sou · H1B333 · 2013-04-29 00:00:00 — I dessa sammanhang kan den myndighet som har ansvar för alarmering även bidra med gemensam lägesbild, resursöverblick, logistik och underlätta samverkan mellan ansvariga myndigheter. Paragrafen anger att myndigheten ska säkerställa att räddningsorganen i ett tidigt skede får information om inträffade händelser i syfte att dessa ska kunna förbereda och inleda sina insatser. Myndigheten ska även kunna stödja räddningsorganen i deras insatser. Det stöd som åsyftas är t.ex. dirigering av räddningsinsatser till skade-/olycksplats, underlätta samverkan och kommunikation mellan olika räddningsorgan, tillhandahålla en gemensam lägesbild och ge en samlad överblick av tillgängliga resurser. Andra stycket anger att det ska finnas en teknisk infrastruktur för ärendehantering, informationsdelning och kommunikation bl.a. för att ge förutsättningar för effektiv samverkan mellan ansvariga myndigheter. Paragrafen anger att myndigheten ansvarar för att följa upp och utveckla larmbehandlingen. Myndigheten ska ansvara för samlad uppföljning och utveckling av larmrutiner. En viktig uppgift blir att utveckla system för att samlat kunna mäta tidsåtgången för larmbehandlingen, från det att ett larm inkommer till dess att larm och resurser larmas ut. Syftet är att kunna identifiera rutiner i larmbehandlingen som kan medföra risker för förseningar eller avbrott i larmkedjan. Det är också angeläget att utveckla en modell för återföring av kunskaper och erfarenheter vid räddningsinsatser som kan utgöra grunden för en lärande process och en kontinuerlig förbättring av larmbehandlingsrutiner. Därför är det angeläget att räddningsorganen bidrar med sina erfarenheter i ett sådant utvecklingsarbete. Paragrafen anger en skyldighet för räddningsorganen till följd av den befogenhet som myndigheten, som har ansvar för alarmering, har enligt 5 och 6 §§. Skyldigheten innebär att varje räddningsorgan måste säkerställa sin förmåga att kunna ta emot larmuppdrag. Paragrafen anger att räddningsorganen måste se till att de har tillgång till den tekniska infrastruktur som myndigheten som har ansvar för alarmering, är ansvarig för enligt 9 § andra stycket. Syftet med detta är att säkerställa en effektiv larmbehandling, minska hanteringstider och skapa förutsättningar för ett optimalt nyttjande av samhällets samlade resurser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. Paragrafen stadgar att föreskrifter om hur lagen ska tillämpas får meddelas av regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen bemyndigar regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att föreskriva om kompetenskrav för larmoperatörer i den myndighet som ansvarar för alarmering. Den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över lagen och föreskrifter som meddelas med stöd av den. 12.2Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess till skydd för enskild i verksamhet som avser alarmering Paragrafen är ny och avser att ersätta bestämmelsen om tystnads- plikt i 4 § lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. Den föreslagna sekretessbestämmelsen är avsedd att tillämpas inom verksamhet som bedrivs enligt den nya lagen (2014:000) om alarmering. Paragrafen ska tillämpas på den personal som är verksam inom alarmering. Till denna kategori hör larmoperatörer, larmdirigenter och andra som är direkt verksamma inom alarmeringen. Föremålet för sekretessen är uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden som anställda inom alarmerings- myndighetens verksamhet kan komma i kontakt med när åtgärder utförs enligt den nya lagen. Uppgifter rörande den enskilde som kan vara känsliga och som därför torde omfattas av sekretessen är t.ex. uppgifter som identifierar den person som ringer alarmeringsmyndigheten och larmar, uppgifter som identifierar den som drabbats av skada eller sjukdom eller andra konkreta uppgifter om skador på person samt uppgifter om den som drabbats av