- rättats av för kontroll av framtida inkomstdeklara- tioner omfattas av definitionen av avstämningsuppgifter. Skatte- verket upprättar register avseende olika företeelser i inkomstdeklara- tionen för att kunna använda som avstämningsuppgift . Ett exempel på ett sådant register är registret om uppskovsavdrag som har upprättats för att kontrollera framtida överlåtelser av privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt där avdrag gjorts för uppskovsbelopp enligt 47 kap. inkomstskattelagen. Ytterligare exempel på register som avses är skogsavdragsregistret och registret över uppskov vid andelsbyten. arbetar också med att upprätta ett register över periodiseringsfonder. Med den nu valda avgränsningen kan situationer uppkomma där ett kontrollmaterial inte omfattas av rekvisitet avstämningsuppgifter, men som ändå inneburit att risken för skatteundandragande är liten. Ett kontrollmaterial kan påminna mycket om en avstämnings- uppgift medan ett annat kontrollmaterial kan minska risken för skatteundandragande utan att vara av utpräglad avstämningskarak- tär. I nu nämnda fall kan tillämpningen av bestämmelserna om befrielse från skattetillägg i 51 kap. 1 § SFL medföra hel eller delvis befrielse från skattetillägg eftersom kontrollmaterialet ökat upptäckts- risken. Som exempel på en situation där ett kontrollmaterial liknar en avstämningsuppgift är den särskilda uppgift som ett handels- bolag lämnar till ledning för delägarnas beskattning. I 33 kap. 6 § 2 SFL anges att handelsbolaget ska lämna särskild uppgift om varje delägares andel av bolagets inkomst. Som exempel på annat kon- trollmaterial som kan minska risken för ett skatteundandragande är olika typer av kontrollmaterial som lämnas från andra stater med stöd av överenskommelser m.m. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6.1. Paragrafen, som är ny, reglerar de situationer då , efter det att utredning om brott avseende en viss felaktighet eller passi- vitet har avslutats, får meddela beslut om skattetillägg. Paragrafen preciserar de situationer då inte får ta ut skattetillägg antingen på grund av att en anmälan om misstänkt brott har skett enligt 17 § skattebrottslagen eller för att utredning om brott redan pågår. I båda dessa situationer är hindrat från att fatta beslut om skattetillägg fram till dess att åklagaren har avslutat utredningen utan att felaktigheten eller passi- viteten har prövats slutligt i sak. Detta kan vara fallet t.ex. om det beslutas att en förundersökning ska läggas ned eller om en utred- ning om brott förändras så att den inte längre avser en viss felaktig- het eller passivitet. Prövas felaktigheten eller passiviteten slutligt i sak får inte meddela beslut om skattetillägg, jfr 49 kap. 10 § 4. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.6. Om en oriktig uppgift framgår av tillgängliga avstämningsuppgifter ska skattetillägg inte tas ut. Tillämpningsutrymmet för paragrafen försvinner således. Paragrafen tas därför bort.