prot · H009121 · 2013-06-12 00:00:00 — Jag kan dock konstatera att regeringen vidtagit ett flertal åtgärder just för att stärka konsumenten. Låt mig ge några exempel på det området. Till att börja med har det varit och är fortfarande av internationell finansiell oro. En förutsättning för att pensionen ska bli bra, både den allmänna pensionen och framför allt tjänstepensionen, är att det finns finansiell stabilitet. Därför har fokuserat på den delen. är det viktigt att se till att just tjänstepensionsmarknaden fungerar. För att kunna öka möjligheter att tillse tjänstepensionsmarknaden har regeringen budget tillskjutit 34 miljoner till och 1,5 miljoner till . Regeringen har för avsikt att för hela perioden 20122014 öka anslag med . Detta är inte allt. Det handlar också om hur myndigheter styrs och leds. Därför har regleringsbreven till , och setts över och försetts med ett återrapporteringskrav samt att myndigheterna ska samarbeta med varandra. Just samarbetet är angeläget eftersom det innebär kommunikation mellan myndigheterna och därmed möjligheter att förbättra. När det gäller konsumenternas möjlighet att tillgodogöra sig information vill jag säga att mycket handlar om kunskap. Därför har regeringen sett till att öka den ekonomiska utbildningen i finansiella frågor i gymnasieskolan. Utan kunskap går det inte att tillgodogöra sig informationen. Det pågår även ett antal utredningar. tillsatte regeringen en utredning med uppdrag att föreslå åtgärder för att förbättra konsumenternas ställning vid finansiell rådgivning. Uppdraget ska redovisas för regeringen . Om utredningen visar att det behövs kommer det naturligtvis att föranleda en proposition. En ytterligare utredning har pågått . Där har uppdraget till utredaren varit att genomföra en översyn av vad konsumentvägledningen ska göra för att öka kvaliteten och skapa likvärdighet över landet. Utredningen är överlämnad , och ärendet bereds i . Utifrån de argument jag här anfört kan jag inte se annat än att det pågår ett omfattande arbete i syfte att förbättra informationen på tjänstepensionsmarknaden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2012/13:UbU7 Skolväsendet. 125 (S): debatterar vi ett betänkande från utbildningsutskott som handlar om hela det svenska skolväsendet. Det är en av de mest centrala frågor som vi i detta parlament och i politiken i övrigt har att diskutera. Socialdemokraternas utgångspunkt är att vi i mångt och mycket har ett bra skolväsen. Vi har bra förskola och på många sätt också en bra grundskola samt en gymnasieskola där nästan alla ungdomar återfinns och där de allra flesta gör bra ifrån sig. Men riktningen för detta skolväsende går åt fel håll. Vi har haft fallande skolresultat. Något som är minst lika oroväckande är att likvärdigheten försämras år för år. Det blir allt lättare att förutse hur det ska gå för eleverna som börjar förskoleklassen när de lämnar nionde årskursen enbart baserat på vilken utbildningsnivå som deras föräldrar har. Detta är naturligtvis någonting oerhört oroväckande. Det gäller både de fallande kunskapsresultaten och den allt sämre likvärdigheten. Därför har Socialdemokraterna föreslagit och föreslår även i detta betänkande en rad förbättringar som vi tror skulle kunna förbättra elevernas möjlighet att ta till sig de kunskaper som skolan har att förmedla och skaffa sig de förmågor som är nödvändiga i dagens samhälle och på dagens arbetsmarknad. Även om den borgerliga majoriteten och regeringen initialt har sagt nej till en rad av dessa förbättringsförslag har vi nu genom detta betänkande men också den slutna uppgörelsen i lyckats att steg för steg få regeringen att backa och också fått igenom en del av dessa förslag. Det gläder oss att vi nu kan ha en bred samsyn om en rad av dessa förbättringar men också att vi kan se till att kunna förbättra och förändra det skolväsen vi har. Det är nödvändigt och bra för eleverna. Även om det är ett steg åt rätt håll är Socialdemokraternas uppfattning