sou · H1B36 · 2013-03-08 00:00:00 — Företaget erbjuder en ganska bred paljett av finansieringslösningar: exportkrediter, CIRR- krediter31, handelskrediter, lånefinansiering, kapitalmarknads- finansiering, utlåning i lokal valuta, kundfinansiering samt finansiell rådgivning. Som noterades ovan växte det fram en oro för att bankerna skulle strama åt sin kreditgivning för att stärka sin egen kapital- täckning. Flera företag rapporterade om problem att finansiera sig, åtminstone till vad de själva betecknade som rimliga villkor. Många investerare skydde företagsobligationsmarknaden vilket resulterade i kraftiga uppgångar i spreaden mot statsobligationer. Flera av de stora globala, internationellt verksamma, bankerna drog också ned kraftigt på sin exponering mot mindre marknader, däribland . Vidare kom det rapporter om att utbudet av handelskredi- ter minskade kraftigt . Kundförfrågningarna till SEK ökade därför kraftigt, inte minst från exportföretag. SEK hamnade i ett läge där det fanns risk för att de inte skulle kunna tillmötesgå företagens efterfrågan på krediter på grund av brist på kapital. För att undvika negativa effekter på kreditförsörjningen beslöt att tillskjuta i kapital till SEK samt att överföra genom att överflytta statens aktier i till bolaget. 31 CIRR står för Commercial Interest Reference Rate och grundar sig på en överens- kommelse inom . CIRR-krediter kan ställas ut för export av tjänster och kapitalvaror. De kan lämnas om konkurrerande utländskt företag på grund av utländskt statsstöd kan erbjuda förmånliga kreditvillkor och att stödet behövs för att försäljning ska komma till stånd. att ge regeringen möjlighet att ge SEK en låneram på samt att bevilja bolaget en kreditgaranti på , senare sänkt till vad avser . Regeringen utnyttjade dock inte möjligheten att bevilja en garanti- ram utan enbart låneramen på . Åtgärderna innebar att SEK med omedelbar verkan kunde erbjuda finansiering till svenska exportföretag och dessutom på långa löptider. ökade SEKs nyutlåning kraftigt, med . Den kraftiga uppgången kunde ske utan att SEK behövde utnyttja låneramen eller möjligheten att köpa statsgaran- tier. Låneramen gjorde det emellertid enligt SEK möjligt att ställa ut stora volymer av ovillkorade löften om finansiering inom ramen för statsstödd exportkreditgivning, CIRR.32 , när handelsfi- nansieringen åter fungerade föll efterfrågan på SEK:s tjänster och nyutlåningen mer än halverades och blev lägre än före krisen bröt ut. Utvecklingen stabiliserades och med undantag av rörelseresultatet som steg så var nyck- eltalen i linje med 2010. Exklusive avyttring av aktier i . Källa: , årsredovisningar. Den kraftiga uppgången i utlåningen till exportbolagen 2009, från 2008 till , bidrog till företagens möjligheter att exportera i ett läge när privata finansieringslösningar sviktade. Till en del kan utvecklingen bero på att bankerna självmant valde att minska risken i vetskap om att staten via SEK tog över risk och att bankerna därmed inte försatte sina kunder i en besvärlig situation genom att inte erbjuda dem krediter. Om inte SEK erbjudit krediter kanske bankerna varit mer tillmötesgående i att erbjuda finansiering. Utvecklingen 2010, med en dramatisk nedgång i nyutlåningen, tyder ändå på att SEK spelade en väsentlig roll i samband med kri- sen men att deras långsiktiga roll är mer begränsad och inte har påverkats av deras utökade mandat. Det är klassiskt att den privata sektorn blir mer ovilliga att ta risk i dåliga tider än statliga aktörer men också att förhållandet är det omvända i goda tider. Staten har inga direkta kostnader av sina insatser i SEK. Företa- get är självfinansierat och den kraftiga uppgången i utlåningen resulterade i ökat räntenetto och en klar förbättring av rörelse- resultatet. Vinstuppgången kommer staten till godo som ägare genom att SEK delar ut en del av vinsten. var utdelningen och 2010 blev den 301 miljoner kronor33 vilket var de första utdelningarna sedan staten blev ensam ägare