prot · H009109 · 2013-05-22 00:00:00 — Det är väl föräldrarnas ansvar. När började vi tar bort föräldraansvaret? Förvisso vet jag Socialdemokraterna gärna vill att staten ska styra allting och att föräldrarna inte ska ha mycket påverkan på uppfostran och så vidare. Men det är till syvende och sist föräldrarnas ansvar att se till att barnen får skolgång. Är det föräldrarnas beslut att de befinner sig illegalt i landet är den saken faktiskt föräldrarnas ansvar. Människor som vistas illegalt i landet ska inte ha rätt till sjukvård. De ska ha rätt till akutsjukvård om det annars är förenat med livsfara. Men i annat fall ska de inte ha rätt till sjukvård. Det ska inte vara subventionerad sjukvård, det ska vara osubventionerad sjukvård. Man ska inte förneka att ge vård till någon som ligger för döden men inte kan betala för sig för stunden. Sedan kan man se om det går att driva in pengarna i efterhand. Det är vår klara synpunkt, som jag framförde inledningsvis. Är det rättvist att svenska pensionärer inte har råd att betala för sin sjukvård och medicin när människor som vistas illegalt i landet får avgiftsfri sjukvård ja eller nej? Begär gärna ordet . (TALMANNEN: Jag ger för att klara ut detta.) 7 (S) replik: Jag anser att människor i , som lever i , ska ha rätt till sjukvård ja. 8 (V): När du eller jag blir sjuk är hälso- och sjukvården skyldig att ge oss vård efter behov. Personalen får aldrig snegla på vår status i samhället, vår politiska hemvist, vår religiösa tro eller vem vi älskar. På den grunden vilar även hälso- och sjukvårdens etiska principer sedan 2 . Det är principer vi är stolta över, och det är principer som vi kräver att sjukvården ska hävda i alla lägen. Det är ytterst om möjligheten att fortsatt hävda dessa principer som debatten handlar . Men det är även en debatt om en av de grundläggande mänskliga rättigheterna: rätten till hälsa. Det är en debatt om hur okränkbar vi anser denna rättighet vara, om vi menar allvar med att det är en individuell och absolut rättighet när vi anger vem vi vill att den ska omfatta, och framför allt är det en debatt om huruvida propositionen som läggs fram av regeringen med stöd av verkligen ger tillgång till vård för tillståndslösa i en omfattning som motsvarar det vi förväntar oss ur ett MR-perspektiv. Propositionen om hälso- och sjukvård för personer som vistas utan tillstånd i är visserligen ett framsteg från den fullständigt orimliga situation som har rått . välkomnar varmt och självklart att tillståndslösa barn nu äntligen behandlas som övriga barn i landet och får subventionerad fullständig hälso- och sjukvård samt tandvård. På samma sätt är det ett uppenbart framsteg att tillståndslösa vuxna nu får ökad rätt till vård på en nivå som motsvarar asylsökandes. Men frågan för dagen är varför en majoritet i riksdag ska stödja ett förslag som fortfarande inte uppfyller lika rätt till hälsa för alla i landet? Vi vet av erfarenhet att flera av de borgerliga småpartierna har haft en mycket vidare och generösare uppfattning när det gäller rätten till vård. Vi har också tillsammans med länge kämpat sida vid sida för en öppnare och generösare migrationspolitik även på detta område. Det är innerligt sorgligt att det inte är dessa partiers perspektiv som har fått genomslag i propositionen och att dessa partier nu i stället står i skuggan av och ett förslag där mänskliga rättigheter tyvärr fortsatt sätts på undantag. För även med regeringens nya proposition får sjukvården bortse från principen om behovet i centrum när papperslösa blir sjuk. I stället ska man först titta på hennes juridiska status, som om sjukdomar endast drabbar den som har svenskt personnummer och som om behoven beror på vilka papper som finns i fickan. Precis som när asylsökande blir sjuk tvingas sjukvården överväga om vården är nödvändig eller om den kan anstå. En sådan gränsdragning finns inte för några andra människor i , och en sådan gränsdragning finns inte i sjukvårdsetiken. Titta in på en av landets kliniker för