prot · H009130 · 2013-06-27 00:00:00 — Det intressanta är att ungdomarna går färdigt sina utbildningar. av ungdomarna går in på högskolan och läser en utbildning där. Det är en mycket hög siffra. Det är självklart viktigt att resonera om arbetslöshet och högskola. Men den stora gruppen arbetslösa ungdomar, , består inte av dem vi nu talar om, utan det är fråga om de som hoppar av gymnasiet eller inte ens går gymnasiet. Det är där arbetslösheten är hög. Socialdemokraterna gör ofta det misstaget. De ungdomarna ser ni inte. Om man ska komma åt ungdomsarbetslösheten är det viktigare att införa lärlingssystem, yrkesintroduktion, lägre ingångslöner för unga personer och att inte kräva att alla ska bli högskolebehöriga på gymnasieskolan. Det är där problemet finns. granskar detta med ungdomsarbetsarbetslöshet, och forskarna där pekar på att det faktum att har krävt högskolebehörighet för alla gymnasister är ett huvudproblem för ungdomsarbetslösheten, inte brist på högskoleplatser. Läs forskningsstudierna om detta, , för då kommer du att landa i andra slutsatser om det är ungdomsarbetslösheten du vill bekämpa. Är jag beredd att tillföra platser? Nja, inte . Det finns två faktorer som vi nu väger in. Vi har fler platser än någonsin i högskolan under dessa år. Hur ska detta med platser utvecklas på lite ? Ja, det finns två variabler som är centrala i sammanhanget. Den ena är demografin. Antalet ungdomar går ned mycket kraftigt till följd av att det föddes färre barn än i början. Det ser vi när gymnasier nu lägger ned. Det blir mest omdebatterat när fristående gör det, men även kommunala läggs ned. Det sker en omfattande minskning av storleken på ungdomskullarna , och det gör att vi om något enstaka år kommer att se ett kraftigt fallande söktryck till högskolan. Den andra är att vi ser framför oss att finanskrisen håller på att ebba ut. Skulle det vara så att den inte gör det, att krisen fortsätter eller förvärras, är jag beredd att diskutera nya utbyggnader av högskolan. Men den prognos vi gör är ändå att vi befinner oss i slutfasen av denna finanskris och att konjunkturen är på väg att gå uppåt. Då vet vi av erfarenhet att också det kommer att minska söktrycket kommande år. 11 (S): Utbildningsministern verkar tycka att det är bra om söktrycket minskar. Det är ett väldigt konstigt resonemang. Jag tycker tvärtom att det är bra att fler, framför allt unga människor, vill söka sig till vidare studier. Dessutom säger utbildningsministern att han är beredd att se över detta om krisen förvärras. Om krisen förvärras! har enligt en ungdomsarbetslöshet på . EU-snittet, där vi räknar in , och , ligger på 22,9. Även om vi har varit påverkade av krisen har vi inte varit det direkt på samma sätt som många andra länder. Och utbildningsministern säger att krisen är över. arbetslösa ungdomar är inte tillräckligt för att utbildningsministern ska vidta åtgärder. I stället håller utbildningsministern på med ett siffertricksande. Det är väl klart att det borde vara fler utbildningsplatser nu än 2006 eller jämfört med . Befolkningen ökar, och vi får nya ambitioner. Då måste väl också politiken ta sitt ansvar om man vill att ska fortsätta att vara en kunskapsnation, i stället för att bli en medelmåtta som vi håller på att bli just . Det är trots allt 4 000 människor som söker men inte kommer att få plats på . Det är människor som gör valet att utbilda sig i stället för att gå och lyfta socialbidrag eller någonting annat. Det finns mängder av människor som har ett jobb men som vill skaffa en kompletterande utbildning för att kunna ta ett annat jobb. Ett av de stora problemen på arbetsmarknaden är ju missmatchningen, att det finns jobb men folk inte är utbildade för att kunna ta dem. Vi har i vårt budgetalternativ 35 000 fler utbildningsplatser, och det är inte bara på högskolor och universitet utan också inom yrkesvux och yrkeshögskola för att möta detta behov. Det är allvar. Krisen är inte över. Människor är arbetslösa, kan inte försörja sig och har ingenstans att gå . Samhället kommer att få betala ett högt pris för det framöver. Jag skulle vilja fråga: Tycker utbildningsministern att rektorn för och rektorn för har fel när de går ut och säger att de får skära i antalet utbildningsplatser och att de ägnar en ganska stor del av sin tid åt MBL-förhandlingar om vilka som ska sluta? Har de fel, eller är det ett faktum? Då vill jag återigen fråga: Är det inte bättre att folk utbildar sig än att man passivt hamnar i arbetslöshet? 