till SEK . De indirekta kostnaderna består dels av tillskottet av eget kapi- tal på (de som överfördes från Venantius påverkar inte statens kapitalinsats) samt den risk som en större verksamhet innebär. Om statens långsiktiga upplå- ningskostnad antas vara 4,5 procent34 så leder kapitaltillskottet till en kostnad på . Under den rele- vanta perioden har räntan varit betydligt lägre än det långsiktiga genomsnittet och statslåneräntan har uppgått till omkring 3 pro- cent. Med den räntesatsen blir statens implicita kostnad istället cirka 90 miljoner kronor.35 Som noterades ovan gav ökningen av eget kapital en god utdelning för staten vad avser åren 2009–2010. Genom att nyutlåningen nu återgått till de nivåer som gällde före krisen så uppstår frågan om SEK är överkapitaliserat. Kredit- stocken är betydligt större nu än men om nyutlåningen ligger kvar på nuvarande nivåer kommer stocken att minska efter hand. Det är rimligt att regeringen ånyo överväger huruvida SEK:s eget kapital är adekvat givet deras framtida roll. Sammanfattningsvis utökades SEK nyutlåning kraftigt under krisen inledning med föll tillbaka kraftigt . SEK fyllde ett stort behov när den privata sektorn drog ned på utbudet, inte minst vad gäller handelskrediterna. Statens kostnader för ökningen av SEK:s egna kapital beräknas till under finanskrisen. Uppgången i nyutlåning medförde emellertid en stark resultatförbättring för SEK och nettot för staten var klart positivt. 33År 2010 erhöll staten därutöver en extrautdelning på efter skatt motsvarande vinsten från försäljningen av SEK:s Swedbankaktier. 34Genomsnittlig statslåneränta före finanskrisen. 35En annan, fristående, fråga är att staten hade kunnat låna upp billigare via Riksgälden än vad SEK gjorde. Det är emellertid en strukturell frågeställning som inte har beröring med statens insatser under finanskrisen. är ett av staten helägt regionalt utvecklingsbolag. Företagets övergripande uppgift är att främja utvecklingen av konkurrenskraf- tiga små och medelstora företag samt att stimulera nyföretagandet i syfte att skapa tillväxt och förnyelse i svenskt näringsliv. Läget på kreditmarknaden medförde att mötte en kraftigt ökad efterfrågan på lån. För att ge möjlighet att svara upp mot uppgången i efterfrågan beslöt att tillskjuta . Tillskottet innebar en för- stärkning av . Samtidig beslöt regeringen att skulle kunna bevilja finansiering ända av det totala lånebeloppet. gick gränsen vid . Vidare utökades ramen för det så kallade Mikrolånet från till . Det kan konstateras att ökade sin utlåning kraftigt . Nyutlåningen ökade och lånestocken . avtog efterfrågan och nyutlåningen sjönk tillbaka till strax nivå. spelade uppenbarligen en viktig roll för små företag som komplementär långivare när ban- kerna blev mer försiktiga . Det är ett klassiskt beteende hos banker att främst minska kreditgivningen till små företag. Uppgången i lånestocken på måste sättas i sin rätta proportion. Den motsvarar mindre än en tiondels procent av de icke-finansiella företagens lån hos de monetära finansiella insti- tuten. Det kan också jämföras med nedgången i utlåningen från de monetära finansiella instituten till de icke-finansiella företagen på . Källa: , årsredovisningar. finansieras till av anslag från den offentliga sektorn, fördelat ungefär lika på staten respektive på kommuner Den offentliga sektorns andel av intäkter har inte förändrats nämnvärt . I nominella termer har den offentliga sektorns anslag till pendlat mellan 316––2010. Såtillvida har kostnaden för staten inte ökat förutom genom att kapitaltillskottet på två miljar- der kronor inte genererat någon avkastning i finansiella termer. Den utökade utlåningen har dock medfört ökade kreditförluster utan motsvarande uppgång i ränteintäkter vilket inneburit att redovisat ett negativt resultat –2010. Över tiden är det dock rimligt att förvänta sig att finansierar den utökade utlå- ningen, med de risker den innebär, genom sin räntesättning. De indirekta kostnaderna