prot · H10947 · 2013-12-16 00:00:00 — Det är också regeringens inriktning att ska bidra med personal till de staber som leder RSM, både i norra och i , i syfte att få insyn och inflytande i missionens arbete. Men eftersom operationsplanen för insatsen ännu inte är färdig är det svårt att säga exakt vilka befattningar som kommer att vara möjliga för att söka. Sedan är tanken, herr talman, att det svenska bidraget till RSM ska kunna fasas in i takt med att förberedelserna för insatsen genomförs . Då kan bidraget komma att verka under ISAF:s mandat . Som sagts tidigare kommer personalen i det svenska bidraget till RSM inte att ha stridande uppgifter. Det är den inriktning som regeringen gett uttryck för när det gäller den svenska utbildningsinsatsen. I takt med att vårt militära engagemang minskar ökar det civila engagemanget och det redan nu omfattande svenska biståndet till . är ambitionsnivån ca . bidrar också till EU:s polisinsats i , Eupol. har ökat stödet till Eupol. Inriktningen är att vårt bidrag ska ökas till ca 25 poliser i Mazar-e och . Avslutningsvis vill jag återigen understryka att vi ska vara stolta och tacksamma över de insatser som har gjorts. De kvinnor och män som deltar och har deltagit i insatsen har gjort ett viktigt arbete. Tillsammans med just nu 48 andra länder inom ISAF har kunnat bidra till fred och säkerhet i vår omvärld. Ett säkert gagnar inte bara det afghanska folket utan hela regionen och i förlängningen också vår egen säkerhet i och i . har vi bidrag till ISAF många lärdomar och erfarenheter att hämta in. Utvärderingar kommer att göras, dels av ISAF, dels av bidragande länder. Min avsikt som försvarsminister är att vi ska genomföra en nationell utvärdering, där olika dimensioner av vårt engagemang i kommer att utvärderas. 188 (V) replik: Försvarsministern lyfte fram några intressanta saker. Vi talar om RSM som en utbildningsinsats. Frågan är vad insats ska vara i den utbildningen. Man ska utbilda säkerhetsstyrkor och poliser att klara av någonting som blir kvar efter att de utländska trupperna har försvunnit. Vad är det? Misstanken finns att det kommer att fortsätta som ett krig mot talibanerna. Är det så att afghanska säkerhetsstyrkor ska fortsätta talibankriget? Min andra fråga gäller avtalet som försvarsministern var inne på. Det finns inget avtal om RSM . Vad jag förstår finns det vissa krav från sida för att det ska ingås. Det talas om att man till exempel vill ha permanenta militärbaser kvar i med bombflyg och specialstyrkor. Dessutom kräver åtalsimmunitet för krigsförbrytelser i för att ingå avtalet, enligt uppgift. Är det sådant som vi ska gå in i? Är det så man ska styra upp utbildningsinsatsen RSM? Är det detta som gäller? Jag tycker att det finns många frågetecken för att det här ska vara någonting som fortsätter. Försvarsministern var också inne på att det inte finns några garantier för att det här kommer att bli av. Det innebär alltså att vi skulle vara kvar under ISAF:s paraply . När försvinner vi då egentligen från , och när försvinner vi i så fall från ISAF? Är vi borta 2015? Finns det garantier för det, eller kommer det att fortsätta? Regeringen har bemyndigat att ha kvar svenska styrkor , ända . Frågan är vad det här leder till egentligen. Kan vi dra bort alla styrkor och vara borta från ISAF:s paraply ? Vad kommer det att bli av det här? De här frågorna är väldigt frapperande, tycker jag, och dessa måste man ha svar på för att gå in i en sådan här insats. 