prot · H10939 · 2013-12-04 00:00:00 — Det finns bara en enda rimlig slutsats vad gäller sakfrågan. Socialdemokraterna, och insåg att om man anslöt sig till syn på marginalskattepolitiken skulle majoritet skapas för att sätta käpparna i hjulet för alliansregeringens politik i den delen. I betänkandet har man samlats kring detta förslag. Men då dyker ytterligare knepigheter upp. Ett viktigt argument för att driva igenom förslaget för de fyras gäng är – jag citerar ur betänkandet: I handling har regeringen dessutom visat att den har övergett det överskottsmål som man i andra sammanhang hävdar styr finanspolitiken. För att begränsa de ofinansierade skattesänkningarna föreslår utskottet därför – och så vidare. Man säger sig alltså värna överskottsmålet och skyller på att regeringen använder sig av ofinansierade skattesänkningar. Ska jag skratta eller gråta? och har i sina budgetalternativ samma finansiella sparande som alliansregeringen, nämligen ett negativt finansiellt sparande på 1 ½ procent av bnp. lånar däremot ännu mer och hamnar på minus av bnp. Enligt finansutskottets tidigare betänkande och då man har räknat på det på kansliet lånar Socialdemokraterna också mer än vad Alliansen, och gör. Det gör man för att använda pengarna till sina olika utgiftsökningar och skattesänkningar i sina budgetförslag. Ändå använder , , och i sin retorik att regeringen skulle vara oansvarig, och därför måste man hjälpa till. Man häpnar över fräckheten i retoriken. Jag måste även belysa den sista meningen i betänkandet, där de fyras gäng använder följande argumentation: medger att kan strama upp finanspolitiken om de budgetpolitiska målen inte nås. Men snälla någon – varför har ni då inte föreslagit detta i era respektive budgetalternativ? Ingen av er lever ju upp till den argumentation ni för som skäl för ert förslag till beslut i detta betänkande. Om så vore fallet skulle ni ju enas om att fördubbla arbetsgivaravgiften för unga i stället. Den idén är ni fyra i varje fall överens om, och den skulle ju utifrån er att-hjälpa-till-argumentation ha förbättrat statsfinanserna betydligt mer, nämligen med . Att detta inte sker beror ju uteslutande på att syftet med ert förslag inte handlar om överskottsmål och uppstramande finanspolitik – om det vittnar era respektive budgetförslag på ett klargörande sätt. Nej, här handlar det uteslutande om att knäppa regeringen på näsan, och i denna strävan är ni förblindade och offrar allt på vägen. Ni offrar riksdagsordningen. Ni offrar vedertagna budgetprocesser i . Den egna marginalskattepolitiken slänger ni överbord. Era egna framlagda förslag om finansiellt sparande utifrån era egna budgetmotioner är plötsligt utan värde. Allt detta lägger ni på offeraltaret för att kunna förändra de totala skatteintäkterna med . har upplevt ett skådespel av denna art. Tyvärr är det ingen nyårsrevy vi alla skrattande kunde luta oss tillbaka och beskåda. Detta betänkande är på allvar, och det är en lek med och förtroende. 176 (S): Regeringen har i sin budget klargjort sina prioriteringar, och de är tydliga: Regeringen lägger tio gånger så mycket pengar på att låna till skattesänkningar som på att investera i jobb, trots att vi har högre arbetslöshet än jämförbara länder. Regeringen lägger 20 gånger så mycket på att låna till skattesänkningar som på att investera i en bättre skola, trots att vi har den sämsta kunskapsutvecklingen av alla mätta länder i PISA-undersökningen. Regeringen lägger 100 gånger så mycket pengar på sänkta skatter som på att investera i sjukvården, trots att också den svenska vården tappar i internationella jämförelser och anses vara sämst i . Så ser borgerlighetens prioriteringar ut, men det är inte rätt väg framåt för . Vi socialdemokrater gör ett annat val. Jobben, skolan och sjukvården är viktigare för oss än sänkta skatter. Vi vill heller inte att det ska göras på lånade pengar, som vi har uttryckt det. står inför stora utmaningar, och vi kommer att behöva investeringar för jobb, för mindre