skador på egendom. Vidare kan det vara fråga om förhållanden på en olycksplats, t.ex. i bostaden eller arbetsplatsen, som avspeglar sociala och ekonomiska förhållanden. Sekretessen är utformad så att offentlighet är huvudregeln för den här typen av uppgifter men sekretess kan föreligga om det i det enskilda fallet finns en konkret risk för att den som uppgifterna avser kan skadas eller lida men om uppgiften röjs. 12.3Förslag till lag om ändring i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor Den aktuella bestämmelsen om anordningar för alarmering har haft till syfte att säkerställa tillgängligheten till och statlig räddningstjänst. Bestämmelsen är gammal och går långt tillbaka i tiden. Paragrafen ändras på så sätt att tidigare första stycket om krav på kommuner och statliga myndigheter som ansvar för räddnings- tjänst ska se till att det finns anordningar för alarmering av räddningsorgan utgår. Enligt den nya lagen föreslås en statlig myndighet med ansvar för alarmering. Enligt lagen föreslås också en skyldighet för kommuner och statliga myndigheter att ta emot larmuppdrag som beslutas av denna myndighet enligt lagen om alarmering. Därmed torde behovet av den nuvarande bestämmelsen om anordningar för alarmering vara obehövlig. Paragrafen är i övrigt oförändrad men en ny rubrik föreslås. 12.4Förslag till förordning om ändring i förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap I första stycket har ändats på så sätt att den angivna bilagan numera benämns som bilaga 1. Den aktuella ändringen har gjorts eftersom det föreslås en ny bilaga till förordningen (bilaga 2). Den nya bilagan anges i 12 §. I övrigt har inga materiella ändringar gjorts i paragrafen. Förteckning över samverkansområden och myndigheter som har särskilt ansvar inom områdena ändras genom att har lagts till som myndighet med särskilda uppgifter inom samverkansområdena Teknisk infra- struktur, Transporter, Farliga ämnen, Geografiskt områdesansvar och Skydd, undsättning och vård. Skälet till ändringen är att har ansvar för att utföra varningar och lämna information till allmänheten och andra myndigheter. föreslås vara en myndighet som omfattas av 11 § och har särskilt ansvar inom krisberedskapen. Ändringen innebär att paragrafen får ett nytt första stycke. Det nya stycket innehåller en hänvisning till en ny bilaga (bilaga 2) som anger de myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet för att upptäcka, verifiera, larma och informera vid allvarliga kriser. Vilka myndigheter som ska ha en tjänsteman i beredskap enligt 12 § respektive ha förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion enligt 13 § har hitintills angivits i ett särskilt regeringsbeslut. Den nya bilagan anger således vilka myndigheter som ska ha dels en tjänsteman i beredskap enligt 12 §, dels förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion enligt 13 §. Den nya bilagan upptar samma myndigheter som enligt regeringens senaste beslut i frågan. Därtill har tagits med och ska således ha en egen tjänsteman i beredskap och ha förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. 1 Regeringsbeslut Fö2011/379/SSK Tjänsteman i beredskap och ledningsfunktion enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. Första stycket är nytt. Det nya stycket innehåller en hänvisning till en ny bilaga (bilaga 2) som anger de myndigheter som ska ha förmåga att vid en kris, som berör myndigheternas egna ansvars- områden eller medför behov av samverkan med någon annan myndighet, omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. De myndigheter som ska ha förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion enligt 13 § anges i ett särskilt regeringsbeslut. Den nya bilagan anger alltså vilka myndigheter som dels ska ha en tjänsteman i beredskap enligt 12 § dels förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion enligt 13 §. Den nya bilagan som föreslås innehåller samma myndigheter som enligt regeringens senaste beslut i frågan. Därtill har tagits med som således ska ha en egen tjänsteman i beredskap och ha förmåga att vid en allvarlig kris omgående kunna upprätta en ledningsfunktion. 