prot · H00981 · 2013-03-20 00:00:00 — kommun har ungefär 1 400 sjöar och vattendrag. Om man lättade på strandskyddsreglerna skulle det ge utvecklingsmöjligheter för områden med befolkningsminskning och utarmning. är en avfolkningsbygd i med mer än 8 000 sjöar och vattendrag, och skulle kunna få helt nya förutsättningar att vända befolkningsutvecklingen. är en liten kommun också i som står inför stora förändringar i och med den gruvverksamhet som växer fram. skulle få större möjligheter att locka människor att bo i kommunen om man fick ta några av de tusentals områden runt sjöarna i kommunen och göra dem till attraktiva bostadsområden. Sedan kom den nya stora möjligheten , landsbygdsutveckling i strandnära lägen. Den gav inte heller de möjligheter som vi trodde den skulle ge. Det innebär att alla partier som egentligen säger sig vilja att hela ska leva i stället har skapat restriktioner, vilket betyder att det i princip är omöjligt att utveckla sådana områden. Som om inte det räckte vet vi alla att tolkningarna av lagstiftningen i de olika delarna varierar. Det säger också något om hur lagen är formulerad. Med en parlamentariskt sammansatt kommitté ökar chanserna att vi får en modernare, enklare och mer tillförlitlig lagstiftning som håller ihop och som blir en viktig faktor för samhällsutveckling och ökat bostadsbyggande. Ett mycket stort antal enskilda människor och företag är beroende av en förutsägbar lagstiftning som inte riskerar att ändras efter varje val. Just därför behövs en plan- och bygglag som har en så bred politisk förankring som möjligt. Det kommer att ge förutsättningar för en lagstiftning som kan hålla . 184 (M): Jag konstaterar att det finns både debattvilja och engagemang, trots att timmen är slagen sen och det är mörkt utanför fönstren. Det är bra och fullt begripligt med tanke på vilka frågor vi diskuterar. I det land som just nu urbaniseras snabbast i hela den utvecklade världen är det naturligt att man för både många och långa debatter om hur det ska bli lättare och gå fortare att bygga bostäder. Det är i grund och botten vad den här debatten handlar om. I den stad vi befinner oss i nu en av snabbast växande regioner är det inte bara politiker som pratar om . Det gör alla andra också. Det är journalister, studenter, nyinflyttade och de som redan bor här och som undrar vad som byggs på andra sidan gatan. Det är inte bara i som den frågan är aktuell. Den är aktuell över hela . Samma debatt finns i våra andra storstäder, och inte bara där utan också i andra tillväxtorter och i universitets- och högskolestäderna runt om i . Man kanske inte alltid använder orden när man talar om grundfrågan. Man talar om hur man kan försöka se till att det blir enklare och går snabbare att bygga. Nästan alla man talar med tycker sig ha en idé om hur det kan gå till. På det sättet tror jag inte att vi är så ensamma om att sitta och diskutera . Man gör detta överallt, och det är naturligt i ett läge där många söker bostad och många rör på sig. Man flyttar till jobb. Man flyttar till studier. Allt detta är i grund och botten någonting oerhört positivt. Det är ett dynamiskt samhälle. Jag kan konstatera att en alliansregering tar precis de beslut som är nödvändiga för att det här ska kunna fungera. Den nya är ett exempel på det. Det är viktigt att komma ihåg att det har gått lagen trädde i kraft. Vi vet också att det var ett omfattande utredningsarbete som ledde fram till att fattade beslut om lagen. Intressant i sammanhanget, vilket jag tycker att man måste nämna när man framför allt har lyssnat på företrädare för det största oppositionspartiet, är att det var en så omfattande utredning, att den höll på och att det var en socialdemokratisk regering som tillsatte utredningen. Det var en socialdemokratisk regering som skrev direktiven. Det kanske är viktigt att komma ihåg det när man lyssnar på föregående talare. I dagens betänkande behandlar vi frågor kopplade till planering och byggande i ganska bred bemärkelse. Det är en lång