prot · H10922 · 2013-11-06 00:00:00 — Det jag säger är att ni, , inte har någon som helst möjlighet att påverka innehållet i de fonder som ni går in i. Om det fanns någon form av trovärdighet i den politik ni bedriver skulle ni inte investera pengar i de fonderna. Jag tror att ni gör det för att det är fråga om enkla investeringar. Ni går in med pengar, och sedan kan ni tillgodoräkna er det som om ni hade gjort utsläppsminskningar på hemmaplan. Er politik handlar om att ni köper utsläppskrediter för motsvarande av det svenska klimatmålet. Det är klimatåtgärder som inte blir vidtagna i på grund av att ni köper billiga utsläppskrediter. Jag skulle också vilja fråga om utsläppsmålen . Jag har diskuterat frågan med , som från håll säger att när det gäller målet ska man inte använda CDM, uppköp av utsläppskrediter, för att nå det. Som jag sade kan man se att det är den generella trenden, och det som också EU rekommenderar. Länder jämförbara med använder över huvud taget inte uppköp av utsläppskrediter . Därför vill jag fråga : Eftersom du tycker att CDM är bra borde väl driva att det ska finnas en mängd CDM i klimatmålet ? Om det är så bra , varför driver ni då inte att det ska vara en bärande del också i den framtida klimatpolitiken? 46 (FP) replik: Det övergripande målet handlar inte om vilka verktyg vi använder, utan det övergripande målet måste vara att vi ska efterlämna en jord i ekologisk balans. Då handlar det om noll nettoutsläpp. Det måste vara det övergripande målet. Vilka verktyg vi sedan använder måste utvärderas. Jag sade tidigare att vissa saker inte har fungerat, men många bra projekt har kommit till stånd tack vare de flexibla mekanismerna. Det kan handla om solenergilösningar i . Det kan handla om energieffektiva lösningar på andra håll i världen. De exempel på projekt som tar upp skulle jag tro syftar på där vi har gått in och där vi inte, vilket jag beklagar, har haft den insyn som jag tycker att vi borde ha. Det har miljöministern tagit till sig och här i kammaren sagt att hon vill ta upp det med ansvariga för att se hur vi ska kunna öka transparensen. Det gäller de storskaliga projekten där vi inte riktigt har haft transparens. Det finns instrument för att kontrollera att de flexibla mekanismerna används, att CDM används som det är tänkt. Det stramas upp undan för undan, men det är FN-lett. Vi behöver jobba vidare, och jag tycker inte att vi ska kasta ut barnet med badvattnet utan i stället utveckla system som fungerar. 47 (C): Riksdagskolleger och åhörare! Dagens debatt utgår från en rapport från om utsläppshandeln för att begränsa klimatförändringen samt den skrivelse som regeringen lämnat till med anledning av . Det är ett bra tillfälle att ha en diskussion eftersom världens klimatförhandlare träffas i för ytterligare ett klimatmöte. Syftet med det mötet är att få fram en tidsplan för hur man ska förhandla för att kunna ha det klimatmöte som är planerat att hållas i och då få ett globalt bindande avtal som omfattar alla länder och alla utsläpp. Det är oerhört viktigt. Därför är det bra att nu ha den här debatten, blicka framåt och diskutera vad vi behöver göra för att klara klimatmålet, tvågradersmålet, och få till stånd ett globalt bindande avtal. Det ska sägas, herr talman, att och kritiken i den främst berör uppbyggnaden av handelssystemet, framför allt den andra handelsperioden. har det skett ett antal förbättringar av systemet. Under den andra handelsperioden fick man till exempel bara auktionera max av utsläppsrätterna. , som vi gått in i 2013, kan man auktionera , vilket är bra. Det är en bra förändring, och som centerpartist tycker jag att auktionering i så stor utsträckning som möjligt ska användas i stället för tilldelning utifrån historiska referenser. Vi ser att handelssystemet kommer att bidra till att EU når sina mål till 2020. Problemet är – det tror jag att vi alla är överens om – att 2020-målen inte leder oss till de långsiktiga målen, till 2050-målen som EU satte upp under det