att detta inte räcker. Det räcker inte därför att vi ser att det fortfarande finns delar av vårt skolsystem som inte fungerar tillräckligt väl. Det drabbar i slutändan alltid eleverna och deras rätt till en bra utbildning. Ett tragiskt exempel på detta är det som vi fick nyheter om . En av landets största friskolekoncerner, JB Education, väljer att sätta hela verksamheten i konkurs efter att antingen ha avvecklat, sålt eller överfört verksamheter till andra huvudmän. I det här fallet väljer man att helt lägga ned. Det är inte så förvånande. Det handlar inte huvudsakligen om JB Education. I grund och botten handlar det om vårt skolväsen och vårt skolsystem. Vi har haft ett system där det i praktiken har rått etableringsfrihet för gymnasieskolor. Skolinspektionen har visserligen att lämna tillstånd för de fristående huvudmän som vill starta skolor. Men i praktiken har väldigt många fått tillstånd. fanns det ungefär 390 000 gymnasieelever. finns det lite drygt 350 000 gymnasieelever. Det är en ganska kraftig minskning. Det är inte så konstigt. Det beror på att demografin är sådan. Ungdomskullarna från början och mitten av 90-talet är färre . Det är heller inte något som borde förvåna någon att det är på det viset. Det har vi vetat ända sedan de föddes, ända sedan de gått i förskolan och ända sedan de gått i . Det som gör detta till ett icke fungerande system är att , till , har antalet gymnasieskolor ökat år , och år . Den ekvationen går inte ihop. Vi har allt färre gymnasieelever och allt fler skolor. Det beror i sin tur på att det i praktiken har rått etableringsfrihet. Resultatet ser vi . Vi har elever som mitt i terminen får reda på: Den utbildning du går här kommer du inte att kunna fullfölja. Förhoppningsvis kanske den finns i en annan fristående skola eller i en annan skola i kommunen. Men i en del fall finns inte utbildningen i kommunen. Den finns kanske inte ens i grannkommunen. Då står de eleverna i en återvändsgränd. De har att antingen börja om från ettan på någon annan utbildning eller att flytta långt bort för att försöka att fullfölja utbildningen, om nu kursupplägget är detsamma. Det är inte alls säkert. Detta borde mana till eftertanke. Det här är ingenting som JB Education har hittat på. Det är ingenting som friskolekoncernerna har hittat på. Det är ingenting som kommunerna, som alltid är ansvariga, har hittat på. Det är ett regelverk som denna riksdag har beslutat om och som denna riksdag reglerar. När vi nu ser att det drabbar eleverna borde det rimliga och ansvarstagande från vara att vara beredd att förändra regelsystemet och regelverket. Den här situationen kommer inte bara att drabba de elever som har valt att gå JB Educations utbildningar. Den kommer att drabba fler elever. Jag är tämligen säker på att vi tyvärr inte har sett det sista av den här typen av besked. Det handlar om att elever , skolavslutningen, eller , när de har gått på en treårig utbildning, får höra: Tyvärr, din skola kommer inte att finnas kvar. Lycka till, och hoppas det går bra! går det bra, och ibland går det inte. Är det vad som ska vara avgörande för om våra elever får en bra utbildning eller inte? Socialdemokraterna menar att vi har ett ansvar. Det ansvaret måste vi ta genom att förändra regelsystemet så att de som alltid har ansvaret för elevernas utbildning också får ett större inflytande över hur detta organiseras. Vi ska ställa krav på att de fristående skolor som vill starta i en kommun också har ett avtal med den kommunen så att man kan komma överens om: Var ska vi starta utbildningen? Vem ska göra vad? Om det nu händer något, vem ska ta ansvar för nedläggningen eller fortsättningen på utbildningen? Ett sådant samarbetsavtal ska finnas på plats innan staten går in och precis som lämnar tillstånd eller ibland säger nej baserat på ett antal kvalitetskrav som vi från denna riksdag och regering vill ställa på dem som startar skolor. Det är rimligt med ett sådant förfarande i stället för som