papperslösa och se det enorma frivilligarbetet som görs på klinikerna för att tillgodose rätten till hälsa! Träffa läkare, sjuksköterskor och kuratorer som kämpar för att ge de allra mest utsatta den vård de behöver. De träffar asylsökande och papperslösa, och de försöker efter bästa förmåga täcka över vårt samhälles kolossala misslyckande. Jag är innerligt tacksam över att alla dessa frivilliga orkar, men skäms jag ända in i märgen över att de ska behöva göra detta som samhället borde tillhandahålla. Tyvärr kommer regeringens proposition om utökad rätt till vård för papperslösa inte att göra dessa kliniker överflödiga. Precis som asylsökande även söker sig till de frivilliga klinikerna för att få hjälp med vård som inte bedömts som tillräckligt angelägen inom begreppet vård som inte kan anstå kommer även tillståndslösa fortsatt att behöva dessa kliniker. Låt oss se lite på begreppet vård som inte kan anstå. Det är inte en medicinsk term, och en sådan gränsdragning har inget stöd i den beprövade vetenskap som hälso- och sjukvård bygger på. Det innebär att en grupp människor i medvetet kommer att diskrimineras och ges sämre förutsättningar för det som i Rätten till hälsa kallas rätten till bästa uppnåeliga hälsa för alla människor. Det innebär alltså i praktiken att det är personal inom vården som i sitt dagliga arbete och möte med patienter tvingas diskriminera beroende på vilken juridisk status patienten har, eller i klarspråk: Patientens behov bemöts olika beroende på om patienten har tillstånd i fickan eller inte. Det är uppenbart orimligt att vårdpersonal ska tvingas förhålla sig till denna diskriminering som så uppenbart bryter mot medicinsk etik. Dessutom är det ur ett patientperspektiv godtyckligt och orättvist att vårdbehovet kan komma att bedömas olika beroende på vilken vårdpersonal man möter och hur denna tolkar det luddiga och ovetenskapliga begreppet vård som inte kan anstå. Även om har i uppdrag att förtydliga begreppet kommer godtyckligheten och den diskriminerande faktorn att kvarstå eftersom man här frångår principen om medicinskt behov till fördel för ett perspektiv som är av migrationspolitisk karaktär. Kan man verkligen hävda att människor har en mänsklig rättighet om de inte vågar använda den i praktiken eller om de kommer att bestraffas om de försöker göra anspråk på den? Vi har tyvärr sett en massa exempel på fall där polisen har hämtat personer i samband med deras behandling eller sjukhusvistelse. har det skett i samarbete med hälso- och sjukvårdspersonal. Andra gånger har polisen av andra anledningar haft kunskap om att personen har sökt vård. Senast tog vi del av fallet där en ung ensamkommande hämtades av polis på BUP och deporterades trots omfattande självskador och självmordsförsök. Detta är inte värdigt ett land som . När jag besöker kliniker för papperslösa eller på annat sätt träffar gömda asylsökande och papperslösa berättar de ofta om sin rädsla för att anges eller hämtas av polis i samband med att de just söker vård. Om papperslösa ska kunna nyttja rätten till vård är det avgörande att de inte känner rädsla att fångas av polis. Annars blir det inget annat än en rättighet på pappret. föreslår därför att uppgiftsskyldigheten för hälso- och sjukvårdspersonal ändras genom patientsäkerhetslagen så att det tydligt framgår att vårdpersonal inte är skyldiga att lämna uppgifter om papperslösa till polis eller åklagare, inte heller på direkt fråga. Vad är det då som ligger bakom oviljan att ge alla samma rätt till vård? Vilka argument kan vara så viktiga att regeringen och MP är beredda att tvinga vårdprofessionen frångå sina medicinsk-etiska utgångspunkter som baseras på patientens behov och i stället skapa en tydlig A- och B-vård? Inte sällan hörs argument om att tillståndslösa i större utsträckning skulle söka sig till om rätten till hälso- och sjukvård var lika för alla. Jag kan dock passa på att upplysa om att Läkare i Världens undersökningar av rätten till vård i , som på många håll är mycket