189 Försvarsminister (M) replik: har ju varit emot allt detta . Man har tydligen inte ens tid att vänta på att det här ska avvecklas i god ordning utan har ännu mer bråttom. Det vi vet är att ISAF har haft ett tydligt mandat från och en inbjudan från . Det är utifrån detta som har skickat sitt bidrag till att delta i ISAF:s olika insatser. Här måste vi inse både verklighet och fakta, att inte ensamt kan klara av att göra den här typen av insatser, utan här är vi beroende av att också andra länder är med och ställer upp. Jag sade att det är 48 länder förutom . När det var som flest tror jag att det var kring 50 länder som bidrog till ISAF. Det visar på bredden i det stöd som har funnits för att försöka få till en någorlunda säker och demokratisk plats där flickor kan få gå i skolan, en plats som inte är en tillflyktsort för kriminalitet och terrorism. Men det är tydligen inte nog. Det som jag har försökt beskriva är just att vi är beroende av andra länder. Därför måste det finnas avtal. Det blir väldigt svårt för att skriva ett eget avtal tillsammans med 48 andra länder, ett separat avtal med . Vi behöver spelregler, självklart, efter . Men planen är väldigt tydlig, och det är precis det som står i propositionen – jag vet inte vad har för annan uppfattning – nämligen att ISAF ska avvecklas i god ordning , att det svenska bidraget ska avvecklas och att mandatet räcker fram till . 190 (V) replik: Jag tycker inte att jag fick svar på mina frågor egentligen. Vi i har varit kritiska mot den militära insatsen , men inte mot den civila. Det är den civila insatsen som har kunnat skapa allt det som alla har talat så gott om. Det är den som har varit förutsättningen för att det skulle bli någonting av det här över huvud taget. Om inte afghanerna eller FN går med på krav på att få ha kvar militärbaser i och att få åtalsimmunitet mot krigsförbrytelser, då blir inte av. Vad händer då? Kommer RSM att avbrytas bara? Blir det ingenting av det? Tar det stopp? Om man inte får ett sådant beslut och om vi har fattat beslut om att ska delta i RSM i alla fall, vad händer i sådana fall? Tar allting stopp? Blir vi kvar i under ISAF:s paraply hela 2014? Vad händer efter 2014 om det inte blir av? Frågan är vad syftet är med RSM. Är det att utbilda säkerhetsstyrkor och polis till att hantera säkerhet eller att föra krig? Vad ingår i utbildningsinsatsen egentligen? Det finns naturligtvis ett stort frågetecken kring vad insatsen egentligen kommer att mynna ut i om vi drar oss ur ISAF 2014. Vår inställning har varit att vi måste ha en handlingsplan för att dra oss ur militärt , och sedan ska ingenting fortsätta. Vi bör inte vara med på det här, för det leder ingenstans. Det är just det som är problemet. Vi vill ha mer civilt bistånd för att klara av det här och inte några militära insatser. Risken är att RSM blir en fortsättning på det som har varit , en ISAF-insats som egentligen har ett annat namn. Det är vårt stora dilemma, tycker jag. Om vi inte hanterar det kommer vi att hamna i en sits där vi återigen får titta på om vi ska vara kvar i militärt i alla fall, därför att vi inte kommer ur det. 191 Försvarsminister (M) replik: När det gäller RSM och planeringen för den har vi, vilket jag också sade i början av mitt anförande, fått stor uppskattning, och nog inte bara utan hela ISAF, för de insatser som vi har gjort för säkerheten i som gör att bland annat biståndet har kunnat verka. Detta bidrag har vi fått ett tack för. Det får vi när vi träffar olika afghanska företrädare och företrädare både för politiken och för frivilligorganisationer, NGO:er. När vi träffar företrädare, både politiker och från alla håll, säger de: Vi behöver ha fortsatt hjälp och stöd. Då menar man inte bara i form av biståndsinsatser, utan man behöver fortsatt hjälp för att kunna upprätthålla förmågan när det gäller de säkerhetsstrukturer som finns i . Det gäller både den afghanska armén och afghanernas egen polis, lokal och nationell. Man bönar och ber om att olika länder ska vara kvar för att stödja. Det handlar om rådgivning, utbildning och stöd. Det är uppenbart att detta kommer att bli Resolute Support Missions uppgift. För att inte alla länder först ska åka hem och sedan komma tillbaka nästa dygn med en helt ny mission är tanken att det ska bli en smidig övergång och att denna mission ska kunna vara i gång redan från . För svensk del är det solklart; det är bara att läsa propositionen. Vår insats i ISAF kommer att avslutas. Vi har ett ansvar för att ta hem saker från ; vi ska