i praktiken ha en etableringsfrihet som drabbar elevernas rätt till en utbildning. Det är mot den bakgrunden som vi socialdemokrater menar att systemet behöver förändras. Därför yrkar jag också bifall till reservation nr 7 som just handlar om detta. elever förtjänar mångfald och valfrihet men har också rätten att vi gemensamt kan garantera att de inte bara kan välja att börja en utbildning utan också fullfölja den utbildningen. Det ansvaret har vi här. Det är dags att och den majoritet vi har i är beredd att ta ansvar för det. Den andra frågan jag skulle vilja lyfta fram där jag ser många brister i vårt skolsystem handlar om den nya digitala tekniken. Vi har ett väldigt modernt samhälle. Vad gäller teknik har vi har varit i fronten . Den digitala tekniken är närvarande på arbetsmarknaden, i vår industri, i tjänstesektorn och i vår vardag. Den har på många sätt förbättrat våra liv. Den har effektiviserat vår industri och effektiviserat vår arbetsmarknad. har tjänat väldigt mycket på att vara i fronten med att införa den digitala tekniken. Man skulle kunna tänka sig att det också hade varit så i vårt utbildningssystem och vårt skolsystem. Men just vårt skolsystem är tyvärr efter. På väldigt många av våra skolor har man inte tillgång till datorer för alla elever , eller vad det nu råkar vara. För den delen har inte heller lärarna fått den kompetensutveckling som behövs för att kunna dra nytta av den nya tekniken i pedagogiken och undervisningen. Det finns naturligtvis undantag från det. Vi har många besjälade lärare och rektorer som i sin lokala skola har sett fördelarna med detta och kunnat övertyga och övertala framsynta kommunpolitiker att införa det. Det har på många sätt lett till att man har kunnat förbättra kunskapsresultaten och kanske till och med förstärka likvärdigheten. För många elever som har haft svårigheter med den traditionella pedagogiken har den nya tekniken inneburit en annan möjlighet. Men tyvärr är detta fortfarande undantag. Den svenska skolan ligger efter. Socialdemokraterna menar att detta rimligtvis inte borde vara en ideologisk fråga. Det borde rimligtvis inte vara en trätofråga i denna kammare huruvida vi ska ha en nationell it-strategi eller inte. Det borde vara en självklarhet. Den här tekniken är ingenting övergående. Den är här för att stanna. Den har vi dragit nytta av i vårt vardagsliv, på vår arbetsmarknad och vår industri. Varför gör vi inte vårt yttersta för att se till att detta implementeras också i den svenska skolan så att vi kan förbättra likvärdigheten och skolresultaten? Varför motsätter sig den nuvarande högeralliansen en nationell it-strategi? Tyvärr finns det bara ett svar på det. Jag vet att det finns många av de borgerliga partierna som tycker att det jag säger är en självklarhet. Jag vet att tycker det; det har vi hört . Jag skulle tro att en majoritet av de borgerliga partierna i den här kammaren tycker det. Vad är då anledningen till att detta inte händer? Varför har inte en nationell it-strategi för skolan? Det beror tyvärr på att vi har en utbildningsminister som av någon outgrundlig anledning har fått för sig att man ska motsätta sig detta. Det kom till uttryck genom att han var ute och bannade framsynta kommunpolitiker moderata sådana, ska jag säga i när de ville införa Ipad i de första årskurserna. Hans version var att om man har Ipad kanske eleverna inte lär sig att läsa och skriva ordentligt. Det finns inga belägg för det. Forskare som har följt projektet har visat att eleverna lär sig bättre. Men utbildningsministern har fått för sig att vi ska hålla oss till det som traditionellt fungerar, och det här ska vi inte införa. Jag tror att det är mot denna bakgrund som en borgerlig majoritet tillsammans med har yrkat avslag på reservation nr 27. Jag yrkar bifall till reservationen, för jag tror att detta inte bara är någonting som vi ska göra det är också nödvändigt och ofrånkomligt att vi förr eller senare, helst förr, ser till att vi skaffar oss en nationell it-strategi. På så sätt får vi fullt genomslag för tekniken och kan förbättra pedagogiken så att eleverna får bättre resultat och vi kan öka likvärdigheten. Sist men inte minst: Våra elever behöver få denna kompetens, för den kommer att krävas på arbetsmarknaden och i vårt samhällsliv. Det är väl ingen som tror att den digitala tekniken bara är en fluga som är på väg bort. Det tror i alla fall inte Socialdemokraterna. 