prot · H10931 · 2013-11-20 00:00:00 — När det gällde det ganska omdiskuterade och nedröstade förslag som gick under benämningen gick det under diskussionerna hur mycket rykten som helst. Det var alltifrån att man varje gång man passerade en tull skulle vara tvungen att lämna ifrån sig sin mobiltelefon – som om man kunde tömma den på all information – till att de olika staterna skulle kunna göra både det ena och det andra. Vi som satt i näringsutskottet visste att det här bara var rent snack eftersom vi hade fått information om det i näringsutskottet. Men det var naturligtvis ingenting vi under pågående förhandlingar kunde gå ut med. Däremot var den viktiga principen att den och den svenska gemensamt stod bakom att man skulle driva linjen att förhandlingarna skulle bedrivas öppet. Det tycker jag ska vara poängen i det här. Ställdes det några krav från och , när man skulle dela ut förhandlingsmandatet från EU:s länder när det gällde frihandelsavtalet med , om att det skulle finnas en öppenhet? Nej, det gjordes inte. Varför gjorde man inte det? Det var helt enkelt så att det var regeringens ståndpunkt att det skulle vara så stor öppenhet som möjligt. Det var regeringens uppfattning. Det ska vara någonting som man bedriver öppet. Det är så både tidigare regeringar och den här regeringen har bedrivit den här typen av verksamhet, det vill säga man kräver öppenhet. Får man inte det finns det två vägar att gå. Ska man avstå från att vara med? Nej, det vill vi faktiskt inte. Handelsavtal är någonting som vi vill ingå. Det tror jag att vi är överens om i den här kammaren. Vad ska man då göra? Hur ska man hantera det här? Ja, man kan naturligtvis, som man säger här, ge sekretess i varje enskilt fall. Men vad blir då skillnaden? Jag tycker att det finns en stor poäng med detta. Det är att vi i utskotten kan få fortlöpande information om vad de här avtalen innehåller. kan vi konstatera, när det gäller frihandelsavtalet med , att det är väldigt många rykten i svang. Jag vet inte om det är rätt eller fel. Jag kan bara konstatera att det återigen är ganska fantasifulla rykten kring det här handelsavtalet. Jag tycker också att man måste väga in de praktiska delarna när det gäller att förhandla på internationell nivå. Det finns säkert många principiella saker att göra, men saker och ting måste också gå att hantera praktiskt. har regeringarna – inte bara den här regeringen – klarat det. Men det är ändå så att det måste fattas ett eget beslut i varje enskilt fall. När man har suttit i kan man konstatera att vi får en hel del sekretessbelagda handlingar från . Man trodde att man skulle få läsa statshemligheter eller någonting som är väldigt hemligt. I verkligheten är det sådant som har meddelats på nyheterna redan innan vi kommer dit. Man kan fundera på hur den här stämpeln används. Men när det gäller de här pågående förhandlingarna är det ingen tvekan om att det är någonting som man internationellt sett anser ska vara hemligt. Vi kan ta del av dem, bland annat med stöd av den här regeln. Därför är jag lite förundrad över upprördheten från och kring de här frågorna. Det är ingen ändring i sak, men det är så att vi har möjlighet att få del av handlingarna i parlamentet. Jag tycker att det här är en förbättring jämfört med den tidigare hållningen där allting var, så att säga, hemligstämplat . Med glädje yrkar jag bifall till regeringens proposition. 116 (MP) replik: Då ska jag förklara varför jag tycker att det här är ett problem – jag ska försöka i alla fall. Det som jag ser som en mycket stor risk med det här är att det blir mycket mer omfattande sekretess än vad det hade blivit med det system som vi redan har . De här formuleringarna i sekretessbestämmelsen har nämligen en räckvidd som når långt utöver de avtal som du, , diskuterar just . De når också till en väldigt stor del av hela EU-samarbetet. Därför berör de också myndigheter, dokument och uppgifter som har en mycket större räckvidd än vad du talar om när du talar om de här internationella frihandelsavtalen. Problemet är om svenska myndigheter börjar agera som du menar att gör. Jag tror att många av oss som sitter i har märkt att det finns problem med hur man hanterar sekretesstämpeln på . Börjar det sprida sig genom att man får mycket lättare att sätta hemligstämpel på dokument, handlingar och uppgifter runt om i svenska myndigheter vore det en väldigt olycklig utveckling. Det är den utvecklingen som jag är rädd för och som jag inte tycker att det finns särskilt mycket spärrar för i det här lagförslaget. 