inte lämna sådant kvar. Vi ska också ha en möjlighet att fortsätta stödja utveckling genom RSM. 192 (SD): Heder åt alla uthålliga ledamöter denna sena afton. All heder också åt våra svenska militärer som trots svåra förutsättningar gjort det bästa möjliga av situationen och insatsen. går, som vi har hört, den militära insatsen i mot sitt slut. står också inför ett viktigt presidentval. Hur framtiden kommer att te sig för landet är osäkert, men vi vet att landet är ett av de fattigaste i världen och fortfarande har stora behov av bistånd. I regeringens strategi för framkommer att liksom andra givarländer, i enlighet med Kabulprocessen, har åtagit sig att kanalisera av stödet genom den afghanska regeringens system och öka anpassningen till nationella system och prioriteringar. I propositionen framgår också att den pågående största insatsen inom svenskt bistånd till är stödet till fond för återuppbyggnad där inriktningen är att stödja den afghanska förvaltningen på central, regional och lokal nivå. Det framgår även i propositionen att vi genom stöd till den afghanska ekonomin kan bidra till att stärka landets möjligheter att stå på egna ben. Även om vi kan instämma i att det finns goda syften med denna typ av bistånd för att stärka förvaltningen menar vi att det finns uppenbara risker med denna inriktning på biståndet till . Regeringen själv framhåller i strategin för att få framsteg har åstadkommits avseende afghanska myndigheters kapacitet att hantera ökade resursflöden. Det framgår även att den politiska viljan och förmågan att hantera frågor om korruption och bristande respekt för mänskliga rättigheter kan ifrågasättas. Jag har inte sett några indikationer på att några förbättringar har skett i dessa avseenden. Det finns också rapporter om omfattande korruptionsproblem och om pengar som forslas ut ur landet. Enligt korruptionsindex ligger på delad sista plats vad gäller omfattning av korruption. För att biståndspengar ska kunna kanaliseras via den afghanska regeringens system måste det ställas tydligare villkor på afghanska myndigheter att visa en större politisk vilja att hantera den omfattande korruptionen, och vi måste se resultat. Konsekvensen blir annars att biståndet genom korruption riskerar att bidra till ändamål det långt ifrån är avsett till. vill snarare se ett bistånd som når fram till de fattigaste och mest utsatta i landet. Det tror vi inte uppnås genom att kanalisera en så stor del av biståndet via den afghanska regeringens system när korruptionen är så omfattande i landet. Två av de mest utsatta grupperna i landet är kvinnor och barn. Insatser inriktade på hälsa, skydd och utbildning för kvinnor och barn anser vi därför vara av vikt. Insatser genom organisationer i civila samhället, humanitärt bistånd och hjälp till flyktingar i närområdet är något vi prioriterar i biståndet, och vi menar att i högre grad bör prioritera den typen av insatser i . har verkat i landet och klarat av att genomföra insatser även innan några västliga trupper fanns i landet. riktar sig särskilt till kvinnor, barn och människor med funktionsnedsättning och genomför insatser inom utbildning, hälsovård, landsbygdsutveckling och rehabilitering av människor med funktionsnedsättning. De har 6 000 anställda varav är afghaner från lokalbefolkningen. De riktar särskilt in sig på att nå ut till de allra mest utsatta grupperna, och därför bedrivs arbetet på den fattiga afghanska landsbygden. Sådant arbete bör prioriteras högre än att kanalisera bistånd via myndigheter i ett land som har den högsta korruptionen i världen. I detta anförande instämde (SD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 11 § Vissa frågor om behörighet för personal i hälso- och sjukvården och betänkande 2013/14:SoU2 Vissa frågor om behörighet för personal i hälso- och sjukvården och (prop. 2012/13:175) föredrogs. 