generösare än i , visar att det inte finns någon så kallad pullmekanism som drar hit ytterligare människor. Det är en myt som är ovärdig seriösa partier och som jag tycker att vi kan lämna åt SD att lägga till samlingen av xenofoba vanföreställningar. Migrationsminister var snabb att avfärda utredningen om rätt till vård för papperslösa som leddes av och presenterades . Helt i enlighet med de internationella konventioner som förbundit sig att följa föreslog utredningen att papperslösa och asylsökande ska få rätt till exakt samma hälso- och sjukvård som personer folkbokförda i . Migrationsministern påstod snabbt att lika rätt till vård skulle bli för dyrt. Min fråga är: För dyrt i förhållande till vad? Är det för dyrt i förhållande till den fullständigt verkningslösa restaurangmomsen, välbeställdas bartenderbidrag, läx-RUT eller skattesänkningen för bolag? Vad får mänskliga rättigheter kosta i ? Är drygt halva, högt sagt, kostnaden för restaurangmomsen verkligen för mycket? Blir vi inte tillräckligt mätta då? Återigen ser vi exempel på en gammal sanning. Här är pengar viktigare än människor och behov och rättigheter. För är rätten till vård ett migrationspolitiskt instrument som kan användas utan hänsyn till medicinsk etik eller rättighetsperspektiv. I är det tvärtom. I är mänskliga rättigheter inte förhandlingsbara. Mänskliga rättigheter har skapats just för att skydda de mest utsatta och rättighetslösa, och det är ett åtagande som förpliktar. I behandlas människor lika, oberoende av ursprung, kön, klass, religion eller politisk hemvist. I kan människor utan rädsla för polis ta del av rätten till vård. Därför, herr talman, fortsätter kämpa för ett där rätten till hälsa inte avgörs av vilka papper människor har i fickan. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 3 och 4. 9 (SD) replik: säger att det är en myt att fler söker sig till länder som erbjuder de här privilegierna för människor som vistas där illegalt. Läkare i Världen släppte 2009 en rapport om tillgång till vård för papperslösa i elva europeiska länder. uppger att de migrerat av hälsoskäl. Jag kan också säga att mellan 500 000 och en miljon har sökt sig till just på grund av att de erbjuder samma vård för illegala som för den inhemska befolkningen. av sjukvårdsbudget går till vård till illegala. deklarerar att man vill liberalisera detta ännu mer, att de som vistas här illegalt, alltså bryter mot svensk lag, ska ha fullständig rätt till sjukvård. Jag håller med om att vård som inte kan anstå är ett luddigt begrepp. är rädd för att det här kommer att innebära att det blir en för snäv definition. Jag tror precis tvärtom. Det är ett väldigt luddigt begrepp; det håller jag med om. Men jag tror att man kommer att tolka detta väldigt liberalt, så jag tror att farhågor är obefogade. Jag skulle vilja ha ett svar från och , även om jag i stort sett vet vad svaret kommer att bli, om jag nu får ett svar. Jag kan väl utifrån det talade om här tidigare tolka ett visst svar. Men jag skulle ändå vilja få ett svar för väljarnas skull, för att de ska veta och få klarhet i detta. Anser att det är rättvist att svenskar inte har råd att betala för sin vård eller mediciner medan personer som vistas illegalt i landet ges privilegier som inte svenska folket har, i form av avgiftsfri sjukvård, tandvård och medicin? Jag vill ha ett ja eller ett nej. 10 (V) replik: Det är inte överraskande att jag och tycker helt olika. Det gör vi i de allra flesta frågor. Den här frågan belyser på ett väldigt bra sätt varför det är så. väljer att tolka samhällets samtliga motsättningar och konflikter utifrån perspektivet svenskhet snacka om diffust begrepp och personer som inte är svenska. Jag ser på samhället på ett annat sätt. gav i sitt anförande beskrivningen av ett klassamhälle som inte fungerar, ett samhälle där människor har problem med att få ihop det här med pensionen, där de är utförsäkrade och där a-kassan fullständigt har havererat. Jag ser det klassamhället. Mina lösningar handlar om en välfärdspolitik, en solidarisk politik där vi faktiskt utjämnar klasskillnaderna. lösningar handlar om att utpeka en grupp, på grund av etnicitet, och ge den skulden för allting. Just ser vi klart och tydligt att det är så det går till. När vi andra försöker diskutera en fråga som handlar om mänskliga rättigheter och på ett enkelt sätt lyckas urskilja den från migrationspolitiken klarar inte av det. Det är naturligtvis här skiljelinjen går, och vi tackar för att du visar det så tydligt. 