12 Utbildningsminister (FP): När säger att av ungdomarna i är arbetslösa vet hon naturligtvis att huvuddelen av dem pluggar på högskolan. Det är det som skiljer vår statistik från . Vi räknar in dem som pluggar men som söker sommarjobb, och då blir det väldigt många. De är arbetssökande, men huvuddelen av dem går redan på högskolan. Kom inte slängande med den siffran, för det är helt oseriöst i detta sammanhang. Det finns ungefär 300 000 platser i den svenska högskolan, och det är 450 000 personer eftersom alla inte studerar på heltid. Socialdemokraterna föreslår i sin budget 7 000 fler platser. Menar att 4 000 av dem ska hamna på högskolan i ? Är det sant? Det finns 36 lärosäten till ska de inte få några platser? Ska alla hamna på högskolan i ? Jag har diskuterat med socialdemokratiska riksdagsledamöter från varenda landsdel, och de hävdar att de 7 000 platserna ska hamna på deras högskolor. Det blir nog ett hundratal på högskolan i . Stå inte och inbilla svenska folket att det med ert budgetförslag skulle finnas 4 000 fler platser på högskolan i ! Det är en bluff. Men kanske allt i Socialdemokraternas motion ska hamna just i och ingenting någon annanstans. Säg det i så fall! Berätta det för de andra ledamöterna i partigruppen som brukar säga att platserna ska hamna hos dem. är en siffra som bör komma ihåg. Det är ungefär så många som i varje årskull har slagits ut i den svenska gymnasieskolan. De har hoppat av. De går färdigt där och blir underkända, och de blir utslagna. Det gäller varje årskull. Vet hur många individer av varje årskull är? Det är uppåt 40 000 ungdomar på grund av att ni har krävt att alla ska bli högskolebehöriga. Detta är huvudorsaken till den svenska ungdomsarbetslösheten. Ni struntar i dem som inte vill gå på högskolan. Ni prioriterar inte dem över huvud taget. Allt ska handla om högskolan. Allt ska handla om högskolebehörighet. Det är det enda. De som inte grejar det ser ni inte. Ni talar om jämlikhet, men ni skapar utslagning. Det är därför vi lägger om den svenska utbildningspolitiken. IFAU, det stora forskningsinstitutet i , har tittat på detta. De har ingenting att anmärka på antalet högskoleplatser. De talar om bristen på kortare yrkesutbildningar och bristen på lärlingsutbildningar. Det är det som de pekar på. Det är där problemen finns. Fokusera på det, om det är ungdomsarbetslösheten är intresserad av, i stället för att bara stå och hacka på mig! , er ekonomisk-politiska talesperson, var i på besök, läste jag i tidningen. Hon gjorde en stor grej av det. ska Socialdemokraterna studera hur man gör i , för där har man en mycket låg ungdomsarbetslöshet. Det är bra, mycket bra. Där har man lärlingsutbildningar och korta yrkesutbildningar, och ungdomarna får jobb. Det är låga ingångslöner, men de får jobb. De har en mycket lägre ungdomsarbetslöshet. Kom inte dragande med de ! vet att huvuddelen av de redan finns på högskolan i . 