prot · H00963 · 2013-02-12 00:00:00 — Under förra mandatperioden beslutades om tre omfattande handlingsplaner på området som verkställdes och påbörjades under förra mandatperioden, och har dessa följts upp med nya insatser. De ideella kvinnojourerna utför ett viktigt och angeläget arbete och är ett betydelsefullt komplement till det arbete med våldsutsatta kvinnor som sker inom kommunerna. Under nuvarande regering har till exempel det statliga bidraget till frivilligorganisationer som arbetar med våld mot kvinnor stärkts med . beslöt regeringen att förlänga denna förstärkning . fick också ett uppdrag som nationell samordnare. En viktig del av hennes uppdrag är att överväga hur kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet kan förstärkas. Uppdraget ska slutredovisas . Jag ser naturligtvis fram emot att ta del av hennes slutsatser. Jag ser även fram emot den analys som gör av insatsen skyddat boende; de ska rapportera den . Därtill kommer regeringen att återkomma till med förslag till resursförstärkning av kvinnojourerna . Utöver detta fördelar regeringen i särskilda utvecklingsmedel. Syftet är att kvalitetsutveckla arbetet med stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld och med våldsutövare. fördelas de enligt en ny struktur. Från att tidigare ha varit tillgängliga för kvinnojourer att söka bara tillsammans med kommuner finns nu möjligheten för kvinnojourer att söka direkt. Regeringen har sedan tillträdet understrukit vikten av det civila samhällets organisationer på det här området, och flera åtgärder har beslutats i syfte att stärka detta arbete. I det här sammanhanget vill jag påpeka att det är kommunerna som har det yttersta ansvaret för att hjälpa våldsutsatta kvinnor. Kommunerna ansvarar för att kvinnor, oavsett platstillgång på jourer, får det skydd och stöd och den hjälp de behöver för att förändra sin situation. Den ordningen tänker jag fortsätta att värna. 53 (V): Jag vill börja med att hälsa välkommen som jämställdhetsminister. Jag tycker att du har ett väldigt viktigt uppdrag, och jag önskar dig lycka till i uppdraget att lyfta debatten på jämställdhetsområdet. Jag önskar dig lycka till i framtida tuffa förhandlingar med , inte minst när det gäller att få en ekonomisk politik som inte ökar inkomstklyftan mellan kvinnor och män, något som beklagligtvis sker . Sedan till svaret på interpellationen. Jag konstaterar att upprepar statsministerns löften om mer pengar till kvinnojourerna. Det är ett löfte som kom med i sitt jultal 2011 då han sade: Vi måste förstärka skyddet till kvinnor som drabbas. Kvinnojourer och brottsofferjourer som jobbar med de här frågorna måste få ökat stöd. Det var ett väldigt glädjande besked, tycker jag. Problemet är att sedan det här sades har ingen ytterligare förstärkning tillkommit. När jag frågade i partiledardebatten för sade han att regeringen har kommit med de satsningar som utlovades. Jag kan inte se dem. Det har kommit en del tidigare, och det är bra och vällovligt, men den här ytterligare satsningen har ännu inte kommit. Jag är naturligtvis nyfiken på när den kommer och hur den kommer att se ut. Hur ser det ut ? Ja, vi vet att misshandlas 75 000 kvinnor av sin partner. I genomsnitt 17 kvinnor dödas i av män som de har haft eller har en relation med. Det är helt oacceptabelt. Otroligt många barn är vittne till våld i sitt hem, med den otrygghet som det innebär. förmår inte kvinnojourerna att ge alla hjälp som vill ha hjälp. nekas kvinnor och barn stöd. De står bokstavligen utanför dörren och får ett nej när de kommer och vill ha skydd. Vi ser till och med att kvinnojourer har lagts ned i . Det stora bekymret är ekonomin. Att pengarna inte räcker är dels en fråga om nivån, dels en fråga om att man får tillfälliga pengar. Man får ägna väldigt mycket tid och kraft åt att söka pengar. Mycket av energin i kvinnojourerna upptas av: Hur klarar vi finansieringen ? gjorde en enkät bland 48 jourer och ställde frågan vad man diskuterar för någonting visade det sig