193 (M): behandlar vi propositionen beträffande viss behörighet för personal i hälso- och sjukvården och samt ett antal motioner som väckts med anledning av propositionen. Specialistutbildning för sjuksköterskor har vi valt att dra ur , men vi har all anledning att komma tillbaka till denna viktiga fråga. Utbildningen för tandhygienisterna ligger kvar. Som moderat vill jag vara tydlig med att vi är för utbildning och kompetens. Dessutom ska det löna sig att vidareutbilda sig, vilket oppositionen inte verkar tycka med tanke på förra veckans votering. Det finns stöd för förslag att förlänga tandhygienistutbildningen. konstaterar vi att av studenterna utbildar sig ett tredje år och att den ettåriga påbyggnadsutbildningen erbjuds vid ett stort antal lärosäten. Det finns med andra ord redan stora möjligheter för de tandhygienister som önskar att gå det tredje året. Vad oppositionen inte heller respekterar, med tanke på förra veckans votering, är den rambeslutsmodell som använt för att besluta om statens budget och som varit en starkt bidragande faktor till den goda utvecklingen av de offentliga finanserna . Förslaget om en förlängd tandhygienistutbildning från nuvarande två till innehåller inga uttryckliga budgetpåverkande förslag , men kan enligt finansutskottet innebära nya utgifter för staten. Därför ska detta beredas noggrant, och utgiftspåverkande beslut ska fattas inom ramen för ordinarie budgetprocess. Likt finansutskottet respekterar och följer Alliansen fortsatt den ordning som tjänat vårt land så väl . Jag ska uppehålla mig lite extra vid de nya reglerna i socialtjänstlagen. De nya reglerna innebär att det införs krav på behörighet för att få utöva vissa uppgifter inom den social barn- och ungdomsvården. Det är jättebra. tar dessa människor beslut om mycket omfattande stödjande och helt frivilliga insatser men också tvingande beslut som måste fattas, ibland mot både föräldrars och barns vilja. tas också beslut om att inte fatta beslutet trots allt. blir konsekvenserna bra, ibland mindre bra. De är dessutom starkt ifrågasatta av en oförstående omgivning, ibland utifrån ståndpunkten att trots upprepade anmälningar inte gjorde någonting eller att den helt utan grund och på en anonym anmälan slog en familjs liv i spillror. Jag tror att ni känner igen dessa ord från löpsedlarna. Vad jag vill säga är att socialsekreterare som utreder och förbereder svåra beslut om socialt utsatta barn alltför sällan möts av den respekt och uppskattning som deras svåra arbetsuppgifter motiverar. Mycket har hänt , och utredningar om och reformer av den sociala barn- och ungdomsvården har varit viktiga. Barnens ställning i arbete har stärkts påtagligt. Kraven på kompetens har skärpts, och tillsynen har stärkts. Det är alla viktiga steg på vägen mot ett mer kvalificerat stöd till socialt utsatta barn och för en mer respekterad socialtjänst. Med denna proposition tar vi ytterligare ett steg för att säkerställa att socialt utsatta bemöts av god kompetens. Det är krav på socionomexamen eller likvärdig examen när det kommer till frågor som bedömning av om utredning behövs, utredning och bedömning av behovet av insatser eller andra åtgärder samt uppföljning av beslutade insatser. Några här i kammaren har ifrågasatt ordet relevant i stället för likvärdig. Jag tror att relevant är bra, för vi vet alla att själva socionomexamen är en generell utbildning som ska ligga till grund för många olika inriktningar efter avslutade studier. Vi som har träffat socialsekreterare runt om i landet vittnar om att det krävs betydligt mer än så när tuffa beslut ska fattas, inte minst inom områden som gäller både juridik och medicin. Tillgång till handledare, rutinerade mentorer men också rena fackkunskaper är avgörande om besluten ska bli bra. Med det sagt vill jag ändå tala om vikten av att vi går framåt, ständigt utvecklar den sociala praktiken och hittar evidens och excellens. Visst ligger det nära till hands att jämföra med hälso- och sjukvårdspersonal både när det gäller behörighet och legitimation. Det finns ingen här som skulle acceptera att en icke-kirurg gjorde kirurgiska ingrepp utan varken