svenska ordförandeskapet, alltså att EU ska minska utsläppen med 80–till 2050. Det är de långsiktiga målen vi måste ha i sikte när vi diskuterar handelssystemets funktion. Vi måste konstatera att EU:s utsläppshandelssystem är det viktigaste gemensamma instrument vi har inom EU. Det är viktigt att vårda och utveckla systemet, som är ett marknadsbaserat system. Vi ska vara klara över att prissignalerna på marknaden för utsläppsrätter inte är tillräckligt tydliga . De är inte tillräckligt tydliga för att ge de investeringar vi behöver för att nå de långsiktiga målen. Det ska vi erkänna klart och tydligt. Vi ska också erkänna att det finns en historisk orsak till det. och flera andra har varit inne på det, nämligen att tilldelningen initialt var alltför frikostig. Dessutom har vi haft en ekonomisk kris som gjort att vi har ett stort överskott av utsläppsrätter. Då är frågan hur vi kan hantera detta överskott. har stöttat förslag att göra en så kallad backloading, alltså flytta fram utsläppsrätter från en tidigare handelsperiod till en . Det var det bästa förslaget som fanns tillgängligt. Det har funnits andra förslag; UK har nämnts i debatten. har förespråkat en så kallad set-aside, det vill säga att man kunde plocka ut utsläppsrätter från handelssystemet. Problemet är att det förslaget inte fanns på bordet. Vi ska alltså inte lura oss själva här. har stöttat det bästa förslag som fanns tillgängligt. är regeringen i skrivelsen mycket tydlig med att kommissionens förslag sannolikt inte är tillräckligt för att åstadkomma den önskade effekten, att leda oss mot de långsiktiga målen. Frågan blir vad mer vi kan göra, förutom backloading. Ett sätt är att höja klimatmålet till 2030. Då ligger det redan i systemet, bubblan sjunker och vi får en bättre prissignal. Ett annat sätt är, som jag nämnde, att göra en set-aside, att plocka ut utsläppsrätter. Vi har inom EU utsläppsrätter som ligger och skvalpar. Det är det som trycker ned priset. Jag tror inte att detta med ett prisgolv är ett lika bra sätt som att höja målen eller att göra en set-aside och plocka ut utsläppsrätter ur systemet. En annan del är att ha bindande mål till 2030 och 2040. Det är en nog så viktig del i att få tydliga prissignaler till dem som ska investera och göra investeringar klimatsmart. När vi talar om utsläppshandelssystemet är det också viktigt att diskutera vilka utsläpp som ska ingå i systemet. EU:s beslut att ta in flyget i handelssystemet har lett till en intressant följdeffekt. Vi hade i går i utskottet en subsidiaritetsprövning om just den följdeffekten, där FN:s internationella luftfartsorganisation på sitt möte förklarade sig villigt att ta fram ett system för att sätta pris på flygets utsläpp. Det är en direkt följd av att EU valde att ta med flyget i utsläppshandelssystemet. Både länder och organisationer blev stressade av det, för det fanns också andra ländergrupper som sade att de kanske ville följa efter. Vi ska ha klart för oss att detta är något historiskt. Bakgrunden till att vi inte kan lägga en skatt på flygbränsle är Marshallplanen efter . Enligt Marshallplanen skulle man stimulera handel och rörlighet, och därför fick man inte lägga skatt på vare sig flygets eller sjöfartens bränsle. Vi lever fortfarande kvar i det. Jag tycker att vi borde ha kommit ur postkrigstraumat och insett att vi nu har andra problem att ta tag i. Icke desto mindre är det historiskt att nu har sagt att vi kan ha ett marknadsbaserat system och sätta pris på flygets utsläpp. Jag noterar att ingen från oppositionen har tagit upp detta, som jag tycker är historiskt och som vi hade på bordet i utskottet i går. Om vi hade följt oppositionens väg och i stället lagt skatt på flygbiljetter – observera: på flygbiljetter, inte på flygets utsläpp – som oppositionen föreslog och fortfarande har förslag om, så hade vi inte varit där. Då hade vi inte stressat . Vi hade kanske fått en annan prissignal för flygtrafik som startar och landar i , men vi hade inte varit där vi är nu när EU har beslutat att ta med flyget i utsläppshandelssystemet. När vi gör förändringar i utsläppshandelssystemet ska de vara långsiktiga och bära mot det långsiktiga målet. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 48 (MP) replik: Du lyckades jaga upp mig ändå, ! Jag hade inte tänkt begära replik, men så kom dessa upprepade pikar mot vår flygskatt, ungefär som om vi någonsin skulle ha varit emot att man tar in flyget i EU:s utsläppshandel. Vi har haft synpunkten att flyget borde ha en egen bubbla i utsläppshandeln, alltså att man har flyget för sig och industrin för sig, för att undvika den situation vi har , där flyget betalar bara för koldioxiden, trots att flygets totala klimatpåverkan egentligen är dubbelt så stor när man också räknar in kväveoxid, vattenånga och så vidare. Flyget handlar med samma utsläppsrätter som industrin, vilket blir väldigt skevt. Detta är dock inte detsamma som att vi har varit mot det. Vi har däremot sett behov av att komplettera med en flygskatt, särskilt innan detta med utsläppshandeln fanns på plats. Det är egentligen här som jag ser skiljelinjen. Alla partier här i kammaren vill att vi ska jobba internationellt inom EU, oavsett om det gäller utsläppshandel för flyget eller att skärpa upp utsläppshandeln – möjligen har hållning varit lite oklar. I vilket fall som helst är vi överens om detta. Frågan är vad vi ska göra i när vi ser att vi inte ännu har fått gehör för det vi vill. Utsläppshandeln levererar inte det den skulle. Ska vi bara jobba för att förstärka den i EU, även om det kan ta , eller kan det finnas behov av kompletterande åtgärder i , till exempel en flygskatt eller ett prisgolv? Jag tror inte att man försämrar möjligheten att få igenom förbättringar i EU för att länder har kompletterande åtgärder. På samma sätt som EU kunde stressa kan enskilda medlemsländer som går före och exempelvis har flygskatt eller andra kompletterande åtgärder stressa EU. Blir de tillräckligt många är det något som stressar EU och gör det lättare att komma fram också på EU-nivå. 49 (C) replik: Jag kan bara konstatera att om hade tyckt att denna historiska händelse med hade varit viktig hade hon nämnt det i sitt anförande. gjorde du inte det, , utan du talade dig varm för er flygskatt, vilket är en skatt på, nota bene, flygbiljetter. Det låter jättebra med en flygskatt, men vi får inte lägga skatt på flygbränsle, vilket jag beklagar. Som jag sade borde vi ha kommit ur postkrigstraumat, och vägen ur det är just den väg som har öppnat och som öppnades tack vare att vi var tydliga med att vi ville få in flyget i systemet för handel med utsläppsrätter. Det kan vara viktigt att komplettera handelssystemet med nationella åtgärder, och lyfter fram just detta med prisgolv. Om skulle lägga ett prisgolv på utsläppsrätter inom befintligt system innebär det att vi skulle pressa ned priset ytterligare inom den bubbla som finns inom EU. Det skulle vara väldigt oklokt. Dels skulle vi meka med konkurrenssituationen, vilket är oklokt i sig, dels skulle vi inte vinna något när det gäller att minska utsläppen totalt sett. Jag tycker att prisgolv är en dum åtgärd. I stället skulle vi sänka taket och se till att få bort överskottet. Ska man diskutera prisgolv ska man göra det på EU-nivå. Jag uppfattar att med sin klämkäcka Sverige-ska-gå-före-princip tycker att vi ska ha ett prisgolv i . Det är dubbelt dumt, tycker jag. 50 (MP) replik: Jag ska medge att jag inte alltid lyckas, men jag har i alla fall ambitionen att i mitt anförande hålla mig till det som debatten handlar om. I det här fallet var det en skrivelse från regeringen om granskning av utsläppshandeln. Det handlade inte om framgången i eller över huvud taget om de frågorna. Därför nämnde jag det inte i mitt anförande. Det var måhända dumt. Jag kanske skulle ha broderat ut och pratat om alla möjliga saker, men jag gjorde inte det. I vilket fall som helst får vi inte lägga skatt på flygbränslet. Det skulle annars vara det rimliga i väntan på att