11 (SD) replik: Jag vet inte vad satt och höll på med under mitt anförande. Men hon kan uppenbarligen inte ha lyssnat, för då hade hon hört att jag inte gjorde skillnad på svenskar och utlänningar. Jag gjorde skillnad på svenskar och dem som vistas legalt i landet och dem som vistas illegalt i landet. talade jag just om svenskar och andra som vistas legalt i landet. Jag gör en klar skillnad mellan människor som är lagligt i och dem som inte befinner sig lagligt i . Där gör jag skillnad, och den skillnaden tycker jag att vi ska göra, för hela vårt rättssamhälle vilar på det. Sedan får jag inget svar. Är det så svårt att få svar från politiker ja eller nej? Jag vet att många politiker tricksar och försöker undvika att säga ja eller nej. Kanske gör jag också så . Men ställer jag verkligen en rak och konkret fråga. Är det så svårt att säga ja eller nej? Jag upprepar frågan. Anser ni i att det är rättvist att svenskar och även de som vistas legalt i landet inte har råd att betala för sin vård och medicin medan personer som vistas illegalt i landet, alltså bryter mot svenska lagar, ges privilegier som avgiftsfri sjukvård, tandvård och medicin? Jag vill ha ett ja eller ett nej, . Så svårt är det inte för en politiker att svara ja eller nej. 12 (V) replik: Det här är något av det ni gör allra mest, nämligen låtsas som om ni inte är politiker. Det är en riktigt rolig disciplin av en person som just nu står i talarstol. misslyckas med något, även om han skiljer på de så kallade kriminella invandrarna och andra invandrare. Han klarar inte av att hålla borta ord som svenskfientlighet. Det är där det ändå lyser igenom att det finns någonting annat än bara den här skillnaden. Det är andra skillnader vi pratar om, precis som vanligt. Ja, jag kan gärna svara på frågan, för jag förmår att skilja mellan mänskliga rättigheter, demokratiska rättigheter och övrig migrationspolitik. Självklart ska människor som inte på något annat sätt har möjlighet att få sin rätt till vård uppfylld få den. Därför är svaret ja. Naturligtvis ska människor som är i behov av vård och inte har någon annanstans att få den kunna få den. Det är ganska självklart. Det är en mänsklig rättighet. I övrigt finns det väldigt mycket kvar att önska av det här samhället när det gäller just klasstrukturerna, när det gäller vår fördelning i samhället. Men just där har aldrig några svar. Just där är aldrig beredda att ta en verklig debatt om den politik som gör skillnad. För när man inte kan peka ut en specifik grupp står ni svarslösa. 13 (C): Som riksdagsledamot får man ibland vara med om att fatta svåra beslut, beslut som kan kännas nödvändiga men komplicerade att förklara. får vi vara med om att fatta ett beslut som är lätt att fatta. Det är enkelt att förklara, och det kommer att förändra tillvaron för två stora grupper i det svenska samhället. Den första gruppen, som det här kommer att påverka, är alla som arbetar i sjukvården, för de kommer inte att behöva ställa sin yrkesetik mot svensk lag. Riksdagsbeslutet, som vi förhoppningsvis fattar , kommer därmed att underlätta deras arbete. Alla som är skolade till att vara sjuksköterskor, läkare, undersköterskor och barnmorskor har i utbildningen fått inpräntat i sig att alla människor är lika mycket värda, att man aldrig, om man följer sin yrkesetik, kan vägra någon vård på grund av hudfärg eller för den delen medborgarskap. Grundbulten i yrkesetiken är och har alltid varit att behandla alla människor lika oavsett kön, ålder, härkomst eller social