prot · H00970 · 2013-02-22 00:00:00 — 1 § Ny riksdagsledamot Upplästes och lades till handlingarna följande från inkomna Berättelse om granskning av bevis för riksdagsledamot har från inkommit bevis om att (SD) utsetts till ny ledamot av fr.o.m. sedan (SD) avsagt sig uppdraget. har denna dag granskat beviset för den nya ledamoten och därvid funnit att det blivit utfärdat i enlighet med 14 kap. 28 § vallagen (2005:837). Per Virdesten ersättare för ordföranden /sekreterare 2 § Anmälan om ny ersättare Förste vice talmannen anmälde att (SD) skulle tjänstgöra som ersättare för (SD) den 11 mars24 september. 3 § Anmälan om sammansatt utrikes- och försvarsutskott Från sammansatta utrikes- och försvarsutskottet hade följande promemoria inkommit: Sammansatt utrikes- och försvarsutskott 1 bil. och försvarsutskottet har jämlikt riksdagsordningen 4 kap. 8 § i separata beslut den 14 respektive överenskommit att genom deputerade i sammansatt utskott gemensamt bereda propositionen 2012/13:66 Svenskt deltagande i Europeiska unionens insats (Operation ) samt eventuella följdmotioner. Till deputerade och suppleanter i det sammansatta utskottet har utsetts de i bifogade förteckning upptagna riksdagsledamöterna. Det sammansatta utskottet, som benämns Sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU), har vid konstituerande sammanträde utsett följande presidium: (M) ordförande (S), vice ordförande utrikesutskottetKanslichef försvarsutskottet Bilagan hade följande lydelse: Ledamöter och suppleanter i sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU) Ur utrikesutskottetUr försvarsutskottet Ledamöter (M)(M) (S) (S) (S) (S) (S) (M) (M) (S) (M) (FP) (C) Suppleanter (MP) (S)(KD) (S) (SD) (C) (V) (S) (FP)Suppleanter (KD)(M) (V) (S) (M)(S) (MP)(S) (SD)(M) Abdirizak Waberi (M) (M) Promemorian lades till handlingarna. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2012/13:249 Till Interpellation 2012/13:249 Regeringens misslyckade ekonomiska politik av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang som inte kan ändras. (M) Enligt uppdrag och rättschef Interpellation 2012/13:263 Till Interpellation 2012/13:263 Goda anställningsförhållanden i vård, skola och omsorg av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 2012/13:267 Till Interpellation 2012/13:267 Vindkraft i av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. (C) Enligt uppdrag Interpellation 2012/13:271 Till Interpellation 2012/13:271 Receptfria läkemedel av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 5 § Svar på interpellation 2012/13:254 om tillgången till ny teknik vid rättspsykiatrisk vård 1 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att hindra personer dömda till rättspsykiatrisk vård från att använda mobiltelefon och dator för att fortsätta begå brott. Som nämner i interpellationen finns redan möjligheter för chefsöverläkaren att inskränka en patients rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster, om det är nödvändigt med hänsyn till vården eller rehabiliteringen av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada. Flera rättspsykiatriska kliniker har emellertid anfört att bestämmelserna inte är tillräckliga för att upprätthålla ordning och säkerhet på klinikerna eller för att hindra patienterna från att återfalla i brottslighet. Frågan har uppmärksammats av som lämnade sitt betänkande , SOU 2012:17. Remisstiden gick ut . Utredningen föreslår att möjlighet att begränsa patienternas rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster utvidgas så att det även kan ske om det är nödvändigt med hänsyn till ordning och säkerhet. Flera remissinstanser har uttalat sitt stöd för förslaget men också ansett att dess tillämpningsområde behöver preciseras. Utredningens förslag är under beredning. Regeringen tar de svårigheter med nuvarande reglering som företrädare för rättspsykiatrin och uppmärksammat på stort allvar. 