man får en fungerande utsläppshandel, gärna på global nivå. Men eftersom vi inte får det och vi ser att flyget ökar allt kraftigare och att det står för stora utsläpp behöver vi göra något. Lägger man en skatt på flygbiljetter, precis som en rad andra länder har gjort, bland andra , , , och , kan man åtminstone dämpa något av ökningen och låta flyget betala lite mer av den miljökostnad som man faktiskt orsakar. Sedan vill vi så klart få igenom lösningar på internationell nivå. Det gäller även detta med utsläppshandel. Det bästa vore om vi kunde styra upp EU:s utsläppshandel. Men ska vi i väntan på detta låta vår svenska industri gå miste om de prissignaler som kan gynna industrin ? Om man redan nu har ett omställningstryck gör det att svensk industri ställer om, går före och tar fram klimatsmarta produkter, vilket jag tror är en vinnarlösning i längden. Visst vore det trevligt om vi inte behövde detta, och visst är det tråkigt om det innebär att utsläppen flyttar någon annanstans. Men som det är nu har systemet redan havererat. Det är redan så lågt pris. Det finns redan ett så stort överskott av utsläppsrätter att ytterligare överskott inte kommer att påverka mer än på marginalen. Det är därför som vi tycker att man åtminstone måste ha en omställning i . 51 (C) replik: har helt rätt i att det är en skrivelse om utsläppshandelssystemet som vi diskuterar. Jag talade om vad utsläppshandelssystemet har omfattat och kan omfatta. Där är flyget ett exempel. valde, vilket jag tydligt hörde, att brodera ut inom andra områden – vad vi skulle göra nationellt och så vidare. Man kan ju välja vad man broderar ut om. Jag noterar bara att inte tyckte att detta med , att vi får in flyget i utsläppshandelssystemet och får en global mekanism för att sätta pris på flygets utsläpp, var ett historiskt beslut. Jag tycker att det är historiskt. Jag beklagar att inte ser storheten i det. väljer att fortsätta tala om prisgolv. Jag tror att det viktiga är att få till en bra prissignal, sänka taket och få en prissignal som ett tryck uppifrån. Ett prisgolv i skulle innebära sämre konkurrenskraft för våra företag, och det skulle inte påverka utsläppen inom EU och inom bubblan alls. Då har vi inte vunnit något. Vi har bara varit inne och mekat i systemet. Det tror jag är dumt. Vi ska ha långsiktiga förändringar, som att locka in flyget i handelssystemet och få en följdeffekt som är historisk. Det är den typen av förändringar som vi ska göra. Vi ska ha klart för oss, när vi gör förändringar, vad vi vill ha för effekt. EU skulle kunna visa ledarskap just , eftersom man i och med EU:s utsläpp nästan har uppnått 2020-målet. Det skulle vara en väldigt enkel åtgärd att höja målet till redan till 2020. Vi är nämligen på väg att nå dit. Det skulle öppna för tryck i klimatförhandlingarna, och det skulle ge den här prissignalen på ett smart sätt till både svenska och europeiska företag. 52 (SD): debatterar vi som sagt betänkande MJU3, om utsläppshandel för att begränsa klimatförändringen. Inledningsvis vill jag säga att vi sverigedemokrater principiellt inte har ifrågasatt systemet med utsläppshandel även om systemet har visat sig ha ganska stora brister när det gäller till exempel momsbedrägerier. invändningar ser jag i allt väsentligt som relevanta utifrån de givna förutsättningarna. Det kan tilläggas – några debattörer har tidigare tagit upp det – att problemet med de alltför låga priserna på utsläppsrätter har en stor förklaring i att vi har haft en lågkonjunktur som vi ännu inte har tagit oss igenom. Det är många krisande länder i som behöver få fart på sin ekonomi. Dock menar vi från sida att om handeln med utsläppsrätter ska få någon signifikant effekt på de globala utsläppen av växthusgaser räcker det inte med att EU gör stora utsläppsminskningar. Jag är inte den första som tar upp det . Jag har vid tidigare tillfällen ifrågasatt att ensidigt ska tillämpa en gå-före-politik med stora mål om utsläppsminskningar jämfört med vår omvärld. Detta har jag