prot · H00969 · 2013-02-21 00:00:00 — Förskolan är inte enbart till för att tillgodose våra behov av barnomsorg när vi arbetar utan i allra högsta grad även för barnens utveckling. Sedan ska vi inte sticka under stol med att för alltför många barn kan förskolan även vara ett andningshål en . Vi har dessutom en växande fattigdom bland barn. Dessa barn är de som allra bäst behöver förskolans verksamhet för sin sociala och kunskapsmässiga utveckling. Det finns dock saker som oroar mig med situationen på förskolan . Det är de allt större barngrupperna. Lärartätheten är naturligtvis viktig även på förskolan. menar att fokus bör ligga på att förskolan ska vara avgiftsfri, tillgänglig och likvärdig för alla. Därför vill vi att avgiftsfri allmän förskola införs från . Vi vill dessutom utöka rätten till minst . Det skulle innebära att rätten till förskola stärks för barn till arbetslösa och föräldralediga. Vi vill också införa en maxgräns på 15 barn per grupp och 5 barn per personal i förskolan. Lärarnas kompetens är en viktig faktor för kvaliteten i förskolan. För att den pedagogiska utvecklingen av förskolan ska fortsätta vill genomföra en samlad satsning på fortbildning och kompetensutveckling för all personal i förskolan i syfte att minska kunskapsgapet och höja kvaliteten. I de förskolor som drivs med ett vinstintresse får barnens behov stå tillbaka. När kvaliteten sjunker i förskolan förflyttas ansvaret för omsorgen av barnen från den gemensamma välfärden till den enskilda föräldern, vilken ofta visar sig vara mamman. Ökningen av antalet enskilda förskolor har accelererat sedan beslutade om etableringsfrihet 2006. har andelen förskolor som drivs som föräldrakooperativ minskat medan andelen bolagsförskolor har ökat kraftigt. Det som framför allt skiljer de kommunala och de enskilda eller privata förskolorna åt är personalens utbildning. I de privata förskolorna är det en mindre andel av personalen som har en relevant utbildning jämfört med i de kommunala. En viktig faktor för att konkurrensen på en marknad ska fungera är att konsumenterna enkelt kan välja bort företag som de av en eller annan anledning inte är nöjda med. Förskolan fungerar inte så. Barn som går på förskolan behöver bland annat kunna känna tillit till personalen och lära känna andra barn. Sociala band är en avgörande del av verksamheten. Tröskeln för att byta förskola är hög, vilket begränsar ett skolföretags förluster av att sänka kvaliteten. Det som ur ett pedagogiskt perspektiv är anknytning är från ett företagsekonomiskt perspektiv en inlåsningseffekt som ger företaget en stark förhandlingsposition. Denna position förstärks ytterligare av att det är viktigt för många föräldrar att förskolan ligger nära hemmet. Vi anser att det behövs en översyn av lämpliga ägandeformer för privata förskolor. Vi vill se ett förslag till ny lagstiftning för att garantera att de offentliga bidragen till privata förskolor ska komma barnen till godo och till exempel inte utbetalas som vinst till skolans ägare, föras över till dotterbolag eller användas för uppköp eller nyetablering av fler skolor varken i eller utomlands. har de flesta barn rätt att gå i förskolan i alla fall de barn som har föräldrar som jobbar eller som sitter här i . Mina barn är just nu på barnverksamhet medan vi står här och debatterar just denna fråga. Vi är många föräldrar som jobbar , nätter och och vi blir fler. Över 300 000 av dessa föräldrar har små barn i förskoleåldern. Trots det erbjuder mindre än hälften av landets kommuner barnomsorg på obekväm arbetstid. Det borde vara fler eftersom en utbyggd förskola och barnomsorg är en förutsättning för en hög sysselsättning. Allt fler arbetsuppgifter utförs på andra tider än . Inom tillverkningsindustrin förekommer skiftarbete i stor utsträckning, och till exempel bland kulturarbetare är det vanligt med sena föreställningar. Den främsta orsaken till att fler jobbar utanför är dock att servicebranscherna har vuxit och att tillgängligheten inom vård och