prot · H009104 · 2013-05-14 00:00:00 — En stor del av risken kommer alltid att ligga på den person som lämnar hemlandet för det okända, lämnar familj, vänner, bostad, säljer ägodelar, lånar pengar till resor och kanske lämnar en redan existerande anställning. Enligt dagens regelverk ligger ett arbetserbjudande från en arbetsgivare till grund för arbetstillståndet. Problemet är att detta erbjudande inte är juridiskt bindande. När arbetstagaren väl är på plats i kan arbetsgivaren, efter eget godtycke, förändra och försämra arbetsvillkoren så att arbetstagaren hamnar i en beroendeställning. Det är inte acceptabelt att arbetsgivare utnyttjar människor som befinner sig i en utsatt situation. Det måste vara ordning och reda på arbetsmarknaden. Det är därför nödvändigt med en förhandskontroll av arbetsgivaren. Den som har skatteskulder eller har missbrukat systemet ska inte få tillstånd. Det bör även införas kännbara sanktioner mot de företag som missbrukar systemet. Så här lät det i min interpellation, och svaret har statsrådet läst upp. Hela svaret genomsyras av att man på arbetsmarknaden har jämbördiga parter. Det talas om arbetsgivarens skyldigheter och om arbetstagarens skyldigheter. Vad jag talar om är människor som inte är så väl förankrade på den svenska arbetsmarknaden som det svenska arbetsmarknadssystemet förutsätter. Jag talar om en utsatt grupp människor som kommer till ett land som de förhoppningsvis har läst om men som de kanske inte har några som helst andra informationer om. De vet inte hur systemen fungerar, och det vet inte vart de ska vända sig. De kommer hit och hamnar i en situation där den enda person som de lär känna i , åtminstone inledningsvis, är den arbetsgivare som utnyttjar deras utsatthet. Vad jag är mån om är att försöka att få till stånd en situation som stärker arbetstagarens möjlighet att hävda sig i en diskussion och en situation gentemot en arbetsgivare som inte är seriös. Jag vill därför ställa några frågor. Jag fick svaret i går och har inte hunnit kontrollera de här uppgifterna, men ministern kanske har den information som jag annars skulle ha kunnat kontrollera. Det har alltså satts i gång skärpta kontroller när det gäller de här arbetstillstånden och har genomförts olika åtgärder. Då undrar jag om ministern är bekant med hur många sådana man har gjort. Hur många missförhållanden har man upptäckt vid de tillfällen då man har gjort kontrollerna? Sedan säger ministern som avslutning att regeringen kommer att återkomma med förslag till förbättringar av regelverket. Då undrar jag: Vilka förslag till förbättringar av regelverket ämnar man återkomma med och när? 10 (S): Det som är ett problem i sammanhanget är att om man ändrar och försämrar villkoren när det gäller löner och annat för de här fattiga människorna det handlar ju om fattiga människor som kommer hit för att jobba när de väl är på plats i ställs de inför en väldigt svår situation. De kan då säga nej, åka hem och tvingas betala hemresan utan att ha fått någon lön för att täcka kostnaderna. Eftersom många av de här människorna redan är belånade upp över öronen för att kunna få ihop pengar till biljetten till finns risken att de ställs inför fullbordat faktum och får acceptera de villkor som arbetsgivaren erbjuder, även om det innebär kraftigt försämrad lön och sämre villkor. Det är inte rimligt att vi accepterar det i . Jag kan inte förstå varför man inte ska tvingas att stå fast vid det avtal som man har slutit, för det är ändå en form av avtal mellan människorna som ska komma hit och arbeta och arbetsgivaren som tar emot dem. Det är också detta avtal som ligger till grund för arbetstillståndet. Därför är det märkligt att man inte kan ställa krav på arbetsgivaren att leva upp till avtalet. När processen väl har nått så långt att arbetstagaren har rest till och betalat biljetten får arbetsgivaren faktiskt stå upp för villkoren. Jag tror inte att det räcker med det som regeringen har kommit med, att man ska kolla att