klasser i skolan och för mer personal i sjukvården. Det råder heller ingen tvekan om att regeringens politik har misslyckats. Hela det magnifika skattesänkarprojektet har ju nått vägs ände – hela den modell regeringens politik bygger på har fallit samman mitt framför ögonen på oss alla när arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer, skolresultaten försämras och underskotten tornar upp sig i statsfinanserna. Det fungerar ju inte. Om menade allvar med talet om att sluta med skattesänkningar borde de förstås inte tillsammans med ha röstat ned vårt förslag om att låta jobbskatteavdraget gå till investeringar i jobb, utbildning och sjukvård. Om man menade allvar med att det är prioriterat att låna till skattesänkningar ska man förstås inte rösta mot det förslag som ligger på kammarens bord om att skiktgränsen inte ska höjas – den extra höjning ni föreslår. räknas nivån för när man behöver betala statlig skatt upp med automatik. , 2009, har nivån höjts med lite , om vi tar med den automatiska uppräkning som sker . Vi anser att det är orimligt att staten därutöver ska låna 3 miljarder till en extra sänkning för dem som tjänar allra bäst – framför allt i ett läge där regeringen inte klarar jobben och inte klarar skolan, där underskotten växer och där man inte klarar det budgetmål har beslutat om. Av fick ärva stora överskott i statsfinanserna. är dock pengarna spenderade, och man kommer att lämna efter sig stora underskott. är ju väl bekant med den processen; han har varit inne i den förut. Trots det säger sig regeringen stå upp för överskottsmålet, men i praktiken lever man inte upp till det. Alla expertmyndigheter är helt ense – , och konstaterar alla att regeringen inte klarar målet om överskott över en konjunkturcykel. Regeringen lånar helt enkelt för mycket, och underskotten är helt enkelt för stora. Det innebär att regeringen bryter mot budgetreglerna. Mot den bakgrunden är det förstås naturligt för oss socialdemokrater att ta initiativ till att begränsa de ofinansierade skattesänkningarna . Regeringens förslag innebär att hela svenska folket sätts i skuld för att skatten ska sänkas för dem som tjänar bäst. Statsskulden ska betalas tillbaka, med ränta, av alla 9,6 miljoner svenskar – inte bara den andel som skulle få sänkt skatt av ert förslag. Hela folket blir skuldsatt. I regeringsformen stadgas finansmakt tydligt, och lika tydligt menar vi att det är att det finanspolitiska ramverket skapades för att bidra till starka offentliga finanser. Syftet har inte varit att en minoritetsregering ska kunna låna så mycket den vill till sänkta skatter och driva de offentliga finanserna med stora underskott år . ger en möjlighet att stärka statsfinanserna. Den utfrågning vi anordnade och som flera av er har hänvisat till gav också besked om att det är möjligt för att driva igenom ett sådant förslag som vi nu behandlar. har för övrigt självt, i full enighet och med en borgerlig majoritet, i ett yttrande slagit fast att det i en utskottsbehandling är fullt möjligt att reservera sig till förmån för ökade statsinkomster. Då är det naturligtvis också möjligt att lägga fram det initiativ vi har gjort och som vi ska rösta om . var alltså de borgerliga partierna helt på det klara med att det vi nu gör var rätt och riktigt, men spelar ni upp en regelcharad här i kammaren och är oerhört indignerade. Det är klart; det är ni ju, för ni vill så gärna sänka skatten för dem med högst inkomster trots att sänkningen inte ger några jobb och trots att det sker på lånade pengar och med ökande underskott. Trots att det bryter mot budgetmålen ska det genomföras till varje pris, om man så måste hitta på en ny tolkning än den vi var överens om 2007. Praxis för svensk finanspolitik är att regeringar skaffar sig parlamentariskt stöd för sin politik. Under tidigare perioder har socialdemokratiska minoritetsregeringar ingått breda överenskommelser med andra partier om den ekonomiska politiken. Tror ni att det gjordes av rent nöje? Tror ni att det