126 (MP): En av de frågor som berörs i det betänkande som vi behandlar handlar om de fristående skolorna och huruvida dessa ska kunna dela ut vinst till aktieägarna. Vi i har varit anhängare av en friskolereform som ger möjligheter till skolor att bland annat ha olika former av pedagogik. Det är en reform som ger möjlighet för bland annat lärarkooperativ och stiftelser att bedriva skolverksamhet i syfte att ge våra barn och unga den bästa utbildningen, och inte i syfte att jaga efter vinst. Med förekomsten av riskkapitalbolag, stora koncerner och missbruk av skatteregler blir det dock alltmer nödvändigt nu att strama åt regelverken och att leva upp till det som var avsikten med vår friskoletanke. Vi menar att utbildning av hög kvalitet ska vara det främsta syftet för alla skolor. Vi vill att aktiebolag som driver skolor i sin bolagsordning ska klargöra att verksamheten inte har ett vinstsyfte. Vidare vill vi att det ska klargöras att eventuell vinst ska återinvesteras i den berörda verksamheten. På så sätt säkerställer vi att verksamhetens kvalitet hamnar i fokus. Frågan om att skolor inte ska drivas i vinstsyfte har vi drivit hårt , senast i den avslutade . Trots att partierna i hade olika uppfattningar i frågan har vi lyckats komma överens om att en utredning ska göras i frågan och att konkreta förslag ska tas fram. För att klargöra att vi inte nöjer oss med en utredning har vi från och Socialdemokraterna skrivit ett gemensamt särskilt yttrande där vi poängterar att vi vill införa en lagreglering som går ut på att fristående skolor inte ska drivas i vinstsyfte. Så här skriver vi i vårt särskilda yttrande: Vidare anser vi att skolor inte ska drivas i vinstsyfte. För att tillstånd ska ges av Skolinspektionen ska det framgå av bolagsordningen eller motsvarande att utdelning av vinst till aktieägarna inte är syftet med skolverksamheten. Dessutom anser vi från att eventuell vinst eller överskott ska återinvesteras i den berörda verksamheten. Detta är en viktig princip för oss som vi kommer att driva hårt framöver. Vi ska inte acceptera att våra barn och ungdomar blir föremål för vinstjagande riskkapitalbolag ett vinstjagande som mycket sannolikt kan gå ut över våra barns och ungdomars utbildning. I betänkandet finns en motion som tangerar denna fråga, men i motionen krävs att alla bolag ska ha en viss form och bli SVB-bolag. Vi menar dock att bolag kan anta vilken form som helst förutsatt att det framgår klart och tydligt att syftet med verksamheten inte är att dela ut vinst till aktieägarna. Att tvinga alla företag att anta en viss bolagsform är inte rätt; det viktiga är att vi skriver in att de inte får ha vinstsyfte och att eventuell vinst ska återinvesteras. Det är av denna anledning vi inte stöder motionen. I övrigt är grundtanken i motionen lik den som vår kongress har beslutat om och som vi drivit . Vidare menar vi att det är oacceptabelt att elever tvingas byta skola mitt under ett skolår. Just därför kräver vi att alla friskoleaktörer ska garantera att de elever de tar in ska få gå klart utbildningen. Den som vill driva en fristående skola ska för Skolinspektionen visa att de har buffert för det, och de ska kunna ge garanti för att de inte lämnar eleverna på bar backe. En annan aspekt som berörs i betänkandet är villkoren för fritidspedagogerna. Om fritidshemmet ska komplettera skolan pedagogiskt och grunda sig på just pedagogik måste pedagogiken garanteras inte genom att fritidspedagoger ska omskolas till lärare, utan genom den befintliga kunskapen i just