de arbetsgivare som tar hit migrantarbetare har betalat ut löner och tecknat försäkringar. Det kan visserligen vara så att de har gjort det, men det kan vara till betydligt sämre villkor än vad som har avtalats från början. Och det är ju inte slavlöner som vi vill att migrantarbetarna ska ha. Det har förekommit att arbetsgivare inte har betalat ut någon lön över huvud taget, och det är så klart ännu värre. Men jag tycker att det är illa nog att utlova en rimlig lön som sedan blir en slavlön. Jag kan därför inte förstå varför man inte kan genomföra det som föreslår. Det sägs också att den som medvetet har lämnat felaktiga uppgifter i samband med avtalet mellan migrantarbetaren och arbetsgivaren ska kunna dömas, men det blir en bevisfråga. Det kommer att vara väldigt svårt att bevisa. Jag tror inte att man kommer att få några fällande domar grundade på detta. Om det däremot är ett försämrat avtal jämfört med det ursprungliga avtalet skulle man faktiskt kunna hjälpa de här människorna på allvar. Det är tragiska historier, och det är ju inte bara ett fall. Arbetarna från som kom hit för att plantera plantor är det senaste exemplet. Det var massor av människor som var totalt förtvivlade. De hade ruinerat sig på biljetten och kunde sedan inte komma hem. Inte ens det hade de råd med, och de fick ingen lön. Det har funnits liknande exempel tidigare; rumänska bärplockare som inte har fått någon lön alls. I stort sett är det nya historier som gör att vi i får skämmas inför hela världen för hur vi behandlar fattiga människor. Det är så klart inte svenska folket eller regeringen, men det är ändå svenska arbetsgivare som tillåts att bära sig åt på det här sättet år . Jag tycker att det är pinsamt för hela som land. De åtgärder som regeringen har kommit med räcker inte. Det är, precis som säger, en extremt stor obalans i maktförhållandet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren i det här fallet. Det tycker jag att man måste ta hänsyn till i regelverket och skyddet för arbetstagarna. 11 Statsrådet (M): Låt mig börja med att vända mig till interpellanten . I takt med att det har framgått att reglerna i vissa fall kan kringgås har åtgärder vidtagits. har bland annat gjort riktade insatser mot branscher där det har visat sig förekomma problem och missbruk. Företag inom bland annat hotell- och restaurangbranschen ska visa att de kan garantera lön för den som söker arbetstillstånd. Det handlar alltså om att arbetsgivaren ska kunna visa att det finns ekonomiska förutsättningar för att rekrytera en arbetskraftsinvandrare. Företag som har anställt arbetskraftsinvandrare ska dessutom visa att de då har betalat ut löner och tecknat försäkringar. Inom branschen storhushåll och restaurangpersonal har det totala antalet beviljade arbetstillstånd minskat med jämfört med antalet arbetstillstånd som utfärdades 2011. Det har också skett en minskning med inom yrkesgrupperna köks- och restaurangbiträden, slaktare, bagare, konditorer samt städare. Enligt visar detta att de skärpta kraven haft såväl en förebyggande verkan som en reell effekt. får färre ansökningar från arbetssökande inom de mest utsatta yrkesgrupperna, som de skärpta kraven har gjort det enklare att identifiera och avslå ansökningar om arbetstillstånd som inte uppfyller kraven. har andelen bifall i dessa ärenden varit jämfört med en bifallsandel på för övriga arbetstagare. Vad gör då regeringen fortsättningsvis? Ja, en rad åtgärder för att upptäcka och motverka missbruk har alltså, som jag precis sade, redan vidtagits. Liksom har regeringen uppdragit åt att särskilt redovisa insatser för att upptäcka missbruk av regler, bland annat förekomsten av skenanställningar. I syfte att ge ytterligare verktyg för att använda när det upptäcks att reglerna inte efterlevs eller kringgås och arbetstagare därmed riskerar att utnyttjas kommer regeringen att återkomma med förslag till förbättringar av regelverket. Det är för tidigt att uttala sig om detaljerna kring det