2 (S): Det här är en oerhört viktig fråga. Det är inte okej att den som har blivit dömd till rättspsykiatrisk vård kan fortsätta att begå brott. Det känns lite grann som att det finns en öppning i det svar som ministern avger här i kammaren det måste bli en skärpning i lagstiftningen. Vi ska komma ihåg att de personer som har blivit dömda till rättspsykiatrisk vård inte är vilka som helst. Det är personer som har en grav sjukdom som gör att de på olika sätt begår handlingar som de inte riktigt kan stå för; så kan man väl säga. Vi vanliga svenssonmedborgare har ofta läst i tidningar om dessa handlingar och sagt: Hu, vad hemskt att detta händer! Dessa personer ska bli rehabiliterade för att de ska kunna komma tillbaka i ett samhälle när detta är möjligt. För dem ska det naturligtvis finnas en möjlighet att använda modern teknik som datorer och mobiltelefoner. Problemet är att lagstiftningen inte följt med utvecklingen. I grunden bygger nuvarande lagstiftning på en lag , men var och en vet att det har hänt ganska mycket med telefoni . Vi gjorde en liten skärpning i lagstiftningen 2006 med tro och förhoppning att det skulle lösa problemet. Bevisligen har det inte blivit så, utan vi kan se att det kontinuerligt begås brott från insidan. Det handlar om knarkaffärer och barnpornografi, och det handlar om förföljelse av personal som jobbar på våra kliniker. Det är alltså också en arbetsmiljöfråga. Utifrån detta är det oerhört viktigt att vi får en förändring till stånd. Jag ska delge ministern och kammaren senaste nytt från en av klinikerna som har haft besök av , myndigheten som ska göra uppföljningar. Det är inget problem eller kritik kring det. I det här fallet har myndigheten beslutat och meddelat den här kliniken att de ska upphäva det generella mobiltelefonförbudet samt förbud som rör annan elektronisk kommunikationstjänst. Då ska vi veta att på den här kliniken har man ordningsregler. Man har begränsat möjligheten för de dömda att använda egen mobiltelefon på sitt rum dygnet runt, men man har sett till att alla har tillgång till både dator och telefon. Ändock säger att det inte är okej. Det är klart att det finns en risk att en och annan av de dömda för dessa allvarliga brott försätter att hålla på med det de gjort innan. De har svårt att låta bli, även om de så vill. Det blir på ett eller annat sätt en dragning till att fortsätta med det. 3 Socialminister (KD): Jag tackar för interpellationen. Vi har diskuterat frågan tidigare, och jag tror att vi är överens om att det här är fråga om ett känsligt och svårt avgörande. Å ena sidan har vi det självklara att ingen vill eller anser det vara rimligt att en person som är omhändertagen ska kunna fortsätta att begå brott, utsätta andra människor för hot och trakasserier eller till exempel konsumera barnporr på nätet, om man har blivit dömd för sådant. Det upprör oss alla när vi hör om sådant. Å andra sidan vet vi att det naturligtvis är otroligt viktigt att den behandling som personerna genomgår syftar till att de ska kunna finnas ute bland oss andra och fungera som andra samhällsmedborgare. Rehabiliteringen handlar ofta om att stegvis normalisera förhållanden och att alltmer bli en del av samhället utanför. När de här personerna blir utskrivna kommer de att ha tillgång till alla elektroniska hjälpmedel som finns, och det kan ligga i intresse att man under behandlingen lättar på restriktioner allteftersom. Det gäller att mellan dessa två saker hitta en klok och rättssäker avvägning som fungerar i praktiken. Den ordning som finns är den att chefsläkaren kan besluta om att på individnivå stänga av personer från den här typen av utrustning. Man kan inte stänga ned hela avdelningar, men man kan på individnivå göra den här typen av begränsningar. Självklart kan det på avdelningen cirkulera telefoner man kan låna andras telefoner och utnyttja andras datorer. Det försvårar möjligheten att få en sådan åtgärd att bli riktigt effektiv, och det tror jag också är vad man upplever ute i vården i ganska stor utsträckning. Som jag nämner i mitt svar, och som vi har diskuterat tidigare, har den här frågan belysts i en stor utredning. Vi har fått in remissvaren som ska gås igenom ordentligt och systematiseras, och sedan får vi se vad regeringen kan komma fram till. Jag tycker inte att nuvarande ordning är tillfredsställande. Jag tycker att det behövs förändringar. Sedan gäller det att hitta en klok och väl avvägd reglering av detta. 