fritidspedagogiken och genom denna utbildning. I förskolan har förskollärare legitimation och ansvarar därmed för och leder den verksamhet där även andra yrkeskategorier, exempelvis barnskötare, är anställda. Fritidspedagogkompetensen är i mångt och mycket identisk med förskollärarens. Skillnaden är att fritidspedagogens kompetens är riktad mot den åldersgrupp som går på fritidshem, , medan förskolläraren har kompetens för åldersgruppen . Det är därför ologiskt att förskolläraren får legitimation medan fritidspedagogen nekas den rätten. Medan fritidshemmens roll har förstärkts i den senaste skollagen och i läroplanen har fritidspersonalens roll märkligt nog försvagats. Vi anser att legitimationen är en garanti för att det under barnens finns kunnig och lämplig personal på plats. Om vi tror på olika lärandeperspektiv måste legitimation även gälla för fritidspedagogerna. Just därför vill vi uppdra åt regeringen att vidta lämpliga åtgärder i enlighet med detta. Ytterligare en fråga som berörs i betänkandet är hur vi kan värna alla våra skolelever. Skolans personal har stora möjligheter att upptäcka flickor och pojkar som är utsatta, eller riskerar att bli utsätta, för skam- och hedersrelaterat våld och förtryck. Med rätt kunskap kan skolan bemöta föräldrar som vill begränsa barnens och ungdomarnas deltagande i vissa skolämnen, utflykter eller fritidsaktiviteter. Elevhälsan är en viktig resurs i detta arbete. Vi anser att elevhälsopersonal måste ha rätt kompetens och resurser för ett långsiktigt arbete. Just därför är det viktigt att lärares kunskap i mänskliga rättigheter, mångfald och konflikthantering prioriteras i lärarutbildningar och fortbildningar för lärare. Därför vill vi från ge regeringen i uppdrag att vidta åtgärder även i denna fråga. Avslutningsvis vill jag, herr talman, deklarera att jag självfallet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservationerna 17 och 19. 127 (SD): debatterar vi en av de viktigaste frågorna , hur vår skola fungerar och vilken kvalitet den håller. Skolväsendet är ett väldigt brett område som inte bara sträcker sig från förskola till gymnasieskola. Det omfattar även särskola, sfi och fritidshem. Det gör att det blir ett extra brett område och en bred debatt. I utskottets text lyfts förslag fram eller rättare sagt den överenskommelse som är gjord mellan sex av åtta partier. Därför är det omöjligt att inte redan nu gå in på de förslag som har lagts fram där, även om det kommer att bli en debatt kring det framöver. har gått från att ha en skola i världsklass till att ha en skola som brottas med stora problem. Vi brottas med sjunkande kunskapsresultat och med elever som lämnar och gymnasieskolan utan fullständiga betyg. Vi brottas med ett ökat antal elever som hoppar av gymnasiet, med sjunkande lärarstatus och så vidare. Vi har en skola som har stora utmaningar framför sig. Jag säger vi, för jag menar faktiskt att det är vi tillsammans som kan komma till rätta med dessa problem eller åtminstone närma oss problemen. Vi måste sända signaler ut till verksamheten om att vi står enade i frågorna. Det finns faktiskt väldigt många frågor och punkter där det inte råder någon oenighet över huvud taget. Jag menar att vi gemensamt måste lyfta fram dem för att signalera att vi gör detta långsiktigt och att det är ett bestående förslag, oavsett vem eller vilka som sitter i regering eller har vågmästarroll. Det måste också i någon mening ha varit syfte att hitta långsiktiga och hållbara lösningar som alla kan ställa sig bakom. Jag menar att det är absolut rätt väg att gå. Men tyvärr var det inte så logiskt. Ganska tidigt talades det tydligt om för oss att och inte skulle bli aktuella i en sådan här överenskommelse. Vi stod helt enkelt för långt ifrån varandra, sade man. Detta skulle man kunna välja att kalla mobbning eller utfrysning, sådant som vi arbetar mot i skolvärlden. Jag behöver knappast nämna någonting om det här med att föregå med gott exempel. Vill man