prot · H009122 · 2013-06-13 00:00:00 — När vi i utskott fattar ett beslut går det sedan runt en lista på vilken man kan anteckna sig om man vill vara med och debattera ämnet i kammaren innan hela sedan ska fatta beslut i ärendet. Om vi är oense om ett majoritetsbeslut som fattas av utskottet är det både begripligt och rimligt att ledamöterna från de olika partierna anmäler sig till en sådan debatt. har vi ett betänkande framför oss, precis som sade, som heter Metoder för bedömning av arbetsförmåga, kring vilket hela utskottet är enigt och således samtliga partier ställer sig bakom. Döm då om min förvåning när jag, som satt sist vid bordet när den här talarlistan cirkulerande, fann att samtliga partier hade anmält intresse av att debattera ärendet i kammaren, fast vi samtliga stod bakom detsamma. Jag fann då anledning att anmäla mig till den här debatten för att möjligen ge synpunkter på det gemensamma beslutet. När jag nu har lyssnat på från Socialdemokraterna kan jag tycka att det var klokt att jag anmälde mig för att förtydliga en del av vad vi faktiskt är eniga om. nämnde att det fanns en JO-anmälan riktad mot när det gäller så kallade gruppkonsultationer. Där agerade sedan ganska kraftfullt för att rätta till det som möjligen har blivit fel. Det intressanta med dagens diskussion kring det som heter aktivitetsförmågeinstrumentet är att det tog sin inspiration i de här gruppkonsultationerna och egentligen var en förutsättning för att mer formalisera att gruppkonsultationer också sattes på pränt. I princip kan man säga att det skulle förebygga en JO-anmälan , eftersom det bedrivs på ett helt annat sätt. Därvidlag känner jag mig väldigt trygg i att aktivitetsförmågeinstrumentet faktiskt är ganska viktigt för att motverka framtida JO-anmälningar. har i nära samverkan med Arbetsförmedlingen, och hälso- och sjukvården under i två steg utifrån ett regeringsuppdrag bedrivit ett arbete för att utveckla metoder för bedömning av arbetsförmågan. En omfattande slutrapport från detta gemensamma arbete av aktörerna lämnades planenligt av . I denna slutrapport fokuseras på resultatet av att ha kompletterat bedömningen av arbetsförmåga hos långtidssjukskrivna med ett nytillskapat bedömningsverktyg till den redan långa arsenal av bedömningsåtgärder som sätts in när man har varit sjukskriven . Det aktuella kompletterade bedömningsverktyget är en så kallad aktivitetsförmågeutredning, , och innebär i korthet att man tar hänsyn till individens egen skattning av sin förmåga, att en medicinsk utredning görs med tillhörande tester och undersökningar utförda av ett sjukvårdsteam bestående av läkare, sjukgymnast, arbetsterapeut och psykolog som anlitas av sjukvårdshuvudmannen samt att det till det stöd för den slutliga bedömningen också finns ett framtaget kunskapsunderlag som är ett referensmaterial om arbetsmarknadens krav utifrån olika yrkens förutsättningar. Det kan sedan speglas mot individens förutsättningar, både de av individen bedömda egenskaperna hos sig själv och det som är bedömt av utomstående experter. Enligt avlämnade slutrapport är erfarenheterna från det första införandet av en kompletterande AFU i den omfattande utredningen av arbetsförmågan hos individer som är på väg att passera dag 181 i rehabiliteringskedjan över lag goda. Bedömningsläkarna uppfattar metoden som stabil och väl fungerande. handläggare anser att den leder till ett bra och användbart ytterligare underlag och, inte minst viktigt, de försäkrade uttrycker att de har blivit bemötta med kvalitet och respekt. En majoritet av de försäkrade som deltog i detta första pilotprojekt uppgav också att undersökningen lett till en adekvat beskrivning av deras tillstånd och deras förmågor. Bland några nackdelar noteras dock att det exempelvis inte alltid har varit tydligt vad som har varit läkarens bedömning och vad som var den försäkrades uppfattning. Liknande erfarenheter har gjorts i andra länder som arbetar med samma typ av underlag för säkrare bedömning av