rad motioner och en lång rad yrkanden, och för all del en lång rad reservationer. Det finns olika uppfattningar, och så ska det naturligtvis vara i ett parlament. Låt mig ändå, herr talman, uppehålla mig lite grann just vid frågan om olika uppfattningar. När man lyssnar till en sådan här debatt är det naturligt att man känner: Här verkar de ju vara ganska överens om vad som är problemet. Det tror jag också att vi är, åtminstone när det gäller färdriktningen. Det finns rimligtvis ingen i denna kammare som tycker att det ska bli svårare och krångligare att bygga. Även om det mot förmodan nu skulle finnas någon som tycker det är det inte riktigt så de politiska slagorden brukar formuleras. I stället talar vi alla om behovet av förenklingar. Vi vill ha en snabbare process. Vi vill ha en enklare bygg- och planprocess. Politiker vill det, bostadsbyggare vill det och bostadssökande vill det definitivt. Men det finns uppenbarligen olika prioriteringar, och politiken har betydelse i det sammanhanget. I det betänkande som vi diskuterar ska man komma ihåg vad det är som händer. Det är socialdemokrater, sverigedemokrater, miljöpartister och vänsterpartister som går samman och säger att det nu är dags att brett utreda förändringar av , alltså den lag som trädde i kraft . Den är, som sagt, inte speciellt gammal men ska göras om och ska gås igenom helt och hållet. Detta motiverar man med några korthuggna formuleringar om att lagen ska moderniseras och förenklas. Det låter ju bra. Men vad det handlar om i verkligheten är att vi vet hur det brukar vara. Man har väldigt korta förklaringar till varför det ska göras, men man blir så lockad när man lyckas samla ihop denna majoritet mot regeringen att det spelar mindre roll vad frågan handlar om i sak. På det sättet är det tråkigt att man försöker reducera frågor som är helt centrala på detta område till ett politiskt spel som handlar mer om att samla politiska poäng än om att förändra saker och ting i verkligheten. Vill man, herr talman, förändra saker och ting i verkligheten finns det sätt att göra det på. Ett sätt är naturligtvis att grundligt och seriöst gå igenom vilka förändringar man vill göra, vilka förbättringar man tror är nödvändiga och vilka förtydliganden som krävs i lagen. Det är precis det vi har gjort löpande sedan den nya lagen trädde i kraft. Det visar, tycker jag, att det finns en bred vilja att förbättra, just för att medvetenheten finns om att det är mycket kvar att göra och vi är öppna för att göra det. Det visar inte minst alla de utredningar som regeringen har tillsatt, som också talade om. Från Alliansens sida är det, som sagt, inte mindre än elva olika utredningar och myndighetsuppdrag med i grund och botten ett enda syfte: förenkla, förtydliga, förbättra. Så arbetar en seriös regering som är beredd att vända på varenda sten för att öka bostadsbyggandet. Dessa utredningar beskrivs på ett bra sätt i betänkandet, och fakta gås igenom. Här finns reglerna för studentbostäder som vi ofta talar om när vi diskuterar bostadsbristen på våra högskoleorter. Här finns och diskussionen om tekniska särkrav, som ofta framhålls när man diskuterar med byggare som säger: Det här skulle kunna göra att det blir billigare och går snabbare. Här finns bullerfrågor, som man ibland pratar om som ett sätt att stoppa upp och där reglerna om buller gör att ljud tolkas olika beroende på om det är en färja eller en spårvagn som orsakar dem. Ja, här finns en lång rad av dessa diskussioner. Det är alltså saker och ting som precis har utretts eller som man just nu sitter och går igenom. Det är förslag som antingen har lämnats eller kommer att levereras . Vi är redo att agera allteftersom förslagen kommer och allteftersom vi ser vilka möjligheter det finns att de innebär förtydliganden, förbättringar och förenklingar. Vad är då nästa steg om man vill behandla det här seriöst? Ja, det är att den här typen av genomgångar och utredningar förvandlas till propositioner, förvandlas till politik, förvandlas