prot · H009117 · 2013-06-05 00:00:00 — Kvinnolobby är en paraplyorganisation som bedriver partipolitiskt obunden och ideell verksamhet. Det är ingen där som har någon politisk vilja på vare sig den blå eller den röda sidan. Men jag tycker att ändå ska få en chans till, så jag upprepar min fråga. Vilka konkreta politiska förslag lägger regeringen eller fram för att kvinnor inte ska diskrimineras? Trots att vi har ett förbud mot lönediskriminering, som sade, sker detta. Men det handlar inte bara om lönediskriminering, utan också anställningsvillkoren påverkar, liksom andra förhållanden i välfärdssektorn. Det är många stora politikområden som påverkar kvinnors möjligheter. Om vi då tycker att kvinnor och män ska ha samma möjligheter måste vi ge kvinnor samma möjligheter, men det gör inte regeringen. Jag hoppas att jag i nästa replik får svar på min fråga från . 7 (M) replik: För det första gör regeringen ingen skillnad på män och kvinnor. För det andra har vi ett jämställdhetspolitiskt mål. För det tredje nämnde jag de olika delmål vi har för att uppnå det här målet. Det är konkreta visioner och mål som regeringen och även oppositionen har ställt sig bakom. Vad gör vi då rent politiskt? Jag nämnde till exempel att vi har sänkt trösklarna in på arbetsmarknaden. Det gynnar både män och kvinnor. De sänkta trösklarna gynnar människor som har stått långt utanför arbetsmarknaden och gör det enklare och billigare att anställa. Jag nämnde RUT-avdraget, som gynnar en bransch där många kvinnor arbetar. De har fått sina löner vita och är med i pensionssystemet. Inom välfärdssektorn har vi till exempel genomfört LOV, som gör att man i en kvinnodominerad bransch har fler arbetsgivare att välja mellan. Att anklaga regeringen för att inte framföra konkreta förslag på förbättringar tycker jag inte att det är hederligt att stå och göra i den här debatten. Vi sänker trösklarna för både män och kvinnor. Jag nämnde även att regeringen har en strategi för jämställdhetsintegrering för att man ska kunna genomlysa det arbete som pågår. Det sker arbete inom . Det finns utvecklingsprogram inom myndigheter. På regional nivå har vi tillskjutit pengar till Kommuner och Landsting, till exempel till projektet , för att se till att man ser de här strukturerna och att vi har en jämställd arbetsmarknad på det här området. 8 (MP): Låt mig börja med att yrka bifall till reservation 7. Visserligen står vi bakom reservationer i betänkandet men för tids vinnande yrkar vi bifall till den samt bifall till att tillkännager till regeringen att ändra reglerna för lönekartlättning, som är majoritetens förslag under punkt 3. Debatten handlar om jämställdhet ur många olika perspektiv. Den gäller både en slutredovisning av regeringens särskilda jämställdhetssatsning åren 20072010 och många motioner från allmänna motionstiden. Jag är både besviken och fundersam. Varför är inte ministern med ? Visserligen är det inte ministern själv som har lagt fram jämställdhetssatsningen som var , men ministern borde lyssna på vad har att säga inom området. Det är ganska anmärkningsvärt att regeringen inte prioriterar att ens komma hit. Det är väldigt många olika förslag i debatten. Det är svårt att här beröra dem alla. har motionerat om skam- eller så kallat hedersrelaterat våld och förtryck. Vi har motionerat om män och maskulinitet, jämställda löner, jämställdhet i arbetslivet och en ny hållbar jämställdhetspolitik. Den handlar om hur man kan använda verktyg som redan finns. Det gäller till exempel upphandling och hur den statliga budgeten bättre kan främja en jämställd samhällsutveckling. Jag väljer här att lyfta fram bara några av förslagen. I övrigt hänvisar jag till att läsa betänkandet, och dem som lyssnar rekommenderar jag att läsa på hemsida eller på hemsida. Jämställdhet har funnits på den politiska agendan i ett halvt sekel. Det är inte så att det började bara . Politiska reformer som särbeskattning, föräldraförsäkring, pappamånader och dagis har gjort det lättare att