arbetsförmågan. Inför införandesteg 2 vidtogs därför olika åtgärder för att minimera de svagheter som bedömningsunderlaget uppfattas ha i dåvarande skick. Bland annat betonades inför nästa steg i utvärderingen att särskild möda skulle läggas vid att säkra att den försäkrade fullt ut har undersökningens syfte klart för sig samt att det är bedömarens uppfattning som ska uttryckas i beslutsunderlaget. Resultaten av fas 2 i utvärderingen visade sammanfattningsvis att enhetligheten i bedömningen var större än en majoritet av bedömarna ansåg, att rätt till sjukpenning fanns när det inte fanns tveksamheter kring materialets kvalitet och när bedömarna mer tydligt uttalat tycks ha relaterat underlaget till referensmaterialet avseende yrkesområdens krav på medicinskt relaterade förmågor. På basen av dessa gynnsamma resultat så här långt planerar att utvidga testverksamheten . Inom åtta frivilligt anmälda landsting för fortsatt pilotprojekt på sammantaget drygt tusen personer kan man beställa kompletterande arbetsförmågeutredningar där så bedöms lämpligt för att dessa sedan ska kunna utvärderas inför fortsatt utvärdering av AFU-verktygets tillämplighet för att kunna användas både av och av Arbetsförmedlingen för att underlätta bedömningen av långtidssjukskrivnas möjligheter att återgå i arbete. Utskottet välkomnar utvärderingen av det nya arbetssättet i syfte att ytterligare förbättra bedömningen av arbetsförmågan hos enskilda som gjorts på . har inför det tredje steget i denna process av pilotprojektet för AFU-instrumentet, som regeringen beslutade godkänna , betonat att ledorden i det fortsatta arbetet ska vara rättssäkerhet, delaktighet, likformighet och transparens. Gott så, kan tyckas, men utskottet vill ändå i enighet framhålla att det ur rättssäkerhetssynpunkt är angeläget att den nya metoden grundligt utvärderas. Därför föreslår vi att ger regeringen till känna att regeringen ska återkomma till med en utvärdering av den hittillsvarande försöksverksamheten med aktivitetsförmågeutredningar, det vill säga AFU, med fokus på att kravet på en individuell prövning i varje ärende är tillgodosett och att metoden är förenlig med bestämmelserna i socialförsäkringsbalken. Så långt, herr talman, är allt väl med enigheten i detta betänkande. Men, herr talman, om oppositionen nu i oträngt mål, när vi är överens om den fortsatta utvärderingen, prematurt försöker svartmåla det arbete som så förtjänstfullt har gjorts vid utveckling av den kompletterande AFU-verksamheten på och de planer man har fått bemyndigade för att utveckla den individuella arbetsförmågebedömningen ytterligare under parollerna rättssäkerhet, delaktighet, likformighet och transparens är vi faktiskt inte eniga. Vad vill i så fall oppositionen, att vi inte utvecklar de berörda myndigheternas gemensamma förmåga att än mer objektivt bedöma arbetsförmåga mot gällande regelverk så att just rättssäkerheten, delaktigheten, likformigheten och transparensen i besluten optimeras mer än som situationen är ? I så fall är åtminstone jag, och allianspartierna, djupt oeniga med oppositionens ovilja att försöka förbättra sakernas tillstånd för de alltför många som inte fullt ut garanteras en så bra bedömningsgrund som möjligt för att bedöma den enskildes förmåga till arbete när sjukskrivningstiden sträcks ut. 43 (S) replik: Finn beklagar att det blev en debatt. Det är naturligtvis fritt för alla partiföreträdare att anmäla sig eller att inte anmäla sig. Jag tyckte, som majoritetsföreträdare och initiativtagare till det här ärendet, att det var viktigt att berätta för kammaren vad det är vi har diskuterat i vårt kära utskott. Det är viktigt för protokollet, och det är viktigt för omgivningen att få reda på vilka diskussioner vi har och vad utskottet säger: Eftersom någon reell utvärdering ännu inte har gjorts av den hittillsvarande försöksverksamheten anser utskottet att den nya metoden först måste grundligt utvärderas. Utskottet säger också att det ur rättssäkerhetssynpunkt är angeläget att