4 (S): Det är glädjande att ministern här i kammaren nu uttrycker att nuvarande ordning inte är tillfredsställande. Det känns som en öppning, som att vi är på rätt väg. Det är naturligtvis bra om chefsöverläkaren har befogenheter. Men möjligtvis kan jag känna mig lite bekymrad över det som står i utredningsförslaget. Den här typen av verksamhet, som en dömd brottsling kan fortsätta med, bygger ju på att man gör det i skymundan, i hemlighet, för att det inte ska upptäckas. Det skulle bli ett bekymmer om vi skulle bygga en lag och ett system på att det först ska upptäckas innan chefsöverläkaren kan handla. Det är nog viktigt att lagstiftningen ger möjlighet att här jobba förebyggande, för det gör man ju i annan vård. Sedan ska man också tänka på att om de här personerna inte hade blivit dömda till rättspsykiatrisk vård hade de suttit i ett vanligt fängelse. Då hade en helt annan lagstiftning gällt, och de hade inte alls haft samma tillgång till elektronisk kommunikation. Man ska komma ihåg att det är en skillnad där. Det visar bara på hur viktigt det är att få till stånd en ändring i lagstiftningen. Jag vill åter komma tillbaka till att det inte bara handlar om den person som är dömd utan också om arbetsmiljön för dem som jobbar på rättspsyk, som via mobiltelefon kan bli förföljda och kartlagda, både de själva och kanske deras familjer. Det kan vara ganska så obehagligt för den enskilda personen. Det är också ett skäl för att få ordning på frågan när det gäller det som är kopplat till elektronisk teknik. Därtill finns det brottsoffer ute i samhället som kan bli förföljda på olika sätt. Också detta att narkotika lättare kan komma in på klinikerna och att man via elektronisk teknik kan planera knarkaffärer ute i samhället är ett bekymmer. Det finns alltså många argument för att det är viktigt att vi får en skärpning av lagstiftningen. känns det i alla fall som att ministern är beredd att ta ett steg framåt. Ministern säger att remissvaren har kommit in. Det var väl , och det är väl över hundra remissvar om jag förstått det hela rätt, så de tar väl tid att sammanställa. Men det är bråttom, för den här brottsligheten pågår . 5 Socialminister (KD): Jag tror att det är viktigt att gå metodiskt fram och att en ny lagstiftning blir av den arten att den har en så god förankring som den någonsin kan ha. Det är viktigt att vi känner att det är någonting som kan gälla och som kommer att fungera i praktiken ute på de olika klinikerna på det sätt som vi tänker oss. Ingen av oss vill att någon person som är dömd, eller för den delen människor som inte är dömda, ska kunna använda tekniken på sätt som är kränkande och hotfulla, utan det är en teknik som ska användas på andra sätt. Det finns människor som till följd av sjukdom eller annat använder tekniken på ett felaktigt sätt. Då gäller det att stävja det så långt det är möjligt men också att tänka på hur personer som är sjuka får bästa möjliga rehabilitering, så att de kommer att fungera den dag då de är i förvar utan finns ute i det öppna samhället. I grunden sympatiserar jag med den stränga synen, alltså att det är helt orimligt och inte ska vara möjligt att en person som är insydd, så att säga, ska kunna använda tekniken för att kränka, hota eller på annat sätt ställa till det. Men det gäller också att detta ses i ett sammanhang, och jag tror inte att har någon annan uppfattning om detta. Jag hoppas att vi ska kunna få en bra och väl fungerande lagstiftning på plats som kan stoppa de dumheter som fortfarande förekommer. 