13 (S): Jag kan bara konstatera att utbildningsministern inte tar sitt ansvar. har regeringen varit ansvarig för det här. Resultaten i skolan sjunker. Ungdomar söker inte till de yrkesinriktade programmen eftersom man vet att det kan bli en återvändsgränd om man vill välja om. Återvändsgrändens politik är vad ni har infört. Och ni tvingas nu backa genom att ett flertal utbildningar ändras så att de ger högskolebehörighet. Som jag sade har vi två delar i vårt budgetförslag. Vi har fler platser till yrkesvux. Vi har fler platser till yrkeshögskola. Vi har fler platser till olika kompletteringsutbildningar. Utbildningsministern säger att det stora problemet ligger där. Ja, men satsa då! Det säger industrin, och det säger näringslivet. Alla vill ju detta, och regeringen gör ingenting. Högskolan är en väldigt viktig del, och jag tycker att det är genant att börjar sjunka i statistiken i förhållande till andra länder och att vi får färre och färre utexaminerade. Självklart är det inte så att vi skulle anslå 4 000 platser till . Vad de vill ha är 1 500 platser. vill också ha fler platser. Universitets- och högskoleämbetet går dessutom ut med kritik mot regeringen för att det är väldigt hackigt och svårt att planera verksamheten. Men det är inte det viktigaste med denna interpellationsdebatt. Det viktigaste är att kunna ge människor möjligheter att studera, att komma ur arbetslöshet och att välja nya banor. Regeringen har kapitulerat helt. 14 Utbildningsminister (FP): Jag kanske inte nödvändigtvis ska hålla samma typ av valtal som . Jag konstaterar att antalet högskoleplatser i varierar med två saker, dels med konjunkturen, dels med ungdomskullarnas storlek. Så har det varit under tidigare regeringar, och så är det under denna regering. Det är samma sak med statens insatser för vuxenutbildning och yrkesvux. Yrkesvux har införts av denna regering. Det fanns inte ens under den förra regeringen. Staten satsar mer på vuxenutbildning än vad staten någonsin gjorde när parti satt i regeringsställning. Man satsar väsentligt mer på vuxenutbildning än 2006. Regeringen gör inget, säger . Det är ju bara ord! Det är inte sant. Regeringen gör mer än vad som gjordes när hennes parti lämnade regeringsmakten . Det är mer satsningar på vuxenutbildning och fler högskoleplatser än 2006. Det är sanningen. Yrkesvux har införts. Yrkeshögskola har införts. Det fanns inte . Det fanns ett utredningsförslag om yrkeshögskola som dumpade. Det är sanningen. fyller en väldigt viktig funktion i kommun och i regionen tillsammans med i , som ju är största lärosäte för försörjningen av akademiskt utbildade personer och arbetskraft i . jag har varit utbildningsminister har man haft fler studenter än , och så är det även . Det som gör framtiden osäker är att ungdomskullarna går ned väldigt kraftigt också i denna del av , men kom inte och säg att vi ingenting gör. Man har mer platser än man hade 2006, när ni lämnade regeringsmakten. Vi har byggt ut högskolan i och , naturligtvis med tanke på att arbetsmarknad behöver utbildade ungdomar. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2012/13:423 om kärnvapen 15 Utrikesminister (M): har frågat om jag och regeringen ämnar medverka till kommande internationella initiativ i frågan om de oacceptabla konsekvenserna för mänskligheten som kan orsakas av kärnvapen. Låt mig börja med att säga att jag tror att alla och envar är väl medvetna om de förödande konsekvenser som varje form av användning av kärnvapen, för att inte tala om en fullskalig kärnvapenkonflikt, skulle ha. Det är inte där problemet ligger. Utmaningen är förutom det självklara att förhindra vidare spridning av dessa vapen att övertyga de olika kärnvapenmakterna om att det är förenligt också med deras grundläggande säkerhetspolitiska intressen att successivt minska sina arsenaler. Det viktiga målet om en värld utan kärnvapen är sannolikt avlägset, men det gör det desto viktigare att vi steg för steg, i land efter land, kan röra oss i den riktningen. För det första arbetar självklart för att minska dagens mycket stora arsenaler av dessa vapen. Såväl som har avsevärt minskat sina strategiska nukleära arsenaler under . Vi har välkomnat detta, som vi konstaterat att det bör finnas utrymme för fortsatta ömsesidiga reduktioner. Vi välkomnar därför det tillkännagivande som president gjorde i sitt tal i , då han uttalade ambitionen att minska utplacerade strategiska kärnvapen med upp till en tredjedel och söka förhandlingar med . Sådana förhandlingar borde kunna inledas relativt snart. eller senare måste detta leda