består dels av tillskottet av eget kapi- tal på samt den risk som en större verksamhet innebär. Om statens långsiktiga upplåningskostnad antas vara så leder kapitaltillskottet till en kostnad på . Om vi istället utgår från statens faktiska lånekostnad under krisåren på blir kostnaden . Någon pekuniär avkastning på denna investering har staten inte fått. Tvärtom har redovisat röda siffror sedan krisen inleddes och ökade sin utlåning. är ett statligt bolag som är verksamt företrädesvis inom bolånemarknaden. Ursprungligen var företaget nischat mot kom- mersiella fastigheter men 1998 beslutade staten att skulle bredda sin verksamhet och inrikta sig mer på hushållen. Mot bakgrund av att den rådande finanskrisen påtagligt hade försämrats kreditmarknadens funktionssätt ville regeringen bredda SBABs verksamhet ytterligare. Förslaget var att också skulle få bedriva bankrörelse och annan finansiell verksamhet och sådan verksamhet som har ett naturligt samband därmed. beviljade detta genom beslut . ändrades bolagsordning i syfte att bredda verksamheten. beviljade emel- lertid bolaget tillstånd att driva bankrörelse först . Sålunda fick regeringens åtgärd att stimulera kreditförsörj- ningen genom försorg inget genomslag . Det hindrar inte att bredare mandat kan ha bety- delse . 6 Samlade effekter på kreditförsörjningen Regering, riksdag och genomförde en rad åtgärder för att främja kreditförsörjningen. Det fanns en betydande oro för att bankerna skulle kunna bli överdrivet försiktiga i sin utlåning dels på grund av den extrema osäkerhet som rådde beträffande de ekono- miska utsikterna och därmed låntagarnas betalningsförmåga, dels för att säkra sin egen kapitalsituation. Det var framför allt små och medelstora företag som uttryckte sin oro för stramare kreditprövning och tuffare villkor.36 I en undersökning genomförd angav av småföretagarna att det blivit svårare eller till och med omöjligt att få nya krediter. uppgav att de fått hela eller delar av sina krediter uppsagda. Vidare upplevde av småföretagen i undersökningen att bankerna favoriserade stora företag på bekostnad av små företag under finanskrisen. Banker har traditionellt sämre information om mindre företags finansiella läge. Annorlunda uttryckt har småföretagen ett större informationsövertag mot banken än stora företag som har kvartals- redovisning och som handlas på börser med de redovisningskrav som det medför. Det är därför ett klassiskt beteende i lågkonjunk- tur för banker att vara mer avvaktande mot mindre företag, speci- ellt om de inte har en långvarig relation med dem. Det är vidare vanligt att banker vill minska sin exponering, och/eller höja sina marginaler, mot sektorer de uppfattar som spe- ciellt riskfyllda mot bakgrund av en förändring i bilden av den eko- nomiska utvecklingen. Fastighetssektorn uppfattades som speciellt riskfylld i ljuset av utvecklingen och bankerna visade tydligt med sin prissättning att de ville ha betydligt högre marginaler om de skulle fortsätta vara kreditgivare. Vid en ekonomisk nedgång blir krediter således både mer svår- tillgängliga och dyrare. Det som tillkom under den finansiella kri- sen var att bankerna fick refinansieringsproblem och att detta ris- kerade att hämma kreditförsörjningen utöver vad de sämre ekono- miska utsikterna motiverade. 36 Företagarna (2009). Kreditvolymerna påverkas naturligtvis inte bara av kredit- institutens agerande. Efterfrågan på krediter avtar också när företag drar ned på aktiviteten och på sina investeringsplaner. Det går inte att särskilja huruvida det är efterfrågeeffekten eller utbudsfaktorerna som har störst inverkan på kreditutvecklingen, bara att de samvarierar. genomför kvartalsvisa undersök- ningar om hur bankkontorschefer ser på utlåningen. En av frågorna handlar om hur bankkontorets lånevillkor förändrats. Som framgår av figur 1 började lånevillkoren att försämras redan i inledningen av 2008. Den största försämringen inträffade inte överraskande . Notera att frågan är ställd i