förena lönearbete och familjeliv. Ändå tar pappor ut av föräldradagarna, och kvinnor utför fortfarande den största delen av det obetalda hemarbetet. har kartlagt kvinnors och mäns tidsanvändning. Tidsstudierna visar att kvinnor lägger alltmer tid på lönearbete, och män börjar sakta ta ett större ansvar i hemmet. Men studierna visar också att män fortfarande har mer fritid jämfört med kvinnor. Jämställda löner och inkomster är det långt kvar till. Trots alla vällovliga ambitioner, som nämnde i sitt tidigare anförande, hur ser resultatet ut? Först var det ett stort steg att kvinnor skulle få lönearbeta över huvud taget. Vi kan tycka att det är väldigt länge sedan. var det inte alls självklart att en kvinna skulle kunna få jobba. Det var männen som skulle ha lön för att de hade försörjningsansvar. Låt mig ta ett exempel från lönelistan på i , som sjukhuset invigdes. Då hade läkaren , avdelningssjuksköterskan och köksbiträdet . Men vaktmästaren hade , eftersom han hade familj. Det visar och hur tänkandet var. Dagisreformen liksom införandet av att det är individen som beskattas i stället för att man sambeskattar de som lever ihop har haft stor betydelse för jämställdhet. Men man kan undra om med mannen som familjeförsörjare lever kvar än . Jämställdhet är lönsamt för både individen och samhället. har pekat på att ett skäl till att har klarat sig bra under den ekonomiska krisen är det höga arbetskraftsdeltagandet hos kvinnor. Men det finns en utveckling som går åt fel håll. Tvärtemot vad kanske många tror ökar kvinnors deltidsarbetande, vilket är förödande ur jämställdhetssynpunkt. Alla våra trygghetssystem bygger på den inkomst du har haft. Låga inkomster är lika med låga ersättningar i pension och föräldraförsäkring, för att bara nämna några. har antalet kvinnor som arbetat deltid ökat . När det gäller kvinnor i åldern har antalet ökat med . Mäns deltidsarbete ökar också men från en betydligt lägre nivå. Det är av männen i åldern som arbetar deltid. Det är inte fel att jobba deltid. Men när man själv inte får välja blir det ett stort problem. Många kvinnor har osäkra anställningar. I är det ca 700 000 personer som har korta anställningar. Bland tjänstmannaorganisationen medlemmar har nästan var fjärde kvinna i åldern ett vikariat eller annan visstidsanställning, att jämföra med var tionde man. Liknande mönster kan man se hos fackförbundet medlemmar. Det är inte en bra utveckling för ett mer jämställt samhälle hur mycket pengar regeringen än har satsat på sina särskilda områden. Låt oss sätta luppen på ett av dessa områden. Det gäller insatserna inom ekonomisk jämställdhet. Målet om ekonomisk jämställdhet utgår från att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Trots att kvinnors ställning på arbetsmarknaden har stärkts och förutsättningarna för ekonomisk självständighet ökat är det bestående lönegapet ett tydligt uttryck för kvinnors och mäns olika möjligheter i arbetslivet. Dessa löneskillnader får konsekvenser för inkomster över hela livscykeln från tiden som yrkesarbetande fram till pensionen. Regeringen har gjort så att inkomstskillnaderna till och med har ökat . Siffror från visar att skillnaden i nettoinkomst mellan kvinnor och män har ökat sedan regeringsskiftet . I reda pengar handlar det om en ökning på till männens fördel. Det är effekten av helheten i allianspartiernas politik. Konstruktionen i jobbskatteavdraget och de kraftiga förändringarna i sjukförsäkringen och a-kassan har gett det resultatet. Inkomstskillnaderna har ökat. är det , att jämföra med 2006. Det är en ganska stor skillnad. Ni tänkte inte på det. Kanske det var så att ni bara tittade på de särskilda satsningarna. Men man måste se politiken i dess helhet. Det är jämställdhetsintegrering. Låt oss ta nästa område där prioriteringen visar att genusglasögonen saknas, eller kanske inte prioriteras. Regeringen valde att slopa lönekartläggningar för 21 000 företag och deras ca 300 000 anställda. Noterbart är att i sitt inlägg inte nämner