till krav på reduktioner av även övriga kärnvapenmakters arsenaler, även om dessa ju är betydligt mindre. Detta leder dock till en rad nya och komplicerade frågeställningar. En fråga där vi har vi haft anledning att uttala särskild oro gäller så kallade substrategiska eller taktiska kärnvapen, inte minst för att dessa är koncentrerade till och finns i vårt eget närområde. Icke minst i förefaller det nu att ske en icke obetydlig utveckling av nya vapen i denna kategori, vilket vi ser på med betydande oro. Också amerikanska planer på avancerade modifieringar av de taktiska kärnvapen man fortfarande har kvar i ett antal europeiska länder tillhör denna oroande bild. Jag har framfört vår oro för dessa utvecklingar på hög nivå till såväl som , och jag välkomnar att president nu har uttalat avsikt att arbeta för kraftiga reduceringar av de amerikanska och ryska taktiska kärnvapnen i . Vi kommer att, i samråd med andra länder, överväga ytterligare initiativ i denna fråga. En ny våg av modernisering av taktiska kärnvapen i är fundamentalt oförenlig med strävan efter successiva reduktioner. Vårt mål är att dessa vapen inledningsvis dras bort, och att dessa vapen successivt helt elimineras. Detta är, av uppenbara skäl, en viktig fråga för . För det andra har vi fäst betydande vikt vid att stärka och utveckla den existerande regimen av kontroller och överenskommelser på detta område. Vi har tillsammans med ett uppdrag att verka för ett ikraftträdande av det fullständiga provstoppsavtalet CTBT. Avtalet förhandlades fram men har ännu inte trätt i kraft då åtta länders ratificeringar fortfarande saknas. haft detta uppdrag har bland annat godkänt avtalet ett land vars ratificering krävs för ikraftträdande. I samarbete såväl med som med andra länder arbetar vi nu för ytterligare initiativ. Av alldeles särskild betydelse är självfallet , och det är vår förhoppning att Obama-administrationen ska verka för en ratificering . En annan viktig aspekt handlar om att förhindra spridning av kärnvapen till fler länder. Här är kontakter med och centrala. Ett fullgott samarbete i enlighet med förpliktelser mellan och internationella atomenergiorganet är ett krav från svensk sida. Vi tillhör dem som tydligast arbetar för en diplomatisk lösning på de frågeställningar som är utestående. Huruvida det iranska presidentvalet innebär nya möjligheter i detta avseende är ännu för tidigt att bedöma. Viktigt i detta sammanhang är också att försöka att föra tanken på en massförstörelsevapenfri zon i framåt. Mycket av detta arbete kommer att fokuseras på den kommande översynskonferensen för icke-spridningsavtalet . Ett annat ibland underskattat arbete handlar om att minska farorna med kärnvapen och om de initiativ som tagits för att öka säkerheten kring höganrikat uran och upparbetat plutonium. Även om vi aldrig får släppa fokus vad gäller nedrustning av befintliga kärnvapenarsenaler ligger kanske de mest överhängande farorna i att kärnvapen eller radioaktivt material ska användas av terrorister mot civila mål. Här har som bekant gjort egna åtaganden. På den negativa sidan måste dock konstateras att den så kallade nedrustningskonferensen i har varit blockerad . Det är framför allt för att ett land, , inte är villigt att ens påbörja förhandlingar om ett förbud mot produktion av klyvbart material för vapenändamål. Farorna med användning av kärnvapen är väl kända. I allmänna ordalag gäller detta nog också faran med ytterligare spridning av dessa vapen. Men framgång i arbetet för en värld utan kärnvapen ligger i att hindra ytterligare spridning och steg för steg minska existerande arsenaler. Huvudansvaret för detta ligger alldeles självklart på de existerande kärnvapenmakterna, men med kompetens, kunnande och engagemang har också , som jag angett, möjlighet att göra viktiga insatser. 