6 (S): Jag vill tacka ministern för svaret och framför allt för att ministern nu säger att det ska bli en förändring och en skärpning i rättighetslagstiftningen vad gäller den elektroniska kommunikationen. Det är viktigt att det finns begränsningar så att man klarar ut det här på ett bra sätt för alla, såväl brottsoffer som personal och de som är dömda. Jag ser fram emot det och hoppas att ministern arbetar skyndsamt med detta så att man inte kan fortsätta att begå exempelvis barnpornografiska brott. Jag vill avslutningsvis passa på att skicka med ministern en annan fråga som hänger samman med detta. Det är att nu har meddelat den här kliniken att man måste ta bort larmbågarna därför att det uppfattas som kränkande med den typen av kroppsvisitering. Det oroar mig oerhört mycket. Själv flyger jag en hel del och går igenom larmbågar varje gång som jag ska flyga. Jag upplever det inte som något som helst kränkande. Kan man från säkerhetsaspekt på många olika sätt använda larmbågar på våra rättspsykiatriska kliniker tror jag att det är till gagn för alla, inte minst för dem som inte har så jätteallvarliga sjukdomar och som kan känna en rädsla för vad de som är mer sjuka kan ställa till med om de får gå fritt utan att passera en larmbåge. Det sista är ett medskick till ministern, som jag vill tar till sig problematiken även i denna fråga i samband med arbetet för en förbättrad lagstiftning på det rättspsykiatriska området vad gäller dömda brottslingar. 7 Socialminister (KD): Den sista frågan ska jag ta med mig och begrunda. Jag har också läst om ställningstagande. Det är viktigt att vi inom ramen för det arbete som kom med, som ju är ett mycket omfattande arbete som berör många delar, gör en noggrann genomgång av detta och får en bättre tingens ordning än den vi har . Jag hoppas att vi ska hitta en bra väg framåt när det gäller de elektroniska kommunikationsmedlen och att vi kan få en lösning som kan fungera väl ute på klinikerna runt om i landet så att de kan bidra till att rehabilitera personer och, inte minst, skydda personer som på olika sätt kan utsättas för brott eller fara för att man kan använda dessa medel . Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2012/13:255 om psykisk ohälsa hos unga transpersoner 8 Socialminister (KD): har frågat mig vad jag avser att göra för att minska den psykiska ohälsan hos unga transpersoner. Att hålla den egna transidentiteten hemlig för familjen och omgivningen i övrigt kan ge upphov till emotionell påfrestning och psykisk ohälsa. Det är naturligtvis en ohållbar situation. Det finns inget tillfälle då det är tillåtet att kränka någons människovärde. Hur omgivningen reagerar på och bemöter hbt-personer är av avgörande betydelse för välbefinnandet och för den psykiska hälsan. Här finns fortfarande utmaningar i . Vi vet att hbt-personer i högre grad än andra utsätts för kränkande behandling, våld och hot om våld. Detta är oacceptabelt. Om attityderna i samhället blir mer positiva och förstående till transpersoner underlättar det också komma-ut-processen. Regeringen värnar hbt-personers rätt till integritet och frihet för den egna personen. Barn som växer upp i trygga familjer får goda förutsättningar att klara livets utmaningar. Vi vet att barn och unga mår allt sämre . En viktig del i att förbättra uppväxtvillkoren för barn och unga är att stödja familjen, men det är också oerhört angeläget att stärka arbetet för psykisk hälsa, förbättrad elevhälsa och en mer jämlik vård. Bland annat har fått i uppdrag att stödja hälso- och sjukvårdens arbete när det gäller att uppmärksamma, bemöta och ta hand om barn och unga som man misstänker far illa eller riskerar att fara illa. har också i uppdrag att göra en kartläggning av ungdomsmottagningarnas verksamhet, bland annat avseende tillgänglighet för unga hbt-personer. En stor satsning görs också på förstärkt elevhälsa. Bland annat finns uppdrag som gäller diskriminering