2 Regeringsbeslut Fö2011/379/SSK Tjänsteman i beredskap och ledningsfunktion enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. 12.5Förslag till lag om ändring i lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap Paragrafen är ny och föreskriver att det i kommuner och landsting ska finnas en tjänsteman i beredskap med uppgift att initiera och samordna det inledande arbetet för att upptäcka, verifiera, larma och informera vid extraordinära händelser, allvarliga händelser eller vid risk för sådana händelser. Bestämmelsen är ny och är tänkt att korrespondera dels mot bestämmelsen om tjänsteman i beredskap för statliga myndigheter i 12 § förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, dels med övriga bestämmelser i lagen om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Kravet på kommunerna att ha en tjänsteman i beredskap är nytt. Däremot när det gäller landstingen finns ett krav på tjänsteman i beredskap enligt föreskrifter från Socialstyrelsen3. Kravet på landstingen kommer dock att skärpas i och med att skyldigheten regleras i lag. 3 föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2005:13)om fredstida katastrof- medicinsk beredskap och planläggning inför höjd beredskap. 13Konsekvenser av utredningens förslag I detta kapitel redovisas kostnadsberäkningar av utredningens för- slag samt övriga konsekvensanalyser i enlighet med bestämmelser i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474), 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regel- givning samt i enlighet med utredningens direktiv. 13.1.1Nuvarande kostnader och finansiering SOS Alarms rörelsekostnader uppgick till 802 miljoner kronor.1 Av dessa utgjorde kostnader för 112-tjänsten, kris- beredskap och alarmering inom vård och räddning sammanlagt och kostnader för säkerhets- och jourtjänster . Till detta kommer kostnader för avskriv- ningar, som till merparten avser teknik. SOS Alarm finansieras dels genom ersättning från staten för de åtaganden som regleras i alarmeringsavtalet, dels genom avtal med landsting, kommuner, statliga myndigheter och privata aktörer. 2013 erhöll SOS Alarm ersättning från ramanslaget 2:6 Ersättning till för alarmeringstjänst enligt avtal på inemot . Ersättningen för åtagandena enligt alarmeringsavtalet är . får också SOS Alarm ersättning för informationsnumret 113 13 och för att inrätta ett nytt tekniskt varningssystem för viktigt meddelande till 1 SOS Alarm Årsberättelse 2012 allmänheten genom mobil och fast telefoni. Grundersättningen för åtaganden enligt alarmeringsavtalet har i princip inte justerats med undantag för en minskning 2009. Beloppen framgår av tabellen nedan. 2012 omfattade avtalen med landsting motsvarande och avtalen med kommuner , totalt innebar det en finansiering med för affärsområdena Vård och Räddning. Avtalen inom affärs- området Säkerhet, Jourtele och Trygghetsjour omfattade . Även hos andra myndigheter finns kostnader för larm- behandling. Utredningen bedömer att dessa kostnader samman- taget uppgår till cirka 230–2012. Statliga larm-, räddnings- och ledningscentraler har till utredningen beräknat kostnaderna som är direkt hänförbara till s.k. nödpassning vid JRCC, där mottagning av 112-samtal utgör en del, till 2012.3 har till utredningen ingett en beräkning av 2Regleringsbrev för budgetåren 2006 – 2013 avseende Kammarkollegiet, UO 6, ramanslag 2:6, ap. Ersättning till för alarmeringstjänst enligt avtal samt regleringsbrev för budgetåret 2006-2013 avseende Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, UO6, ramanslag 2:4 Krisberedskap och 2:5 Gemensam radiokommunikation för skydd och säkerhet 3Sjöfartsverkets underlag till utredningen kostnaderna för ledningscentralernas arbete med nödanrop via 112 eller annan kanal, till ca 132 tkr 