den nya metoden först grundligt utvärderas. Det är viktigt att markera, och det är viktigt att vi gör det här eftersom alla kan ställa upp på parollen om rättssäkerhet, vilket Finn avslutade sitt anförande med. Men det finns kritik mot just bristande rättssäkerhet i det verktyg som just nu håller på att implementeras. Det är därför, för att värna rättssäkerheten för den enskilde, som det är så viktigt att vi ser till att verksamheten först grundligt utvärderas innan man går vidare. Jag valde att tydligt markera det ansvar som regeringen nu har därav min notering om att frågan närmast har konstitutionell karaktär. Det är inte som styr myndigheten, men kan tala om för regeringen vad den ska göra. Det innebär att regeringen har ett tufft ansvar att fullfölja riksdagsbeslutet. Jag säger detta mot bakgrund av att det inte ska råda något tvivel om att det är många som inte gillar den lagändring vi drev igenom med begreppet normalt förekommande arbete. Jag tänker inte acceptera inte heller vi som utgjorde riksdagsmajoriteten då om det finns tendenser att glida ifrån det riksdagsbeslut och den lagstiftning som finns. Jag hävdar inte att gör det det skulle jag aldrig drömma om att göra men jag vill säkerställa att de arbetsmetoder och verktyg som används ligger i linje med beslut. Initiativet röstades igenom med en rösts övervikt för majoriteten i , och sedan blev det ett enigt betänkande vilket var glädjande. 44 FINN (M) replik: och jag, det vill säga oppositionen och Alliansen, är överens om att det aldrig är fel att granska arbeten som syftar till att regelverket kan utvecklas på ett rättssäkert sätt. Det var glädjande att notera den långa tv-sända hearingen som gav hela svenska folket goda inblickar i hur diskussionen i ärendet går. Sedan kan vi naturligtvis komplettera hearingen med en och en halv timmas diskussion i kammaren . Det har jag inget emot. Jag förvånas över att vi faktiskt är överens om det nämnde, nämligen att vi inte har något alls emot att frågan följs upp från regeringen. Jag betonade i mitt inlägg att det redan nu finns en god grund för den farhåga tog upp om att vi kan frukta JO-kritik om och att vi ska stämma i bäcken så att den inte kommer. Jag anser att den utvärdering som har gjort, en slutrapport på regeringsuppdraget, som lades fram , är utförlig. Man har tagit höjd för riskerna för att arbetssättet inte skulle vara rättssäkert. Det framkommer tydligt på s. 14 hur man har adresserat frågan med koppling till normalt förekommande arbete på arbetsmarknaden. Jag känner mig trygg i förvissningen om att regeringens granskning av frågan kommer att visa att hittillsvarande utvärderingar av det två första stegen har varit värdefulla och att de kommer att visa huvudsakligen goda resultat. Det kan vara ett motiv för att gå in i ett tredje steg där man utvidgar från några hundra upp till lite drygt tusen individer av de beräknade 16 000 som kommer att beröras av den typen av förbättrad arbetsförmågebedömning. 45 (S) replik: Tack, Finn , för svaret! Det är bra att vi är eniga. Jag vill ändå framhålla att jag lyssnar på den allvarliga kritik som finns från jurister som kan arbetsmarknadslagstiftningen på sina tio fingrar och som har lång och gedigen erfarenhet av att pröva socialförsäkringsmål och arbetsrättsmål. Jag lyssnar på den oro som hela handikapprörelsen lyfter fram i debattartiklar och på många andra sätt. De anser att deras grupper riskerar att komma i kläm med den normering som verktygen faktiskt innebär. Jag lyssnar på kritiken som Inspektionen för socialförsäkringen lyfte fram under hearingen. Jag lyssnar på kritiken från jurister, professorer och forskare. De känner sig inte trygga. Att myndigheten i sin egen utvärdering kommer fram till att man följer lag är inte så förvånande, men naturligtvis måste en sådan verksamhet granskas opartiskt, ordentligt och sakkunnigt så att vi vet att den håller sig inom riktlinjerna och är ett stöd för den arbetsförmågebedömning som ska göras utifrån normalt