jämförelse med förgående kvartal vilket innebär att försämringarna läggs på varandra. Till exempel uppgav av de svaranden att låne- villkoren försämrades vilket var en klart lägre andel än de som noterades sista kvartalet 2008. Men det var ju en fortsatt försämring av lånevillkoren. En snabb titt på diagrammet kan underskatta den kontinuerliga försämringen som skedde under främst 2008–2009. Källa: låneindikator 2010:2. frågar vidare bankkontorscheferna hur utlåningen till företag utvecklats . Det visar sig att andelen bankkontorschefer som såg en minskad utlåning ökade från att ha legat kring till som högst under finanskrisens värsta skede. såg var fjärde eller fler av bankkontorscheferna att utlåningen till företag minskade. Det var dock bara under två kvartal som fler bankkontorschefer såg minskad utlåning till företag än andelen som såg ökad utlåning till samma grupp. Under andra delen av 2009 är det relativt få bank- kontorschefer som ser en minskad utlåning, en indikation på att marknadsförhållandena hade börjat normaliseras. Källa: låneindikator 2010:2. SCB:s finansmarknadsstatistik visar att utlåningen till icke- finansiella företag från samtliga monetära finansiella institut (MFI) började minska i inledningen av 2009 efter att ha ökat med 10–i flera år.37 Nedgången pågick under och räknat på kvartalsdata så sjönk utlåningen med från toppen. vände utvecklingen och utlåningen bör- 37 av utlåningen till icke-finansiella företag består av utlåning till bostads- rättföreningar. redovisas denna delpost separat. Det framgår att av uppgången i utlåning till icke-finansiella företag svarar bostads- rättföreningar för . jade stiga långsamt igen. har utlåningen stigit mer påtagligt och nåddes toppnivån . Som jämförelse kan nämnas att den betydligt mildare konjunk- turnedgången medförde att utlåningsvolymerna till icke-finansiella företag minskade med , dvs. i samma härad som under den senaste krisen. Förloppet var lång- sammare och mer utdragen och nedgången pågick i stället . Det tog därtill , 13 kvartal, innan hela nedgången i utlånande volymer var återhämtad vilket kan jämföras med 10 kvartal under den senaste krisen. Mot bakgrund av att nedgången i ekonomin var betydligt krafti- gare under den senaste finanskrisen än får ned- gången i utlåningen till icke-finansiella företag bedömas som rela- tivt begränsad. Källa: SCB. MFI står för Monetära finansiella institut. Utlåning från banker är en delmängd av den totala utlåningen från MFI. Bankutlåningen till icke-finansiella företag minskade betyd- ligt mer än totalen som framgår av diagram 10. Från toppnivån sista kvartalet 2008 sjönk utlåningsvolymen med till då volymerna börja stiga igen. Det var en betydligt mer markerad nedgång jämfört med –2005 då ned- gången stannade på . Förklaringen till den skilda utvecklingen mellan den totala volymen och bankvolymen ligger i att bostadsinstituten ökade sin upplåning från tredje kvartalet 2008 till . Utvecklingen hänger sannolikt samman med bankernas hållning om att de i ljuset av ned- gången i ekonomisk aktivitet var överexponerade mot fastig- hetssektorn. Den bedömningen delades uppenbarligen inte av boinstituten som ökade sin exponering mot sektorn. Studerar vi löptidsstrukturen på bankernas utlåning till de icke- finansiella företagen så framträder ett tydligt mönster. Ju längre löptid desto mer markerad och utdragen var nedgången. Volymen på lån som var eller längre mer än halverades och började öka först . För lån med en löptid på 1–sjönk voly- men och vändningen kom något tidigare . De kortaste lånen, med en löptid som var eller mindre, utgör bulken av utlåningen till icke-finansiella företag. De mins- kade men vände sedan upp igen. Den svenska utvecklingen vad avser utlåningen till icke-finansi- ella företag påminner starkt om den i andra europeiska länder. Nedgången i ökningstakten startade ungefär och så även vändningen. Euroområdet utvecklas något starkare medan Storbri- tannien sticker ut genom att utlåningen