2012. , RPS har i underlag till utredningen beräknat kostnaderna för dagens 19 länskommunikationscentraler till ca . RPS bedömer att av polismyndigheternas LKC- resurser avser larmbehandling av 112-samtal.4 Länsstyrelserna har ledningscentraler som drivs och förvaltas av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB. Kostnaderna uppgår till . Landsting som har avtal med annan utförare Kostnaderna de avtal som vissa landsting och regioner har med Sjukvårdens larmcentral () avseende bedömning, prioritering och dirigering av vårdärenden och ambulans uppgår enligt uppgift till årligen.5 Kommunala räddnings- och ledningscentraler För de flesta kommuner gäller att alarmering av räddningstjänst utförs enligt avtal med SOS Alarm. Dessa kostnader inkluderas i redovisningen ovan. har dock egna resurser för bedömning och dirigering av larm. Kostnaderna för denna verksamhet, som utgör en del av räddningscentralernas resurser, är svåra att bedöma. Utredningen uppskattar att kostnaderna uppgår till . 13.1.2Ekonomiska konsekvenser av utredningens förslag Den nya myndigheten föreslås bestå av en central funktion och fem till sju regionala larmcentraler. Kostnaderna för den centrala ledningsfunktionen beräknas av utredningen till sammanlagt . Kostnaderna för teknik ingår i kostnader för den centrala ledningsfunktionen och motsvarar de kostnader som SOS Alarm har , inklusive kostnader för avskrivningar, . 4Rikspolisstyrelsens underlag till utredningen 5Upphandlingsbeslut, Region hemsida, samt Upphandling24, Den nya myndigheten föreslås använda den teknik som SOS Alarm har utvecklat, vilket innebär fortsatta kostnader i nivå med dagens . I de regionala produktionskostnaderna ingår kostnader för personal, lokaler och utökade kostnader för att skapa utrymme för att möjliggöra att samverkande aktörer kan verka vid lednings- centralen. Sammanlagt beräknas kostnaderna för den centrala ledningsfunktionen och de regionala larmcentralerna till . Utredningen föreslår att den nya disponerar de anslagsmedel som anvisas på anslag 2:6 Ersättning till SOS Alarm för alarmeringstjänst enligt avtal inom utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap och som avser grundersättning om . De medel som avsätts för SOS Alarms utveckling av system för viktigt meddelande till allmänheten, VMA om via anslag 2:4 Krisberedskap föreslås också överföras till den nya myndigheten, se vidare kapitel 13. Därutöver föreslås att ytterligare 87 miljoner permanent överförs till den nya myndigheten från anslaget 2:4 Krisberedskap. Belastningen bör ske på anslagspost 5 Krisberedskap då utredningens förslag syftar till åtgärder som stärker samhällets samlade beredskap och förmåga i samhällsviktig verksamhet att kunna hantera allvarliga kriser och deras konsekvenser. Medel för inrättande av informationsnumret 113 13 om föreslås permanent överföras till MSB, som en konsekvens av utredningens förslag att MSB ska ansvara för det särskilda informationsnumret 113 13, se vidare avsnitt 11.10. Genom att förslaget om en statlig alarmeringsmyndighet innebär att staten övertar finansieringsansvaret för de alarmeringstjänster som avser och vård/ambulans, bör en reglering av dessa kostnader göras mellan staten och kommunsektorn. Utredningen föreslår att sammanlagt regleras genom en minskning av anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning inom utgiftsområde 25. Bedömningen är att kostnaderna för kommun- och landstingssektorn understiger de nuvarande kostnaderna. Utredningen gör bedömningen att omställningsarbetet pågår . Omställningskostnaderna är svåra att uppskatta men bedöms omfatta följande kostnader: Lokal- och teknikanpassning av larmcentraler: kostnader för avveckling, anpassning och eventuell nyetablering av centraler. Personal: kostnader i samband med omställning av larmcentraler: avveckling, rekrytering och utbildning av personal samt kostnader för dubbel bemanning under vissa perioder . Omställning av central