var för att det var roligt i största allmänhet att umgås med andra som bestämde sig för det? Nej, självklart inte – det var för att det var nödvändigt för att vara säker på att få igenom den ekonomiska politiken i ograverad. Det var förutsättningen. Det måste en minoritetsregering göra för att klara just det – att få igenom den ograverad. Men och har inte ens försökt skapa majoritet för sina förslag. Därmed bryter regeringen mot den praxis som har rått. Det gör den för att den i de allra flesta omröstningar här i kammaren kan vara säker på att röstar på deras förslag och absolut inte röstar på våra. Det händer väl vid två av tio tillfällen att vi får stöd och vid åtta av tio tillfällen att ni får stöd. När det exempelvis handlade om jobbskatteavdraget kunde ni rösta ned våra förslag med hjälp. Det är inte vår uppgift att lotsa regeringens politik genom parlamentet. Ansvaret för att skapa majoritet för regeringens politik vilar inte på oss i oppositionen. Om regeringen på grund av svaghet eller oförmåga inte klarar av det kommer den till slut att skaffa sig problem. Konstigare än så är det inte i en demokrati. Regeringen är i budgetpropositionen mycket tydlig med att förslaget om höjd skiktgräns inte skapar några nya jobb. Effekten av förslaget är noll jobb. Det innebär att vi har en regering som inte klarar jobben, som inte klarar skolan, som inte klarar vården, som bryter mot budgetmålet, som kör på med stora överskott och som vill låna mer för att sänka skatten för dem som tjänar mest utan att den ens tror att det ska skapa några nya jobb. Till detta säger vi socialdemokrater nej. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationen. 177 (M) replik: Jag noterar ett ganska animerat tonläge från , och det förstår jag. Det är klart att det känns att stå inför en historisk utbrytning som den vi nu har liggande på bord. Där ligger nämligen inte helheten i budgeten. Den behandlades färdigt . handlar det om att vi ska urholka trovärdigheten i regelverket för de svenska budgetreglerna. För det har Socialdemokraterna ett ansvar, om ska släppas in. I detta parlamentariska läge fungerar det så här: Alliansen är ett stort och fungerande block. Om man vill slå det parlamentariska underläget krävs det att alla socialdemokrater och sverigedemokrater samverkar, vilket uppenbart skett här på ett historiskt sätt. Det yttrande refererar till diskuterar hur reservationsförbudet får tillämpas om regeringen på grund av blir försenad med ett förslag. Det är något helt annat, . står vi här och behandlar ett historiskt avsteg från den rambeslutsmodell som är reglerad inte bara i riksdagsordningens 5 kap. utan som också har tillämpats och som har befästs av regering och riksdag, till exempel i finansutskottets betänkande 2010/11:42. Det diskuterade vi hela i den budgetprocessutredning där vi är ense om all författningstext, om vi nu ska vara lite noga med formerna här. Det är du, , som har bevisbördan när det gäller att bryta upp och orsaka osäkerhet. Låt mig nämna tre män med Katrineholmsanknytning. ska äras för att ha varit med och byggt upp ramverket efter förslag från bland andra i bred överenskommelse . , som har anknytning till , ska äras för att han lyckades få jobben att bli fler trots en finanskris. Men med stark Katrineholmsanknytning kan nu bli den tredje som gör avtryck i den moderna budgethistorien genom att bli den första som skjuter skarpt mot den ordning som har gjort statsfinanser så starka under olika regeringar. För det har Socialdemokraterna ett ansvar som kan få långtgående konsekvenser. 