omsorg har ökat. Nästan två tredjedelar av de småbarnsföräldrar som jobbar i serviceyrken har obekväma arbetstider. Det är dessutom yrken där många av de anställda är kvinnor. Eftersom kvinnor generellt får ta ett större ansvar för barnen drabbas småbarnsmammor med obekväma arbetstider särskilt hårt om det inte finns tillgång till barnomsorg när de jobbar. En del föräldrar kan givetvis lösa barnpassningen på egen hand i brist på barnomsorg. De kan dela på ansvaret för barnen eller få hjälp av släktingar. Det är svårare för den som är ensamstående eller har sin släkt på annan ort eller i ett annat land. De kanske måste avstå från att ta sådana arbeten eller från att gå upp i arbetstid även om det ger högre lön, eller också tvingas de betala dyrt för privat barnpassning och får då behålla en mindre del av sin lön. En ensamstående mamma som arbetar deltid i en butik skulle kunna få betydligt bättre ekonomi om hon kunde ta några arbetspass och . Det måste skapas bättre förutsättningar för föräldrar att kombinera sitt föräldraskap med arbete. Fler föräldrar ska få möjlighet att arbeta när de vill och hur mycket de vill. Det är positivt för sysselsättningen och det är bra för människors ekonomi. Men en utbyggd barnomsorg är i första hand en reform för att fler barn ska få det lite bättre när de växer upp. Fler föräldrar som arbetar och slipper oroa sig för ekonomin innebär helt enkelt färre fattiga barn. Barn behöver också trygghet och kontinuitet. Det kan de få om det finns en permanent lösning med en professionell barnomsorg utförd av utbildad personal med kunskap och erfarenhet. Barnomsorgen måste därför anpassas till alla föräldrars behov. Kommunerna ska vara skyldiga att erbjuda barnomsorg inte bara utan även , nätter och . Förvisso har regeringen budgeterat för ett stimulansbidrag efter ett tillkännagivande från , men det kan knappast ses som särskilt seriöst. Låt mig ta ett exempel. har 94 000 invånare. Stimulansbidraget skulle för deras del innebära drygt en årsanställd förskollärare. Vi i har i vår skuggbudget föreslagit 15 000 nya platser som vi delvis finansierar med RUT-avdraget. Det skulle göra skillnad på riktigt. Därmed vill jag yrka bifall till reservation 2. 106 (M): När jag är ute på studiebesök i förskolor, och det är jag ganska ofta, brukar jag säga att jag har bästa jobb. När jag säger det är det inte något jag säger för att göra de besökta glada utan för att jag verkligen från hjärtat menar vad jag säger. Att få arbeta med förskolefrågorna i riksdag är något av det bästa och viktigaste man kan arbeta med, och jag är så stolt över vad svensk förskola står för. Andra politiker får gärna uppröras om de vill när jag säger att många andra frågor känns futtiga i jämförelse med frågor som handlar om barn och som direkt berör våra barns framtid och förutsättningar. Jag kan inte förneka att det faktum att jag i min egenskap av mamma besöker Prästkragen, en av bästa förskolor, säkert också påverkar. Det gör att jag ständigt påminns om vad det betyder att ha en riktigt bra förskola som möter min bångstyriga och nyfikna dotter, att veta att hennes behov möts när det gäller hennes nyfikenhet, kunskapstörst, gränssättning, lek och övriga personliga utveckling. Det gör inte bara hennes värld bättre och tryggare, utan även min. Jag tror att jag talar för alla mammor och pappor när jag säger att om det inte fungerar för våra barn är ingenting värt något. Följs man av tanken att barnen inte trivs och inte mår bra känns inget riktigt viktigt och meningsfullt, och det är svårt att fungera på jobbet. Och lyckan över hennes förskola som också varit mina söners förskola ger mina studiebesök ett annat ljus. På samma sätt som jag möter förskolor som ger mig den där goa känslan i magen möts jag också av känslan där det inte är riktigt så bra. Det bekymrar mig. Alliansregeringen har lyft fram förskolan på ett sätt som ingen annan regering tidigare gjort. Vi har förtydligat och skärpt det pedagogiska uppdraget, vi har lyft fram