administration. Utredningen bedömer att kostnaderna för omställningen uppgår till 30–. Utredningen föreslår i avsnitt 11.14 att kostnaderna för omställningen belastar anslaget 2:4 Krisberedskap. Utredningen har som ett räkneexempel med hjälp av MSB tagit fram ett underlag kring de kostnader som kan uppstå vid etablering av helt nya larmcentraler. MSB:s underlag ger vid handen att nybyggda larmcentraler inklusive teknisk försörjning byggda enligt modern larmcentralsstandard representerar en kostnad om 1,5–2,per operatörsplats och därutöver tillkommande ytor för kontor, drift och service.6 Till detta kommer teknisk utrustning för larmhantering och dirigering. För staten och för som ägare till kan kostnader uppkomma i samband med omstruktureringen av bolaget. Dessa kostnader kan bedömas först när de båda ägarna har kommit överens om vilka förändringar som ska göras av bolaget. 6 Underlagsuppgifter till utredningen från MSB, . 13.2Konsekvenser för verksamhet och personal vid SOS Alarm Utredningens förslag innebär att den alarmeringsverksamhet som avser 112-tjänsten, vissa varnings- och informationstjänster inom krisberedskapsområdet samt samordning av alarmering till räddningsorgan ska övergå från (SOS Alarm) till en ny statlig myndighet, . Förslaget innebär vidare färre larmcentraler. Genomförandet omfattar en rad olika förberedande åtgärder som närmare redovisas i kapitel 14, Plan för genomförande. Även om förändringen av verksamhetsform är omfattande innebär den att företagets kärnverksamhet, den egentliga alarmerings- verksamheten (blåljus), behålls samlad. Denna verksamhet motsvarar också merparten av bolagets verksamhet och personal. Utredningen bedömer därför att det är fråga om en övergång av verksamhet till ett annat organ, här en statlig myndighet, och att kriterierna för s.k. verksamhetsövergång är uppfyllda. För verksam- hetens personal bedöms detta innebära att de rättigheter och skyldigheter som följer av gällande anställningsvillkor övergår från den överlåtande arbetsgivaren till den mottagande arbetsgivaren, dvs. till den nya myndigheten. Det är dock den mottagande arbetsgivaren som slutligen gör bedömningen om det föreligger en verksamhetsövergång. Vid förändringen ska 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd beaktas. Förslaget om en ny struktur med färre larmcentraler kommer däremot att kunna innebära konsekvenser för personalen. Som tidigare redovisat föreslås att avvecklingen göras i en takt av 2–3 centraler . Även vad gäller gemensamma funktioner och stöd innebär utredningens förslag vissa kostnadseffektiviseringar. Utredningen gör generellt bedömningen att organisations- förändringarna bör genomföras relativt snabbt, dock utan att risker för drift och säkerhet uppkommer, för att undvika kompetens- bortfall och effektnedgångar i verksamheten. Alarmeringsverk- samheten är till stora delar en tjänsteproduktion, där resurserna utgörs av personalens kunskaper, erfarenheter och personliga egenskaper och förmågor. För att kunna behålla denna kompetens i verksamheten är det viktigt att personal på olika nivåer i organisationen tidigt får god information om de förändringar som beslutas och tydliga planeringsförutsättningar för sitt eget arbete. 13.3Konsekvenser för kommuner och landsting Utredningens förslag om en statlig myndighet med övergripande ansvar för alarmering via 112 i nödsituationer syftar till att säkerställa en likvärdig tjänst, i hela landet. Bedömningen är att staten bör ansvara för en säker och effektiv mottagning och behandling av larm som avser mycket brådskande och akuta händelser som också kan kräva samordning mellan flera aktörer i samhället. Förslaget avser dock inte att förändra den grundläggande ansvarsfördelningen och kommunernas och landstings ansvar för räddningstjänst respektive hälso- och sjukvård. De uppgifter som den nya myndigheten ska ansvara för kommer fortsatt att kräva en nära samverkan med kommuner och landsting. Utredningen