117 (S) replik: Jag delar inte den uppfattningen. Det vore bra om man i så fall kunde få fram exempel på vilka fall det här skulle vara, för det är faktiskt ganska mycket sekretess. Sedan tror jag att vi alla delar uppfattningen att hemligstämpeln på UD ibland kanske har använts lite väl flitigt, även när det gäller sådant som har varit väl känt av alla. Man kan fundera på varför de har gjort det i de här fallen. Jag tror att vi alla tycker att det ibland kan bli nästan lite komiskt. Men jag kan inte se i det här lagförslaget på vilket sätt det här skulle bli vidare och större än vad det i verkligheten är . När det gäller utbytet mellan EU-länder, inte minst bland myndigheter, finns det även ganska mycket som är sekretessbelagt, av det ena eller det andra skälet. Men missbrukas det är det naturligtvis en sak för och att påpeka det. Och jag ser inte att den här lagstiftningen blir bredare för att man får detta på bordet. 118 (MP) replik: Då har jag inget mer att tillägga. 119 SKÅNBERG (KD): Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. ordförande påminner mig om berättelsen om riksdagsledamoten som hittade ett kvarglömt manuskript på en bänk. Det var hans kollegas och meningsmotståndares manus. I marginalen stod det: Är argumentationen svag, höj rösten! Jag har nog inte hört ordföranden tala i det tonläget tidigare under den här mandatperioden. liknade sig vid en riddare beredd att rida ut i korståg. Ja, så föll faktiskt orden. Han använde vapenmetaforer i sitt tal. Han talade om yxhugg. Ja, han talar till och med om att han går mot den stora yxan. Då ser man livligt framför sig på en vit häst. Och så är det vi andra som står där med den stora yxan. Han talar om fina hemligstämplar och den enkla vägen med hemligstämpel. Och så varnar han för att vi öppnar för slentrianmässiga beslut. Han sammanfattar med att säga att regeringen kastar in handduken. I så fall är det märkligt att inte vi allesammans har sett det som han har sett. Han skakar om oss. Det kan man åtminstone se på . Av någon anledning vänder under pågående debatt. Eller möjligen skedde det i och med en artikel med i , där man målade upp ridande i det här korståget och där han visade att han förde den rättfärdiga kampen. Låt mig erinra mig när jag hörde ett tonläge likadant som detta. När var rösten så hög förra gången? Jag skulle vilja säga att det var i valrörelsens . Då kan man höra sådana här tonlägen från mer än ett parti. Man kan höra hur människor tar i från tårna, precis som vår ordförande gjorde. Är det verkligen en valrörelse? Vad är det för korståg som rider ut i? Jag skulle vilja påstå att det är fara värt att det är hans kampanj för hans kandidatur till som vi såg början av. Det var det som den här debatten handlade om. Hade vi inte haft EU-valet är det sannolikt, menar jag, att hade valt ett betydligt lägre tonläge och kanske tillhört majoriteten. Jag är tämligen säker på att då också hade gjort det. Vad handlar alltså det här om? Jo, det handlar om att alla beslut av samma slag tas en gång för alla i stället för att samma beslut tas om och om igen – ingenting annat. Det är så som vi har hört: Offentligheten har företräde framför sekretess. Det är ett rakt skaderekvisit. Låt mig för tydlighets skull läsa innantill i den lagtext vi ska anta vid nästa votering: Sekretess i det internationella samarbetet 1 a § Sekretess gäller för uppgift som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande EU-rättsakt eller ett av EU ingånget eller av godkänt avtal med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samarbete som avses i rättsakten eller avtalet försämras om uppgiften röjs. 120 (FP): Jag har anmält mig till debatten för att jag vill framhålla och tydliggöra några saker. På flera ställen i betänkandet och i propositionen står det att ambition att arbeta för mer öppenhet i det internationella samarbetet är hög och fortsatt ska vara det. måste man ta i beaktande att det finns länder som inte tycker som vi gällande långtgående offentliga handlingar. Vi kan konstatera att vi får svårare att få tillgång till uppgifter, eller inte alls får det, om vi inte kan visa att det finns sekretessbestämmelser för vissa uppgifter som vi kan få del av från andra länders myndigheter. möjligheter att ingå internationella avtal kan alltså försämras eller helt omöjliggöras. Vi inför för dessa uppgifter ett rakt skaderekvisit. Det är den svagaste sekretessnivån och innebär att myndigheten, för att den ska kunna belägga uppgiften med sekretess och neka utlämnande, måste komma fram till att ett utlämnande leder till skada för . När det gäller meddelarfriheten har den tystnadsplikt som följer av den nya bestämmelsen inte företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Meddelarfriheten har alltså fått en starkare position i propositionen och i betänkandet än i departementspromemorian. Det här handlar om en förändring vi gör för att ska kunna delta effektivt i förhandlingar och samarbeten med andra länder. Vi ska fortsatt arbeta för en hög grad av offentlighet i internationella samarbeten, och våra svenska myndigheter uppmanas – ja, är skyldiga – även framöver att då en handling begärs ut göra självständiga sekretessbedömningar och sträva efter öppenhet. Slutligen har utskottet sagt att vi ska återkomma till frågan i lämplig form för att följa upp hur sekretessbestämmelsen har tillämpats. Vi kan med detta konstatera att inte bara utan vi alla, trots vissa skarpa ord i denna debatt, värnar och värdesätter vår svenska offentlighet och öppenhet högt. Jag yrkar på godkännande av förslaget i betänkandet. 121 (C): Mycket har redan sagts i den här frågan. Jag vill konstatera att tillstyrker regeringens förslag om en ny sekretessbestämmelse som är till skydd för det allmännas intresse. Syftet är att säkerställa att svenska myndigheter ska uppfylla de internationella förpliktelser om sekretess och tystnadsplikt som krävs av oss, men endast i den utsträckningen att vi ska kunna få del av handlingarna. Annars ska det inte vara sekretess. Bestämmelsen innebär att den uppgift vi har fått från en annan myndighet eller ett utländskt organ ska vara en bindande rättsakt som gör att vi är förpliktade att ha ett sekretesskydd för uppgifterna. Det innebär alltså att vi om vi ska kunna delta i det internationella samarbetet bör ha en sekretessregel. Vi utformar nu en regel som gör att vi inte för varje akt måste utforma en ny sekretessregel. Det är ett sätt att besluta det. Det som är särskilt viktigt i det här fallet är att det ska göras en prövning i varje enskilt fall. För varje handling ska det göras en prövning, och prövningen ska visa att vi annars inte skulle ha fått del av den och inte kunnat delta i samarbetet. Annars är det inte sekretess. Prövningen ska alltså göras – vi ska inte dela ut sekretesstämplar som kan användas i större utsträckning än vad man har gjort tidigare. Visst, det är en generell bestämmelse, men är det kvar att vi ska göra en prövning i varje enskilt fall. Meddelarfriheten finns kvar. Det finns alltså ingen absolut sekretess i det här förslaget, och det är bra. Jag yrkar på godkännande av förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Bildning och tillgänglighet – radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019 betänkande 2013/14:KrU3 Bildning och tillgänglighet – radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019 (prop. 2012/13:164) föredrogs. 