sou · H1B321 · 2013-04-04 00:00:00 — Som fram- går ovan finns dock en bestämmelse som hänför sig till ordre public. Även för ska gälla en samråds- skyldighet med Justitiekanslern om fråga uppkommer om verk- ställighet av en dom eller beslut som grundas på en gärning som omfattas av tryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. Här kan noteras att de i lagen om bötesstraff och lagen om beslut om förverkande finns särskilda bestämmelser om hinder mot verkställighet i fall där det varit ett skriftligt förfarande eller den dömde personligen inte inställt sig. Dessa vägransgrunder har sam- band med att vissa uppgifter ska redovisas i det intyg som ska ges till den verkställande staten. På motsvarande sätt som vid frihets- berövande påföljder bedömer vi inte att det i den nya lagen finns anledning att ta in någon sådan särskild vägransgrund, jfr av- snitt 12.3.11. Möjligheten att ta emot en sådan dom eller ett sådant beslut får i stället bedömas utifrån praxis och annan praxis på området. När brottmålsdomskonventionen tillämpas kan det vara aktuellt att tillämpa ett särskilt förfarande vid över- förande av verkställighet av en utländsk utevarodom, se avsnitt 14.5.1. Som framgår i avsnitt 12.3.11 är det mot bakgrund av lagens konventionsneutrala utformning inte möjligt att täcka in alla de omständigheter som kan utgöra hinder mot verkställighet i i nuvarande och framtida överenskommelser. Även när det gäller böter och förverkande bör det i lagen tas in en möjlighet att avslå en framställning om verkställighet i i någon annat hän- seende skulle strida mot den överenskommelse som tillämpas. Mot bakgrund av att det kan vara skiftande karaktär på sådana omstän- digheter som kan åberopas som hinder bör generalklausulen utfor- mas som fakultativ. Ett exempel kan vara ett fall där det skulle vara stötande att verkställa en dom eller beslut som avser en gärning som begåtts utanför domslandets territorium. Förslag: I fall där en utländsk brottmålsdom avser två eller flera brott och hinder föreligger avseende något eller några av dessa, ska en framställning kunna bifallas i övriga delar om det framgår vilken del av påföljden som avser detta eller dessa brott. I 7 § IVL ges en möjlighet till delvis verkställighet av utländsk brottmålsdom. Detta är endast möjligt om den utländska domen avser två eller flera brott och det föreligger hinder mot verkställig- het såvitt avser något eller några av brotten och det i domen eller framställningen avseende övriga brott angivits vilken del av på- följden som avser detta eller dessa brott. Denna bestämmelse grundar sig på artikel 4.2 och artikel 6 i brottmålsdomskonven- tionen. De övriga överenskommelser om förverkande som är tillämpbara enligt IVL hänvisar till 7 § IVL (21 a–i §§ IVF). En möjlighet till delvis verkställighet bör även finnas i den nya lagen såvitt avser böter och förverkande, jfr avsnitt 12.3.12. Förslag: En framställning om verkställighet i av en ut- ländsk brottmålsdom får göras av en utländsk behörig myndig- het som framgår av en internationell överenskommelse som är bindande för . Nuvarande krav på framställningen, vilka handlingar som ska bifogas samt vilka språk som godtas ska gälla även i den nya reg- leringen. Om en framställning till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för prövningen, ska behörig myndighet i den andra staten ges möj- lighet att komplettera. Om framställningen, trots att den andra staten beretts till- fälle att komma in med komplettering, är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för prövning av frågan om överförande, får framställningen avslås. En framställning om verkställighet i ska göras av behörig myndighet i den andra staten (5 § första stycket IVL och 21 a–i §§ IVF med hänvisning till 5 § första stycket IVL). På motsvarande sätt bör det i den nya lagen framgå att en framställning till får göras av en utländsk behörig myndighet som framgår av en internationell överenskommelse