178 (S) replik: beskrivning av vad vi var överens om 2007 är absolut inte sann. Det springer hon bara över som om det skulle höra till något helt annat. Det gör det inte alls. Det är väldigt tydligt att det väsentliga, som vi skriver i utskottet – inte vi, för jag var inte med, men däremot finns det andra här som var med och som kanske borde betänka vad de säger i talarstolen när de har gått med på detta tidigare – är att beslutsprocessen i inte leder till ett svagare saldo än vad beslutar i budgetregleringen. Det innebär naturligtvis att man kan driva fram omröstningar som leder fram till lägre utgifter än ramen. På inkomstsidan kan man stärka statsinkomsterna, precis som vi nu föreslår. Att du, , står och hittar på att det skulle handla om något annat är makalöst. En annan sak när det handlar om femtolvan i riksdagsordningen är att utgiftssidan beskrivs väldigt tydligt. Från början fanns också en annan passus som handlade om inkomstsidan. Den har tagits bort. Det fanns naturligtvis ett skäl till att den togs bort. KU beskriver i sin förklaring till detta att man ville göra det möjligt att fatta beslut om ändrade skatteregler i andra skedet av budgetprocessen. Vi har inte en budgetprocess med ett enda beslut, som de borgerliga verkar tro. Det alternativet – paketbeslutsmodellen – fanns med i men avvisades. Det är inte den vi har, utan vi har en budgetprocess där vi fattar väldigt många budgetbeslut. Det är det vi håller på med här i från ända fram till . Det är det vi sysslar med här. Om det var som sade skulle vi inte hålla på i en månad med budgeten. 179 (M) replik: Så mycket som vi har diskuterat budgetregler är jag övertygad om att innerst inne är bekant med rambeslutsmodellens steg 1 och 2. Steg 1 sammanfattar utgifterna och inkomsterna, och där har det aldrig skett någon utbrytning. Utgifterna har sitt steg 2. Dem håller på med ända fram till jul. Någon utbrytning ur inkomstsidan har dock aldrig skett. Det har vid enstaka tillfällen skett korrigeringar, till exempel av tekniska skäl för att har prövat ett förslag, men det har aldrig skett på grund av att man gör kortsiktiga politiska poänger som med denna typ av utbrytning. Jag förstår att nästan trasslar in sig när han plötsligt säger att det naturligtvis är möjligt, när något liknande aldrig har ägt rum. Ordningen i de svenska statsfinanserna, som har världsrykte, har gjort att vi har haft möjlighet att satsa bland annat mellan 40 och 70 miljarder i reala siffror på ökade resurser till välfärden. De skolreformer som är absolut nödvändiga och som vi har möjlighet att genomföra nu är möjliga tack vare styrkan i de svenska statsfinanserna. Men det är inte där konflikten ligger mellan oss inför valet. är däremot tydlig på en annan punkt. På punkt efter punkt är Socialdemokraternas svar på varje svensk utmaning skattehöjningar. När vi pratar om unga på arbetsmarknaden ska anställningskostnaderna för dem under 23 tredubblas, när vi ska sänka trösklarna in till arbetsmarknaden ska momsen fördubblas och när hushållens ekonomiska efterfrågan är det viktigaste för tillväxten måste ekonomin tydligen stramas åt och skatterna bli högre. Varför är ni så fixerade vid att skattehöjningar måste användas i den svenska ekonomin att ni är beredda att ge historiskt budgetinflytande med risk för urholkad praxis, urholkad trovärdighet och långvariga effekter på ordningen i de svenska statsfinanserna? 180 (S) replik: Det har inte hänt förut. Det ska jag ge rätt i. Men det beror på att vi tidigare haft regeringar som har skaffat sig stöd för sin ekonomiska politik här i kammaren. Det beror på just det misslyckande som och står för – att de inte klarar av att göra det i den ekonomiska politiken. De bryter mot den praxis vi haft här . Det är också den första regering som bryter mot och inte klarar de budgetmål vi har satt upp gemensamt här i . Därmed finns ytterligare ett skäl till att detta inte har hänt förut, på inkomstsidan. På utgiftssidan har det hänt förut att vi har fattat beslut som har legat under den ram regeringen har velat ha. Det är naturligtvis så utskottet har tolkat reglerna. Det gjorde vi gemensamt 2007. Vi kom överens om att det självklart är på det viset att man ska kunna stärka statsfinanserna genom att föreslå mindre utgifter, men man ska också kunna göra det på inkomstsidan genom att – som i det här fallet – föreslå mindre skattesänkningar. Sedan är det förstås så att är väldigt intresserade av att sänka skatterna. Det är därför ni blir så oerhört upprörda. Det är inte nog med dessa nästan 140 miljarder. Det måste bli 3 miljarder till trots att det leder till ökade underskott och trots att vi nallar på framtidens välfärd och inte klarar de skolinvesteringar vi borde ha gjort redan tidigare men som vi definitivt behöver göra . Det är förstås så jag väljer att tolka . Skattesänkningarna är så oerhört viktiga att vilka brösttoner som helst är rimliga att ta till här i kammaren. 