att 42 av 48 kvinnojourer sade att det är oron över ekonomin som är det stora problemet. Det är bakgrunden till interpellationen och till att vi måste göra mer på det här området. Det är uppenbart att kommunerna värderar kvinnojourernas arbete väldigt olika så att det ser olika ut i olika kommuner. Ofta är vi i förslagsställare till att inrätta kvinnojourer och att de ska få ett förstärkt stöd. Att stödet är så oförutsägbart, att man får söka , är ett huvudproblem i dagens konstruktion. Vi har föreslagit att man ska ge ett stabilt statligt grundstöd så man vet att man har ett stöd som räknas utifrån invånarantal. Om vi ger ett stöd på 200 miljoner skulle det innebära för , för , för en liten kommun med 10 000 invånare . Då skulle man få möjlighet att antingen i regi eller via stöd till ideella kvinnojourer ge ett stabilt stöd. Jag föreslår att man övergår från projektmodellen till att både höja nivån och ge ett permanent stöd för att kunna få mer förutsägbarhet i verksamheten. Mina frågor till minister är: Kommer det ett stöd som är stabilt och långsiktigt och som gör att kvinnojourerna kan planera för framtiden? Blir det en rejäl höjning av nivån så att vi slipper det vi ser , nämligen rädda, hotade och misshandlade människor som får ett nej när de försöker få den hjälp de är värda och behöver? 54 (V): Vår nya jämställdhetsminister säger att kommunerna har det yttersta ansvaret för våldsutsatta kvinnor och barn. Jag instämmer i det; det är helt rätt. Men man får nog också erkänna att det ser väldigt olika ut. Roks ordförande beskrev situationen så här i tidskriften : var Roks medlemsjourer tvungna att neka boendeplats till minst 1 366 kvinnor eftersom det helt enkelt var fullbelagt. Var de 1 366 kvinnorna tog vägen vet vi inte, men vi vet att kommuner när kvinnojourernas platser inte räcker till placerar kvinnor och barn på vandrarhem eller billiga hotell något som för det första knappast kan ses som ett kvalitetssäkrat skyddat boende och för det andra gör att många kvinnor faktiskt går tillbaka hem i stället. fortsatte: vill vi poängtera att långt ifrån alla kvinnor som utsätts för våld aktivt söker hjälp. Därför är det livsviktigt att kvinnojourerna får ett ökat stöd eftersom det är de som möter mörkertalet, de kvinnor som inte vänder sig till . Roks kvinnojourer har 986 platser. SKR, den andra stora organisationen, har givetvis också platser, och ett antal kommuner har egna platser. Tyvärr förekommer det dock att kvinnor när de behöver fly hemifrån inte får ett skyddat boende med kvalificerad personal som har kunskap om våldet och vet hur de ska stötta. I stället placeras kvinnorna på ett vandrarhem eller hotellrum, som sade. Värst är det förstås när barn är inblandade. Jämställdhetsminister säger att kvinnojourerna utför ett viktigt och angeläget arbete och är ett betydande komplement i arbetet med våldsutsatta kvinnor och barn i kommunerna. Det är en stor underskattning av kvinnojoursrörelsen. Jag instämmer i det sade: Utan kvinnorörelsens och kvinnojoursrörelsens insatser hade denna fråga inte kommit upp på dagordningen. Det hade inte blivit lika många kvinnojourer, och vi hade inte nått så långt som vi har gjort . Det är mycket tack vare samarbete med feministiska politiker i kommuner, riksdag och regering som vi har kommit dit där vi är . Det är viktigt att lyfta fram kvinnojoursrörelsens betydelse också i denna fråga, och den kunskap och erfarenhet man har och det opinionsbildande arbete man bedriver. Det har nämligen då och då inträffat att någon kommunpolitiker sagt: Detta förekommer inte i vår kommun, så vi behöver inte ha någon jour. Det är ingen av mina grannar, mina arbetskamrater eller mina bekanta som slår sin kvinna. Det som gör mig orolig är att när jag talar med kvinnojourer och frågar vad som är problemet säger många: Vi vet inte om vi kan behålla våra fast anställda. Vi vet inte om vi har pengar . Vi får leva med en osäkerhet. Några har ett väl upparbetat samarbete med kommunen och vet att de kan