till reformer som vi i fattar beslut om. Så gör man förändringar i verkligheten. Det är inte utredningar i sig som leder till några nya bostäder. Det är politiker som tar ansvar, som fattar beslut och som ser till att man vidtar konkreta åtgärder. Alliansens linje i den delen, herr talman, är väldigt tydlig. Vi går igenom de utmaningar som finns. Vi skaffar den kunskap som behövs. Vi tar fram de förslag till förbättringar som vi tror leder till fler bostäder. Den opposition som vi möts av här har uppenbarligen en helt annan idé. De vill i stället utreda utredningarna. Det är precis det man föreslår. Det är en ganska udda hållning. Det innebär också, vilket är viktigt att poängtera, en politisk förflyttning, inte minst från det stora oppositionspartiet. Fram till brukade den stora kritiken åtminstone från Socialdemokraterna vara att det utreds för mycket och byggs för lite. Ungefär så brukade det låta. Jag minns att jag själv stod i denna talarstol och försökte förklara att det är bra att man seriöst utreder och går igenom saker innan man fattar beslut. Då möttes jag av en socialdemokrati som tyckte: Äh, det är väl bara att gå ut och börja bygga det behöver inte utredas så mycket. har man uppenbarligen ändrat politik och gillar utredningar väldigt mycket, inte på det sättet att man har några förslag på vad som ska utredas utan att man bara har en allmän önskan om att det ska utredas mer och allra helst av Socialdemokraterna själva. Jag tycker att det är lite olyckligt att oppositionspartierna med den linjen i själva verket riskerar att fördröja det utredningsarbete som redan pågår, när de på nytt vill gå igenom alltihop i en parlamentarisk kommitté. Missförstå mig inte! Självklart innebär inte alla de elva uppdragen att allting är färdigt. Det finns alltid behov av att gå igenom hur politiken fungerar och vara beredd att göra förändringar. Det gäller särskilt sådant som inte har varit föremål för någon utredning. Ett bra exempel på det är den som handlar om plan- och bygglagens 7 kap. om regionplanering. I den delen tycker jag att det var väldigt glädjande att bostadsministern aviserade att det kommer att tillsättas just en parlamentarisk utredning med inriktning på att underlätta regional samverkan och på det sättet skapa fler bostäder. Vi välkomnar den utredningen, eftersom de bestämmelser som gäller nu i princip har varit desamma och vi vet att regionernas betydelse har blivit allt större, inte minst när arbetsmarknader växer och växer ihop och bostadsmarknader gör detsamma. Det är då glädjande att Socialdemokraterna verkar hålla med regeringen om att det är en bra idé att gå igenom den regionala planeringen. Visserligen blir det lite märkligt när regeringen då säger att man vill tillsätta en kommitté och oppositionen i ett tillkännagivande säger att regeringen borde tillsätta en kommitté. Ville man vara elak skulle man kunna säga att det är själva definitionen på ett slag i luften. Jag väljer att i stället tolka det positivt och konstatera att det är bra att Alliansen kan fungera som inspiration för oppositionen i denna del. Man kan konstatera att det är väldigt mycket som händer, och nästan allting som har tagits upp är de saker som just nu utreds och omsätts i praktisk och verklig politik. Det är så att man bygger. Jag konstaterar att konfliktlinjen här är väldigt tydlig: Alliansen vill bygga bostäder, och oppositionen vill utreda utredningar. Med de orden yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet under punkterna 215. 