som är bindande för . Framställningen ska som huvudregel ges in till Justitiedeparte- mentet som vidarebefordrar denna till , se avsnitt 10.7.1. Om den internationella överenskommelsen som tillämpas i det enskilda fallet tillåter det kan framställningen göras direkt till . Om myndigheterna i staterna kommer överens om det ska efterföljande samråd kunna ske direkt mellan myndigheterna. Enligt gällande rätt ska en framställning om verkställighet av utländsk brottmålsdom vara skriftlig och åtföljd av vissa handlingar (4 § och 21 a–i §§ IVF). En framställning om verkställighet i ska alltid vara åtföljd av avgörandet i original eller bestyrkt avskrift samt intyg om att avgörandet är verkställbart, om detta inte fram- går av övriga handlingar i ärendet. Utifrån vilken överenskommelse som åberopas kan det krävas ytterligare uppgifter. Det kan vara fråga om uppgift om den egendom som kan tas i anspråk för verk- ställighet eller det belopp som framställningen avser. Vidare upp- lysningar om den uppgivna egendomens anknytning till den dömde och i förekommande fall vilka intressen andra än den dömde kan ha i egendomen. I vissa fall ska det finnas uppgift om på vilken grund den ansökande staten finner anledning att tro att egendom som kan tas i anspråk för verkställighet finns i den andra staten. Motsvar- ande bestämmelser om innehållet bör framgå av den nya förord- ningen. har vid ratificering av brottmålsdomskonventionen och de andra överenskommelser som tillämpas på överförande av för- verkande lämnat förklaringar om att framställning om verkställig- het och bifogade handlingar som är avfattade på annat språk än danska, norska eller svenska, ska vara översatta till svenska eller engelska. Detta framgår av 4 § IVF. Språkkravet, som bör vara oförändrat, bör även fortsättningsvis framgå i förordning, se även avsnitt 12.4. behöver för att kunna pröva framställ- ningen och fatta beslut, ha all relevant information tillgänglig. Om framställningen är bristfällig eller om någon handling saknas bör myndigheten kunna ge den behöriga myndigheten i den andra staten möjlighet att komplettera framställningen. Denna möjlighet bör framgå av lagen, jfr avsnitt 12.4. En sådan begäran får göras genom om det inte bedöms möjligt att direkt vända sig till den andra staten. Om begäran om komplet- tering inte efterföljs bör ha möjlighet att avslå framställningen. I lagen bör därför tas in en bestämmelse som innebär att får avslå en framställning om denna, trots att behörig myndighet i den andra staten beretts till- fälle att komma in med komplettering, är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för prövningen. Vi bedömer att en sådan bestämmelse är förenlig med de överens- kommelser som tillämpas genom IVL. Förslag: En motsvarighet till nuvarande bestämmelse om möj- lighet att, efter en framställning om verkställighet av utländsk brottmålsdom, ta egendom i beslag tas in i den nya lagen. Enligt 18 § IVL kan, när framställning om verkställighet av euro- peisk brottmålsdom gjorts, egendom som genom domen förklarats förverkad tas i beslag, om beslag hade kunnat ske enligt svensk lag i en rättegång i . Beslut om beslag meddelas av Riksåklagaren eller rätten. Bestämmelserna i 27 kap. tillämpas i övrig. I förarbetena anges att det inte ska ske någon prövning av huruvida de i 27 kap. 1 § angivna förutsättning- arna för beslag föreligger. De ska anses uppfyllda i kraft av det utländska beslutet om förverkande. Övriga i 27 kap. rätte- gångsbalken angivna förutsättningar för beslag måste däremot vara uppfyllda. Där intagna regler om förfarandet och bestämmelser om beslagsförordnandets rättsverkan och verkställighet ska enligt den uttryckliga hänvisningen äga motsvarande tillämpning. Det uttrycks vidare att bestämmelserna i 27 kap. 3 och 9 §§ torde helt sakna aktualitet i hithörande fall. I stället för väckande av åtal ska avses ansökan om förhandling.20 Vidare finns en upplysning om att bestämmelser om beslag och kvarstad också finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. I respektive bestämmelse i 21 a–i §§ IVF finns en hänvisning till 18 § IVL. Det finns inte skäl att göra någon ändring i dessa bestämmelser och en motsvarighet till 18 § IVL bör alltså föras in i den nya lagen. 