ännu inte hämtat sig. Utvecklingen i de nordiska länderna är snarlik. / 2010 är nedgången i årstakt som störst, , i såväl , som i . I snuddar årstakten vid noll- strecket . Uppgången i årstakt följer sedan samma spår . Den största skillnaden uppstår först när utlåningen i sjunker medan den ökar i de övriga nordiska länderna. Källa: Reuters EcoWin. Företagen finansierar sig även direkt på värdepappersmarknaden. Företagens utestående lån bestod av banklån, från värdepappersmarknaden och övriga lån. Den senare delen består främst av lån från moderbolag till dotterbolag.38 Som framgår av diagrammet nedan så steg den utestående obligationsvolymen , sannolikt för att företagen vill säkra en mer långsiktig finansiering mot bakgrund av oron på de finansiella marknaderna. minskade den ute- stående volymen av certifikat. Den sammantagna volymen var rela- tivt oförändrad de påföljande kvartalen efter konkurs. Först minskar de utomstående volymerna när upplåningen via certifikat avtar. 38 (2009) Ekonomiska kommentarer nummer 8. Källa: SCB. Sammantaget framträder en bild av en, i jämförelse med den förra betydligt mildare konjunkturnedgången, begränsad nedgång i utlå- ningsvolymerna till de icke-finansiella företagen trots all den oro för en sådan utveckling som fanns . Till en del kan detta hänföras till statens insatser för att stimulera kreditför- sörjningen. Såväl , som expanderade sin utlåning markant som en konsekvens av att staten på olika sätt gav dem möjligheter att utöka sin verksamhet. Garantiprogrammet säkerställde finansiering och utgjorde ett säkerhetsnät för övriga banker. Kapitaltillskottsprogrammet påverkade inte direkt kapitaltillgången för någon bank men kan möjligtvis haft en mindre indirekt effekt på bankernas tillgång till kapital genom sin existens. och Riksgälden genom- förde ett flertal åtgärder som förbättrade likviditeten och säker- ställde marknadens funktionssätt. kan det konstateras att den svenska utvecklingen vad gäller utlåning till icke-finansiella företag starkt påminner om den i våra grannländer vilket skulle kunna tolkas som att de svenska insatserna resulterade i liknande effekter som de insatser som gjordes i våra grannländer. En allmän slutsats är att vid stora landsöverskridande problem är det svårt för enskilda länder att vända utvecklingen. Det krävs samordnade eller åtminstone i tiden sammanfallande insatser vilket leder till en lik- artad utveckling. Hushållen hade god tillgång till krediter Den totala utlåningsvolymen till de svenska hushållen ökade varje enskild månad under den finansiella krisen och den efterföljande ekonomiska nedgången. Ökningstakten minskade något, från till som lägst . steg ökningstakten något igen. har ökningstakten åter minskat och uppgick till . Källa: SCB: Brottet beror på att flyttade in sitt bolåneinstitut i banken. En starkt bidragande faktor till att hushållen fortsatte att belåna sig var att fastighetsmarknaden var relativt robust trots den kraftiga nedgången i BNP. av hushållens lån kan relateras till fastigheter. I många andra länder blev krisen en katalysator för en prisnedgång på fastighetsmarknaden. Så inte i där fastig- hetspriserna låg still under större delen av 2008 för att sjunka något under krisens mest akuta skede. steg emellertid fastighetspriserna åter. Den svenska utvecklingen påminner om den i men avviker kraftigt från den i många andra länder som också registrerat kraftiga uppgångar i huspriserna. I flera anglo- saxiska länder och har fastighetspriserna sjunkit markant vilket bidragit till att nedgången i den ekonomiska aktiviteten varit djupare där än i många andra länder. Källa: Reuters EcoWin. snabba räntesänkningar och det faktum att hushållen i allt större utsträckning lånar till rörlig ränta medförde att ränte- kostnaderna sjönk mycket kraftigt i vilket gav stöd till fas- tighetsmarknaden. –2008 höjde reporäntan löpande vilket naturligtvis påverkade hushållens ränteutgifter och bidrog till att fastighetspriserna