kommande förslaget, men det kommer. Till vill jag bara säga att det är viktigt att komma ihåg, eftersom hon hävdade att man är tvingad att acceptera dåliga villkor och att man annars måste åka hem, att regelverket faktiskt inte ser ut på det viset. Den som lämnar sin arbetsgivare blir inte heller med gällande regler av med sitt uppehållstillstånd. Den som säger upp sig från sin anställning ges möjlighet att stanna kvar i för att söka nytt jobb. Först därefter kan en återkallelse bli aktuell. Jag vill också varna lite för att blanda ihop de olika problem som kan uppträda på arbetsmarknaden. tog bland annat upp rumänska bärplockare. Rumänska bärplockare lyder inte under det regelverk som vi diskuterar i den här interpellationsdebatten. De är EU-medborgare och har rätt till fri rörlighet. Det regelverk vi diskuterar här handlar om tredjelandsmedborgare som kommer från länder utanför EU. Men naturligtvis ska alla, oavsett vad de har för bakgrund, ha rättvisa villkor. I den meningen är och jag helt överens. 12 (S): Jag upplever att det som statsrådet redovisar understöder mitt resonemang. Jag tycker att de resultat som statsrådet talade om och som redovisar också pekar åt det håll som jag varnar för. Det kan låta imponerande fast åt fel håll att det är 35 respektive 30 procents sänkning och att man bara gett bifall i av fallen. Det är bra att man får ett sådant resultat, men för mig är det en kraftig varningssignal om att det finns hela branscher som det är stora problem med. När börjar titta lite djupare i dessa branscher upptäcker man dessa problem. Jag går kanske händelserna i förväg, men jag är rädd för att om man fick mer resurser och kunde kontrollera ännu fler skulle man hitta ännu mer. Det är min fasta övertygelse, och den grundar sig inte på egna upplevelser utan på upplevelser som har redovisats för mig där faktiska individer har hamnat i dessa situationer. Jag har kommit så långt att jag inte blir ledsen, utan jag blir om förbannad är en svordom ska jag inte använda den, men ni förstår vad jag menar när jag hör hur så kallade vanliga svenska behandlar människor som är i en utsatt situation. De personer som kommer hit och ska verka i ska ha samma möjligheter som svenskar har. De ska kunna leva under samma regelverk, följa samma lagar och ha samma skyldigheter och förmåner. Det är inte för mycket begärt. Därför måste vi se till att detta fungerar. För många av dem handlar det inte om att komma hit och vara här , utan de kommer hit för att de håller på att bygga upp en framtid för sig själva och sina familjer. Inte alla men alltför många hamnar i den olyckliga situationen att de, enligt min åsikt, blir lurade och kommer hit under falska förespeglingar. Då har de två alternativ. Det ena är att de ställer upp på de nya villkoren som inte alls stämmer överens med det som de var lovade och att de skriver under på att dessa förhållanden gäller. Detta papper kan sedan redovisas till myndigheten som kommer och kontrollerar. Det andra alternativet är att säga nej och vägra ställa upp på det. Då har man på sig att hitta ett nytt jobb. Annars åker man ut, för då har arbetstillståndet upphört. Vilken väg ska de välja med tanke på den situation de är i och den bakgrund de har? Hur många är det inte som ställer upp på den sämre situationen? De har ingen att vända sig till, för de har inget juridiskt bindande avtal. Varför kan man inte införa juridiskt bindande avtal för denna grupp? 