förskollärarens viktiga roll, vi har gjort förskolan till en egen skolform och vi har gjort mycket mer. Allt detta har vi gjort för att visa att vi vet betydelsen av en bra förskola. Vi vet att en bra förskola betyder så oerhört mycket mer för ett barn som inte kommer från en familj med de bästa förutsättningarna. Låt mig vara tydlig med att det inte handlar om den materiella standarden utan kanske mycket mer om den känslomässiga, utbildningsmässiga, pedagogiska och utvecklingsmässiga tillvaron. Vi vet med stöd i forskningen att det kompensatoriska uppdraget som förskolan har gör skillnad för barnets hela framtid. har vi fokuserat på och dess betydelse som kompensatorisk faktor, men vet vi att förutsättningarna går att ge så mycket tidigare och att en dålig förskoletid aldrig riktigt går att hämta igen för de barn som inte har de allra bästa förutsättningarna från början. Det är dessa barn jag ömmar allra mest för. Det är dessa barn vi har till vår största uppgift att värna om och säkerställa att de får de bästa av förutsättningar. Ska vi vara ärliga, herr talman, kan de barn som föds med de bästa av förutsättningar utsättas för utmaningar och sämre miljöer av olika slag men ändå landa på fötterna och klara sig alldeles utmärkt. För de barn som redan från början har en rad utmaningar spelar en god förskola och en god skola en helt avgörande roll. För dem kan en bra, kvalitativ förskola där deras behov blivit sedda, mötta och utvecklade, innebära att de ursprungliga skillnaderna är raderade och de startar skolan med förutsättningar som gör att de klarar sig lika bra som de andra barnen. Det låter enkelt men är allt utom det. Därför finns det en rad utmaningar som vi behöver möta. De signaler vi får om allt större barngrupper ska inte nonchaleras. Det påverkar naturligtvis kvaliteten när antalet barn blir så stort att det mer handlar om barnpassning än om den förstklassiga pedagogiska verksamhet som förskolan också kan vara. De små och de stora barnen har olika behov. De små behöver hjälp med allt från mat till blöjbyte, och det går inte att klara utan ett visst antal famnar och händer. Men inte heller bland de små barnen handlar förskolan om endast omsorg. Även där måste personalen ha en rimlig möjlighet att arbeta med barnen och deras utveckling. Vi vet att ju tidigare vi möter eventuella svårigheter, desto bättre möjligheter har vi att kompensera för dessa. Alliansen och vi moderater ser det här problemet, och det är föremål för en hel del diskussion. Min personliga uppfattning är dock att frågan är lite mer komplex än att bara sätta gamla norm och så är allt bra. Förskolan har utvecklats långt sedan dessa dagar. måste vi vara krassa och ärliga och se att ute i kommunerna har förskolan inte varit prioriterad på det sätt som den borde vara. Kommunpolitikerna har inte tagit det ansvar man måste ta för förskolan. Kvalitet i svensk förskola handlar om så mycket mer än bara gruppstorlekar och kvadratmetrar. Besök i en modern förskola ger direkt vid handen att den pedagogiska och den organisatoriska kunskapen spelar stor roll. Det är avgörande och kan se ut på många olika sätt. Förmågan att skapa pedagogiska miljöer är avgörande. Det faktum att vi nu måste bevaka likvärdigheten redan i förskolan, då det faktiskt kan skilja åtskilligt mellan en väl fungerande och en sämre fungerande förskola, gör att det ytterligare fäster fokus på vikten av kompetent och välutbildad personal. Förskolelyftet 20092011 var bra och innebar att personal inom förskolan, exempelvis förskollärare och barnskötare, fick möjlighet till fortbildning. Ca 7 000 anställda deltog i den satsningen. Det kommer naturligtvis att leda till en förstärkt pedagogisk kompetens, men fortfarande finns behovet att både bredda och fördjupa ytterligare när det gäller kompetensutbildning. En del av detta är den fortsatta utbildningssatsning som genomförs 20122014 för förskollärare och förskolechefer och som bland annat fokuserar på barn i behov av särskilt stöd samt uppföljning och