16 (S): Låt mig först tacka utrikesministern för svaret. Det var ett mångordigt svar. Jag hade förstås önskat att det hade funnits mer av substans i det och kanske också koppling till den fråga jag ställde i interpellationen, det vill säga om kommer att ta några initiativ för att peka på de oacceptabla konsekvenserna för mänskligheten av ett kärnvapenkrig. Det svarade utrikesministern inte på. Där svarade han bara: Det är inte där problemet ligger. Sedan övergick utrikesministern från att vara aktör till att vara kommentator och tala om vad som händer i världen, vad har sagt, vad något annat lands regering har gjort och så vidare. Debatten här i kammaren handlar ju om vad utrikesminister vill att ska göra för kärnvapenansträngningar. Track record, alltså historien, här är ju inte speciellt positiv för . Det började med att inte utnyttjade sin röst i och godkände att fick nukleär kapacitet och kunnande trots att man inte har skrivit under icke- spridningsavtalet. Detta riskerar naturligtvis att leda till att trovärdigheten i icke-spridningsavtalet inte kan upprätthållas. Detta var vad regeringen började med. När sedan tog initiativ till att förbjuda klustervapen, just med tanke på att dessa vapen har sådana fruktansvärda och oacceptabla konsekvenser för människorna, stod här i , bland annat i debatter med mig, och förlöjligade hela initiativet och sade att det väl inte skulle hända så mycket om Timor-Leste skriver under avtalet. Det blev dock betydligt fler länder, långt över 100 länder, som till slut skrev under klustervapenkonventionen som drev fram. Även om utrikesminister tog mycket på sig fick vi honom ändå ända dit att han till slut skrev under klustervapenkonventionen. hörde vi att regeringen bestämde sig för att man skulle lämna New Agenda Coalition, det samarbete som startade , 1998, för att driva på nedrustningsarbetet, speciellt inför icke-spridningskonferenserna. Det var ett väldigt lyckat samarbete. Det bidrog med mycket under de olika NPT-konferenserna . Det var många olika förändringar som kom därifrån. Jag presenterade ett tolvpunktsprogram för nedrustning i en utrikespolitisk debatt med , där jag pekade på att samarbetet i NAC behövde ny energi och nya tag. Jag uppmanade utrikesministern att ta initiativ för att NAC skulle kunna fungera. Jag sade till och med att jag tyckte man skulle fundera på att kasta ut , för hade en annan politik än vad vi krävde i NAC . Ingenting hände, och bara sade regeringen: Nej, vi är inte överens med de andra i NAC, så nu lämnar vi det initiativet i stället. Jag har inte mycket att säga om det. Ministern tog ju inte vår passning från Socialdemokraternas sida, det vill säga att vi skulle gör nya försök i NAC. Det är klart att NAC spelade ut sin roll ur ett svenskt perspektiv. Det håller jag med om. Men problemet är: Var finns de nya initiativ som regeringen borde ta? Det tas ju inga initiativ. Utrikesministern kommenterar vad andra gör i nedrustningsarbetet men gör ingenting själv. Det är därför den här interpellationen ställs. Vid översynskonferensen senast i , för bara något halvår sedan, enades bortåt 80 länder av de 100 närvarande om att skriva under ett uttalande där man pekade på att konsekvensen av ett kärnvapenkrig är fullständigt oacceptabel för mänskligheten. valde att inte skriva under. Det är klart att vi då ställer oss frågan: Vad är det för ess i skjortärmen som utrikesministern har? Vilka andra initiativ tycker att ska stödja eller driva? Det var ju det som var min interpellation. Vilka initiativ avser utrikesministern att ta? Vad vi fick som svar var mångordiga kommentarer om vad som sker i världen. 