13.3.7Kronofogdemyndighetens prövning och beslut Förslag: prövar om en utländsk brott- målsdom ska verkställas i enligt den nya lagen. Ett beslut om att överta verkställigheten av en utländsk brott- målsdom ska innehålla uppgift om vilket belopp som avses om- räknat till svensk valuta eller vilken egendom som avses. Vid omräkning till svensk valuta ska den växelkurs tillämpas som gäller vid tiden för beslutet. Beslutet ska gälla och delges den dömde. Som tidigare nämnts används brottmålsdomskonventionens förfaranderegler vid överförande av verkställighet av utländska böter och förverkande till . Detta innebär att regeringen, efter att ha prövat vissa vägransgrunder, lämnar över framställningen till riksåklagaren. Riksåklagaren har att antingen själv pröva framställ- ningen och utfärda strafföreläggande för det brott som påföljden avser eller att ansöka hos rätten om dess prövning av framställ- ningen (8, 9 och 16 §§ IVL). I de flesta av de överenskommelser som avser internationell verkställighet av beslut om förverkande erbjuds två förfaranden i den verkställande staten. Dessa innebär att den verkställande staten antingen a) låter den utländska domen vara direkt verkställbar eller b) överlämnar framställningen till egna behöriga myndigheter för att där utverka ett inhemskt beslut om förverkande och därefter verkställa det. Det är alltså förfarandet enligt punkten b) som tillämpas . De överenskommelser som möjliggör för den verk- ställande staten att välja mellan dessa två förfaranden är narkotika- brottskonvention (artikel 5.4 a), förverkandekonventionen (arti- kel 13), Palermokonventionen (artikel 13.1), korruptionskonven- 1972:98 s. 123 f. tionen (artikel 55.1). I de bilaterala överenskommelser som om- fattas av IVL framgår inte krav på förfarandet i den verkställande staten. Som framgår i avsnitt 10.3.4 föreslår vi att Kronofogdemyndig- heten ska kunna pröva om det utländska beslutet om förverkande är verkställbart i i stället för att överlämna detta till åklagare för utfärdande av ett svenskt beslut om förverkande. Detta för- farande bör användas som huvudregel. I den mån brottmålsdoms- konventionen tillämpas ska en framställning prövas av åklagare eller domstol som därefter utverkar en svensk brottmålsdom. Ett annat förfarande ska därför tillämpas för brottmålsdomskonventionen och särskilda bestämmelser härom finnas i lagen, se avsnitt 14.5.1. När det gäller böter är den enda överenskommelse som finns , utanför EU-samarbetet, brottmålsdomskonventionen. Vårt förslag om förfarandet när själv kan förklara att den utländska brottmålsdomen ska verkställas i bör emel- lertid även omfatta böter. På så sätt finns en reglering för överför- ande av verkställighet som sker utanför det konventionsbaserade samarbetet. har således, när annan överenskom- melse än brottmålsdomskonventionen tillämpas, att pröva om förut- sättningarna enligt lagen är uppfyllda. En prövning får härmed göras utifrån den aktuella överenskommelse som framställningen grundar sig på. I undantagsfall kan det även uppkomma frågor kring hinder mot verkställighet. När det gäller motsvarande prövning som har att göra enligt lagen om bötes- straff och lagen om beslut om förverkande, har myndigheten fått en rätt att få ut uppgifter ur belastningsregistret, se 10 § 21 för- ordningen (1999:1134) om belastningsregister.21 Sådana uppgifter kan t.ex. behövas när den person som ärendet avser anger att han eller hon redan har dömts för samma gärning. Kronofogdemyndig- heten bör därför få en motsvarande rätt att få ut uppgifter enligt belastningsregistret enligt den här behandlade nya lagen. Om förutsättningarna är uppfyllda och det inte föreligger något