bland annat motiverat med att utsläpp är väldigt beskedliga jämfört med övriga industriländers och att våra utsläppsminskningar i praktiken saknar en mätbar effekt på koncentrationen av koldioxid i atmosfären. får en väldigt ambitiös politik på området återverkningar på landets ekonomi. Det blir mindre pengar över till sådant som barnomsorg, skola, äldrevård, pensioner och jobbskapande reformer. Det inverkar naturligtvis också på svensk konkurrenskraft. I tycker jag inte att vi har någonting att skämmas över när det gäller utsläpp av koldioxid. Trots att är ett av världens mer nordligt belägna länder, med det klimat som det innebär, är vi relativt små förbrukare av fossil olja och kol. En stor grund i detta är givetvis att vi ungefär halverade vår oljeanvändning. använde vi olja i stor utsträckning, bland annat till uppvärmning. Vår elproduktion är som sagt också i princip fri från koldioxidutsläpp och användning av fossila bränslen. handlar debatten om den europeiska klimatpolitiken. har mycket av den politiska retoriken hos föregående talare gått ut på att ska vara pådrivande för att EU ska anta en ännu mer ambitiös gå-före-politik gentemot resten av världen. Vissa menar att den beslutade 20-procentsminskningen till 2020 i stället ska bli 30, 40 eller någon annan siffra – det är lite olika bud. Men även här bör och måste man kanske ifrågasätta den faktiska effekten av att EU ensidigt minskar sina utsläpp. EU är förvisso en 50 gånger större enhet än , men EU består likväl bara av av världens människor. För att göra en bedömning av läget, för egen del, har jag hämtat de siffror som jag kommer att använda fortsättningsvis hos Emission Database for , . De här siffrorna sträcker sig förvisso bara till 2011, men man kan ändå dra en del slutsatser. har ökat sina utsläpp motsvarande alla EU:s utsläpp sammantaget gånger 1,6. Då är naturligtvis , 2012 och 2013, inte medräknade. ökning är alltså 1,6 EU. Att ett land som utvecklas ekonomiskt också ökar sina utsläpp är mer eller mindre ofrånkomligt. Hundratals miljoner kineser har givetvis samma människovärde som vi här i . Många har gått från extrem fattigdom och misär till att bli en del av en växande medelklass i . Det tycker jag är någonting som är mycket gott, även om det finns mer att önska av den kinesiska staten på en lång rad områden. Vad vill jag nu ha sagt med det här? Jo, jag menar att och gör stora felsatsningar inom klimatpolitiken så länge de går ut på att man ska gå före med kostsamma utsläppsminskningar som bara sker här, för vi kan de facto inte på egen hand påverka de globala utsläppen i någon signifikant utsträckning genom skatter och utsläppshandel. Matematiken är egentligen ganska enkel. EU står för av de globala utsläppen. Om hela EU minskar utsläppen till noll är utsläppen globalt tillbaka på dagens nivåer redan efter tre , i huvudsak därför att andra länder går från fattigdom till mer drägliga levnadsförhållanden. Detta faktum kan man inte blunda för när man utmejslar politiken. Vissa debattörer, kanske inte just här men vid många andra tillfällen, vill göra gällande att olika klimatpolitiska insatser är lönsamma. De är faktiskt motsatsen. De kostar extrema summor pengar. I stället för att satsa pengar på en gå-före-politik, vare sig det gäller eller EU, menar jag att man ska gå den enda framkomliga vägen, som faktiskt är teknikutveckling, såvida vi inte kan förmå människor att frivilligt stanna kvar i fattigdom, men det är väl en del moraliska problem med det. Jag ska avsluta mitt anförande med att citera den danske professorn . Jag vet att han inte är en speciellt populär klimatdebattör i alla läger i denna kammare. Han ingår kanske inte i kategorin så kallade seriösa forskare, vilken man endast kan tillhöra om man okritiskt omfamnar det mest planekonomiska tänkandet när det gäller framtidens miljöutmaningar. Nåväl, Lomborg skrev i alla fall så här i för inte speciellt länge sedan: Den obekväma sanningen om klimatförändringen är att såvida vi inte