17 Utrikesminister (M): Det var ett rätt utförligt interpellationssvar som redovisade relativt utförligt vår syn på de här frågorna och de uppgifter vi står inför. Det tycker jag är bra. Sedan tycker inte att jag svarade på frågan om huruvida jag avser att ta några initiativ för att belysa de inhumanitära konsekvenserna av användningen av kärnvapen. Jag försökte vara lite diplomatiskt inlindad. Jag tror att insåg att svaret var nej, av den enkla anledningen, som jag sade, att det inte är det som är problemet. Alla vet att användning av kärnvapen är förfärligt. Det är en av anledningarna till att kärnvapenmakterna anskaffar kärnvapen de gör det för att kunna hota med dem. I någon utsträckning är det så att ju mer vi talar om hur hemska de är, desto mer uppfyller det avskräckningsmotivet hos en del av de här staterna. Det är inte det som är problemet. Problemet handlar om att få de existerande länderna att minska sina arsenaler. Då är frågan: Vad kan vi göra där? Då kan vi sikta in oss på lite olika delar av detta. Vi ser att och har gått ned rätt betydande i antal och fortsätter att gå ned, som följd av existerande avtal. Vi försöker få det att gå ned motsvarande, ännu mer. är det land som ökar. Några andra länder ligger stilla och producerar mer fissilt material. Vi är speciellt oroade vad gäller utplaceringen av taktiska kärnvapen i vårt eget närområde. Där lyssnar man kanske lite extra på av den enkla anledningen att vi vet mer och att det berör vårt eget närområde. Där har vi samarbetat med länder som och , som av lätt insedda skäl har lite motsvarande perspektiv på detta. Det kommer vi att fortsätta att göra. Och vi har haft högnivåkontakter i denna fråga med företrädare för både och under den allra . Sedan har vi ett speciellt uppdrag när det gäller CTBT som är väldigt viktigt. Det för mig till frågan om New Agenda Coalition. rekommendation var att vi skulle kasta ut . Det är en klatschig formulering, men det fungerar inte riktigt så i den diplomatiska världen. Men han har alldeles rätt i att anledningen till att New Agenda Coalition inte fungerar är att vi och på denna punkt har olika uppfattningar. Det har inneburit att i en för viktig fråga, när det gäller rustningskontroll, har New Agenda Coalition skjutit ned sig själv, eller för att använda lite mer diplomatiska uttryck: spelat ut sin roll. Det sade han, efter det att vi skulle ha kastat ut i en tidigare del av hans inlägg. Den frågan har därmed självdött. Då är frågan: Vad gör vi? Ja, jag kan nämna några delar av detta som är viktiga för . Vi ska försöka göra vad vi kan för att medverka till en diplomatisk lösning av existerande problem. Det gäller och . Är vår roll stor? Är vår roll obefintlig? CTBT är vår roll betydande? Ja, den är inte oväsentlig. Vi och har ett särskilt ansvar, och vi har uppnått ett antal framgångar. Det har i sin tur försvårat för eller spelat ut New Agenda Coalition. Sedan skulle jag säga att det handlar om dialog med och dialog med om att försöka att få in frågan om taktiska och substrategiska kärnvapen i deras dialog. Det är alls inte lätt. Det möter betydande motstånd. Det kräver att vi har en trovärdighet också i den säkerhetspolitiska argumentationen. vet likaväl som jag att det inte för speciellt långt att bara gå till dem och säga att kärnvapen är farliga. Det kan bli ett pressmeddelande men inte mycket mer än så. 18 (S): Om världen hade lyssnat på när det handlade om klustervapen eller när det handlade om landminor hade vi inte haft några konventioner som hade förbjudit dem. Enligt logik är det så att ju mer man talar om de fruktansvärda konsekvenserna av landminor eller klustervapen desto mer skulle en massa länder springa åstad och skaffa sig sådana. Man har nämligen vapen för att man vill skrämmas. Samma logik tycker han gäller i fråga om kärnvapen. Problemet är bara att det är så här världen faktiskt har fått fram intressanta nedrustningsinitiativ. Världen har bestämt sig för att de här vapnen är inhumana. Det har gällt biologiska vapen. Det har gällt kemiska vapen. I närtid har det handlat om landminor och bara om klustervapen. Det som sker i den internationella nedrustningsdebatten nu är att världen önskar att vi ska anta en konvention som förbjuder kärnvapen på grund av dess totalt oacceptabla konsekvenser för mänskligheten. Vägen dit handlar naturligtvis om att man också poängterar de konsekvenser för mänskligheten som det här har. Det var ingen som var ovetande om vad klusterbomber hade för effekter på civilbefolkningen.