annat hinder mot verkställighet i ska Kronofogdemyndig- heten besluta att verkställighet av den utländska brottmålsdomen ska ske i . På motsvarande sätt som i lagen om beslut om förverkande bör beslutet gälla . Detta innebär att verk- ställigheten kan påbörjas även om den person som beslutet riktar 2010/11:43 s. 69. sig mot överklagar beslutet, se närmare om överklagande i av- snitt 14.2.2. För handläggning av ärenden gäller normalt förvaltningslagen (1986:223). Bestämmelserna i 8–30 §§ gäller dock inte exekutiva verksamhet (32 § förvaltningslagen). Även om det är osäkert huruvida Krono- fogdemyndighetens prövning i här aktuellt hänseende är att anse som en exekutiv åtgärd har i lagen om bötesstraff och i lagen om beslut om förverkande vissa uttryckliga bestämmelser om förfaran- det tagits in i lagarna.22 Motsvarande bör gälla här. För att uppnå en så enhetlig reglering som möjligt bör de lösningar i förfarandet i de två lagarna i så stor utsträckning som möjligt användas även här. I de ovan nämnda lagarna anges att ett beslut att inte meddela verkställbarhetsförklaring ska innehålla skälen för beslutet, vilket motsvarar krav i rambesluten. En motsvarande bestämmelse bör finnas i den nu föreslagna lagen. Detta motsvarar krav i vissa av de överenskommelser som avhandlas, t.ex. artikel 18.23 i Palermo- konventionen. Ett bifallande beslut bör ha visst innehåll för att beslutet ska kunna verkställas i . Här kan jämföras med den verkställ- barhetsförklaring som används i förfarandet vid överförande av böter eller förverkande från en annan medlemsstat inom EU. Avser den utländska brottmålsdomen böter ska bötesbeloppet omräknas till svensk valuta. Detsamma gäller ett förverkande som avser penningbelopp. Vid omräkningen till svensk valuta ska på motsvar- ande sätt som tillämpas den växelkurs som gäller vid tiden för beslutet (12 § andra stycket och 14 § första stycket IVL). Detta skiljer sig mot vad som gäller i t.ex. lagen om beslut om för- verkande där den växelkurs används som gällde dagen då det utländska avgörandet meddelades. Mot bakgrund av bestämmelser om växelkurs i överenskommelserna, t.ex. artikel 14.4 i förverk- andekonventionen, finns det inte här möjlighet att göra en mot- svarande ändring. Om den utländska brottmålsdomen rör viss egendom ska även detta anges i beslutet. Enligt 3 kap. 8 § lagen om beslut om förverkande ska en verk- ställbarhetsförklaring även innehålla uppgifter om hur beslutet ska verkställas, om det finns andra beslut om förverkande eller ett eller flera beslut för att säkerställa verkställighet av ett beslut om för- verkande. Detta avser beslut som har att 22 Jfr prop. 2010/11:43 s. 68. fatta under själva verkställigheten och, som i den mån det är möj- ligt, i verkställighetsförfarandet kan överklagas. Vi bedömer därför att sådana uppgifter inte behöver finnas i själva beslutet om att den utländska brottmålsdomen ska verkställas i . Av beslutet ska även framgå att den dömde kan överklaga beslutet och inom vilken tid det ska ske. Förslag: I lagen införs en möjlighet för Kronofogdemyndig- heten att meddela uppskov med verkställigheten av en utländsk brottmålsdom om förverkande, om det är möjligt en- ligt den överenskommelse som tillämpas. I t.ex. förverkandekonventionen (artikel 19) ges den verkställande staten möjlighet att skjuta upp en begärd åtgärd om den skulle vara till skada för dess myndigheters brottsutredningar eller rättsliga förfaranden. En sådan möjlighet finns inte enligt IVL. Däremot föreligger enligt 6 § första stycket 3 IVL fakultativt verk- ställighetshinder, om den gärning som framställningen gäller om- fattas av en här i pågående förundersökning, väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot eller av beslut om att åtal inte ska väckas eller fullföljas.23 Vi föreslår inte någon sådan uttrycklig motsvarande vägransgrund i den nya lagen. Det finns därför skäl att i den nya lagen föra in en möjlighet för att skjuta upp verkställigheten