13 (S): Det är precis som säger. Dessa människor hamnar i en utpressningssituation där det gäller att rädda vad som räddas kan. Det är bättre att ändå få ihop lite lön så att man kan bekosta hemresan och kanske delvis köpa tillbaka huset som man belånade hos banken för att kunna göra resan. Då väljer man ofta det alternativet. Det andra alternativet, att stanna i och söka jobb, ger inga som helst garantier att man får ett jobb. Det finns inga garantier om uppehåll medan man söker jobb. Man måste ju ha någonstans att sova och något att äta. Om man inte kan språket, hur ska man då söka jobb? Det är svårt nog för många arbetslösa svenskar. Det finns inga garantier att få arbete. Det var ju arbetserbjudandet från arbetsgivaren som var länken för att komma till . Man visste att det fanns ett konkret jobberbjudande. Att man har på sig innebär inget fullgott skydd. När det gäller de rumänska bärplockarna stämmer det att det är inom , och det är ett annat system. Det visar dock att det finns ett stort problem på svensk arbetsmarknad. Det är inte bara tredjelandsmedborgare som utnyttjas på detta sätt utan även människor i . Skillnaden mellan migrantarbetare och svenska arbetstagare med avtal som tecknas inom landet är att även om man under vissa omständigheter kan förhandla om avtal har svenskarna inte sålt allt de har och pantsatt sin bostad för att komma till . Det är i sig en situation som gör migrantarbetarna utsatta och ökar risken för att de ska bli utnyttjade. Jag tycker att samma regler ska gälla alla. 14 Statsrådet (M): Vi blir naturligtvis alla upprörda, , när vi hör talas om människor som far illa och blir illa behandlade. Oavsett var man kommer från i världen och oavsett ursprung ska man ha rätt villkor när man kommer hit. Just i ljuset av detta måste vi dock fundera över hur vi betraktar de tredjelandsmedborgare som kommer till vårt land. Arbetsgivare och arbetstagare i förfogar över sitt eget avtal. De är fria att när som helst förhandla om anställningsvillkoren, inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen, som vi alla värnar om. Mot denna bakgrund ställer jag mig frågande till på vilket sätt ett anställningsavtal till skillnad från ett erbjudande i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagare från oseriösa arbetsgivare. Om menar att tredjelandsmedborgare som kommer till för att arbeta ska ingå anställningsavtal som är bindande i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas måste man fråga sig om det verkligen är rätt väg. Hur skulle ett sådant system utformas så att vi inte får två modeller, en för den invandrade arbetskraften och en för icke-arbetskraftsinvandrarna? Ska vi ha en utländsk modell mitt i den svenska modellen? Det skulle innebära en stor förändring av den svenska modellen. Jag anser att oseriösa arbetsgivare som missbrukar regelverket måste motverkas på ett annat sätt än genom en sådan genomgripande förändring av den avtalsfrihet vi har på den svenska arbetsmarknaden. Det är viktigt med en ordning där arbetstagare från länder utanför EU ska vara fria att omförhandla sina anställningsvillkor, under förutsättning att parterna är överens om detta och att det är förenligt med lagar och gällande kollektivavtal. Det är denna ordning vi måste sträva efter. åtgärder utgör ett ovedersägligt bevis på att man kan bekämpa missbruk av regelverket. De främsta åtgärderna för att motverka missbruk av systemet sker hos i samband med prövningen. Man arbetar mycket aktivt med att motverka missbruk genom att göra kontroller i samband med att en ansökan ges in, vilket har lett till det resultat som jag redovisade ett tidigare inlägg. Det är på nytt viktigt att poängtera att även om vi ser att det finns branscher där dessa försök till missbruk är mer frekvent förekommande är det bra att har lagt tonvikt på att försöka bekämpa det just där. De människor som kommer från tredjeland till för att arbeta är registrerade hos på ett helt annat sätt än EU-medborgare, vilket paradoxalt nog ger bättre möjlighet att komma till rätta med de problem som uppstår. Därför anser jag inte att arbetskraftsinvandringsmodellen har lett till mer problem på detta område, utan den är snarare ett utmärkt instrument för att ge människor som kommer till vårt land bättre förutsättningar att värna sina rättigheter. Det kan vara värt att poängtera att arbetskraftsinvandring från tredjeland alltså även på detta vis är omgärdad av restriktioner och regelverk som är bra och vettigt utformade. 