förekommande arbete. När vi skulle anta den nya lagstiftningen valde vi i utskottsmajoriteten att i betänkandet plocka in den så kallade . Det är ovanligt att vi i refererar domar i , men vi gjorde det mot bakgrund av att vi ville vara säkra på att det inte ska råda något tvivel om hur lagstiftningen ska tillämpas och vad som ligger till grund för den nya lagstiftningen. Bakgrunden är att det tidigare fanns en lagstiftning med begreppet reguljär arbetsmarknad som innebar en i det närmaste fiktiv arbetsmarknadsprövning. Det innebar att många människor utförsäkrades från sjukförsäkringen , trots att de rimligtvis borde ha haft goda grunder att vara kvar på arbetsmarknaden. Det hade varit en arbetslinje värd namnet med en ordentlig och bättre prövning vid än den som då var gällande. Därför fick vi igenom en ändring i , och därför är det angeläget att följa upp ändringen. Jag hoppas och tror att Finn kommer att stå vid min sida när vi ordentligt granskar att nya verktyg följer de riktlinjer som slagit fast. 46 FINN (M) replik: Det tror jag säkert, . Jag har läst rapporten som kom . Med sina 51 sidor tycker jag att den känns ganska trygg att luta sig mot. Kan detta bekräftas nu när vi i utskottet gemensamt ber regeringen att titta på det en gång till hoppas jag verkligen att vi har alla goda förutsättningar för att det fortsatta projektet ska ske rättssäkert. Låt mig, herr talman, ändå kommentera detta med allvarlig kritik. Hur allvarlig är den? Visst, kritik har förts fram från en del håll, till exempel LO-TCO Rättsskydd och handikapporganisationer. Men glöm då inte, , att i samband med att tog fram detta förankrade man arbetet hos en rad myndigheter. Det var förankrat hos Arbetsförmedlingen, och inte minst hälso- och sjukvården. En rad andra patientföreningar än bara handikapporganisationer deltog i och sympatiserade med att det här instrumentet togs fram. De framförde inte bara kritik, utan de såg i stället möjligheter att få en bättre bedömning. Jag tror att man även ska lyssna på de positiva tankarna om den utveckling som detta kanske kan leda till. Men som sagt, det ska ske under rättssäkra former. Eftersom de paradorden har lyfts fram av generaldirektören för känner jag mig väldigt trygg i att vi kommer att få en utvärdering som görs av regeringen på uppdrag av , som man fortsätter att utveckla instrumentet inom en rimligt stor grupp individer, och att de i sin tur får en egen rättssäker prövning i varje fall. Det är lite förvånande om oppositionen vill skrämma upp människor genom att bara beskriva den baksida som möjligen kan visa sig finnas i stället för att också ibland lyfta fram det positiva utvecklingsarbetet, där vi strävar efter att fjärma oss från JO-kritik och i stället ha ett mer formaliserat underlag. Det tror jag är viktigt att komma ihåg . 47 HANS (FP): Jag ska fatta mig relativt kort. Finn har beskrivit det som vi i utskottet och allianspartierna har diskuterat i samband med detta ärende. Det är metoder för bedömning av arbetsförmåga vi diskuterar. har utifrån ett regeringsuppdrag och i samverkan med Arbetsförmedlingen, och hälso- och sjukvården under bedrivit ett arbete för att utveckla metoder för bedömning av arbetsförmåga, såsom framgår av betänkandet. Det är bra att man arbetar med att finna sådana modeller. Det har ibland varit svårt att finna bra modeller för detta, och därför är det viktigt att utveckla sådana. Vi har haft problem. Jag minns att det var många som kom fram till mig när jag jobbade politiskt och sade att de inte ville gå i förtidspension men att de i princip kände sig ålagda att anta ett sådant erbjudande. Det var inte bra människor vill ju jobba. Att då finna modeller för att ta fram en rimlig och bra arbetsförmågebedömning är såklart väldigt viktigt för den enskilda individen och förstås också för samhällsekonomin. Att man mot sin vilja hamnar utanför arbetsmarknaden är ju inte bra, varken för den enskilde individen eller för samhällsekonomin. Därför tycker jag att det är positivt att utskottet nu är enigt och i samband med att vill utveckla försöket till att omfatta fler landsting och regioner vill göra en rejäl utvärdering av systemet, så att arbetet kan fortsätta på ett rättssäkert sätt, inte minst med avseende på att kravet på en individuell prövning i varje ärende ska tillgodoses. 