att har reserverat sig i utskottet, eller egentligen samtliga borgerliga partier, och att de ej heller yrkade bifall till den reservationen. Jag kanske kan ta det som en intäkt för att ni har tänkt om och står bakom betänkandet i dess helhet. Vad vill då ? Vi har fyra konkreta förslag för en mer jämställd arbetsmarknad. Det första är jag väldigt glad för att vi har fått majoritet för i utskottet. Det handlar om årliga lönekartläggningar. Lönekartläggningar är ett bra instrument för att upptäcka och åtgärda osakliga löneskillnader mellan könen. Till exempel har nyutexaminerade ekonomer i skillnad beroende på om man är kvinna eller man. Ni kan ju gissa vem som har vad. Vi föreslår för det första att jämställdhetslagen ändras så att arbetsplatser med fler än tio anställda måste upprätta lönekartläggningar . En sådan förändring gör det lättare att upparbeta rutiner för att bevaka löneutvecklingen. Det är bra att vi nu här kan föreslå att bifalla detta. Arbetet mot osakliga löneskillnader är ytterst ett ansvar för arbetsmarknadens parter. Men politiken måste definiera målsättningar och skapa förutsättningar för att åstadkomma jämställda löner och ta ansvar där vi är arbetsgivare. Lönekartläggningar löser inte hela den strukturella diskrimineringen men är en viktig pusselbit. Det behövs mer för att också titta på löneskillnader mellan så kallade kvinnodominerade och mansdominerade branscher. För det andra: Inför en statlig pott för jämställda löner. Politiskt styrda arbetsgivare, det vill säga staten, kommuner och landsting, måste avsätta resurser för jämställda löner. För det tredje: ett tydligare uppdrag att kartlägga och analysera löneskillnaderna mellan kvinnodominerade och mansdominerade branscher på hela arbetsmarknaden och att föreslå åtgärder. För det fjärde: Återinför uppdrag att verka för ett jämställt uttag av föräldraförsäkringen, och se till att den blir tredelad. En annan fråga gäller män och maskulinitet. Regeringens politik har inte bara ökat inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor, utan den har också orsakat frustration hos unga män som har tagit sig våldsamma uttryck i förorterna . Oroligheterna i förorterna har många orsaker social nedrustning från samhällets sida, undermåliga skolor och arbetslöshet. Kvinnor drabbas också av social utsatthet men uttrycker inte sin frustration genom att bränna bilar. Upploppen blir den extrema konsekvensen av dagens mansnorm. Det är manligt och i viss mån accepterat att visa sin frustration genom våld. Regeringen behöver inse att större fokus behöver läggas på män och manlighet för att kunna åstadkomma ett jämställt samhälle. Män har mer makt än kvinnor i dagens samhälle, men många män känner också maktlöshet och frustration. Våld blir ett extremt uttryck för att återta makten över sin omgivning. Dagens mansnorm är skadlig för både män och kvinnor. Många killar, framför allt i förorter och i glesbygd, får dåliga resultat i skolan för att det råder en antipluggkultur bland killar. Det är inte tufft att plugga, och killarna ser heller inte nyttan med det. Arbetslöshet leder i sin tur till frustration och dåliga sociala relationer. Den här frustrationen riskerar sedan att leda till våld mot närstående, poliser eller motståndarlagets hejarklack. vill att frågor om mansrollen och maskulinitet ska ingå i utredningen och jämställdhet som regeringen har tillsatt. är uppdraget till utredningen inriktat på att kartlägga och analysera mäns livssituation. Det är bra, men det är inte tillräckligt. Vi måste också våga diskutera att förändra mansnormen, som ställer till problem för både män och kvinnor. Män har mycket svårare att ta sig ur den kvävande könsrollen än vad kvinnor har. har kvinnor möjlighet att studera och arbeta inom i princip vilket område som helst. Vi ser däremot få män som studerar eller arbetar inom exempelvis vård och omsorg det anses inte manligt att ta hand om andra människor. Vi anser att studie- och yrkesvägledare behöver mer kunskap i hur de