stabiliserades. När krisen bröt ut på allvar var boinstitutens rörliga ränta . I takt med att sänkte reporäntan sjönk hushållens räntekostnader. Snabbast sjönk naturligtvis de rörliga räntorna. Från toppen på sjönk de till som lägst . Det betyder att den rörliga räntan sjönk . Den extremt stimulativa penningpolitiken gav därigenom ett mycket kraftigt understöd till fastighetsmarknaden under krisens mest kritiska förlopp. Därigenom upprätthölls även hushållens efter- frågan på krediter. Källa: SCB, finansmarknadsstatistik. Även om hushållen främst lånar till sitt boende så kan det vara av intresse att även studera utvecklingen av krediter för andra ända- mål. Konsumtionskrediter, som utgör av hushållens lån steg under hela krisen även om ökningstakten avtog något /2009. Det finns emellertid ingen dramatik i nedgången, den pågick , fortsatte och . Huruvida den lägre ökningstakten berodde på att utbudet ran- sonerades genom stramare kreditprövning eller genom att efterfrå- gan minskade går inte att avgöra. Det kan emellertid noteras att hushållens försiktighetssparande ökade markant under krisen. Deras sparkvot ökade med . Det kan tas som intäkt för att hushållen efterfrågan på kon- sumtionskrediter dämpades något. Mot den samlade bakgrunden synes det som rimligt att dra slutsatsen att utbudet av konsum- tionskrediter inte var en kritisk faktor för hushållen under krisen. Gruppen övriga krediter till hushållen växte med ungefär 4–såväl före som efter krisen. En mindre tillbakagång med en ökningstakt på noterades men det var en kortvarig effekt och –2011 har ökningstakten klart överstigit den som rådde före krisen. Uppgången i öknings- takten sammanfaller med att hushållen minskade sitt sparande 2010 SOU 2013:6 Bilaga 4 och reflekterar sannolikt företrädesvis en ökning av efterfrågan snarare än att utbudet blivit mer tillgängligt. Källa: SCB, finansmarknadsstatistik. Det är uppenbart att de svenska hushållen haft en relativt god till- gång till krediter . En jämförelse med några andra länder visar att nedgången i ökningstakt varit mindre i Sve- rige än i många andra länder. Såväl i som i euroområdet mins- kade utlåningen till hushållen. Till en del hänger utvecklingen samman med att fastighetspriserna sjunkit markant i och i en del länder i medan de stigit i . Penningpolitiken har därtill fått ett större genomslag i boräntorna i än i många andra länder, delvis på grund av att så stor andel av hushållen har rörlig ränta i . Källa: Reuters Ecowin. En sammanvägd bedömning är att hushållens tillgång till krediter var relativt god . Visserligen avtog ökningstak- ten något och men ökningstakten uppgick som lägst till vilket är relativt högt i ett långsiktigt perspektiv. En starkt bidragande orsak till att efterfrågan på lån varit hög är att penningpolitiken39 stöttat fastighetsmarknaden och att de höga fastighetspriserna därmed medfört att efterfrågan på krediter varit hög. Då statens insatser för att främja kreditförsörjningen företrädesvis riktats mot företagen har dessa sannolikt haft begränsad inverkan på utbudet av krediter till hushållen. Däremot kan garantiprogrammet haft stor betydelse för och därigenom för hushållens krediter. 39 Penningpolitiken styrdes naturligtvis av andra motiv än att stötta fastighetsmarknaden. Som nämndes inledningsvis behandlas emellertid inte penningpolitiken i denna rapport. Staten gjorde ett flertal insatser för att bistå andra länder under krisen. upprättade swapavtal med centralbankerna i , och . Dessa avtal inbringade en mindre nettointäkt på –2010. Svenska staten har, i samarbete med internationella organ, bistått andra länder med lån när de internationella kapitalmark- naderna varit stängda eller svårtillgängliga för dem. Tillsammans med de övriga nordiska länderna beslöt att ge en kredit till på . Den svenska andelen av lånet till uppgår till maximalt . har utnyttjat halva det beloppet.40 Den ränta betalar är 3 månaders euribor plus 275 punkter.41 Räntesättningen bygger på avtal med IMF.