utvärdering. Det är tråkigt att säga detta, men det känns ibland som att förskola inte är så intressant för en del politiker. Om det beror på de traditionellt höga nöjdhetssiffrorna inom området eller om man över huvud taget förstått förskolans betydelse ska jag låta vara osagt, men faktum kvarstår. Förskolan får inte det utrymme i den politiska debatten som den förtjänar. Jag är därför glad att Socialdemokraternas förslag angående förskolan visat även på det socialdemokratiska engagemanget i frågan. Tittar vi på statistiken kan vi konstatera att av de svenska tvååringarna i förskola känns det möjligen som att man skjuter över målet när man vill göra förskolan obligatorisk . Men vi moderater välkomnar detta initiativ, som vi uppfattar som ett förslag med goda intentioner och med ambition att bidra till att uppfylla vår skollags intentioner, som också omfattar förskolan. Att av föräldrar till tvååringar väljer att vara hemma eller ha sina barn i annan omsorg än förskola får vi väl se som ett uttryck för den valfrihet som vi moderater värnar så varmt om. Det gäller speciellt när vi går vidare i statistiken och ser att vi närmast har en hundraprocentig inskrivning i förskola när vi tittar på tre-, fyra- och femåringarna. Vi välkomnar dock debatten och diskussionen om den viktiga förskolan och avvisar inte förslagen som sådana. Men med den erfarenhet jag har kan jag ju inte låta bli att stillsamt undra hur man har tänkt och om det inte varit bättre prioriterat att satsa dessa pengar så att kvaliteten kommer alla barn till del och att vi intensifierar arbetet med att kvalitetssäkra alla förskolor, kommunala som fristående. Sedan vi sist debatterade förskolan i denna kammare har mycket hänt, inte minst när det gäller barnsomsorg på obekväm arbetstid, eller kvällar, och nätter. Det ska ges 108,5 miljoner statliga kronor i kommunalt stöd till barnomsorg det som populärt kallades nattis för att på så vis ytterligare stimulera den utveckling som vi så glädjande kunde se var på väg åt rätt håll. Enligt nya skollagen, som trädde i kraft , ska kommunerna sträva efter att kunna erbjuda barnomsorg efter behov, och har drygt 4 500 barn så kallat nattis, enligt regeringens siffror. Detta ökar, och antalet kommuner som erbjuder denna barnomsorg ökar. Det gläder naturligtvis regeringen, som värnar om arbetslinjen och möjligheterna att kunna förena förvärvsarbete med en god barnomsorg. En annan sak som jag finner spännande och intressant och som det är roligt att kunna nämna i kammaren är det arbete som just nu sker för att exportera den svenska förskolan. Målet är en exportplattform som paketerar den erfarenhet, den kunskap och den barnsyn som den svenska förskolan står för. Jag har själv haft förmånen att få vara med på ett par resor till , där man nu står inför stora utmaningar med att erbjuda förskola. har bäst utbildade hemmafruar och har förstått vikten av att få ut dessa på arbetsmarknaden, och stora delar av tar efter. är en stor förebild när det gäller både barnsyn och förskolepedagogik. Svensk förskola är just nu mer förebild än någonsin . Runt omkring i världen knackar olika länder på för att ta del av den svenska förskolemodellen. Min förhoppning är att vi kan fortsätta att vara en av världens ledande förskolenationer bland annat genom ett ökat fokus på kvalitetssäkring, utbildningssatsningar och viktig forskning på området. är förskoleforskningen bara i sin linda, och det finns många frågetecken och outforskade områden att forska vidare om. Det är saker som skulle göra den svenska förskolan än bättre att möta samhällsproblemen och bidra till att ge våra barn en bättre framtid. Med dessa ord vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. I detta anförande instämde (M). 