förvänta sig stöd framåt. Andra går och väntar ända fram till början av verksamhetsåret och undrar: Kommer vi att få några pengar? Det är därför oändligt viktigt att det finns ett nationellt ansvar för ett basstöd så att kvinnojourerna ska kunna fungera. Kommer det ett basstöd till kvinnojourerna, och när kommer det? 55 Statsrådet (FP): Jag tackar för välkomnandet. Jag är övertygad om att vi kommer att ha många och heta och motstridiga debatter. Det är dock min önskan och förhoppning att det i just denna fråga är tydligt att vi drar åt samma håll, även om vi kan ha olika uppfattning om innehåll och betoningar. Jag känner igen mig i vad både och säger, och vi är överens i den ilska och det engagemang som finns för att på allvar få slut på mäns våld mot kvinnor. Som nytillträdd minister i regeringen känner jag stolthet över det som har åstadkommits men också en stor otålighet över det som ännu inte är gjort. Jag har tillsammans med statsministern meddelat att vi kommer att öka resurserna till kvinnojourerna ytterligare. Jag ska inte uppta min talartid med att räkna upp det stöd som redan finns, men det handlar om stöd som går via på 30 miljoner och via länsstyrelserna på 30 miljoner, där en hel del tillfaller kvinnojourerna. Det handlar om det som delar ut och de 109 miljoner som avsätts extra för utvecklingsmedel . Det finns en plattform att utgå från. Dessutom har vi kommunernas verksamhetsbidrag, och jag håller med om att det i vissa kommuner är alldeles för dåligt. Men det finns också kommuner som lämnar ett substantiellt och viktigt bidrag till detta. Jag har träffat . Tillsammans med och har hon dragit ihop generaldirektörerna för alla statliga myndigheter som på det ena eller andra sättet har med dessa frågor att göra, och även representanter för SKL, för att parallellt med att vi ökar resurserna också se till att nödvändigt samarbete kommer till stånd. har också i uppdrag att titta på hur skyddade boenden kan kvalitetssäkras och bli bättre. Det görs mycket; det är den korrekta bilden. Vi kan dock göra mycket mer. Hur mycket det blir och hur det är utformat ber jag att få återkomma till. har ett viktigt uppdrag i sin samordnade roll när hon nu reser land och rike runt och träffar alla olika intressenter. Hennes inspel till hur vi ska utveckla detta är ett av de viktiga bidrag vi väntar på. 56 (V): Jag tackar ministern för svaret. Det är riktigt att regeringen har gjort en del. Det ska vi erkänna, och det är bra. Problemet är att mer måste göras. I vårt budgetförslag har vi lagt till utöver de satsningar regeringen har gjort. Vi tror att det är en rimlig nivå för att kunna garantera en bra kvinnojoursverksamhet i hela och för att man ska kunna veta hur det kommer att se ut under överskådlig framtid. Jag förstår att ministern har svårt att säga något om nivån och att det beskedet inte kommer . Jag vill dock fråga om konstruktionen. Är det inte dags att överge den projektbaserade modellen där kvinnojourerna måste lägga så mycket tid, oro och planering på ansökningar och redovisningar och ge ett stabilt stöd till jourerna? Är det inte en bättre modell för att ge stöd till kvinnojoursverksamheten? Då kan man ägna sig åt och lägga sin kraft på det som man är till för, nämligen att hjälpa de våldsutsatta kvinnorna. Jag ser fram emot att statsministerns löfte infrias. Det har inte skett . Det lovades 2011, och kommer samma löfte igen. Det är att beskedet kommer. Jag anser att det lönar sig att ligga på och att påminna om att löftet har givits. Låt mig understryka att polisen har en viktig roll i arbetet med att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det är bra att polisens arbete organiseras på ett bättre sätt. Även här har kvinnojourerna en roll. Får kvinnan det stöd hon behöver och uppmuntran och hjälp att anmäla och beivra brottet ger det också polisen bättre förutsättningar att gå vidare med det. Vi vet att polismyndigheterna i är olika effektiva när det gäller att till exempel bevissäkra i samband med dessa