48 (C): Jag säger precis som alla andra har sagt, att det är ett enigt utskottsinitiativ så vi skulle inte behöva ha någon diskussion och debatt i ärendet. Det är ändå några punkter som jag och skulle vilja lyfta fram i diskussionen. Det första är naturligtvis att det är oerhört viktigt att vi får ett instrument, en metod, för att tydligt och klart bedöma arbetsförmågan likartat inom och Arbetsförmedlingen. Den ena myndigheten ska inte stå emot den andra i bedömningen. Den enskilda människan får inte komma i kläm mellan myndigheter. Därför är det oerhört viktigt att man tillsammans har en metod, ett instrument, för att bedöma arbetsförmåga. Som också har sagts här tidigare är det väldigt viktigt att det görs en individuell arbetsförmågebedömning. och var ju mycket rädda för att det inte skulle bli så. Vi vet att varje människa är unik, och därför ska man också bedömas utifrån sina unika, personliga förutsättningar. medicinska beslutsunderlag, där man tittar på det medicinska, är en del i detta att bedöma individens förmåga att arbeta. Kopplar vi det till den metod som man nu håller på att jobba fram finns det verkligen anledning att tro att det blir bättre. Varje steg i att utveckla en metod måste dokumenteras, följas upp och utvärderas. Hur ska man annars kunna se vad som är bra och mindre bra och varför man har förändrat sin metod? Vetenskapligt är det som sagt viktigt, , att göra nödvändiga utvärderingar. Men det kanske är ännu viktigare för den enskilda person som ska hanteras rättsligt efter detta instrument. Tidningen ges ut till personal, och jag har läst det sista numret som har kommit . Där nämner man just detta med arbetsförmågeutredningen och bedömningen. Där finns en fråga: Hur har det gått så här långt? Då är svaret: Bra, vi har tagit tillvara erfarenheter och gjort förbättringar efter hand. Sedan säger man: Aktuellt just nu är att vi har fått en analys om arbetsskador som har gjort åt oss det vill säga oss på vilken vi kommer att arbeta in i referensmaterialet . Då ska vi också ta fram material om arbetshjälpmedel och anpassning, tillsammans med Arbetsförmedlingen. Det betyder att man har gjort en utvärdering och tagit till sig erfarenheter för att förbättra den metod som vi nu diskuterar. Det måste betyda att det finns någon form av dokumentation som man skulle använda sig av på ett enkelt sätt för att visa det man har gjort och det vi nu efterlyser, en utvärdering. Men vill man, som , när det gäller sjukförsäkringen alltid tolka saker och ting på ett negativt sätt hamnar vi där vi är , det vill säga i ordklyveri. Om man tror att ett normalt förekommande arbete skiljer sig oerhört mycket från arbete på den reguljära arbetsmarknaden är man fel ute. Alla de som har fått yttra sig över dessa två begrepp har sagt att det inte är någon större skillnad. Men detta vidhåller man, som sagt, från Socialdemokraterna. I fråga om just arbetsförmågebedömningens utveckling tar man LO-TCO Rättsskydd som det allena saliggörande när de är kritiska. Man tar inte till vara det som har varit positivt i denna metod. Tidningen tar också upp att Arbetsförmedlingens dokumentation om de personer som har nått maxtiden i sjukförsäkringen är bristfällig. Man säger att inte inhämtar tillräckligt mycket information om dem som återvänder. Då måste denna metod som innebär att man jobbar ihop, tillsammans i myndigheterna, förbättra samarbetet även på det planet. Alltså blir det en dubbel vinst att utöka samarbetet. Slutligen vill jag säga att det har kommit en rapport från Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, som har tittat på hur handläggarnas roll spelar in i sjukskrivningsprocessen. Där framkommer det av de som