185 (S) replik: Jag tycker att det lägger sig ett löjets skimmer över diskussionen i de här frågorna. Att säga att ni tar seriöst på dem blir ju fånigt när man hör . Jag har försökt kontrollera och läsa på om lagstiftningen. Redan från början när lagstiftningen kom till insåg regeringen att det var så många brister i den att man vartefter har måst tillsätta nya utredningar och nya uppdrag för att se över beslut som är tagna för väldigt sedan. Det känns inte speciellt seriöst. Och det blir inte mer seriöst när regeringspartierna försöker få det till att ni har jobbat med det på ett bra sätt. Jag tror att man får leta länge innan man hittar en ny lagstiftning som är så dåligt förberedd som den här. under tidigare debatter med bostadsminister eller med hans främsta tjänsteman har man faktiskt sagt: Vi hann inte. Då blir det oerhört konstigt. Du försöker få det till att oppositionen kom med sitt förslag om en kommittémotion efter att regeringen hade aviserat kommittén med regionplaneringar. Det blir inte mer seriöst av det. Vi har krävt en parlamentariskt tillsatt kommitté för att jobba med just . fick vi reda på att regeringen nu aviserade en ny kommitté. 186 (M) replik: Det är inte utan att man kan tycka att detta blir ganska intressant. Det är väl ett tecken på självkritik från Socialdemokraternas sida om man säger att detta var en dåligt förberedd lagstiftning, men man utelämnar att det var en S-regering som tillsatte den långa utredning som ledde fram till förberedelserna för lagen. Det var en S-regering som skrev direktiven till den utredning som var dåligt förberedd, hävdar nu . Jag välkomnar att man idkar en del självkritik. Det är väl viktigt att göra det. Jag kan inte tolka hennes inlägg på något annat sätt. Vi kan nog vara överens om att det finns brister och saker och ting som vi behöver rätta till. Det finns saker och ting som måste ses över. Det är i grund och botten en ganska normal hållning när man ser hur verkligheten fungerar. Man måste vara beredd att göra förändringar. Hur hanterar man då det från vår sida? Vi är väldigt tydliga. Vi är beredda att vända på varenda sten. Vi är beredda att tillsätta utredningar och gå igenom vad som är problemet och vilka förändringar som måste göras. I stället för att välkomna detta säger att utredningarna inte räcker. Utredningarna handlar ju om precis de problem som tar upp, men i stället vill hon utreda själva utredningarna en gång till. Jag kan inte tolka tillkännagivandet på annat sätt. Vem är det som efterfrågar de här utredningarna? Vem är det som kräver att de måste göras? Jag läste ett pressmeddelande från på HSB som var jätteintressant. Han sade: Vad som behövs nu är egentligen inte fler utredningar av hur vi ska få fart på byggandet, utan vi behöver konkreta förslag från regeringen. är ju en person som och andra socialdemokrater annars brukar hålla med, så min motfråga blir: Varför har fel när han säger att det inte behövs fler utredningar utan att det behövs konkreta beslut? Det vore intressant att höra vad Socialdemokraterna säger om det. 187 (S) replik: Du sade i ditt anförande, , att det här är en komplicerad lagstiftning. Det håller jag med om. Det är en väldigt stor och komplicerad lagstiftning, men min slutsats av det är precis det motsatta till vad regeringen har gjort. Ni har ju vägrat att ta in kunskap och synpunkter från de andra partierna. Det är helt riktigt att tog initiativ till att förändra , men har vi haft en annan regering. I arbetet från har vi påtalat när vi har sett brister, och vi har haft många synpunkter. Vi har ända från det att den nya regeringen tillträdde tyckt att en sammansatt parlamentarisk kommitté där alla partier är med skulle ge förutsättningar för en lagstiftning som vi alla kan stå för. Det har regeringen vägrat. I stället har man ägnat tid åt att lappa och laga, och det har blivit mer och mer av ett lapptäcke. Inte kan väl du heller säga att alla kommuner ute i landet och alla privatpersoner som vill bygga och förändra sina liv har fått det lättare med den här lagstiftningen? Vi är oroliga för att det kommer att fortsätta på det här sättet. Varför är ni då så prestigebundna att ni inte kan gå med på att sätta er i en parlamentarisk grupp och göra om och göra rätt, så att det blir en lagstiftning som håller både och till sitt innehåll? 