15 (S): Det övergripande måste vara att det när det gäller arbetstillstånden behövs en rättvisare fördelning av riskerna. Jag tycker att det är för ensidigt gentemot arbetstagaren då det gäller vilket ansvar man måste ta för den situation som uppstår. Särlösningar är inte ovanliga på den svenska arbetsmarknaden. Det förhållandet som vi nu talar om är en särlösning i sig. Frågan är hur man vidareutvecklar den särlösningen. De tre månaderna gäller till exempel för just den kategorin. Hur säkerställer man deras situation? Hur gör man det möjligt för dem att ha en motsvarande säkerhet, en motsvarande tyngd, på den svenska arbetsmarknaden beträffande balanseringen mellan att vara arbetstagare och arbetsgivare? Där lutar hela situationen för mycket åt ena sidan, och det är det jag försöker komma åt. Jag har ingenting emot att vi på olika sätt försöker hjälpa människor att komma hit, men när de kommer hit ska de också behandlas som människor och inte som någonting annat. Det finns en hel del som vi skulle kunna göra, men har jag endast kvar av min talartid. Jag kan dock upplysa statsrådet om att på s. 84 i betänkande 2012/13:SfU7 har Socialdemokraterna en reservation som innehåller en hel del matnyttigt som jag tycker att regeringen kunde ta till sig för att ge dessa människor rättigheter på svensk arbetsmarknad. 16 Statsrådet (M): Vilka förhållanden är det menar utgör en särlösning? Arbetskraftsinvandringen är per definition inte en särlösning. Den bygger på de principer som finns för den svenska modellen och gäller för alla. Det är kollektivavtal, kollektivavtalsenliga löner, försäkringslösningar. Allt det som tillkommer en svensk arbetstagare i form av skyldigheter tillkommer också en utländsk arbetstagare. Allt det som tillkommer en svensk arbetstagare i form av rättigheter tillkommer också den utländska arbetstagaren. Det ska inte vara någon skillnad. Jag tror att det är viktigt att vi håller fast vid den principen. Sedan gällde det rättvisare fördelning av riskerna. Låt mig slå fast att som genom sina skärpta kontroller gjort det svårare för oseriösa arbetsgivare att utnyttja utländsk arbetskraft har seriösa företag, som visat att de sköter sina åtaganden på ett korrekt sätt, fått en effektivare process genom möjligheten att bli certifierade. Certifieringssystemet innebär att arbetsgivare som har en viss kvantitet ansökningar , som alltid skickar in kompletta ansökningar och som erbjuder anställningsvillkor som uppfyller de krav som ställs kan certifieras av . Det betyder att en stor del av arbetsinsatsen flyttas från till arbetsgivaren. rapporterade att sedan certifieringssystemet sjösattes har över 3 000 arbetstillstånd beviljats för arbetstagare knutna till de drygt 400 certifierade företagen. Den genomsnittliga handläggningstiden för dessa företag ligger . Jag tycker att det är ett viktigt arbete, och det gläder mig att seriösa arbetsgivare som lämnar in kompletta ansökningar premieras. Det balanserar utmärkt väl precis det som lyfter fram. Det ska vara en rättvis fördelning av riskerna. Sköter man sig ska man också bli premierad. Missköter man sig ska man bli utsatt för sanktioner. Det är så vi ska tillämpa den svenska modellen. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2012/13:355 om familjer som splittras 17 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att ändra regelverket i syfte att undvika situationer där familjer splittras. Som själv skriver i sin interpellation är jag som statsråd förhindrad att uttala mig om de enskilda ärenden som beskrivs i interpellationen. Vad gäller frågan om familjeseparation vill jag framhålla att rätten till familjeliv är en viktig del i den svenska migrationspolitiken. Huvudregeln att en utlänning ska ha ansökt om och beviljats uppehållstillstånd före inresan i är ett led i upprätthållandet av den reglerade invandringen. Det är viktigt att uppnå en rimlig balans mellan upprätthållandet av den reglerade invandringen och möjligheten till undantag. Regeringen ser allvarligt på frågan om