legitimation eller utbildning. Då kan man tycka att detta också borde gälla de mest utsatta barnen. Jag tilltalas av den tanken. Detta kommer att ta tid. Det ska nog också få göra det och ske i en takt där professionens kompetens och utbildning successivt stärks. Det ser jag fram emot. I förlängningen är det viktigt att titta på själva ansvarsfrågan. En läkare kan bli av med sin legitimation då han har det medicinska ansvaret. Inom det sociala är det i svåra fall socialnämnden och ytterst Förvaltningsdomstolen som har avgörandet i sin hand. Innan vi kräver ett specifikt utbildnings- och specialiseringskrav och ansvarsfrågan är noggrant analyserad förminskas frågan enbart till en symbolisk form och statusfråga. Jag anser att dessa barn förtjänar betydligt bättre. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag, utom under punkt 4. 194 (MP): Jag står givetvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 4. Att personalförsörjningen fungerar är grunden för all vård. Som patient vill man känna sig trygg med att det finns en fungerande vård den dag man behöver det – en sjukvård med kompetent personal som arbetar enligt de senaste rönen och har tid och möjlighet när det gäller sina patienter. De som utbildar sig inom vården vill å sin sida ha bra arbetsvillkor med utvecklingsmöjligheter för att kunna ägna sig åt det de är bra på. I många länder har sjuksköterskor en mindre avancerad yrkesroll än i . Det finns dock en del länder där sjuksköterskans roll tvärtom har lyfts upp ännu mer, bland annat i genom så kallade advanced nurses. Det finns även i . Tanken är att sjuksköterskor med specialistkompetens kan få mycket mer självständiga roller än . Välutbildade och erfarna sjuksköterskor kan ta över en del av det som läkare gör och som inte nödvändigtvis behöver kräva läkarexamen att utföra. Det går att tänka lite annorlunda, och det är dags att öppna för tanken på advanced nurses även i . Det finns vissa utbildningar med denna inriktning som har startat i , till exempel Linnéuniversitetet i . Det råder dock oklarheter om de verkligen leder till det som utbildningen i praktiken går ut på och om sjuksköterskorna verkligen får ett utökat ansvar. Det finns heller ingen svensk yrkestitel som motsvarar detta i , men vi i vill att regeringen utreder möjligheterna och återkommer med förslag på hur en sådan utbildning skulle kunna inrättas. För socionomer som arbetar med utredningar och bedömningar av barn som riskerar att fara illa föreslås ändringar i socialtjänstlagen 3 kap. Kraven är bland annat att handläggare ska ha avlagt svensk socionomexamen eller annan relevant examen på grundnivå. Begreppet relevant anser vi inte vara bra i detta sammanhang. Även om riktlinjer utformas om vad som är relevant finns risken att arbetsgivare gör en bedömning som inte tillräckligt säkrar det som lagändringen är tänkt att göra. Jag skulle kunna dra en parallell när det handlar om lärare. Vi har haft det så innan legitimationen kom till. Det vet nog alla här att det var väldigt många lärare som fungerade och var lärare utan att ha erforderliga kunskaper därför att man tolkade det på ett sätt som egentligen inte var meningen. Därför tycker vi att det är viktigt att detta syns. Vi anser att det är bättre med begreppet likvärdig examen på grundnivå som både och föreslagit. Vi tror naturligtvis på deras professionella syn på det här och att de vet bättre än vi politiker vad som krävs och vad som går hem. föreslog att det i lag ska framgå att den som saknar tidigare erfarenhet av de arbetsuppgifter som är reglerade ska få en lämplig introduktion och stöd i yrket under . hade vi besök av i utskottet. Då gällde det inte just denna fråga, men det handlade ändå om introduktion. De sade att det , i svåra fall, var nyutexaminerade socionomer som utan introduktion fick agera som handläggare. Regeringen har valt att inte gå på det förslaget utan skriver i stället i sista stycket av den föreslagna lagtexten att ansvarar för att den handläggare som