gör grön energi betydligt billigare kommer vi (speciellt i utvecklingsländerna inklusive och ) att fortsätta använda fossila bränslen. I denna stund spenderas miljarder på subventioner av ineffektiva men samvetsdövande solpaneler. Om vi verkligen vill ha en förändring måste vi satsa på forskning och utveckling för att med nydanande idéer få ner priset på nästa generation grön energi. Vi kommer aldrig att lyckas göra fossila bränslen så dyra att ingen vill ha dem. Men vi kan forska fram grön energi som är så billig att alla vill ha den. Det är precis så. Den rika världen kommer aldrig att kunna förmå utvecklingsländerna att avstå från ekonomisk tillväxt. Därför bör merparten av den rika världens utsläppsminskningsambitioner riktas om till energiforskning för att få fram energislag som på marknadsmässig grund konkurrerar ut de fossila bränslena. Jag är helt övertygad om att detta är möjligt. 53 (MP) replik: Om det bara vore sverigedemokratiska klimatförnekare som för den här sortens resonemang skulle man kanske kunna leva med det, men eftersom liknande resonemang om att är så litet och därför inte behöver göra någonting även förs av ingen mindre än vår statsminister tycker jag att det förtjänar att bemötas. Man skulle kunna tänka sig att det sattes en gräns så att bara länder som har en miljard invånare skulle behöva bry sig om klimatet; alla andra kunde gå hem och lägga sig. Väldigt praktiskt för oss som råkar ha delat in vårt land så att vi inte är så många här, men kanske inte särskilt rättvist. De flesta länder har inte en miljard invånare, inte ens i närheten. Men det är just summan av alla människor i små och stora länder som bidrar till utsläppen. I har vi utsläpp på kanske per person när man räknar med de utsläpp som sker i . När vi även räknar med de utsläpp som vi orsakar utomlands med konsumtion, import och export är det kanske det dubbla. Vad är då en hållbar nivå? Egentligen ska utsläppen ned mot noll, eller åtminstone under ett ton per person brukar man prata om. Vi har alltså en resa att göra i . Vi kan inte luta oss tillbaka och säga att vi har gjort vårt; nu är det andra som ska göra jobbet. Så länge vi har ohållbart stora utsläpp och så länge vi har utsläpp som ligger högre än det globala snittet måste vi ställa om i . Det är ingen idé att skjuta upp den frågan. Det blir inte billigare av att vänta, tvärtom. Om vi redan nu gör rätta investeringar i den klimatsmarta tekniken i stället för att bygga in oss i ett fortsatt fossilberoende kommer vi att ha igen det. Den omställningen kommer vi att behöva göra. Vad är det vi ska vänta på? Ska vi vänta på att har vuxit klart så att sedan kan plana ut på den utsläppsnivå där vi är , och sedan ska alla börja minska sina utsläpp? Är det inte bättre att vi börjar här och ? Då måste ta sin del av ansvaret. 54 (SD) replik: missade som vanligt att berätta att inte bara är litet i den stora världen utan också har den industrialiserade världens absolut lägsta utsläppsnivå, möjligen med något enstaka undantag. Det tycker jag är väldigt viktigt i sammanhanget. Vi gjorde en stor omställning redan innan klimatfrågan kom upp på dagordningen, nämligen när vi slutade värma upp våra hus med olja och i större utsträckning gick över till andra uppvärmningssätt. Bland annan halverade vi användningen av olja. Jag ser stora problem med de alltför höga tonerna i debatten och de höga ambitionerna därför att det driver fram diverse panikåtgärder, som jag menar slår bakut. Till exempel ser vi hur vi förstör våra landskap med vindkraft – som inte gör att utsläppen minskar utan snarare ökar – inte därför att klimatet skulle vara ett problem utan för att man är mot kärnkraft. Jag tycker däremot att kärnkraft är ett bra alternativ, och inte bara när det gäller utsläpp. Jag menar att det är där lösningen är för framtiden, även i utsläppsfrågan och även för andra länder, om vi kan utveckla säkrare kärnkraftverk som vi kan känna oss trygga med och som kan producera stora mängder el billigt.