107 (V) replik: sade att man inte vill tillbaka till när satte upp sina siffror. Jag kan till viss del hålla med om det. Problemet är att vi nu har sett hur förskolegrupperna växer alltmer. SVT gjorde för inte så jättelänge sedan en granskning där man tittade på barngrupperna för ett- till treåringar. Det visade sig att det är väldigt vanligt med barngrupper med över 20 barn. hade man hittat grupper där man hade 34 ett- till treåringar i en och samma grupp. har uttryckt oro för de stora barngrupperna. Det handlar inte bara om att man kanske har 16, 17 eller någonting sådant. Det är betydligt större grupper än enligt de rekommendationer som man har från . Det vore bra om tog detta på allvar och inte bara pekade på att det är kommunernas ansvar. Det är också regeringens och majoritetens ansvar med de statsbidrag som vi ger till kommunerna för att de ska kunna hantera viktiga frågor som till exempel förskolan, som också säger att hon värnar så mycket. 108 (M) replik: Jag kan i mångt och mycket dela oron, . Men är man ute på förskolor kan man se att bilden är ganska skiftande. Det finns ganska små barngrupper, och det finns tyvärr ett antal förskolor som har alldeles för stora. Vi har en ganska skiftande bild. När vi får fram snittet för hur en förskolegrupp ser ut ligger det inte på de siffror som du beskrev. Men det gör inte problemet mindre. Vi måste naturligtvis ta problematiken på allvar. Det var vad jag nämnde förut, som du hade hört om du hade lyssnat på vad jag sade. Det är inget sätt att skylla på kommunerna. Det är ett faktum att enligt vår skollag har huvudmannen ett ansvar för att se till att barngrupperna har en lämplig sammansättning och storlek och att barnen i övrigt erbjuds en god miljö. Det står i skollagen. Över huvudmännen har vi en statlig tillsynsmyndighet som ytterst har att se till att det efterlevs. Hittar man stora brister i hur det organiseras har alliansregeringen sett till att det finns nya sanktioner mot både enskilda och offentliga huvudmän där en form av vite är ett exempel. Vi måste följa utvecklingen och ta den på allvar och hitta saker och sätt att möta den. Tror själv att det bästa är att vi sätter upp nya regler och normer för en modern förskola som på så oerhört många olika sätt skiljer sig från den förskola som en gång satte upp normer för? 109 (V) replik: Jag undrar hur man gör när man tar problematiken på allvar och sedan inte gör någonting alls. Det finns en rekommendation från . Det är uppenbart att den inte följs. Då tycker jag att nästa steg bör vara att man på allvar sätter ned foten och säger: Nej, nu har det dragit i väg alldeles för långt. Vi kan se hur det har dragit åt skogen på fritis. Men det är inte vad vi diskuterar här. Jag vill veta: Hur tar man problematiken på allvar med mer än bara ord? Det är uppenbart att det behövs resurser. Det behövs en ökad lärartäthet för att minska barngruppernas storlek. En annan sak som nämndes som jag vill ta upp är valfriheten. Man behöver inte sätta sina barn i förskola vare sig när de är eller . Vi vill gärna utöka rätten till förskola och göra den till allmän . Det är fel att man använder skattemedel till pedagogisk omsorg där man inte ställer krav på läroplan eller utbildad personal. Varför ska skattemedel gå till oseriös verksamhet som man inte ställer några som helst krav på? Om föräldrar vill vara hemma med sina barn är det fine. Men varför ska vi ta pengar från förskola och urholka förskolan för att stödja en reform som dessutom innebär att det framför allt är kvinnorna som stannar hemma? Det är att gå lite bakåt i tiden i stället för att gå framåt. 110 (M) replik: Det är inte något nytt att jag och inte delar uppfattning om vad valfriheten betyder för människor och för föräldrar och barn i vårt land. Jag skulle önska att ville göra mig sällskap på en mindre turné till olika fristående förskolor. Det skulle möjligen minska hennes oro för de kapitalistiska onda företagen, som håller barnen i en hemsk miljö med knappa resurser och med en kall syn på barnen. Men det finns en annan bild. De här besöken skulle visa för henne att det är en verksamhet som visar på en fantastisk mångfald, en stark delaktighet från barn, föräldrar och inte minst från personalen. Påfallande ofta har man