188 (M) replik: En viktig poäng kom fram i andra replik här. Det handlar om varför man inte vill släppa in fler och låta andra komma till tals. Det är en ganska märklig hållning ungefär efter att bostadsministern har aviserat att han tänker tillsätta just en parlamentarisk utredning för att gå igenom de frågor som i övrigt inte är utredda . När det gäller regionplanering har man ju inte gjort någon bred översyn. Det är man beredd att göra . Man är beredd att diskutera det med alla andra också. Sedan kommer i stället kritiken från Socialdemokraterna att regeringen måste lyssna mer, för det är en minoritetsregering. Då är det viktigt att poängtera att representerar ett parti som mig veterligen inte har suttit i majoritetsregering sedan var statsminister. Att det ser ut på det sättet är alltså inte helt ovanligt. Den viktiga poängen är fortsatt vem det är som kräver detta. Att man ska gå igenom och göra förändringar är vi ju alla överens om. Alla förändringar vi diskuterar finns det svart på vitt på. De är listade allihop. Det vi inte vill göra och som jag heller inte tror att någon tjänar på är att utreda utredningarna en gång till. I den del som gäller regionplanering, som ni också tar upp i ert tillkännagivande, delar vi ju bilden. Regeringen har redan aviserat att det är på väg. Det blir väldigt märkligt att förhålla sig till ett tillkännagivande där man vill utreda saker en gång till. Så skapas ju inte fler bostäder. Detta gör att konfliktlinjen är tydligare än den har varit på . Vi har en alliansregering som levererar konkret politik, går igenom de saker som behöver utredas och vill bygga fler bostäder, och vi har en opposition som bara vill utreda. Sedan blir det upp till väljarna att fundera på vilken av de hållningarna som leder till flest nya bostäder. 189 (MP): lämnade den dåvarande socialdemokratiske bostadsministern över en proposition till med bland annat förslag till en ny lag om byggnadsgaranti. senare, , var dåvarande bostadsutskottet färdigt med sin beredning och överlämnade betänkandet Byggnaders inomhusmiljö till . Efter en mindre ceremoni på grund av att det var inleddes debatten om Byggnaders inomhusmiljö. Beslutet innebar en tioårig byggfelsgaranti. Garantin omfattade ersättning för att avhjälpa fel i byggnaders konstruktion, fel i material som använts i byggnaden eller fel beroende på själva utförandet. Garantin omfattade även avhjälpandet av de skador som orsakats av felet eller felen. Efter regeringsskiftet förhalades ikraftträdandet två gånger med olika motivering. infördes den byggfelsförsäkring som sedan har förändrats och även utsatts för ganska omfattande kritik. Det var med den som exempelvis kryphålet utvecklingsfel skapades. Med tanke på hur många människor som fått både sin hälsa och sin ekonomi totalförstörd på grund av sjuka-hus-skador är det ganska intressant att läsa såväl riksdagsprotokollet från som en del annat som då sades. Jag tänker återkomma till det. I civilutskottets betänkande 9 om planering och byggande är faktiskt 30 av de totalt 69 yrkanden som behandlas förslag från . Det innebär att jag skulle behöva en talartid på betydligt för att hinna beröra alla dessa yrkanden. För att bespara kammaren en del tid tänkte jag därför i huvudsak hålla mig till frågan om byggfel och så kallade sjuka hus. För tids yrkar jag bifall enbart till reservation 11 men står självfallet bakom alla de övriga yrkanden som har. Jag yrkar också avslag på reservation 1, om det nu skulle vara någon som yrkar bifall till den, eftersom behovet är väldigt stort av ett samlat grepp när det gäller . Den extremt spretiga hantering som regeringen har valt och som vi har hört om i de tidigare replikskiftena när det gäller frågorna kring PBL avslöjar egentligen bara hur oerhört splittrad regeringen rimligtvis måste vara i centrala delar när det gäller samhällsbyggnadsfrågor. Det är allvarligt på ett område där behovet av ett brett förankrat beslut är väldigt stort, ett beslut som kan skapa den verkliga långsiktigheten, som är oerhört nödvändig på det här området. Jag tycker att det replikskifte som har varit nu är ganska tydligt. Det visar att vi har en opposition som faktiskt vill göra