och annan kränkande behandling samt stöd för förbättrad undervisning i sex och samlevnad. Statens folkhälsoinstituts kunskapssammanställningar är också ett viktigt bidrag i arbetet för att öka kunskapen om situationen för olika grupper i samhället. Exempelvis publicerades den första svenska kunskapssammanställningen om transpersoners psykiska och psykosociala hälsa i rapporten får man vara i vårt samhälle? Om transpersoners psykosociala situation och psykiska hälsa. Men det behövs mer kunskap om hälsosituationen för hbt-personer. har därför getts i uppdrag att redovisa hur hälsan och hälsans bestämningsfaktorer avseende hbt-personer har utvecklats . Utsattheten för våld, diskriminering och självdestruktiva beteenden ingår. I vårt arbete för en jämlik vård har det bland annat framkommit att olika typer av fördomar påverkar det bemötande och den behandling hbt-grupperna får inom hälso- och sjukvården. Transpersoner och män som är osäkra på sin sexuella läggning har också lägre förtroende för sjukvården än andra. Det är angeläget att arbeta med kunskap och attityder inom hälso- och sjukvården. har därför fått i uppdrag att ta fram ett utbildningspaket för bemötande i hälso- och sjukvården. Regeringen har därtill i propositionen Ändrad könstillhörighet (prop. 2011/12:142) konstaterat att det finns behov av nationellt kunskapsstöd för utredning, vård, behandling, stöd med mera. Regeringen har avsatt för att stärka det nationella kunskapsstödet på området, förbättra information till patienter och vårdpersonal och stimulera ökad regional samordning. Regeringen har härutöver gjort en omfattande satsning på att åstadkomma konkreta och varaktiga förbättringar för personer med psykisk ohälsa. har utarbetat PRIO psykisk ohälsa, en plan för riktade insatser inom området psykisk ohälsa 20122016. För genomförandet avser regeringen att avsätta ca . Frågan om hur arbetet för hbt-personers rättigheter och möjligheter kan intensifieras bereds i . Regeringen avser att återkomma till med en beskrivning av arbetet för att säkerställa lika rättigheter och möjligheter för hbt-personer. 9 (MP): Jag tackar socialministern för svaret. Jag vet inte hur socialministern kände när han läste det brev som var upprinnelsen till min interpellation, men jag blev i alla fall starkt berörd. Egentligen vet vi säkert båda två att psykisk ohälsa är utbredd hos unga transpersoner och att det är vanligt med självmordstankar. Det blir dock mer påtagligt när en människa av kött och blod skriver om sina tankar om självhat och självmord. Det fick i alla fall mig att känna att vi måste göra mycket mer. Mycket handlar, som säger, om attityder. Vi kan kanske inte prata bort det, men jag tror att det spelar roll vad vi säger. Bara att tala om transfrågor är att synliggöra att det finns olika sätt att förhålla sig till kön. Alla känner sig inte hemma i det kön som de fick sig tillskrivet vid födseln. Vissa känner precis som brevskrivaren att de är födda i fel kropp. Andra känner att det sätt de vill uttrycka kön på inte passar in i det gängse sättet. Ytterligare en del passar över huvud taget in i den tvåkönsmodell som föreskriver att man ska vara antingen fullt ut man eller fullt ut kvinna. Vi talar tyvärr alltför ofta på ett normativt sätt som utesluter människor, som exkluderar. När talar till verklighetens folk och raljerar över normkritiska förslag talar han till människor som har privilegiet att aldrig ha behövt fundera över hur normer kan kränka, eftersom de själva utgör . Men vad skickar det för signaler till de människor som känner att är som en skavande tvångströja? Vi kan inte prata bort problemet, och vi kan inte lagstifta bort allt heller. Men vi kan göra mer. Jag är glad att höra socialministerns redogörelse för vad som görs både på ministerns område och inom andra viktiga områden, som till exempel skolans sex- och samlevnadsundervisning. När jag gick i skolan fick vi läsa om sexuella avvikelser såsom