av en fram- ställning från en annan stat, om verkställigheten kolliderar med ett rättsligt förfarande här. Detta kan jämföras med den möjlighet till uppskov med verkställigheten som finns i 3 kap. 13 § lagen om beslut om förverkande. Förslag: Verkställigheten i av en utländsk brottmålsdom om böter ska ske enligt vad som är föreskrivet för verkställighet av ett svensk bötesstraff, om inte annat följer av lagen. Verk- ställighet får ske även om bötesbeloppet överstiger det högsta 1995/96:49 s. 27. bötesbelopp som kunnat utdömas enligt svensk lag. Ett ut- ländskt bötesstraff får inte förvandlas till fängelse. En utländsk brottmålsdom om förverkande ska verkställas enligt vad som är föreskrivet för verkställighet i av beslut om förverkande. När det gäller verkställighet av bötesstraff eller förverkade som beslutats genom dom eller strafföreläggande gäller i all- mänhet vad som är föreskrivet om verkställighet av böter eller förverkande, om inte annat följer av lagen. Bötesstraff får inte förvandlas till fängelse. Beslut om anstånd eller avbetalning, som meddelats av be- hörig myndighet i den andra staten innan framställningen gjordes, ska gälla vid verkställigheten. Om beloppet till viss del av den dömde betalats av ska sätta ned beloppet som ska verkställas i . Verkställighet av en utländsk brottmålsdom om böter ska ske på samma sätt som vid ett svenskt bötesstraff och en utländsk brott- målsdom om förverkande ska ske på samma sätt som vid ett svenskt beslut om förverkande, se avsnitt 7.3 och 7.4. I de fall rätten har meddelat ny påföljd eller beslut om förverkande i en dom eller åklagare i ett strafföreläggande verkställs dessa enligt vad som gäller enligt svensk rätt. Oavsett vilken förfarandeordning som valts ska alltså bötesstraffet eller beslutet om förverkande verkställas enligt svenska verkställighetsregler. I vissa fall kan dock verkställigheten komma att upphöra mot bakgrund av omständigheter i doms- landet, se avsnitt 13.3.10. Detta motsvarar vad som gäller och överensstämmer med de internationella överenskommelserna (24 § första stycket IVL), dock med den skillnaden att det som huvud- regel i stället blir fråga om att den utländska domen verkställs. Det framgår i 7 § IVF att beträffande strafföreläggande som utfärdats enligt lagen gäller 5–12 §§ strafföreläggandekungörelsen (1970:60) i tillämpliga delar. En motsvarande hänvisning bör tas in i den nya förordningen. Enligt 36 § andra stycket IVL får böter som bestämts genom lagen inte förvandlas. Motsvarande ska gälla i den nya lagen. Detta avser både ett utländskt bötesstraff i sig och ett svenskt bötesstraff som bestämts av domstol eller åklagare enligt lagen. Enligt 3 kap. 2 § första stycket lagen om beslut om förverkande får verkställighet av ett beslut om förverkande inte ske genom fri- hetsberövande eller någon annan åtgärd som ersätter förverkandet. Denna bestämmelse har tillkommit mot bakgrund av att vissa stater har en lagstiftning som gör det möjligt att vidta andra alternativa åtgärder när en verkställighet av ett förverkandebeslut inte lyckas, t.ex. ett frihetsberövande, en annan typ av straffrättslig påföljd eller andra åtgärder. Eftersom detta inte är möjligt enligt svensk rätt har det bedömts att det ska framgå av lagen att det inte finns någon sådan möjlighet.24 En motsvarande bestämmelse bör, i syfte att vara tydlig gentemot den andra staten, föras in i den nya lagen. Enligt 24 § tredje stycket IVL får, om påföljden utgör böter, verkställighet i inte äga rum för bötesbelopp som den dömde betalt till behörig myndighet i den andra staten innan framställ- ningen om verkställighet delgavs honom. Vidare ska beslut om anstånd eller avbetalning, som meddelats av behörig myndighet i denna stat innan framställningen gjordes, gälla vid verkställigheten i . Motsvarande bestämmelser bör föras in i den nya lagen. Detta bör även gälla beslut om förverkande. Som tidigare nämnts kan enligt förverkandekonventionen verkställigheten