någonting. Här har vi en opposition som faktiskt vill se till att vi kan bygga, och så har vi en regering som inte vill. Man säger att man vill vara öppen och samarbeta, men man vill inte att någon annan ska delta, utan man ska sköta arbetet själv. Det handlar inte om att utreda, som försöker påvisa. Det handlar om att samordna. Det är det som det är fråga om, att få alla dessa olika pusselbitar att falla på plats så att vi får någonting som fungerar i verkligheten. Det är just det vi vill, att det ska fungera på riktigt. Med tanke på hur det parlamentariska läget ser ut i och hur det förmodligen kommer att se ut även efter nästa val är förslaget från oppositionen eller den utskottsmajoritet som vi har när det gäller just den här punkten både konstruktivt och, som jag kan se det, den enda framkomliga vägen för att vi ska få en verklighet där de som är satta att hantera lagstiftningen faktiskt kan få den att fungera. Trots att det var ett antal av dåvarande oppositionspartier som drev frågan om åtgärder mot sjuka-hus-sjukan, som den kallades , kan man inte påstå att regeringspartiet , Socialdemokraterna, var helt passivt. Jag har nämligen läst två anföranden som dåvarande bostadsminister höll kring frågan om sjuka hus, dels på Bleck och , dels på ett möte med VVS-inspektörer. efter riksdagsbehandlingen av förslaget sitter vi med facit i handen. Vi vet att massor av människor har fått både hälsan och ekonomin totalt förstörda och att många fortfarande plågas av orimligt undermåliga inomhusmiljöer, hemma eller på jobbet. Då kan det vara väldigt intressant att påminna sig om hur man beskrev problematiken . Jag tänkte därför, herr talman, börja med några citat från den dåvarande bostadsministern och även från en del av de riksdagsledamöter som deltog i debatten . Bostadsministern beskriver på Bleck och verkligheten med två exempel: , , bor i ett av husen i bostadsområde. Han har aldrig varit riktigt frisk. Han är ett av hundratals barn som har typiska sjuka-hus-symtom, säger läkarna. Ständiga slemhinneirritationer och infektioner. Familjens trerumslägenhet ligger på nedre botten. Ekparketten är svartfläckig, det typiska tecknet på så kallad ammoniakavgång från flytspacklet därunder. Det känns en stickande lukt. De bor i servicehuset , ett trivsamt och välplanerat hus till det yttre. Vi trodde att vi hade flyttat in i himmelriket, säger . Men både hon och har fått andningsbesvär. Näsan är alltid täppt. känner jag mig snurrig i huvudet, säger . En hälsoenkät som har gjorts på personalen i servicehuset talar sitt tydliga språk. Bara en bråkdel av personalen hade tidigare haft astmatiska besvär, men i Kastanjen har många drabbats av luftvägsinfektioner, trötthet, att det är tungt i huvudet, illamående, klåda, sveda i ögonen, täppt och rinnande näsa och så vidare. Så radas symtomen på varandra. Bostadsministern hänvisar även till den då aktuella allergiutredningen, som konstaterade att ungefär 2 miljoner människor i hade allergiska besvär eller någon annan form av överkänslighet som man kunde koppla till den undermåliga inomhusmiljön. Vilka orsaker var det då som den dåvarande socialdemokratiska bostadsministern kunde se till de här problemen? Det handlade inte enbart om flytspackel, utan om andra tekniska brister, om bristande byggmetoder, om hälsovådliga ämnen som bildas av kombinationer av olika byggmaterial som påverkar varandra och inte minst om skador som grundar sig på fukt. Man kan även av bostadsministerns anförande konstatera att kunskapen fanns redan då, 1990, om alla de tusentals nya ämnen som inte hade existerat i inomhusluften och som tillkommit sedan nya moderna byggmaterial började införas i byggandet . Det handlar i första hand om nya ytmaterial och olika former av plaster som introducerades i snabb takt. Redan då beskrev bostadsministern bostadsbyggandet som en fullskalig experimentverkstad där de boende ovetandes fungerade som försökskaniner. Så här långt är det bostadsministerns verklighetsbeskrivning på Bleck och .