homosexualitet och transsexualism i en väldigt hetero- och cisnormativ lärobok. Att utmålas som en sexuell avvikelse är ju inget som direkt befrämjar den psykiska hälsan hos ungdomar. Återvänder vi till socialministerns område har vi till exempel reglerna för förändring av könstillhörighet. har vi tack och lov mer tack vare domstolsutslag än genom försorg blivit av med reglerna för tvångssterilisering, vilket är en stor framgång. har vi dock kvar den regel som innebär att man måste vara för att få genomgå en könskorrigerande behandling. Det innebär att en människa som redan från tidig ålder känner att den är född i fel kropp måste genomgå en smärtsam pubertet i denna kropp innan den kan få behandling. Behandlingen blir dessutom ofta mer komplicerad än om den hade satts in före puberteten. Jag förstår om socialministern inte vill att minderåriga ska fatta oöverlagda beslut som de inte kan ändra sedan. Jag kan dock försäkra att det inte är en lättvindig process. Socialministern vet säkert vilka krav som ställs, med alla läkarutlåtanden och så vidare, innan man får genomgå behandling. Om den ansvariga läkaren tillsammans med föräldrar och den berörda personen kommer fram till att en operation är det bästa, varför ska då politiken överpröva det? Är det inte dags att ta bort 18-årsgränsen för könskorrigering? Jag vill avsluta med några ord ur brevet där tjejen beskriver sin situation så här: Mitt liv har inte alltid varit kul, sen jag var barn då jag kände mig som en flicka, tills puberteten och ungdomen då min kropp utvecklades och varje gång jag såg mig själv i spegeln så jag ett monster, inte vad jag själv kände mig, tills nu när alla hånande kommenterar hur kvinnlig jag är och jag blir ledsen. Jag tror inte de förstår hur jag gått hem och bara gråtit över vad som sagts. Och hur mycket det gjort att jag drömt om att ta mitt liv och aldrig värre . Men jag hoppas på att morgondagen blir bättre. För varje gång vi haft en maskerad har jag alltid kommit som tjej för att ibland få vara mig själv. Att alltid behöva gömma mig själv är det värsta som finns. 10 Socialminister (KD): Som säger handlar det om arbete på åtminstone två plan. Det ena är politikens roll som i första hand är att reglera lagar och fördela resurser, men politiken kan också ha en viktig opinionsbildande roll. Utöver det handlar det om vanlig medmänsklighet, det vill säga hur vårt samhälle ser ut vid sidan av de beslut som fattas här i kammaren. Allt detta bildar en miljö som människor lever i och kan känna tillfredsställelse och glädje i för att man accepteras som man är. Det kan också vara en miljö där man är någon som står vid sidan om och inte räknas och inte hör hemma bland de andra. Det senare har vi svårare att besluta om, och det ska vi inte besluta om. Men vi kan ändå göra ganska mycket med politiska beslut. kommer en lagstiftning att träda i kraft som är ett viktigt steg för många människor som inte tillhör det stora flertalet utan känner sig lite vid sidan om. Det är en bekräftelse på att politiken anpassar sig. Att lagstiftningen kommer att ändras på det här området är betydelsefullt ur opinionssynpunkt, men framför allt rent materiellt när det gäller tillgång till vård och behandling för dem som berörs. Regeringen gör mycket. Jag har inte tid att redogöra för allt. Vi vet att det råder en betydande psykisk ohälsa hos barn och ungdomar. Det finns skäl att fundera över hur det kan komma sig att det i vårt land, som är ett av världens rikaste och mest välmående i varje avseende, är en så stor andel av barnen som inte mår så bra som de har det objektivt sett. I arbetet med att försöka förändra det ingår flera undergrupper. En är personer som inte känner sig hemma i sitt kön. Det är en grupp som har en högre självmordsfrekvens och ett större mått av psykisk ohälsa än andra. Därför är det viktigt att vården har förmåga att bemöta dessa personer på bästa sätt och att skolan är accepterande och inkluderande.