föreslår att möjligheterna till samverkan i larm- behandlingen stärks. Det kan till exempel ske genom att de tekniska systemen för larmbehandling och informationsspridning utvecklas och att möjligheterna till samlokalisering utvidgas så att räddningsorganen kan ha egna arbetsplatser i larmcentralerna. ska också kunna erbjuda stöd till räddningsorganen vid större händelser eller kris. Vidare förutses alarmeringsverksamheten fortsatt att bedrivas i enlighet med de larmplaner och andra beslutsunderlag som kommuner och landsting utformar. Utredningen bedömer dock att den nya myndigheten i samverkan med räddningsorganen bör utveckla mer enhetliga beslutsstöd. I några praktiska avseenden innebär förslagen emellertid förändringar för kommuner och landsting. De kommer inte längre att råda valfrihet i fråga om utförare av sådana alarmeringstjänster som avser brådskande och akuta larm via nödnummer 112 eller annan larmväg. Utredningen bedömer dock att kommuner och landsting fortsatt bör kunna ha andra kontaktpunkter eller funktioner dit ärenden vid behov kan vidarebefordras eller hänvisas. Detta kan exempelvis handla om sjukvårdsrådgivning eller liknande funktioner eller tjänster. En annan förändring gäller formerna för insyn och inflytande över alarmeringsverksamheten. Som framgår av utredningens förslag (kapitel 11, avsnitt 11.5) behöver nya former för samverkan med kommuner och landsting utvecklas. Samverkan skapar förutsättningar för en effektivare larm- behandling och effektiva räddningsinsatser. Det skapar också förutsättningar för ett effektivare samlat resursutnyttjande. var de grundläggande motiven för den samordning mellan stat, kommun och landsting som ledde fram till bildandet av ett gemensamt alarmeringsbolag. De ekonomiska konsekvenserna av utredningens förslag, se avsnitt 13.1.2, innebär att en reglering sker mellan staten och kommunsektorn för att finansiera myndighetens verksamhet. Den föreslagna regleringen motsvarar inte fullt ut den uppskattade kostnaden som kommuner och landsting har för alarmeringstjänster inkl. larm- och ledningscentraler i egen drift eller med extern utförare, varför den samlade effekten bör bli gynnsam för kommuner och landsting. 13.4Konsekvenser för berörda statliga myndigheter Flera statliga myndigheter berörs av utredningens förslag. Den föreslagna och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB kommer att ha verksamheter som är beroende av varandra. Utredningens förslag innebär att ansvar och uppgifter är avgränsat i förhållande till MSB:s uppgifter och det övergripande samordningsansvar som MSB har i fråga om samordning och stöd till myndigheter och olika aktörer i samhället vid olyckor och kriser. Utredningen föreslår att MSB utifrån sitt uppdrag och ansvar inom området samhällsskydd och krisberedskap ska vara kravställare när det gäller utvecklingen av en gemensam teknisk plattform. Detta arbete bör också ske samordnat med det arbete som MSB bedriver inom projektet samverkan. Vidare kan det samverkansavtal som finns mellan MSB och SOS Alarm ersättas med olika samverkansformer enligt t ex. för- valtningslagens reglering om att varje myndighet skall lämna andra myndigheter hjälp inom ramen för den egna verksamheten.7 De förslag och bedömningar som utredningen lämnar avseende MSB bedömer utredningen ligger väl i linje med myndighetens nuvarande ansvar och uppgifter, varför ingen särskild finansiering föreslås. När det gäller utredningens förslag om överföring om ansvaret för informationsnumret 113 13 föreslår utredningen dock att den uppgiften finansieras genom överföring av medel till MSB:s ramanslag. 7 6 § Förvaltningslag (1986:223) I fråga om verksamheten i de räddnings- och ledningscentraler som () respektive ansvarar för föreslår utredningen att ansvaret för den inledande larm- behandlingen, dvs. mottagning, bedömning i stort, bör övergå till . Detta innebär ingen förändring av myndigheternas ansvar för räddningsinsatsen.