fortsätta i den ansökande staten även efter det att verkställigheten överförts till en annan stat. Det belopp som har begärts förverkat i måste alltså sättas ned på grund av att en del av det förverkade beloppet betalats eller drivits in utomlands. I lagen om bötesstraff och lagen om beslut om förverkande har man valt att erinra om att beslut under verkställigheten överklagas enligt reglerna i 18 kap. utsökningsbalken. Regeringen har avseende dessa lagar bedömt att det inte finns någon anledning att i detta sammanhang göra några avsteg från bestäm- melserna och att detta bör framgå av lagen.25 En sådan informa- tionsbestämmelse bör även tas in i den nya lagen. Detta innebär bl.a. att andra berörda, t.ex. tredje part i god tro, har möjlighet att överklaga de beslut som fattas under verkställigheten. 13.3.10 Upphörande av verkställigheten Förslag: Verkställigheten i ska upphöra om den andra staten meddelar att - den dömde har beviljats nåd eller amnesti, 2010/11:43 s. 92. 2008/09:218 s. 71 och prop. 2010/11:43 s. 108. -den staten har tagit upp den utländska brottmålsdomen till ny prövning, eller -det i den staten har meddelats ett annat beslut, som enligt lagen i den staten medför att den utdömda påföljden inte längre får verkställas. Enligt 24 § andra stycket IVL ska verkställigheten upphöra, om den andra staten meddelar, att den beviljat den dömde nåd eller amnesti eller upptagit den utländska brottmålsdomen till ny prövning eller att i den staten meddelats annat beslut, som enligt lagen i den staten medför att den utdömda påföljden inte längre får verkställas. Bestämmelsen som motsvarar artikel 12 i brottmålsdomskonven- tionen, tillämpas på övriga överenskommelser enligt 21 a–i §§ IVF. En motsvarande bestämmelse bör föras in i den nya lagen. 13.3.11 Förfarandet efter verkställigheten Förslag: Värdet av det som drivits in med stöd av lagen ska som huvudregel tillfalla staten. Regeringen får, efter överenskom- melse med den andra staten, besluta om en annan fördelning. Som framgår ovan ska vid verkställigheten i tillämpas de svenska verkställighetsreglerna. Detta får anses inkludera även för- farandet efter det att den faktiska verkställigheten är avklarad och det blir fråga om att viss egendom ska säljas, oskadliggöras eller förfogas över på annat sätt och hur sedan egendomen, i form av influtna medel, ska fördelas. Enligt 36 § IVL tillfaller egendom eller dess värde som förver- kats med stöd av lagen staten. Regeringen får på begäran av den stat som gjort framställningen om verkställighet av förverkandebeslut förordna att egendomen eller dess värde helt eller delvis ska över- lämnas till staten. Enligt brottmålsdomskonventionen tillfaller influtna medel av böter och förverkande den verkställande staten (artikel 47). Även enligt de övriga överenskommelserna är huvudregeln att intäkter ska tillfalla den verkställande staten. Det ges emellertid möjlighet för parterna att komma överens om något annat (t.ex. artikel 15 i förverkandekonventionen och artikel 14 i Palermokonventionen). Det bör av den nya lagen framgå att värdet av det som drivits in med stöd av lagen ska tillfalla staten. Detta motsvarar vad som gäller . Som framgår ovan ges i de flesta av överenskommelserna en möjlighet för parterna att komma överens om något annat, dvs. en annan fördelning. Denna möjlighet bör framgå även i den nya lagen. Eftersom denna typ av beslut kan kräva känsliga bedömningar har det i tidigare lagstiftningssammanhang bedömts att beslut i sådana frågor bör fattas regeringen, se 5 kap. 11 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, 3 kap. 16 § lagen om bötesstraff och 3 kap. 18 § andra stycket lagen om beslut om förverkande. Det bör därför alltjämt vara regeringen som avgör dessa frågor enligt lagen. Förslag: Offentligt biträde ska i ett ärende om överförande av verkställighet av en frihetsberövande påföljd förordnas för den dömde, om det inte måste antas att behov av biträde saknas.