självständigt utför arbetsuppgifter som avses har tillräcklig erfarenhet för uppgiften. Vi ser att detta långt ifrån alltid är fallet , och det vill vi göra någonting åt. Även om det inte tidigare stått i lagen har det varit ganska självklart att arbetsgivaren ansvarar för att den som anställs ska kunna utföra arbetsuppgifterna på ett tillräckligt bra sätt. Uppenbarligen har det inte alltid blivit så. Alltför många oerfarna har förväntats utföra det som kanske är svåraste arbetsuppgifter. Jag tror att vi är många som har besökt socialkontor som skulle kunna säga: Ja, så är det ofta. Vi tycker därför att det är fullt rimligt att föreslå den ändring som utredningen menade skulle öka skyddet. Det handlar om att öka skyddet för barnen. Det bör tas in i lagtexten att den som saknar tidigare erfarenhet av de arbetsuppgifter som är reglerade ska få en lämplig introduktion och stöd i yrket under . Återigen är detta samma idé som Alliansen har fört in när det gäller lärarlegitimation. Man ska ha en introduktion . Både remissinstanser och gav stöd för att tandhygienistutbildningen ska förlängas från två till . Men regeringen har svarat att det inte finns tillräckliga skäl för en förlängning av utbildningen. är tandhygienister den enda legitimerade yrkesgrupp som inte har en treårig utbildning. är glada att motioner om förlängd utbildningstid får genomslag i verkligheten med bland annat utvecklingsmöjligheter för yrkesgruppen. 195 (FP): Det här betänkandet grundar sig på en proposition om behörighet för personal inom hälso- och sjukvården och , och den är angelägen. Den är ett led i och Alliansens strävan att ha högsta kvalitet och bästa kompetens hos medarbetare inom hälso- och sjukvården och som vi ska ha ett kostnadseffektivt utnyttjande av de här yrkesgrupperna och av den medicinska teknik och andra behandlingsmetoder och åtgärder som vidtas. Det är här frågan om specialistsjuksköterskorna kommer in som vi skjuter på . De är en viktig grupp i hälso- och sjukvården och i den utveckling som vi ser som innebär att man överför uppgifter från läkarkåren till andra välutbildade personalgrupper i hälso- och sjukvården. Det här är en trend som finns i hela världen och som har visat sig vara väldigt bra. När vi förde över ansvaret till barnmorskor att ge sex- och samlevnadsundervisning och skriva ut p-piller visade det sig att de faktiskt var bättre än gynekologerna på att göra de här insatserna. Vi ser detsamma när det gäller medicinska aborter. Det är nu ett naturligt led att sjuksköterskor med specialistkompetens tar på sig en del uppgifter som läkarna kan avlastas från och därmed få tid att utnyttja de nya medicinska framsteg som kommer och som kräver läkarkompetens. På det sättet frigör vi läkarresurser till förmån för patienterna. På samma sätt är det inom tandvården. Jag sitter i tandvårdsstöd, och när vi diskuterar referenspriser och sådant kommer tandhygienisterna in alltmer i bilden som den personalgrupp som på ett bra sätt kan ta hand om till exempel äldres tandhälsa, enklare undersökningar och så vidare. har lidit av att inte bygga på samma evidens som hälso- och sjukvården, och den har inte haft samma höga krav på kompetens som hälso- och sjukvården. för vi in det här inom . De nya reglerna innebär att det införs krav på behörighet för att få utföra vissa uppgifter inom den sociala barn- och ungdomsvården. uttryckte tydligt att det handlar om en klientgrupp som är oerhört sårbar, och det är knepiga ställningstaganden som ska göras. måste socialnämnden ställa krav på att de som utför de här uppgifterna också har kompetens och fallenhet för att göra det. En sak vill jag ta upp här som är väldigt styvmoderligt behandlad. Jag har inga yrkanden, men jag vill ändå lyfta den här frågan för att den ska återfinnas i riksdagsprotokollet och förhoppningsvis också nå när man arbetar med frågor kring alternativ medicin och komplementär medicin. Det handlar om Finn motion om icke legitimerade personers utövning av psykiatrisk vård.