kan arbeta för att bryta de könsstereotypa utbildningsvalen. Människor måste kunna få välja utifrån den individ man är, så att inte det val man en gång gjorde som tonåring sedan måste prägla hela ens yrkesliv. Man måste kunna få byta. När vi tillåter pojkar att använda våld när de är små tränar vi dem att använda våld när de blir äldre. Vi måste tidigt jobba med att förändra normer. Vi anser att kommunerna ska prioritera ett normkritiskt arbete i skolan. Det räcker inte med kvinnokamp för att åstadkomma jämställdhet. Vi måste kämpa för mäns möjlighet att leva utan kvävande och våldsamma normer. Egentligen handlar jämställdhetsintegrering om social hållbarhet, ett samhälle där både kvinnor och män kan leva utifrån den individ man är, utan att låsas in könsbundna normer. Jag vill avslutningsvis, fru talman, citera , mottagare av 2004, politiker och miljöaktivist: kan inte få en hållbar utveckling utan rättvis utveckling och ingen rättvis utveckling utan jämställdhet. FN, och UN Women lyfter upp som avgörande för världens framtid att en grön, inkluderande och innovativ ekonomi som bygger på jämställdhet och aktivt medborgarskap är en förutsättning för hållbar utveckling. Det gäller i allra hösta grad även i . 9 (FP): Jag frågade min ena dotter vad som var den viktigaste jämställdhetspolitiska frågan. Hon svarade efter en stunds tvekan att det nog var de orättvisa lönerna mellan kvinnor och män. Det är möjligt att hon har påverkats av mig eller av föräldrar i övrigt. Jag är inte säker på det. Det kan också vara ett uttryck för att många unga människor i detta land känner att det inte är ett fullt jämställt land. Många funderar på varför det är så att kvinnor har lägre lön än män, varför det är så att kvinnor trots att tjejerna ofta lyckas bättre i skolan och tjejerna oftast pluggar längre på högskolor och universitet får jobb, karriärmöjligheter och yrkesutvecklingsmöjligheter som är sämre än för män. Kanske jag också måste ompröva min förhoppning om att kommande generationer blir något bättre. Det kanske trots allt är så att även den generation som är ung fortfarande ser de strukturer som finns som ett hinder för att varje människa ska få samma chans att lyckas utvecklas till den människa man kan bli. Det är bra att jämställdhetsminister tydligt prioriterar frågan om ojämställda lönesättningar. Det är också bra att i sitt anförande här mycket tydligt säger att detta inte är en fråga om bara problem för kvinnor utan också är en fråga om problem för män. Det finns strukturer som håller tillbaka män från att göra de livsval som de vill göra. Därför är det bra att som jämställdhetsminister prioriterar frågan om killars situation, den antipluggkultur som finns i skolan bland en del killgrupper, som också tog upp i sitt anförande. Det är viktigt och bra att se att båda könen ställs inför problem när vi har normer som håller tillbaka individer. Jag vill att , fru talman, ska vara ett land där människor, framför allt unga människor, känner att det finns stora möjligheter att utveckla sig själv, att nå sina livsmål, att nå sina möjligheter, att nå sina ambitioner, inte därför att ambitionerna är väldigt låga utan därför att möjligheterna är väldigt stora. Då måste man fundera på hur skolan blir bättre. Då måste man fundera på hur trösklarna till arbetsmarknaden blir lägre så att fler kommer in. Man måste också fundera på hur man bekämpar de sociala strukturer som håller tillbaka människor i sina fållor och som gör att människor inte kan utvecklas fullt ut. Ska man nå dit måste man vara väldigt tydlig med att göra saker som får effekt och som får effekt på lång sikt. Det är också viktigt i den debatt som vi nu för att fundera på vad som ger effekt och vad som ger effekt på lång sikt. Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens redovisning av den särskilda satsning som gjordes, en rejäl summa pengar som avsattes för att stärka jämställdhetspolitiken, på . Det är väldigt mycket pengar. Det var på många sätt en unik satsning, och det var många resurser och många kortsiktiga projekt som genomfördes men också en hel del saker som ger effekt på lång sikt. Det var ett hundratal åtgärder i kommuner, i stat, i landsting men också i det civila samhället som på område efter område förbättrar läget när det gäller jämställdheten. Men vi behöver göra mer. har nått långt, längre än många andra, men är vi inte ett jämställt land vi behöver göra mer. Målen med jämställdhetspolitiken är, som mycket tydligt sade, fyra. Det handlar om makt, ekonomi, arbete i hemmet och mäns våld mot kvinnor. Det finns en stor enighet i kammaren om dessa mål men också om en hel del av de åtgärder som måste vidtas, även om vi inte är överens om allt. Därför handlar debatten ofta om det som vi inte är överens om. Påfallande ofta handlar debatten om symbolfrågor, som är viktiga för några få men som inte får så stor effekt för samhället i övrigt. En av de saker som vi är överens om är att mäns våld mot kvinnor måste prioriteras högt i samhällets politik. Det är ett begrepp som naturligtvis också innehåller våld i samkönade relationer och ibland kvinnor som slår män, men det stora problemet i samhället är det våld som drabbar kvinnor. Det är ett av de största och mest akuta jämställdhetsproblemen, som också förra jämställdhetsministern lade stor kraft på och som omfattas av den regeringssatsning som vi nu diskuterar. Jag tror att det var drygt hälften av de medel som regeringen avsatte i det särskilda projektet som handlade om att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Men det handlade också om att bekämpa prostitution, människohandel och allting annat som finns runt omkring detta. Vi fortsätter att satsa väldigt mycket pengar på att bekämpa våldet mot kvinnorna och att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck och att tjejer tvingas gifta sig mot sin vilja. Den huvudsakliga strategin är jämställdhetsintegrering att jämställdheten finns med på så många ställen som möjligt. gjorde en stor sak av att statsrådet inte var här under den här debatten. Hon var på ett regeringssammanträde. Om man har principen om jämställdhetsintegrering är det ganska bra att jämställdhetsministern är på plats när regeringen sammanträder och höjer jämställdhetsflaggan i de ärenden där det behövs. Jämställdhetsintegrering har varit med i de projekt som genomförs i staten, i kommuner och i landsting och som kommer att ge effekt på lång sikt. Men återigen upprepar jag att mer behöver göras. Ofta återkommer symbolpolitik i jämställdhetsdebatten. handlar det om att kvotera i aktiebolagens styrelser. handlar det om föräldraförsäkringen. Den är egentligen mycket intressantare än diskussionen om styrelserna i aktiebolagen. Det är tydligt att löneskillnaderna till stor del tar fart just under de år då barnen är små, och man måste fundera på vad det beror på och om man kan göra något åt det. kan symbolpolitik vara viktig, men ibland kan också fokus på symbol innebära att man glömmer bort det grå vardagsarbetet, det som ger stor effekt på lång sikt. skriver bland annat att de tycker att det går åt fel håll. Det är egentligen ett rätt bra betyg åt Alliansens politik. Ett parti som på allvar funderar på att införa sambeskattning är inte ett parti som plöjer vägen för ökad jämställdhet i . Man skriver också i sin reservation att man tycker att det läggs för mycket kraft på symbolfrågor. Ändå är det just en symbolfråga som man i oppositionen går ihop om i betänkandet, nämligen att kartläggning och planering i små företag ska göras oftare än . Det är möjligt att det ger mer effekt, men låt oss först fundera på om det ger effekt. Låt oss följa de utredningar som ser på vad som ger effekt i vardagen och vad som ger långsiktig effekt och sedan fundera på om vi ska vidta åtgärder i fråga om det som oppositionen här skriver in i majoritetstexten. Regeringen och jämställdhetsminister prioriterar ett arbete mot löneskillnader. Precis som säger tjänar en kvinna i genomsnitt 3,6 miljoner mindre under en livstid, och det är helt oacceptabelt. Låt oss därför fundera på vad som är problemet och vad man kan göra åt det. Det handlar naturligtvis om att vi har en uppdelad arbetsmarknad, där kvinnor till större del arbetar i sektorer med lägre lön. Vi som är politiker och har ett direkt ansvar för de offentliga tjänsterna kan göra skillnad i vardagen. Ofta handlar det om att någon annan bör göra det, om att vi ska sätta regler som styr upp någon annan. Men kanske bör vi själva fundera på varför det inte är bättre i den politiskt styrda sektorn än det är. Varför har kvinnodominerade yrken i offentlig sektor ofta sämre löneutveckling, sämre löner generellt och sämre utvecklingsmöjligheter än man har i andra sektorer? Slutligen tycker jag att vi i jämställdhetspolitiken ska ha en mycket hög svansföring och höga ambitioner. ska fortsätta leda utvecklingen inom jämställdhetspolitiken. Vi måste också fundera på vad som ger effekt och ibland se att åtgärder som vi vill vidta i jämställdhetspolitiken kan få effekt på andra områden. Det finns målkonflikter, och en av de målkonflikter som finns är den som vi diskuterar i det här ärendet, nämligen att vi ibland vill ha ökade åtgärder för att stärka jämställdheten, men vi vill inte att företag ska få ökad byråkrati. Den typen av ödmjukhet måste vi visa, för ibland innebär jämställdhetspolitiken också målkonflikter. 10 (MP) replik: tog i sitt anförande upp de stora löneskillnaderna. Dem är vi helt eniga om att vi måste komma till rätta med. Men man kan inte bara se politiken och inkomstskillnaderna som något som handlar om löner, utan man måste se det som helhet. Det handlar inte bara om en könssegregerad arbetsmarknad utan också om hur vi värderar kvinnors och mäns arbete. Jag håller helt med om att föräldraförsäkringen har en stor betydelse. , , hade riktlinjer som sade att det samlade uttaget av föräldrapenningen ska vara jämställt mellan kvinnor och män. Det ändrades 2010 av er regering och er jämställdhetsminister. I stället blev det att ge föräldrar goda förutsättningar att välja hur man vill fördela föräldrapenningdagarna mellan sig. Forskaren , som forskar om pappaledighet, menar att det har skett en reträtt från visionen om att föräldrar ska dela på ansvaret. , menar han, har regeringen i stället betonat föräldrarnas rätt att själva bestämma hur man vill dela upp dagarna. Som vi har varit inne på här i debatten är det tydligt att normer även styr köksbordsbesluten. Då är min fråga till : Kommer att verka för en tredelad föräldraförsäkring, när nu varken jämställdhetsbonus eller uppdrag till tycks hjälpa? 11 (FP) replik: Det var exakt rätt person att ställa den frågan till. Jag har lett arbete med ett nytt partiprogram. I det partiprogramsförslag som vi presenterade och som kommer att behandlas på landsmöte skriver vi att vi vill öka jämställdhetsbonusen, förbättra jämställdhetsbonusen så att den blir tydligare och enklare att se effekterna av, och om detta inte får den effekt som vi tror att det skulle kunna få är vi beredda att diskutera en tredje öronmärkt månad. Vi ser att det är under de år då barnen är små som de stora löneskillnaderna mellan kvinnor och män börjar ta fart. Detta är dock inte den enda lösningen. Man måste också, som sade, fundera på varför det är lägre löner i de arbeten där kvinnor dominerar. Varför är det historiskt sett så att när kvinnor har kommit in i ett yrke har löneläget också sänkts? Man ser det mycket tydligt på läraryrket, till exempel. Och varför lyckas inte vi, som är den offentliga sektorns huvudsakliga uppdragsgivare, ändra på detta? Varför är det låga löner och väldigt dålig löneutveckling? Varför lönar det sig inte att plugga? Varför lönar det sig inte att studera? Detta måste vi göra något åt. Det måste både jag och fundera över och vara ödmjuka kring. Det är den offentligt styrda sektorn som ser ut på det viset, och det har den gjort . 12 (MP) replik: Jag håller helt med om att vi måste ta ett större ansvar som arbetsgivare.