position. All personal i sjukvården har dessutom varit underställd hälso- och sjukvårdslagen, i vars portalparagraf det står att sjukvård ska ges efter behov och inget annat. När man stått inför en medmänniska med uppenbart behov av vård har man dock fram till nu varit tvungen att fråga sig inte vad som hänt den skadade eller sjuke utan vilka de fyra sista siffrorna i personnumret är. Merparten av alla som arbetar i sjukvården har, tack och lov, följt sin yrkesetik. De har gjort vad bland annat , som är läkarnas internationella organisation, slagit fast, nämligen att patienten alltid har rätt att bli behandlad utan diskriminering och att man ska agera för att säkerställa det även om lagstiftning eller regelverk förnekar denna rätt. har ett antal landsting ställt sig bakom sin vårdpersonals kloka agerande och skapat egna riktlinjer för hur människor som saknar tillstånd att vistas i ska beredas vård. och är ett par goda exempel. Det vi gör genom att bifalla regeringens proposition är att vi skapar ett regelverk för den praxis som har etablerats kring hur människor som vistas i landet utan tillstånd ska ges rätt till hälso- och sjukvård. Sjukvårdspersonalens och landstingens agerande får därmed en solid laglig grund. Lagändringen kommer dessutom att göra stor skillnad i vardagen för alla som arbetar inom svensk hälso- och sjukvård men också för de människor som vistas i utan tillstånd. riksdag ger dem nu rätten till sjukvård. I socialutskottets betänkande finns två principiella reservationer. Den ena kommer från , och där föreslås att vuxna som saknar tillstånd ska ha samma rätt till hälso- och sjukvård som lagförslaget ger barn i familjer som saknar tillstånd. Jag kan känna sympati för den människosyn som ligger till grund för reservation. Det huvudsakliga skälet till varför utskottets majoritet inte ställt sig bakom den linjen är att det skulle leda till en situation där den som fått avslag på sin asylansökan och utan tillstånd stannat kvar i landet skulle få större tillgång till hälso- och sjukvård än den som är asylsökande. Utskottets majoritet anser att den som söker asyl och den som vistas i landet utan tillstånd ska ha samma rätt till vård och att avgifterna dessutom ska vara desamma. Det är en också praktisk lösning för sjukvårdspersonalen. När de ställs inför en medmänniska som är i behov av vård men saknar de fyra sista siffrorna i personnumret behöver de inte bry sig om var i processen den sjuke befinner sig. Är det en person där asylprocessen fortfarande pågår eller är det en person som fått en lagakraftvunnen dom och därmed saknar tillstånd att vistas i ? Den andra principiella reservationen kommer från . I den yrkas avslag på regeringens proposition. Den som vistas i utan tillstånd ska inte få sjukvård. Det är, herr talman, just inom sjukvårdspolitiken som konsekvenserna av hårda och känslolösa ideologi blir som mest tydliga. De som saknar de fyra sista siffrorna i personnumret har inte rätt till sjukvård. De ska ut ur landet eller lida, ja, i förlängningen kanske dö. Det är budskapet från . Att hålla människor borta från sjukvård ska bli ett instrument i migrationspolitiken. På så sätt ska människor som inte har rätt att vistas här tvingas ut ur landet. vill därmed tvinga läkare och sjuksköterskor att innan de ger vård och hjälp först fråga om den sjuke eller skadade har medborgarskap eller uppehållstillstånd. Utan papper ingen vård är lagen som ska gälla. Att den helt strider mot den yrkesetik som sjukvårdspersonalen har bekymrar inte . Men inte nog med det. Det som mest upprört många av läkare är när partisekreterare i en intervju i förklarat att sjukvårdspersonalen dessutom skulle vara skyldiga att polisanmäla den som är sjuk eller skadad och uppsöker sjukvården utan att ha tillstånd att vistas i landet. Vet man med sig att en person vistas i landet illegalt eller inte kan betala för sig ska man enligt tillkalla polis eller myndigheter. Sjukvården omfattas av mycket strikt sekretess. Endast brott som mord, rån