122 i (S): Vi står här med betänkandet KrU3, med anledning av propositionen Bildning och tillgänglighet – radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019. I betänkandet behandlas propositionen, som innehåller förslag till villkor och riktlinjer för den radio- och tv-verksamhet som bedrivs av , och under den kommande avtalsperioden, alltså till och med . Vi har i betänkandet också behandlat de motioner från allmänna motionstiden som berör just public service-frågorna. Vi socialdemokrater har varit väldigt kritiska till regeringens process vad gäller förarbetet till och framtagandet av public service-propositionen. Vi är övertygade om vikten av en fri och oberoende public service som har ett brett politiskt stöd över partigränserna. Tyvärr uppfattar jag det som att kulturminister inte delar den uppfattningen. Hon har valt att göra på samma sätt som efter att den borgerliga regeringen tillträdde 2006. Då började man med att riva upp det redan beslutade sändningstillståndet, som till stora delar var en uppgörelse mellan Socialdemokraterna och . Efter det valde man att inte ha en parlamentarisk utredning inför det nya beslutet, och detsamma – alltså att inte ha en parlamentarisk utredning – valde man också när det gäller det här sändningstillståndet. Kulturministern har även valt att inte bjuda in till någon kvalitativ dialog om innehållet, och detta beklagar jag. Jag tror nämligen att det är viktigt att man har en bred politisk samsyn när det gäller public service-frågorna. Radio och tv i allmänhetens tjänst har ett stort förtroende hos det svenska folket, och det är en viktig del av det svenska medielandskapet som en självständig medieaktör, inte som en komplettering till kommersiella medier. är vi ändå rätt nöjda med att regeringen har tagit intryck av den debatt som har varit om public service och att man trots allt inser behovet av en fri och självständig public service där bredden och uppdraget finns kvar, även om vi ser en hel del risker. En sådan är att vi tycker att det är problematiskt att bolagen åläggs ett antal ofinansierade krav, till exempel vad gäller tillgänglighet, minoritetsspråk och kultur samt inte minst den fortsatta utvecklingen av mycket populära Öppet arkiv. Detta är jätteviktiga områden att jobba med, men om finansieringen uteblir innebär det en risk för en förskjutning till en allt smalare inriktning. Vi ser att programutbudet, till exempel familjeprogram och nöjesprogram, kan komma att drabbas. Då får vi den public service som så förespråkar, nämligen en public service med ett mycket smalare utbud. är det så att programföretagen inte får möjlighet att tillräkna sig verksamhet på webben som en del av uppdraget. Vi kan konstatera att den tekniska utvecklingen leder till att internet blir en allt viktigare informationskanal. Allt fler tar del av public service-utbudet via internet, och då inte minst våra barn och unga men också personer med någon form av funktionsnedsättning eftersom anpassningen lätt kan göras där. Handikappförbunden har bland annat lyft fram att programföretagen ska sända innehåll både traditionellt via tv och på internet utan extra kostnader. De tycker att programföretagen ska ha ambitionen att utveckla nya tillgängliga och användbara tekniker som gynnar publiken. Också många andra tar nu del av utbudet via till exempel SVT Play på tider som passar dem mycket bättre. Det tycker jag är en fantastisk utveckling. Därför har vi, fru talman, i dagens betänkande ett tillkännagivande till regeringen som innebär att sändningarna i marknätet även i fortsättningen bör utgöra grunden för den uppföljning som och TV gör av hur programföretagen uppfyller sitt uppdrag i allmänhetens tjänst. Men vi tycker också, precis som som har fått yttra sig över propositionen, att det inom ramen för nuvarande reglering utan att gå emot YGL, yttrandefrihetsgrundlagen, borde vara möjligt för programföretagen att i praktiken få tillgodoräkna sig verksamhet på webben som en del av uppdraget och att regeringen