181 (KD) replik: Vi kan stå här och diskutera statlig marginalskatt, förändring upp och ned av den, vad det betyder och så där, men det är jag inte intresserad av att diskutera. Jag är intresserad av att diskutera hur ni resonerar egentligen, hur ni tänker. Jag har tre frågor. För det första: Ni vill ju med det här betänkandet hjälpa till att komma lite närmare det finanspolitiska målet som vi har i vårt land. Men varför för ni inte det resonemanget i er egen budget? Ni lånar ju mer än alliansregeringen gör till era egna budgetförslag. Ni nallar alltså mer än alliansregeringen gör, enligt finansutskottets kanslis beräkningar. Varför för ni inte det resonemanget i er egen budget? Jag får inte ihop detta. Den andra frågan är: Varför samlas ni kring marginalskattepolitik? Ni har olika marginalskattepolitik i era budgetförslag, och ni har inte samma som . Ändå är det den ni nu för fram och driver i den här frågan. Nummer tre: Varför är ni beredda att offra ordning och reda, budgetprocessen som vi har haft som praxis och som har styrts via riksdagsordningen och förtroendet för i fråga om att hålla ordning och reda på statsfinanserna tack vare en solid budgetprocess? Ni är beredda att kanske till och med sätta räntan högre på svenska statspapper med det ni gör på lång sikt. Varför är ni beredda att offra det för ynka – i det här sammanhanget – av de totala skatteintäkterna i vårt land? 182 (S) replik: Jag är övertygad om att är väl medveten om att vi har ett starkare finansiellt sparande och att det är det som är det intressanta när vi pratar om överskottsmålet. Det är ju så det utvärderas. Jag tror att du är väl medveten om detta, . Jag utgår också från att du är väl medveten om att vi socialdemokrater är nära 4 miljarder – 3,6 – stramare än regeringen i hur vi ser på utrymmet i svensk ekonomi. har vi alla chansen att stärka statens finanser genom att låta bli att låna de här ytterligare 3 miljarderna som Sellström är så intresserad av. Vi tar den möjligheten när vi ska rösta om det här, men ni vill försvaga statsfinanserna med samma summa. låter det också som att Sellström och tycker att 3 miljarder är väldigt lite pengar. Det är mycket pengar. 3 miljarder är mycket pengar. Det skulle räcka till att minska klassernas storlek med upp till fem barn för förskolan, ettan, tvåan och trean. Det skulle till och med bli lite pengar över. Det är mycket pengar. Det skulle räcka till 6 000 sjuksköterskor i svensk sjukvård. Det är mycket pengar. Men här står och tycker att 3 miljarder inte är någonting att bry sig om. Det märks minsann på hur politiken bedrivs. Är det med den inställningen till statens finanser som går till ? Då är det klart att ni inte klarar några budgetmål. Då kommer ni långsiktigt inte att klara statens ekonomi heller, även om vi naturligtvis hoppas att vi ska klara det . Vi samlas inte kring något annat än det reformutrymme som vi socialdemokrater har anvisat. Vi kommer nästan dit. Vi tycker fortfarande att det blir lite för spendersamt i förhållande till överskottsmålet. Men vi kommer en bra bit på vägen till bättre måluppfyllelse, och det är väldigt viktigt för trovärdigheten hos svensk ekonomisk politisk. Det är väl fantastiskt bra att det finns tre partier i som lägger fram förslag och tar större ansvar. 