och kidnappning, som leder till mångåriga fängelsestraff, kan bryta sekretessen. vill alltså ändra principerna. Även den som gör sig skyldig till att vistas i landet utan uppehållstillstånd ska av läkare och sjuksköterskor anmälas. Ska man vara konsekvent från sida måste det därmed gälla alla brott. Den som sprungit runt och misshandlat andra med järnrör och då ådragit sig en sårskada ska, innan distriktssköterskan plåstrar om skadan, polisanmälas så att polisen kan hämta upp vederbörande eftersom denne gjort sig skyldig till ett brott. Detta är häpnadsväckande. Jag vill med skärpa yrka avslag på reservation och på övriga reservationer samt yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. 14 (V) replik: Jag vill gärna höra en motivering till varför man inte helt enkelt skulle kunna ändra patientsäkerhetslagen så att det blir klart och tydligt att det är säkert och tryggt för tillståndslösa att nyttja sin mänskliga rättighet och ta del av vård. Vad är anledningen till det? 15 (C) replik: Det hänger samman med att vi anser att alla människor är lika mycket värda. Alla ska behandlas lika. Om polis eller annan myndighet frågar sjukvårdspersonalen ifall en viss person vistas på en sjukvårdande inrättning är personalen enligt den svenska lagstiftningen skyldig att svara på frågan. Vi har inte funnit anledning att särskilja gruppen människor som saknar tillstånd från alla andra grupper där polis eller andra myndigheter kan ha intresse av att få reda på om de vistas i landet. På samma sätt som vi tycker att man ska ha rätt till sjukvård tycker vi att det regelverk som finns i hälso- och sjukvården i möjligaste mån ska gälla alla. 16 (V) replik: Jag håller naturligtvis med om att alla människor bör behandlas lika, men har vi en grupp som är oerhört utsatt, en grupp som vi vet drar sig för att söka och ta del av sin rättighet, en grupp som alla partier utom inte ser som kriminell. Jag önskar verkligen att det vore tydligt avkriminaliserat att vara tillståndslös i . Vi ser det inte som ett allvarligt brott, och det vore därför en viktig medmänsklig signal att visa att vi ser rätten till vård som mycket viktigare än att försöka kriminalisera människor som av olika skäl hamnat i den olyckliga situationen. 17 (C) replik: Som jag sade tidigare känner jag stor sympati för den hållning som ligger till grund för fråga. Ska man göra den förändringen tycker jag att man i så fall måste se till helheten. Det är inte bara människor som vistas i utan tillstånd och befinner sig i sjukvården som är mycket utsatta utan det finns även andra grupper. I det läget måste man se över huruvida vi ska gå in och göra en sådan ändring generellt i lagstiftningen. Om polisen knackar på dörren ska sjukvårdspersonalen då ha rätt att inte svara på frågan ifall just den sökta personen befinner sig där. Jag är inte främmande för en sådan ändring, men det kräver i så fall ett ordentligt utredningsarbete. Jag tror inte heller att detta får så stora konsekvenser beroende på att sekretesslagstiftningen är oerhört tydlig. Det är inte möjligt för sjukvårdspersonal, som menar att man ska göra, att informera polis eller myndigheter om att denna person är där. Det som krävs för att man ska svara på frågan är att polisen ställer en specifik fråga: Finns denna person med detta namn och från detta land på sjukhus? Enligt detta förslag måste man i det läget svara ja eller nej på den frågan. 18 (SD) replik: Det är mycket tråkigt att försöker förstöra en seriös debatt genom att komma med mycket absurda anklagelser. Om hade lyssnat på mitt inledningsanförande hade han hört att jag sade att det är precis denna argumentation som våra politiska motståndare, ni i sjuklövern, försöker fokusera på därför att ni inte vill ha en saklig debatt i ärendet. Jag sade följande i början av mitt anförande: I syfte att få bort fokus från en saklig debatt kommer vi säkert också att höra beskyllningar mot om att vi vill lämna människor att dö och inte ge dem sjukvård om de inte kan betala för sig.