har svarat en väldigt hög svarsfrekvens att man uppskattar när man kan samtala i ärenden med sina kolleger. Det framkommer också att vissa känner sig bundna av regler och styrning men ändå är säkra på sin yrkesroll. Andra känner sig bundna och har en negativ attityd till regelverk och beslutsstöd. Trots ett omfattande arbete inom myndigheten med att utveckla just detta med beslutsstöd och metoder i olika former, som vi nu pratar om, anger alltså de flesta att samtalet med kolleger är det viktiga. Det om något, mina vänner, tyder väl på att vi är i ett stort behov av en metod som handläggarna och tjänstemännen på kan känna sig trygga med, och därför måste det utvecklas. Sammanfattningsvis vill jag säga att det är oerhört viktigt att det som har gjorts ska utvärderas på alla vetenskapliga sätt, men underlag till det finns i allra högsta grad, som jag har nämnt. En fortsättning för att förfina detta instrument måste till för att individen ska känna sig rättstrygg. Rättssäkerheten är oerhört viktig. Därmed yrkar jag naturligtvis bifall till utskottsinitiativet och förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde (M). 49 (S) replik: Tack, , för ett inspirerande anförande! Det är fascinerande att höra en så stark argumentation mot det vi egentligen säger och att det sedan konstateras att vi är ett enigt utskott. Man kan ana att det har varit en viss resa för att ställa upp på de formuleringar vi har i betänkandet där vi säger att verksamheten först grundligt måste utvärderas. Jag kan uppskatta att anstränger sig för att hitta ett bra arbetsförmågeverktyg. Det ska de göra, och där arbetar de bra. Men det blir lite konstigt när den källa som refererar i fråga om hur verksamheten utvecklas, och om det eventuellt finns någon kritik, är tidningen . Det är egen tidning, kanske jag ska påpeka för dem som inte känner till det och följer debatten med all respekt. Det är inte bara LO-TCO Rättsskydds chefsjurister och förbundsjurister utan även , ordförande i , , förste vice ordförande i , , ordförande i , , professor i rättsvetenskap vid , , jurist och fil.dr. i rättssociologi vid som allvarligt kritiserar detta. Listan kan göras lång. När man då talar om att verktyget har förankrats kan man inte påvisa att det har skett en formell remissomgång där man kan tala om på vilket sätt kritik under processens gång har tagits till vara. Det har varit en relativt ensidig process. Jag tror att det är helt avgörande att detta verktyg får stark legitimitet. Alltså måste man dra i handbromsen, beforska det ordentligt och säkerställa att det ligger i linje med nuvarande lagstiftning. Annars riskerar återigen en stor och viktig myndighet att hamna i en situation där än en gång, , tvingas rikta allvarlig kritik. Jag vill inte att vi ska hamna i ett sådant läge. Det är därför tar detta initiativ, och det är därför regeringen nu har ett tungt ansvar att se till att frågan hanteras på rätt sätt framöver. 50 (C) replik: Det skulle inte föresväva mig att säga att jag på något sätt är emot det utskottsinitiativ som vi nu är överens om, verkligen inte. I mitt anförande påtalade jag bara att man har gjort utvärderingar och följt upp det man har gjort. Alltså kan det inte vara så svårt att leva upp till det som vi nu ska besluta om här i , det vill säga en utvärdering av det som har gjorts. Som själv säger är legitimiteten väldigt viktig. I Dagens Socialförsäkring, som inte är något vetenskapligt organ, står det hur man har jobbat med ärendet, och det är viktigt. IFS, Inspektionen för socialförsäkringen, som verkligen är ett organ som är vetenskapligt behäftat och har en stark tyngd i detta sammanhang, påtalar i det som presenteras att tjänstemännen inte riktigt känner sig tillfreds med det beslutsstöd som finns . Man tycker att diskussionen med kollegerna är viktigare. Då finns det väl anledning för oss att på alla sätt medverka till och påverka att det så fort som möjligt kommer fram ett beslutsstöd och en metod som de kan känna sig säkra med.