sätta partipolitik framför skolans och bästa har man naturligtvis all rätt att göra det, men då får man vara beredd att ta konsekvenserna. När jag tittar närmare på de förslag som överenskommelsen innebär kan jag bara konstatera att det egentligen inte fanns några sakliga skäl för att utesluta eller från uppgörelsen. Sakpolitiskt står vi faktiskt inte så långt ifrån varandra i just dessa frågor. Vad jag kan se finns det inte några förslag här som jag inte kan ställa mig bakom. Däremot finns det frågor där jag skulle vilja gå steget längre. Men för den sakens skull är det inte fel att åtminstone ta ett steg i rätt riktning. Vi lever i en värld där det råder hård konkurrens på den internationella marknaden. Nationen med den bäst utbildade arbetskraften har stor fördel i den internationella konkurrensen. har tyvärr halkat efter i den konkurrensen när det gäller just skolresultat. Detta är allvarligt. Friskolereformen må ha ökat valfriheten för många elever som av olika anledningar, kanske rent av vantrivsel eller mobbning, valt att byta upp sig till en bättre skola och en bättre skolgång. Men uppenbarligen har reformen inte lyft våra skolresultat internationellt. Frågan om en överetablering vid startandet av friskolor har lyfts fram i en del motioner. Till och med har påpekat att nuvarande regelverk inte har något skydd ens för riktigt uppenbara överetableringar. Dessa överetableringar kommer att ligga för handen om Skolinspektionen följer sina regler och ger tillstånd till fler elevplatser än vad det finns elevunderlag för. Det är givet att elever, lärare och andra kommer i kläm. Det ser vi inte minst nu när skolor lägger ned sin verksamhet på grund av bristande elevunderlag. Vi vill därför i likhet med skapa ett friskolesystem där det måste finnas ett påvisbart behov av den utbildning som en friskola avser att ge, en pedagogisk profil eller en speciell språkinriktning. På så sätt skapas en balans inom friskolesystemet. För detta krävs det naturligtvis att Skolinspektionen har ett helt annat regelverk att förhålla sig till än det vi har . Vi vill påpeka att den uppgörelse där sex av partier ingår inte på något sätt tar upp problemen med överetableringar av skolor. I texten talar man i stället om samråd mellan kommuner och huvudmän, vilket i sak inte behöver betyda någonting. Detta anser vi vara en stor brist i uppgörelsen. Det är precis en sådan fråga där vi skulle vilja gå längre utan att för den sakens skull säga att samråd är fel. Friskolereformen har också fört med sig att antalet konfessionella friskolor har ökat i vårt land. Med anledning av det vill jag yrka bifall till reservation 9 som handlar om en hårdare granskning av konfessionella friskolor. Tyvärr har en rad allvarliga problem och brott mot skollagen uppdagats på konfessionella skolor. Det är problem som vi inte ser i våra icke-konfessionella skolor. Händelser som kan betecknas som rena övergrepp med inslag av våld och hot har tyvärr uppdagats. Missförhållandena på dessa friskolor har avlöst varandra . Vi vill att regeringen tillsätter en objektiv utredning för att klargöra förhållandena på dessa skolor. gjordes ett uppmärksammat undersökande reportage kallat I skolans våld, där mycket grova missförhållanden på tio konfessionella friskolor synliggjordes. Det framkom bland annat att skolorna underlät att anmäla så pass grovt våld att det närmast kan jämföras med tortyr av skolbarn. Skolorna underlät också att rapportera om uppenbart tvångsgifte. Dessutom förekom både hot och våld på skolorna. Svenska skattebetalare finansierar vårt skolsystem för att ge alla barn en likvärdig utbildning, inte för att kunskapsinlärning ska ske med otilllåtna medel. Jag är fullt medveten om att konfessionella friskolor lyder under samma regelverk som övriga skolor, men trots detta är det här problem som har uppdagats där och inte i våra traditionella skolor. Tyvärr förekommer det också att ungdomar utsätts för det vi kallar hedersrelaterat förtryck.