familjeseparation och genomförde därför en förändring i lagstiftningen som trädde i kraft . Förändringen gjorde det möjligt att i högre grad bevilja föräldrar och barn uppehållstillstånd på grund av en familjeanknytning som uppstått efter inresa, om det står klart att uppehållstillstånd skulle ha beviljats om prövningen hade gjorts före inresan. Det står nu uttryckligen i utlänningslagen att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder särskilt ska beaktas vid skälighetsbedömningen av om uppehållstillstånd ska beviljas efter inresa i . Det skedde dock ingen förändring av villkoren för uppehållstillstånd i sig, till exempel i fråga om familjeanknytning, identitet och så vidare. I utlänningslagen finns också en portalparagraf i vilken anges att i fall som rör ett barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. Sedan lagändringen har Migrationsöverdomstolen kommit med ett par avgöranden avseende frågan om familjeseparation och uttalat att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder normalt ska vara den tyngst vägande omständigheten vid den skälighetsbedömning som ska göras enligt utlänningslagen. Mot denna bakgrund verkar lagändringen ha fått avsedd effekt, och jag avser inte att ta några ytterligare initiativ avseende möjligheterna till undantag från huvudregeln att ansöka om uppehållstillstånd före inresa i . När det gäller förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn uttalade regeringen i samband med lagändringen att det kan finnas anledning att överväga om bestämmelserna i 5 kap. 3 § och 3 a § utlänningslagen är ändamålsenligt utformade eller om de leder till omotiverade skillnader mellan olika grupper av föräldrar och barn. såg positivt på detta och förutsatte att regeringen låter utreda frågan . pågår ett arbete med denna fråga. 18 (MP): Bakgrunden till interpellationen är att många som befinner sig i , och som varit här , har fått avslag på sina ansökningar. De har dock rätt att få stanna i om de söker från hemlandet, men de vågar inte åka hem för att söka. Ministern säger mycket riktigt att det gjordes en lagändring för att i större utsträckning än vad som var fallet tidigare undvika just sådana situationer. Vi har inte riktigt samma uppfattning om hur väl den lagen slagit ut, och därför är det bra att det pågår ett arbete med att se över bestämmelserna. Det vore intressant att höra hur långt det arbetet i så fall har kommit. Jag tänkte att jag skulle läsa upp den motion som tillsammans med Socialdemokraterna och väckte då lagen infördes. Vi var rädda för att lagen inte skulle få den effekt som vi faktiskt ville. I motionen skrev vi följande: Regeringens proposition syftar till att motverka vissa fall av familjeseparation i syfte att det i högre grad ska bli möjligt för föräldrar och barn att beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning då de redan befinner sig i landet. Det är positivt att regeringen tar detta steg eftersom den nuvarande ordningen ibland leder till orimliga konsekvenser för familjer. Tyvärr är dock utformningen av förslaget behäftat med många oklarheter och undantar en stor grupp föräldrar förutom att det ger ett mycket brett tolkningsutrymme som till och med skulle kunna göra det svårare för barnfamiljer . I propositionstexten återfinns en bakgrundsbeskrivning över hur möjligheten att söka efter ankomsten till för anhöriga sett ut då kravet att söka tillståndet före inresa infördes. Det är intressant att se att då avsikt varit att underlätta för familjer att söka i så har resultatet blivit det motsatta. Det är därför av största vikt att inte begå samma misstag. är det således frågan om det är skäligt att återvända som är avgörande. I praxis brukar det bl.a. handla om att en tidsperiod kan anses skälig. Att någon befunnit sig i landet utan tillstånd har setts som en försvårande omständighet. Med det nya förslaget ställs först ett inledande krav på bl.a. styrkt identitet, giltig passhandling och stark familjeanknytning.