brott. Hur effektivt bekämpandet av denna mycket allvarliga och tunga kriminalitet är, där människor misshandlas i sina egna hem, får inte bero på var man bor eller vilken polismyndighet som ansvarar. Det handlar ju till och med om ett stort antal mord som begås genom misshandel i nära relationer. Man kan tycka att är mycket pengar. Men det här är en viktig verksamhet som måste finnas i varje svensk kommun eller i samarbetet mellan kommuner. I jämförelse med mycket annat är det inte särskilt mycket pengar. I jämförelse med alla de kanoner, allt krut och alla stridsvagnar som partiledare vill köpa in till det svenska försvaret är det en spottstyver. Det är betydligt viktigare att se till att vi har fungerande kvinnojourer än att ägna sig åt att militarisera . Om ni har en intern debatt i tycker jag att ministern ska stå på sig i denna fråga. 57 (V): Det finns ett uppdrag att titta på en kvalitetssäkring av skyddade boenden. Det är viktigt att också titta på en kvalitetssäkring av hela stödet, det vill säga tillgänglighet och personal. I Roks senaste tidning skriver deras ordförande om när hon var i och träffade kvinnojouren där. Då ringde polisen till den kvinna hon satt och åt middag med. Där har man ett kontor och får bara bidrag . Man måste alltså fixa detta på kvällstid. har man ingen socialjour heller utan polisen ringer direkt till kvinnojourerna. Där är det lite bättre. Där har man en lägenhet, och där har man lönebidrag. Polisen ringde även där direkt och man fick ta hand om en kvinna och ordna så att hon fick skydd. Jag tror att det är viktigt att titta på detta. Det ska inte vara bara ett kontor i . Det ska vara tillgänglighet per telefon, och det ska vara tillgång till skyddat boende. Det är naturligtvis viktigt att man med vettiga arbetsvillkor kan behålla dem som jobbar där och har kompetens och erfarenhet. Det ska inte bygga här och där. Man måste vara nåbar och man måste finnas där till skydd för kvinnorna och barnen. Det skyddade boendet måste vara bra. Det måste finnas barnkompetens för de barn som ofta följer med. Det är oerhört viktigt att vi ser till att det finns ett stöd av bra kvalitet som vi tar vara på kvinnojoursrörelsens jobb. Kommunerna måste också göra mer. Det handlar inte minst om att ha tillgängliga jourer. Kvinnor med funktionsnedsättning är en grupp som man ofta är dålig på att ta hand om. Äldre kvinnor har lyfts fram . Kommer man att ta med alla dessa kvalitetsaspekter när man jobbar för ett säkrat stöd till kvinnojourerna? 58 Statsrådet (FP): Det arbete, det engagemang och det som de svenska kvinnojourerna har bidragit med för att föra upp de här frågorna till ytan och göra dem till ett prioriterat område i det politiska samtalet och regeringens ekonomiska satsningar kan inte överskattas. Kvinnojourernas betydelse historiskt och i nutid är helt ovärderlig. Det är bra att det är kommunerna som enligt socialtjänstlagen har ansvar för att kvinnor får det skydd och det stöd som de behöver. För att det ska fungera riktigt bra behöver kommunerna ha en öppen inställning till och ett bra samarbete med kvinnojourerna. Det är en balansgång mellan självständighet och lagkrav som i de allra flesta fall fungerar väl. Det är en aspekt när man funderar över hur subventioner och stöd ska se ut. Kvinnojourerna och de andra parterna i samarbetet , polisen och många andra fick ta del av under den förra mandatperioden och upp mot en miljard även under den här mandatperioden. Jag är stolt över att kunna säga att vi ska ge ännu mer pengar, men det får inte låta som om det inte har gjorts några satsningar. Till vill jag säga att en av tjusningarna med politik är att pengarna ska räcka till många saker. Jag ska se till att klara av min debatt så att vi både kan försvara på ett bra sätt och fortsätta att utveckla stödet till kvinnojourer. 59 (V): Tack, ministern. Som ordförande i är jag stolt över de initiativ som mitt parti har tagit i kommunerna. Det har ofta varit som har tagit initiativ till kvinnojourer eller till stöd till kvinnojourer. I den här rörelsen sker ett konkret medmänskligt solidaritetsarbete som jag tycker att det är viktigt att vi erkänner och hedrar. Vi kan inte lita på att människor ska arbeta gratis och att de ska ställa upp ideellt. Man behöver stabilitet, tjänster, ekonomiska förutsättningar och lokaler. Staten har, trots det kommunala ansvaret, valt att gå in och stödja den här verksamheten. Det är bra, och det är nödvändigt. behöver vi gå från det tillfälliga till det permanenta och ge långsiktiga och bra förutsättningar och en rimlig nivå med höjt stöd. Man behöver få en annan konstruktion. Vi ser fram mot att regeringen kommer med konkreta förslag. Vi ska gärna vara med och se till att de blir ännu bättre . Statsministern gav ett löfte i sitt jultal. Jag välkomnade det. Jag vet att många som arbetar med kvinnojourerna blev väldigt glada över att sade att det kommer ett bättre stöd. Än har det inte kommit. Vi ser fram mot att det blir verklighet. Vi medverkar gärna till att det ska bli så bra som möjligt. Därmed vill jag tacka ministern för debatten och ser fram mot kommande debatter. 60 Statsrådet (FP): Tack för ett viktigt samtal om den kanske viktigaste frågan på vår agenda. Jag är stolt och glad över den väg vi har vandrat som alliansregeringen har arbetat. Jag är full av både engagemang och vrede men också av tillförsikt för att vi ska ta nya viktiga steg. Jag förstår att ni undrar hur det ska se ut och hur mycket det blir. Jag lovar att återkomma till det . Då ska vi fortsätta att diskutera hur det ska utformas. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2012/13:213 om jämställdhet i akademin 61 Statsrådet (FP): har frågat mig om jag avser att ta något initiativ i syfte att stärka genusforskningen i . Hon har också frågat mig vilka åtgärder som jag avser att vidta för att snabbare uppnå en jämn könsrepresentation bland professorer med av vardera kön och att motverka att kvinnor i hög grad stängs ute från professorstjänster. Jämställdhet i universitet och högskolor är en fråga om rättvisa. Det är även en fråga om kvalitet och hur vi i dagens kunskapsintensiva samhälle förvaltar våra mänskliga resurser. I den forsknings- och innovationspolitiska propositionen har regeringen bedömt att bör tillföras under kommande för forskning som kan bidra till utveckling och framsteg för praktiskt jämställdhetsarbete inom universitet och högskolor, näringsliv och offentlig sektor. Som påpekar är kvinnor i majoritet på såväl universitets- och högskoleutbildningar som på forskarutbildningar. Bland dem som disputerar är könsfördelningen i princip jämn. Andelen kvinnliga professorer ökar stadigt, om än långsamt. Utvecklingen är på väg åt rätt håll. Det finns dock fortfarande mer att göra för att öka jämställdheten på universitet och högskolor. Flera studier visar att det tar för kvinnor än för män att avancera från doktorsgrad till professor. Andelen män är också betydligt större än andelen kvinnor bland professorerna. har tidigare beslutat att samtliga universitet och vissa statliga och enskilda högskolor ska ha mål avseende könsfördelningen bland nyrekryterade professorer. Målen för lärosätena har också gjorts ambitiösare under innevarande mandatperiod, vilket fått till följd att andelen professorer som är kvinnor har höjts kraftigt vid flera universitet och högskolor. Delegationen för jämställdhet i högskolan har bedömt att dessa kvantitativa mål för rekrytering av universitetens och högskolans personal har utgjort en viktig del av styrningen mot en mer jämställd högskola och att målen därför ska finnas kvar. Regeringen gav dåvarande i uppdrag att analysera och lämna förslag på hur rekryteringsmålen för professorer som är kvinnor kan bli mer effektiva och ändamålsenliga. har överlämnat en rapport till regeringen om hur rekryteringsmålen kan förbättras, och förslagen i rapporten bereds inom . Att kvinnor och män har samma möjligheter och förutsättningar att meritera sig är centralt för att öka andelen kvinnor bland professorerna. Regeringen har därför gett forskningsråden och i uppdrag att följa upp hur fördelningen av medel avseende bland annat excellenssatsningar har fördelats mellan kvinnor och män. Regeringen har dessutom gett dåvarande i uppdrag att göra en förstudie om möjligheten att följa upp lärosätenas anslag för forskning och forskarutbildning ur ett jämställdhetsperspektiv. Förstudien har överlämnats till regeringen och kommer att beredas inom . I den forsknings- och innovationspolitiska propositionen har regeringen även föreslagit att särskilt ska bevaka att kvinnor och män ges lika möjligheter och förutsättningar att ta del av forskningsmedel riktade mot yngre forskare samt vid internationell rekrytering av forskare som bedriver forskning av högsta kvalitet. Att förbättra jämställdheten tar dess värre än vi alla önskar, men min och regeringens avsikt är att fortsätta att arbeta aktivt för att skapa förutsättningar för ökad jämställdhet inom universitet och högskolor. 62 (MP): Jag vill också varmt välkomna till uppdraget som jämställdhetsminister. Det är första gången som vi möts , och jag ser fram emot att få debattera med ministern . Jag tackar för svaret, även om det mest var en beskrivning av vad som har gjorts av regeringen. Svaret tydliggör inte direkt varför regeringen har valt att utelämna genusforskningen eller till exempel ordet genus i forskningspropositionen och om jämställdhetsministern har några ambitioner att ändra på det. Svaret pekar mycket riktigt på ett antal rapporter som har lämnats till regeringen eller är på väg att lämnas till regeringen. En fråga som dyker upp när jag läser svaret är: När ska uppdrag att följa upp hur excellenssatsningen har fungerat vara klart? Det är bra att ministern håller med om att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar att meritera sig. Men så ser verkligheten inte riktigt ut. finns en lag om likabehandling i högskolan. Trots det visar undersökningar att av de kvinnor som studerar på grundutbildningen och av de kvinnliga doktoranderna har känt sig negativt särbehandlade på grund av sin könstillhörighet. Det visades i Studentspegeln respektive Doktorandspegeln 2008 på . Bland doktoranderna har dessutom uppgett att de under sin utbildning har utsatts för sexuella trakasserier. Detta är naturligtvis fullständigt oacceptabelt. Vi från anser att högskolorna skulle behöva intensifiera sitt arbete för att förhindra sexuella trakasserier och negativ särbehandling på grund av kön. Naturligtvis är det som ministern säger så att det tar tid att arbeta med jämställdhet. Detta med jämn könsrepresentation inom högskolorna löser inte hela problematiken, men vi har jobbat ganska länge med denna fråga. Visst tar detta tid. Men nuvarande takt är 1 procents ökning när det gäller att få en jämnare fördelning av antalet professurer. var av alla professorer män. Även om skillnaderna är stora på olika lärosäten ser det ut på följande sätt: , som har den största andelen kvinnor, hade fortfarande 2011 en klar övervikt av manliga professorer . Näst bäst är som har män. Den minsta andelen kvinnor finns på . Där är av professorerna män. Statsrådet säger i svaret att det tar för kvinnor än för män att avancera från doktorsgrad till professor. Då kan man fundera på vad det är för strukturer och faktorer som hindrar kvinnor från att arbeta som professorer i . anser att det borde tillsättas en utredning som undersöker hinder för kvinnor att bli professorer och hur de kan motverkas. Håller jämställdhetsministern med om det? Ett exempel på hinder är att doktorander av olika kön har klart olika villkor. Det är män som får anställning. Kvinnliga doktorander får finansiera sin verksamhet med olika stipendier och tillfälliga anslag. var det 1 063 doktorander verksamma i . var av männen anställda, medan motsvarande siffra för kvinnorna var . Min första fråga till ministern är: Är ministern beredd att se över och undersöka dessa hinder och medverka till åtgärder? 63 Statsrådet (FP):