bör överväga en sådan möjlighet. Det handlar inte om att reglera eller införa några begränsningar av verksamheten på internet utan endast om att beakta sådan verksamhet. Det vill vi, fru talman, ge regeringen till känna. Vad gäller de olika utredningarna som har aviserats är det särskilt det uppdrag som Myndigheten för radio och tv ska få att göra en analys av programföretagens marknadspåverkan som vi är ytterst kritiska till. Vi uppfattar att inriktningen på den ska ta sin utgångspunkt i en ensidig bedömning med sikte på att tillgodose marknadsaktörernas intressen och inte alls ta hänsyn till publikens eller samhällets behov och intressen. Det är också oklart vad analysen ska leda till eftersom programbolagen redan har fått sina sändningstillstånd och anslagsvillkor när den föreslagna utredningen är klar. Den riskerar dessutom att leda till en polarisering mellan programföretagen å ena sidan och de kommersiella medieföretagen å den andra sidan. Om det visar sig att det har en marknadspåverkan, vilket är högst sannolikt, vad tänker kulturministern göra då? Det kanske vi kan få svar på i dagens debatt. Vår uppfattning när det gäller förhandsprövningen är att den i sin nuvarande form bör avskaffas. Det har vi också lyft fram i tidigare betänkanden. Den prövning som sker av programföretagens verksamhet vid varje nytt sändningstillstånd är en mycket omfattande demokratisk process som vi anser är fullt tillräcklig och som lever upp till EU:s krav på öppenhet och transparens gentemot marknaden. Vi ser problem och otydlighet avseende utökade uppdrag att se över bolagens kostnadseffektivitet. I detta uppdrag gömmer sig betydligt mer omfattande uppdrag som ofrånkomligt kommer att leda till att gör en publicistisk överprövning. Vi ser också problem med den översyn av utformningen av sändningstillståndet som aviseras i propositionen. I public service-utredningen fanns förslag om en förändrad radio- och tv-avgift. Frågan om en förändrad radio- och tv-avgift undantogs från remissomgången. Regeringen har valt att inte förändra systemet. Finansminister uttalade sig också, i motsats till sina allianskolleger och i motsats till kulturministern, positivt till dagens system, vilket gjort att det inte finns med i propositionen. Jag tycker att detta är ett klokt beslut. Även om det finns saker man kan diskutera om nuvarande system har det ändå en stor legitimitet, och betalningsviljan är också stor. Det nuvarande systemet är också det som ger public service det största oberoendet. Ett annat förslag är att regeringen avser att utreda vidaresändningsplikten med intentionen att avskaffa den. Vi tycker , precis som tidigare, att det är viktigt att värna och dessutom utöka vidaresändningsplikten. Regeringen avser att tillsätta en utredning som har till syfte att analysera hur allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning kan tillgodoses men även att se över förutsättningen att avskaffa vidaresändningsplikten. Vår uppfattning är att tv via webben som förutsätter ett internetabonnemang inte ersätter tv-sändningar i broadcast. Vår uppfattning är tvärtom att man ska utöka vidaresändningsplikten till att gälla alla de programtjänster som sänds av svenska tillståndshavare vars verksamhet finansieras genom den svenska tv-avgiften, det vill säga hela SVT:s utbud av programtjänster. Det finns många delar i propositionen som vi tycker är bra, bland annat att Utbildningsradion får en resursförstärkning med , att de ska utveckla och vidga sitt utbildningsområde, att deras programverksamhet även ska riktas till folkhögskolor och studieförbund, att det så kallade 55-procentsvillkoret kvarstår och att public service-bolagen ska erbjuda ett fördjupat, utvecklat och vidgat kulturutbud. Men vi ser också, som jag sade tidigare, risker med att de får fördjupade uppdrag men inte tillräckligt med medelstilldelning. Vad gäller digitalradion delar vi regeringens bedömning, nämligen att en branschsamordnare ska få i uppdrag att tillsammans med Myndigheten för radio och tv och i nära dialog med och kommersiella programföretag samt andra berörda aktörer utarbeta en plan för övergången. Vi anser också att regeringen bör ha en dialog över partigränserna om hur man tänker gå vidare i frågan. Så min fråga till kulturministern är: Tänker kulturministern se till att vi får en bred parlamentarisk överenskommelse om den här planen? Vi har många reservationer i dagens betänkande som jag ställer mig bakom, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 5. 