en mycket medveten och driven kvalitetsutveckling. En trend som drivs på, framför allt av de fristående förskoleföretagen, är utformningen av lokalerna, det som man kallar den tredje . Förut nämndes det att det var en lägre utbildningsnivå. Det kan till viss del vara sant, men vad man tydligt kan se gällande den andra problematik som tar upp är att enligt statistiken är antalet barn i barngrupperna mindre. Den statistiken är oerhört tydlig. Så till pedagogisk omsorg. Om det hade varit så att vi hade haft ett enormt genomslag för pedagogisk omsorg och det hade varit väldigt många som hade valt detta hade det möjligtvis kunnat betraktas som ett större problem. Men den lilla, lilla procentandel för min del skulle det gärna få vara fler som tar det lilla utbud som finns är tecken på valfrihet. Den tänker jag fortsätta att värna. 111 (S) replik: Jag tycker att det är glädjande och roligt att och har uppmärksammat att Socialdemokraterna börjar föra en intensiv politisk diskussion om kvalitet och utveckling i den svenska förskolan. Det har vi gjort länge, och inför vår partikongress kommer en sådan diskussion att fortsätta. Vi gör det därför att förskolan är så viktig; det sade jag i min inledning. Entydiga forskningsresultat visar att förskolan är väldigt viktig för barns lärande och senare skoltid. Då vill vi att så många barn som möjligt får tillgång till en kvalitativt bra förskola. Vi har lagt fram förslag som ska diskuteras av partikongressen. De finns inte med i våra motioner nu och är egentligen inte en av den här betänkandedebatten. Det handlar om att vi vill erbjuda en allmän förskola för tvååringar. Vi tror att en stor del av dem som står utanför kanske just är de tvååringar som bäst skulle behöva förskolans samlade resurser. Det andra är att vi vill förena det med en kvalitetssatsning på olika sätt. Det tredje är att vi vill öka förskolans tillgänglighet och göra det möjligt för människor oavsett var de befinner sig någonstans att ha sina barn i förskolan. De här förslagen ska diskuteras. Vi får se var vi landar. Vi kommer att diskutera mycket mer, till exempel en hel del av de saker som jag nämnde inledningsvis och som påverkar förskolan , som stora barngrupper. Jag kan dock känna oro inför utvecklingen av barngruppernas storlek och möjligheterna att bedriva ett bra pedagogiskt arbete. I min inledning försökte jag exemplifiera det på olika sätt. Tack för det stora intresset för den socialdemokratiska politiken! Vi utvecklar vår politik. 112 (M) replik: När jag gnällde förut över att det finns politiker som inte tar den här frågan på allvar menade jag inte dem som sitter i den här lokalen. Det hoppas jag att ni har förstått. Det känns jätteroligt att jag, , och de övriga här upplever att vi har en gemensam god ambition och intention att se till att den svenska förskolan blir så bra som den bara kan vara. Förskolan är extremt viktig, och den ska vi ha under ständig debatt. Därför tycker jag att Socialdemokraternas utspel är både intressant och viktigt och förtjänar att i allra högsta grad tas på allvar. Många av de argument som ni för fram kan vi dela. Jag ser fram emot att i olika sammanhang fortsätta debattera den här viktiga frågan. Mina egna funderingar baseras på den erfarenhet jag möjligen får när jag är ute på mina studiebesök men också av de ganska regelbundna kontakter jag har med personal och förskoleforskare. Även ni identifierar att det är en stor skillnad mellan goda och dåliga förskolor. Vad gör vi för att få de förskolor som inte är riktigt bra bättre? Där tycker jag att vi har den stora knutfrågan, att vi ser till att vi inte får skillnader i likvärdighet redan i förskolan. Hade det inte varit bättre att lägga alla de här myckna pengarna på kompetensutveckling? Det är en av de delar där vi har identifierat brister och där vi ytterligare behöver göra insatser. Sedan vill jag bara påpeka de olika förskolelyft som vi har initierat och genomfört. Där arbetas det med en del av de här sakerna. 113 (S) replik: