prot · H00979 · 2013-03-15 00:00:00 — När man nu tittar på Inspektionen för socialförsäkringens delrapport av beslut om statlig assistansersättning säger de just detta. Det skedde en förändring, ett trendbrott 20072008. har de som nybeviljas assistans minskat med drygt en fjärdedel som antalet avslag har ökat med . Det blir inte så många i antal, men för de personer som drabbas när vi nu hör om alla miljontals timmar är detta oerhört viktigt. Det svar vi har fått i socialutskottet på frågan om vad som görs nu är att man väntar och ser. Det är samma svar som jag fick . Då skulle man invänta rapporter som skulle komma före och . ska vi vänta ännu längre till , efter valet. Behövs det verkligen inga åtgärder , ? Kan inte statsrådet se i ISF:s siffror att människor förlorar sin assistans? 10 Statsrådet (KD): Jag håller inte med om att inget har förändrats sedan vi debatterade . Vi har satt i gång ett arbete för att få kunskap om hur det ser ut för människor som har assistans, som genomgår en tvåårsomprövning, i vilken grad de får andra insatser i stället, hur helhetsbilden ser ut. Den kunskapen måste vi ha för att bedöma om det behöver göras några förändringar i lagstiftningen. För personer som inte bedöms ha rätt till assistansersättning vet vi att det finns andra typer av stöd- och serviceinsatser som de kan få i stället. Det finns andra insatser i LSS. Socialtjänstlagen innebär att kommunerna har ett stort ansvar att stödja personer med funktionsnedsättning också. Insatser enligt socialtjänstlagen kan vara både ett komplement till insats enligt LSS och ges självständigt till personer som inte tillhör målgruppen i LSS. hade till exempel 18 200 personer boendestöd. 16 600 personer hade hemtjänst i ordinärt boende, och 4 400 personer hade en bostad med särskild service. 3 700 personer hade personlig assistans via kommunen enligt LSS. I ISF:s uppdrag ingår att ta reda på vilka insatser som personer som blir av med sin assistans beviljas i stället och redovisa det. Vi måste få en helhetsbild för att kunna bedöma om åtgärder behövs. får det att låta som att varje beslut om att en person ska bli av med en assistanstimme vid en tvåårsomprövning grundar sig i en felaktig bedömning. Så kan man inte resonera. Det kan också vara så, , att den första bedömningen inte vilade på en rättssäker grund och att det har funnits skäl att ompröva bedömningen vid tvåårsomprövningarna. Därtill syftar tvåårsomprövningarna till att bedöma behoven utifrån nuvarande situation. Blir det fel första gången behövs det naturligtvis en korrigering. Låt mig få ge några siffror det kan bli många siffror. Ett stort antal personer som lämnar in nyansökningar beviljas assistansersättning . Inflödet är ungefär tusen personer . får det att låta som att personer inte längre får assistans. Så är inte fallet. Antalet beviljade timmar fortsätter att öka. Vid omprövningsbeslut, den så kallade tvåårsomprövningen, är det vanligaste resultatet att personer beviljas fler timmar. minskade antalet timmar för 800 personer men ökade för 2 600 personer vid tvåårsomprövningarna. För 1 100 personer var timmarna oförändrade. Det här tyder på att det görs ett rejält arbete vid tvåårsomprövningarna. Tvåårsomprövningarna har inte skett tidigare i den utsträckning det var tänkt från början när reformen infördes. har inte alltid hunnit med. görs en prövning, och vår fråga är om den sker på ett likartat sätt överallt. Har uppnått ett större mått av rättssäkerhet med hjälp av de hjälpmedel vi har ställt till förfogande och deras eget utvecklingsarbete som vi bland annat har uppmanat dem till? Kunskapsläget måste finnas på bordet innan man kan bestämma sig för hur man ska gå vidare. 11 (V): Kunskapsläget måste finnas på bordet. Kunskap är alltid bra. skedde trendbrottet, och 2009 slog funktionshindersrörelsen larm. ska det finnas ett kunskapsläge som man ska utgå från. Det är för de tusentals människor som har förlorat assistans. Det är för att skaffa sig kunskapsunderlaget. Att då tala om ett kraftfullt agerande är att ta i ett snällt ord. Statsrådet talar om att få hjälp på annat håll. Innan jag ställde min interpellation var jag i kontakt med rätt många människor. FUB har lämnat en förfrågan till landets olika kommuner där olika saker lyfts fram. Statsrådet har inte svarat på frågan om något ska göras för att se till att de som inte får assistans får rätt insatser. Hemtjänst är inte samma sak som att få personlig assistans. Med hemtjänst kan man inte leva ett självständigt liv på det sätt man kan med personlig assistans. läggs den striktare bedömningen över på kommunerna. Det finns en stor oro i kommunerna att när man talar om kostnader på statlig nivå låtsas man inte om att kostnaderna ramlar ned på kommunerna i stället. När en person inte kan bo i egen lägenhet blir det inte speciellt billigt att bo i ett gruppboende med personal i stället. Det som händer i kommunen är att en person får hemtjänst i stället. Det blir något helt annat. Jag instämmer i synpunkt att det är dags att se över timschablonen. Kommunerna går inte runt på den, och kooperativ och seriösa mindre företag har svårt att gå runt. Men riskkapitalbolagen går runt, och även de som inte är helt noga går runt. De gör till och med mångmiljonvinster. Det handlar om anställningsförhållanden där personal utnyttjas. Då blir det mycket billigare. Timschablonen måste vi titta på. När vissa nu får personlig assistans enligt LSS i kommunerna blir det fråga om lägre timpenning. En del har börjat slå larm, till exempel Jag. Jag har konstaterat att de inte har råd att ta emot sådana som kommer från kommunerna som har haft statlig assistans och som väljer kooperativet. Det är viktigt att titta på vad som händer och vilken hjälp människor får i stället. Det kan man göra genom att diskutera dessa problem med bland annat SKL, som jag vet att regeringen gör ofta. Vänta inte till efter valet . Sedan var det frågan om grundläggande nära behov. har tolkat begreppet integritetsnära behov mycket striktare. Det har man också gjort i regeringsrättsdomen. Det innebär att den som var beroende av personlig assistans kunde få en individuell bedömning utifrån funktionsnedsättningen men att det nu sker en striktare bedömning. Jag tänker på , som själv är beroende av personlig assistans. Det anses inte vara integritetsnära att ta på sig ytterkläderna. Men hon säger att hon lider av bristande rörlighet med en hand som är krokig och förlamad. Att ta på sig ytterkläder, vantar och så vidare blir intimt för henne. Men det kommer inte att räknas. Är ministern beredd att göra något när det gäller att ändra synen på integritetsnära behov, eller delar ministern den syn som finns hos och Regeringsrätten? Är ministern beredd att ta upp diskussionen med SKL eller titta på något så att människor kan få rimlig hjälp? 12 Statsrådet (KD): Det är bra att höra att också tycker att det är viktigt att skaffa sig fakta och kunskap för att veta hur helhetsbilden ser ut. Frågan är om de som har att tolka lagstiftningen, och , har gjort en tolkning som gör att det finns anledning att ändra lagstiftningen. Vi kan inte ifrågasätta deras tolkning; de har att tolka lagen. Vår uppgift är att ta reda på hur tolkningen faller ut och om det finns anledning att ändra på något. Det är därför det är så viktigt att ta reda på hur utfallet blir men inte enbart på enskild nivå utan på helhetsnivå för hela gruppen. Det här ska vara ett rättssäkert system. Det är där som det har brustit så mycket. Behandlingen har varit så olika beroende på var man har bott i landet. Det är inte acceptabelt, och det är det som vi försöker komma till rätta med . Ja, det tar . En sådan undersökning innebär att granska akter och titta på enskilda personers möjlighet att få hjälp med det man behöver hjälp med. En del av det kan rymmas inom den statliga uppgiften enligt LSS. Annat kan rymmas inom kommunernas uppgift. Det är vad vi behöver se. Att kategoriskt säga att allt som ramlar ned på kommunerna ramlar fel kan man inte göra. Lagstiftningen anger en uppdelning. Det kan ha varit så att uppdelningen gjordes fel vid den första prövningen och att en omfördelning ska ske. Men det vet vi inte med säkerhet. Det vi fortfarande vet med säkerhet är att rättssäkerheten behöver öka ytterligare. Olikheterna är påfallande beroende på var man bor i landet. Det är otillfredsställande. Ett förbättringsarbete har gjorts, och mer behöver göras. Aktgranskningen tar tid, och att ISF:s uppdrag av den anledningen måste fortsätta är viktigt. Det som ISF nu kommer att göra är bland annat att ha kontakt med brukarorganisationerna för att inhämta deras synpunkter. Det är väldigt viktigt att vi får in deras synpunkter i ISF:s utredning för att konstatera läget. Finns det skäl att ändra lagstiftningen? Eller är det så att vi nu har fått en mer rättssäker tillämpning, som också är vad lagstiftaren från början avsåg? Det är vad vi söker svaret på. Det är därför som det är viktigt att göra utredningen i botten. 13 (V): Det är självklart att vi inte kan överpröva rättsväsendet och att vi inte kan säga till : Tolka inte si utan så. Jag håller med om det. Det är därför och funktionshindersrörelsen kräver en förändrad lagstiftning och ett förtydligande där man har en annan helhetssyn på personlig assistans och inte tittar uppdelat på varje moment och räknar ihop så att personen inte får assistans fastän helheten säger att den borde ha det. Man har också skärpt vad som är privat och integritetsnära. Ministern undviker att säga någonting om skärpningen. Jag ställde en väldigt tydlig fråga. Delar ministern den syn som har sagt är okej? Vi i tycker inte att det är okej, och funktionshindersrörelsen tycker inte att det är okej. Därför kräver vi en förändring av lagstiftningen. Det skulle jag gärna vilja ha svar på. Det är inte bara fråga om rättsäkerhet. Det kan vi inte säga något om. Det kan jag hålla med om. Men vilken nivå ska assistansen ligga på? Det är vad det handlar om. Om man ska göra likadant i hela landet är det viktigt att veta om man ska göra likadant med striktare bedömningar som gör att det blir svårare att få assistans eller om man ska göra likadant där man tar hänsyn till individens bedömning av den privata integriteten, vad som är personligt och privat och har en helhetssyn. Det tar väldigt . Det har betydelse om det tar . Det är tusentals människor som drabbas och får sina liv begränsade. Det måste väl gå att få ett svar på frågan om ministern är villig att göra något mer än att se till att första prövningen blir bättre, som är en uppfattning som vi kan dela. Är ministern villig att ta kontakt med SKL och fundera på vad som egentligen händer med dem som ska få insatser från kommunerna, eller ska det bli en valrörelsefråga? 14 Statsrådet (KD): säger: Vi vill ha en förändrad lagstiftning. Det gör man innan man varit beredd att ta in den kunskap som vi nu eftersöker. Det är skillnaden mellan oss två. Jag tror alltid att man behöver ha kunskapen på bordet innan man bestämmer sig för vilket vägval man ska ha. Jag skulle önska att vi redan hade haft ett bättre samlat kunskapsunderlag. Vi har inte det. Vi har fått tydliga indikationer på att det tar tid att ta fram. Det är väldigt tryggt att veta att brukarorganisationerna kommer att kunna delge sina synpunkter till ISF:s utredning. De synpunkterna är av allra största vikt. Jag har stor förståelse för den oro som många personer som har omfattande funktionsnedsättningar kan känna och också deras anhöriga. Det gäller inte minst när de märker att antalet personer som får minskat antal timmar ökar. Till dem skulle jag vilja säga att de som har en assistansersättning där de har en funktionsnedsättning och behov som är i överensstämmelse med det som sägs i lagen och dess intentioner har ingen anledning att känna oro. Men vi vill och måste också komma åt det som är fusk och överutnyttjande. Därav våra åtgärder. tog också upp de goda villkoren för en del assistansbolag. Vi vet att det finns en förfördelning mellan den kommunala verksamheten och en del privata bolag. Vi kommer att titta över timschablonens utformning som gynnar privata utförare. Vi har en rad saker på gång, men det tar tid. Jag beklagar det. Jag skulle önska att vi kommit längre. Men vi måste ha kunskap. Annars är risken att vi ordinerar fel medicin. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:284 om framtiden för den statliga förvaltningspolitiken 15 Statsrådet (KD): har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att förbättra möjligheten att ge rätt service eller tjänst i rätt tid och på rätt plats. Regeringen har i den förvaltningspolitiska propositionen Offentlig förvaltning fördemokrati, delaktighet och tillväxt (prop. 2009/10:175) framhållit att utgångspunkten för myndigheternas service ska vara en likvärdig tillgång till service för alla. Regeringens förvaltningspolitik bygger på att myndigheterna i stor utsträckning själva, utifrån de mål för verksamheten som och regeringen fastställer, avgör hur den egna verksamheten ska organiseras för att på bästa sätt tillgodose medborgares och företags behov. Regeringen säger också i den förvaltningspolitiska propositionen att man ska ta ställning till om det behöver ställas tydligare krav på service och tillgänglighet på myndigheterna. För att ge underlag till ett sådant ställningstagande har Statskontoret på regeringens uppdrag tagit fram ett samlat underlag om myndigheternas service i samverkan. Statskontoret pekar i sin rapport i medborgarnas och företagens tjänst på frågor som behöver utredas och utvecklas för att stödja myndigheternas lokala service i samverkan. Detta underlag bereds i . Utöver att fråga mig om myndigheternas service berör en del frågor om korruption och yttrandefrihet för statsanställda. När det gäller dessa frågor vill jag, liksom tidigare, framhålla att regeringen satsar 20132016 för att fortsatt främja värdegrundsarbetet i den statliga förvaltningen. Regeringen har beslutat att inrätta en värdegrundsdelegation. Delegationens uppgift är att i samarbete med andra aktörer inom statlig förvaltning bidra till att uppfylla regeringens delmål att de statsanställda ska ha kunskap om och förståelse för de grundläggande värden i statsförvaltningen och rollen som statstjänsteman. Verksamheten inriktas mot aktiviteter, skrifter och andra utåtriktade insatser. Målgruppen är myndighetschefer, fackliga företrädare och anställda vid statliga myndigheter. Frågan om korruption berörs även i den granskning av myndigheternas arbete mot korruption som publicerat. Regeringen avser i sedvanlig ordning att återkomma till med anledning av den granskningen. 16 (S): Jag tackar statsrådet för svaret, och tro mig, jag är glad över att få debattera denna fråga med någon som åtminstone verkar bry sig om hur det står till med arbetet inom staten. Som framgår av min interpellation ställde jag en fråga , då vi alla kunde se hur trycket på våra statliga myndigheter ökade både på grund av fler och mer komplicerade uppgifter men också på grund av att det är just våra statstjänstemän som tvingas möta enskilda människors frustration i pressande situationer, allt oftare med hot och våld som följd. Den bilden skiljer inte så mycket nu . Det finns helt uppenbara behov av att uppgradera de demokratiska värdena i statsförvaltningen, men tyvärr verkar åtgärderna lysa med sin frånvaro. Det handlar inte minst om synen på statens uppgift och i förlängningen av detta synen på dem som är satta att utföra densamma. hade haft uppdraget att stödja och samordna myndigheternas arbete med strategisk kompetensförsörjning. lades ned , och det fanns inte någon ny verksamhet fanns på plats. Som jag skriver i min interpellation fick jag bland annat svaret att Regeringen förbereder tillsättningen av en värdegrundsdelegation. har detta i detta justerats till att regeringen beslutat att inrätta en värdegrundsdelegation. Men arbetet har vad jag förstår ännu inte kommit i gång. I övrigt lade man tillbaka frågan i knäet på myndigheterna själva. Det är klart att det ligger ett stort ansvar på myndigheterna. Men det är också en fråga om vilka förutsättningar som de tillåts verka under. Det känns tungt att konstatera att de av oss som är och vill kunna vara fortsatt stolta över svensk statsförvaltning, som enligt regeringens hemsida håller världsklass, faktiskt har anledning att känna en viss oro. Ingen av oss, inte heller statsrådet, tycker att det känns bra när vi tar del av rapporter om misstänkta mutbrott, om hur anställdas yttrandefrihet som naggas i kanten och om hur det blir lägre i tak. När jag skrev interpellationen hade Arbetsförmedlingens medarbetarundersökning presenterats och var då den senaste i raden av oroande signaler. I sitt tidigare svar beskriver statsrådet hur viktigt det är att förvaltningen arbetar innovativt och att det för detta ändamål har tillsatts ett nationellt råd. Statsrådet får ursäkta, men det har funnits en uppgift som ingår i varje statstjänstemans arbete, nämligen att ständigt påpeka behov av förändringar och förbättringar. Men när det blir lägre i tak och den som påtalar brister betraktas som kritiker snarare än som kompetent tjänsteman faller ord om innovativt arbete som utsäde på hälleberget. När höga chefer klargör för medarbetarna att det är frivilligt att arbeta här innebär det något mer än de uttalade orden. Det är ett underliggande hot om att man bör hålla sig på mattan, inte ifrågasätta, inte kritisera etcetera. På det sättet kvävs innovationskraften effektivt, och politiken ges inte heller möjlighet att ta del av de förslag till förändring som syftar till en bättre service till medborgarna. Staten borde som arbetsgivare föregå med gott exempel på den svenska arbetsmarknaden, inte minst för demokratins och rättssäkerhetens skull. Arbetsplatser där medarbetarna mår bra, känner stimulans i arbetsuppgifterna och uppmuntras att påverka gör helt enkelt ett effektivare och bättre jobb. Därför är jag trots allt bekymrad över att statsrådet inte har för avsikt att ta några ytterligare initiativ för att våra statliga tjänstemän ska kunna få bättre förutsättningar annat än de ständiga utredningar och tillsättanden som ska göras. 17 Statsrådet (KD): Vi ska komma ihåg att vi i staten har ungefär 220 000 anställda, och vi har uppemot 400 myndigheter, varav många kanske är små, men ändock. Det är klart att det finns många olika uppfattningar om arbetssituationen. Det pågår också ständigt omorganisationer och förändringar på olika håll i statsförvaltningen, och det skapar i sin tur självklart oro. Lyfter man blicken och ser i ett helikopterperspektiv ser vi att det finns ett högt förtroende för statsförvaltningen hos medborgarna. Man har en stor tilltro till statsförvaltningen. Vi har en god arbetsmiljö och nöjda medarbetare. Därmed är inte sagt att det inte finns problem eller att det inte finns behov av att ständigt jobba med att både vidmakthålla det höga förtroendet och de goda omständigheterna och att också förbättra där det finns brister. Varje statsråd och departement har ansvar för sina myndigheter. Jag har ansvar för de mer generella frågorna. Jag kan försäkra om att vi jobbar intensivt med att både vidmakthålla det höga förtroendet och att utveckla statsförvaltningen. Då handlar det inte bara om att utveckla de ekonomiska styrmedlen. Vi har ju löne- och prisomräkningar som sätter en viss press på myndigheterna att vara effektiva som går. Vi ska inte sticka under stol med att det också skapar en press på medarbetarna, men det är något som vi sammantaget ändå anser vara klokt ur skattebetalarnas synpunkt. Vi jobbar också exempelvis med värdefrågorna. Vi hade som ett instrument. Då jobbade vi framgångsrikt med att ta fram bra material. Vi kände dock att den strukturen inte riktigt fungerade det blev en för liten myndighet, helt enkelt och därför har vi skapat en ny och smidigare struktur som ska dra i gång sitt arbete alldeles strax. Vi har på gång att utse dem som ska ingå i den delegationen. De kommer delvis att fortsätta med det som har gjort och använda det materialet men också initiera aktiviteter för att förnya arbetet med värdefrågorna. Tanken är sedan att varje myndighet och varje myndighetschef i sin tur ska jobba med detta. Då ingår bland annat de frågor som tar upp om högt i tak och ett bra klimat mellan ledning och anställda. Sedan ska man komma ihåg att medarbetare och chefer ibland har olika uppfattningar. Det viktiga är att man löser det på ett bra sätt och inte använder vare sig härskartekniker eller felaktiga personalpolitiska instrument. Men självklart kan det finnas konflikter ibland, och det måste man också kunna inse och hitta bra sätt att lösa. Den övergripande bild vi får när vi gör mätningar är att vi har ett bra förtroende för statsförvaltningen. Jag kan också informera om att vi har en dialog med exempelvis de fackliga organisationerna, där vi lyfter fram frågor som de upplever som viktiga och som vi upplever som viktiga, och sedan tar vi med oss synpunkter att jobba vidare med. Bland annat har man tagit upp frågorna om högt i tak på arbetsplatsen. Vi kan inte på de generella mätningarna se att detta skulle vara ett generellt problem i statsförvaltningen, men därmed är inte sagt att det inte finns enskilda chefer som kanske inte fullt ut beter sig som man skulle önska och kanske säger fel saker. Det måste varje myndighetschef ta itu med på olika sätt. Jag upplever sammantaget att man jobbar med frågorna. Jag vet också att det finns mycket aktiviteter för att skapa ett bra klimat och bra förutsättningar för de anställda. Men jag tror som sagt inte att man kan säga att den statliga förvaltningen generellt sett lider av stora problem, även om därmed inte är sagt att det inte finns utmaningar. Det finns anledning att jobba vidare på många olika områden. 18 (S): Det är nog alldeles sant att den statliga förvaltningen inte lider av stora problem, men jag kan ändå känna en viss oro. Om man inte från regeringens sida tar tag i de här frågorna och arbetar kontinuerligt med dem finns ju en risk för att förtroendet kommer att raseras. Det kan vara tillräckligt allvarligt om förtroendet raseras för enstaka större myndigheter, för det drar ned förtroendet även för andra. Det är värt att reflektera över. Du nämner att ni försöker hitta en smidigare struktur för det arbete som utfördes i . Det kanske är bra. Vi får bara hoppas att det inte dröjer alltför länge innan den nya värdegrundsdelegationen kommer i arbete. Vi får också hoppas att den får goda förutsättningar att göra ett bra arbete tillsammans med myndigheterna. När det gäller statstjänstemannarollen i stort skulle jag vilja peka på att internutbildningen i många myndigheter har blivit kortare, mer snuttifierad och mer fokuserad på de enskilda regelverken och förändringar i dem snarare än på det bredare perspektivet som handlar om statstjänstemannarollen i grunden. Det har blivit populärt att tala om lean. Jag vågar påstå att idén att varje statlig tjänsteman i sitt arbete ska kunna påtala behov av förändringar och förbättringar för medborgarnas bästa är verklig lean när vi talar om det i ett tjänsteperspektiv. De lagar och regler som våra tjänstemän har att förhålla sig till är att jämföra med de skruvar och muttrar som finns på en bilfabrik. När det gäller arbetsmiljön finns det inget generellt att säga för alla myndigheter, men låt mig nämna ett exempel. Jag såg en uppgift om att det var nästan 450 statstjänstemän som fått en beviljad arbetsskada på grund av personskada. Många av dessa skador handlar om hot och våld. Det är nästan två statstjänstemän . Det är väldigt mycket, tycker jag, även om vi i relation till dessa två har en stor numerär övriga anställda. Det är dock för många för att man ska kunna vara nöjd över arbetsmiljön. När det gäller ledarskapet vill jag säga att vi naturligtvis har många duktiga chefer inom staten. Vi har också en del som kanske inte utför sitt ledarskap på allra bästa sätt.