123 (M): Det är i och för sig inte så att det saknas mediepolitiska utmaningar. Public service har svårt att nå unga tittare och lyssnare, privatradion har en ganska svag lönsamhet och den fria pressen har fallande upplagor. Med allt detta inräknat och det faktum att det någon enstaka gång kan kännas som med ord, att man har 57 kanaler men inget vettigt att titta på, är medieutbudet ändå mer spännande och bättre än . Det gäller även svensk public service. Det utbud som vi får via Utbildningsradion, och är av hög kvalitet. Och när programbolagen är som allra bäst skapar och sänder de sådant som annars inte skulle komma till stånd över huvud taget, för det är inte när vi ser på True Blood på SVT i stället för via Netflix som legitimiteten för public service skapas. Legitimiteten uppstår ju när vi ser på högkvalitativa program i public service som annars över huvud taget inte hade existerat. Det är så public service säkrar sin egen existens. Att public service existerar beror ju inte på att vi älskar att påtvinga människor betalningsformen Radiotjänst i . Att public service existerar beror på att vi annars fruktar ett marknadsmisslyckande, det vill säga att en helt oreglerad mediemarknad aldrig skulle kunna erbjuda det utbud som vi behöver för utbildningsändamål, språkliga minoriteter och funktionshindrade samt av fakta, dokumentärer, kultur och så vidare. Detta är något som alla de tre public service-bolagen bidrar med. Möjligen kan man säga att Utbildningsradion har en särställning vad gäller att både bilda och utbilda oss. Det är därför som vi med särskild tillfredsställelse sätter av extra till just Utbildningsradion. Jag nämnde Radiotjänst i , Rikab, tidigare. Det gjorde även . När det gäller finansieringsfrågan behåller vi i denna proposition den nuvarande avgiftsmodellen en avtalsperiod till. Jag tror dock att alla deltagare i denna debatt inser att denna finansieringsmodell börjar gå mot sitt slut. Därför är det bra att propositionen aviserar en förnyad översyn av hur vi ska finansiera framtidens public service. Självklart ska även en framtida finansiering stå fri från politisk, kommersiell och annan påverkan. En av de viktigaste och bästa reformerna i propositionen är övergången till digitala radiosändningar. Det kommer efter tv:s digitalisering, efter mobiltelefonins digitalisering och definitivt efter den gamla vinylplattans digitalisering i form av cd, som sedan blev streamad musik. När det kommer så sent bör man fråga sig om det kommer alltför sent. Behövs det över huvud taget marksänd radio i en värld av streamad musik, Spotify, mobilt bredband och molntjänster? Jag tror det. När vi tar del av radio via en app väntar ofta tekniska utmaningar. Det hakar upp sig; det , som det heter. Det hänger samman med en alltmer överbelastad mobil datatrafik. Radiolyssnande på webben tar i anspråk alltmer värdefullt frekvensutrymme. Digital radio via marksändning fungerar däremot helt utan problem, och dess frekvensutrymme är inte särskilt attraktivt för annan mobil datatrafik. Täckningsgraden för marksändningen är exceptionell. Vi når av yta. Mobiltelefoni och mobil datatrafik är chanslös vid en jämförelse. Detta är viktigt av många skäl. Ett exempel hämtar jag från när kulturutskottet besökte för ett drygt år sedan. Delar av utskottet fick förmånen att besöka Tokyos katastrofcentrum, en institution som försöker förbereda på de jordbävnings- och tsunamikatastrofer som man vet kommer med jämna mellanrum.