183 (KD) replik: , du svarade inte på varför ni samlas kring marginalskattepolitik i den här frågan. Det fick jag inget svar på. Du nämnde på slutet att det var tre partier. Det är ju fyra partier. Ni är fyra partier som står bakom betänkandet, annars hade ni inte haft någon chans att få igenom det i . Jag vill ha svar på varför ni samlas kring marginalskattepolitik. Ni lånar ju mer. har räknat – ni går ut och lånar hundratals miljoner mer för att finansiera er budget än vad alliansregeringen gör. Det står klart och tydligt i det beslut och de texter ni har godkänt som fanns i finansutskottets betänkande nr 1. Varför offrar ni för ? 3 miljarder är mycket pengar, men när man offrar en budgetprocess i riksdag, när man offrar ordning och reda och när man sänker omvärldens förtroende för är 3 miljarder pengar som fort förloras i ökade ränteintäkter på våra statspapper eller annat. Då pratar vi inte om 3 miljarder; då pratar vi om många miljarder. Det är det ni ska balansera när ni nu ska offra hela denna budgetprocess på altaret och ställa det mot . Det går fort åt andra hållet, – det vet du också – när man resonerar om statsfinansiella frågor. Men återigen: Varför samlas ni kring skattepolitik, ni socialdemokrater tillsammans med och ? Och varför beter ni er som om ni vill hjälpa till som ni lånar mer pengar än Alliansen gör för att klara er egen budget? 184 (S) replik: Vi har ett starkare finansiellt sparande, det vill säga vi kommer närmare överskottsmålet, även om inte vi heller har överskott. Dit är det ju väldigt långt med den finanspolitik som står bakom tillsammans med sina kamrater. Vi samlas alltså uppenbarligen kring det reformutrymme som vi socialdemokrater tycker är rimligt. Vi har helt enkelt drivit våra frågor och den politik som vi tycker är viktig, och andra har röstat och ställt upp på den. Det tycker vi naturligtvis är bra. Vi önskar att vi fick igenom all vår politik i – då skulle det bli ett mycket bättre samhälle. Att kräva av oss att vi inte ska lägga fram och driva vår politik för att andra kan rösta på den är en mycket långtgående och konstig demokratisyn som ges uttryck för här. Det är ju inte så att vi på det här sättet skulle bryta mot några regler. Vi hade en utfrågning för sedan. Den gav två bilder, får man väl säga om man ska vara ärlig. Det fanns olika synsätt. Men vi har väldigt starkt stöd från flera av experterna för vårt sätt att se på detta. Det här handlar i slutändan inte om regler. Vi kom överens om hur det skulle vara. Det gjorde vi . Det här handlar om att ni väldigt gärna vill genomföra de här skattesänkningarna. Ni är väl i politiken just för att göra det. Vi tycker att det är en felaktig prioritering. Vi tycker inte att vi ska nalla av framtidens välfärd på det sättet. Inte minst visar PISA-undersökningen på de stora behov som vi kommer att ha i svensk skola framöver. Då måste man också välja och våga prioritera framöver och inte vara riktigt så slapp med våra budgetregler som Sellström tycks kunna acceptera att vara. 185 (FP) replik: sade alldeles någonting väldigt anmärkningsvärt: Det handlar inte om regler. Det är ju precis det det gör. I riksdagsordningen står det om budgetprocessen. Man ska fatta ett enda beslut, rambeslutet. Tanken är att man ska hålla ihop en helhet i den första delen. , när nu detta om ett enda beslut står i riksdagsordningen, varför ska man då inte följa det? 186 (S) replik: Vad jag menade var naturligtvis att det för er inte handlar om regler. Det handlar naturligtvis om att driva igenom den skattesänkning som ni så väldigt gärna vill se på plats. Vi tycker inte att det är en rimlig politik, framför allt inte när man inte klarar de budgetmål som har ställt upp. Utskotten har ju initiativberett 3 kap. 7 § i riksdagsordningen. Där slås det för övrigt också fast att finansutskottet förutom att ta initiativ på våra egna beredningsområden även i ekonomisk-politiskt syfte kan göra det på andra utskotts beredningsområden. Det skulle väl en skattefråga kunna tänkas falla under. Det är inte heller så att vi har en budgetordning med ett enda beslut. Det var det alternativ som fördes fram i men som inte valdes. Därför fattar vi flera beslut under den här budgetprocessen. 187 (FP) replik: