prot · H00993 · 2013-04-17 00:00:00 — Exempel på vidlyftig spekulation som har lett till bankkrascher har vi sett i många fall, till exempel i . Och ett antal olika banker har varit väldigt illa ute inom euroområdet. När de här stora bankerna med vidlyftig utlåning hamnar i akuta ekonomiska problem drabbar det hela nationen och eventuellt hela den världsdel som bankerna agerar i. Det gör att man ofta tvingar staten att gå in eller till och med en hel eurozon att gå in och rädda banker för att inte bankkunderna ska drabbas orimligt hårt följden därefter skulle bli att landets ekonomi blir ohanterlig. Det är det som brukar kallas för en implicit bankgaranti, att bankerna blir så stora och så viktiga att man inte kan klara av att de går under. Med tanke på de här stora riskerna och de stora problem som de här bankerna har genom att de tar så stora risker anser jag att samhällsekonomin behöver beskyddas från de här riskerna i möjligaste mån. Det är svårt, men det finns förslag som kan gå åt rätt håll i alla fall. Ett sådant förslag kan vara att upprätta en tydlig gräns mellan det som man kan betrakta som traditionell bankverksamhet, alltså traditionella affärsbanker, och investmentbanker med en mycket mer riskabel verksamhet. En sådan lagstiftning har tidigare funnits i flera nationer, till exempel i och , men har tagits bort under den avreglering som rådde . kunde detta ses som ganska radikala krav här i och i andra parlament. är situationen en annan. talar ledarartiklar i om behovet av en bankdelning för hela EU. har EU beslutat att tillsätta en kommission för att utreda möjligheten till en bankdelning inom hela EU. , som är kommissionär för den inre marknaden, tillkännagav inför att en sådan kommission kommer att verka framöver och komma med förslag som sedan kommer att hamna på parlamentets bord. Flera länder i har på egen hand tagit steg i den här riktningen. I finansbranschens förlovade land beslutade faktiskt parlamentet att införa en variant av bankdelning. I har en oberoende bankkommission också föreslagit en bankdelning, och det är ett förslag som behandlas vidare av parlamentet. Från sida tycker vi att vi behöver ha ett bra underlag att gå till beslut på. Vi föreslår därför att regeringen ska tillsätta en utredning som får i uppdrag att föreslå och komma med exempel på hur en sådan här lagstiftning för uppdelning av den svenska banksektorn för att juridiskt tydligt separera affärsbanker från investmentbanker skulle kunna se ut och också hur man skulle kunna begränsa den statliga bankgarantin så att den bara gäller för affärsbankerna och inte för investmentbankerna. Med ett sådant underlag från regeringen skulle ha möjlighet att fatta kloka beslut. Jag vill i det här sammanhanget också ta upp utvecklingen för de svenska sparbankerna, som är en annan del av det ärende vi pratar om. Den svenska sparbanksrörelsen har funnits i , ända . När den bildades runt 1820 fanns det nästan 500 lokala sparbanker runt om i . är bara ett sextiotal av de här bankerna kvar. Trots att de är ganska få och ganska små fyller de här sparbankerna en viktig uppgift i . De sköts väl. De har en stor soliditet. De tar ofta små risker i sin kreditgivning och fungerar lika bra i lågkonjunktur som i högkonjunktur, till skillnad från många av de stora bankerna. Sparbankerna tar också ett stort ansvar för småföretag i de regioner där de verkar. Dessutom är de med och bidrar med stöd till många olika samhällsnyttiga verksamheter, till exempel kultur, näringslivsutveckling, forskning och utveckling i högskolor och mindre företag. ser därför att det finns skäl att värna sparbanker och se till att de har goda villkor för sin verksamhet och också en möjlighet att expandera, vilket de borde ha en bra möjlighet att göra nu när andra banker vacklar. ser vi att utvecklingen på vissa håll går åt fel håll och att sparbankerna står inför flera stora utmaningar som de behöver möta. En sådan utmaning är att sparbankerna med dagens regelsystem har svårt att få ett kapital som man kan använda för att utveckla sin verksamhet. Ett förslag som här har diskuterats, precis som var inne på, är det som kallas för egenkapitalbevis för sparbanker. Det här har, som Bo var inne på, analyserats av regeringen . De har tagit god tid på sig att göra det. Men man har kommit fram till att det antagligen blir svårt att införa just den regleringen i , därför att det skulle kräva väldigt stora förändringar i den svenska lagstiftningen med långtgående följder. Det kan mycket väl stämma. Men det är inte ett skäl att avvakta med att hitta lösningar på den här problematiken för sparbankerna. Man får inte släppa frågan, utan i stället måste man komma fram med andra alternativ för hur sparbankerna ska kunna ges möjlighet att expandera sin verksamhet. har också i stor enighet markerat till regeringen att de måste komma med en snabb lösning på de här problemen. Jag utgår från att regeringen möjligt återkommer med ett förslag på hur man kan lösa den här problematiken om man nu inte tycker att egenkapitalbevis är framkomlig väg. En möjlighet som bör ingå i en sådan utredning, tycker vi, är att kunna ge etableringslån till nyetablerade sparbanker. Det skulle i så fall vara lån till en marknadsmässig ränta. Vi tycker också att regeringen ska utreda möjligheten att uppmuntra etableringen av det som brukar kallas för en sparbankernas bank, en central sparbank som kan hjälpa till med de lokala sparbankernas behov till exempel när det gäller it-stöd och stabilitet. En sådan central sparbank finns i . Den hjälper ungefär 80 självständiga, lokala sparbanker som är utspridda i hela och har där gett väldigt positiva effekter för sparbanksrörelsen. Jag ser ingen anledning till att man inte skulle kunna uppmuntra och se till att det uppstår en sådan sparbank även i . Ett annat hot mot sparbanker är den stora ökningen av regelbördan för bankerna som kommer från EU som en effekt av den eurokris vi är inne i. För att reglera finansmarknaderna som på många håll har löpt amok är många av de här regelverken helt nödvändiga. Men det finns en risk att för små och, som vi vet, säkra sparbanker kan de här regelverken både vara onödiga och också väldigt betungande. Därför vill vi att regeringen ska verka för att det regelverk som kommer och som kallas för III-reglerna ska anpassas så att det inte ger alltför negativa effekter för den lokala sparbanksrörelsen och därmed missgynnar sparbankerna. 201 (SD): Även om vi står bakom alla våra reservationer yrkar jag för tids vinnande endast bifall till reservation 1. Jag kommer också att beröra endast den reservationen i mitt anförande. Vi talar alltså om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor. Det jag kommer att tala lite grann om är dock hur kriminella använder sig av framför allt bank- och inkassoföretag och om den motion och den reservation vi har försöka förhindra detta. Bluffaktorer är något som drabbar ofta små och medelstora företag, inte sällan i semestertider. Det har blivit en stor inkomstkälla för den organiserade brottsligheten. Av betänkandet kan man se att regeringen utreder såväl behovet av ändringar i kreditupplysningslagen som frågan om bluffakturor. sade justitieministern att man skulle ta krafttag mot den här typen av verksamhet. har de anmälda brotten ökat . Vi tycker att det är dags att sluta utreda och i stället göra någonting åt det. Jag kommer ihåg när jag själv var företagare. Jag började som Icahandlare. kommunicerade man inte så mycket via mejl, utan det kom nästan fax. Då var det de här olika katalogföretagen som var på tapeten. De skickade ut fakturor på beställda katalogtjänster som inte existerade. Den verksamheten fortsätter , . Det här är verksamheter som de kriminella organisationernas företag tjänar tiotals, hundratals miljoner på. Man skickar ut tiotusentals fakturor på ett par tusen upp till kanske till små och medelstora företag. Många betalar, och där har vi problemet. De kriminella nätverken har lärt sig använda inkassoföretagen och banksystemet för att komma åt småföretagarna i det här fallet. Man skickar en faktura på en påstått beställd tjänst, oftast i semestertider och med väldigt kort betalningstid. När fakturan inte blir betald om den inte blir betald, vilket den tyvärr ofta blir kommer det en inkassopåminnelse med väldigt kort betalningstid. Betalar man inte som företagare vet man att man hamnar hos Kronofogden, och som företagare är det betydligt svårare att få bort en oskälig anmärkning hos Kronofogden än vad det är för en privatperson. Det här är ett jätteproblem, så vad gör företagarna? De betalar den där fakturan på ett antal . Man kommer kanske inte ens ihåg om man har beställt tjänsten eller inte. Vad vill vi då med vårt förslag? Vi vill att inkassoföretag som misstänker att det företag som anlitar deras tjänster sysslar med den här verksamheten ska vara skyldiga att inte ta inkassouppdrag för det företaget. Vi vill att banker i de fall de misstänker att det företag man upplåtit konto åt sysslar med den här verksamheten avslutar eller kanske ännu hellre spärrar dessa konton. Vi kan inte låta det fortsätta längre. Vi kan inte heller låta regeringen fortsätta utreda frågan. måste vi komma till skott. Det blir för de flesta små och medelstora företag inga jättebelopp, men det blir för de kriminella organisationerna hundratals miljoner som dras in på den här verksamheten. Av den anledningen har vi föreslagit tre åtgärder. Den första åtgärden är att inkassoföretagen inte kan ha så korta betalningstider. De måste förlänga betalningstiderna, eftersom den här typen av verksamhet oftast förekommer i semestertider. Det kan vara vikarier och oerfaren personal som ska hantera fakturabetalningen. De kanske inte vet och kanske inte vågar. Om man till exempel sparar fakturorna därför att man inte vet om man ska betala dem eller inte får man en påminnelse eller ett inkassouppdrag. Det skulle kunna vara så lång betalningstid att ordinarie personal, kanske chefen för bolaget eller verksamhetschefen, kommer tillbaka och kan säga: Nej, det där har inte vi beställt. Vi vill också att vi inte bara ska göra det möjligt för inkassoföretagen utan att vi ska ålägga dem att i de fall de misstänker att det är den här typen av verksamhet som pågår, eller att någon part på marknaden gör dem uppmärksamma på att det här företaget är ett bluffaktureföretag, inte få skicka ut inkassouppdrag för det företaget. Samma sak gäller för bankerna. I de fall man görs uppmärksam på att det där företaget sysslar med den här typen av verksamhet får de inte bara en möjlighet utan en skyldighet att spärra och avsluta eventuella konton för att begränsa de här kriminella organisationernas möjligheter att syssla med just den här verksamheten. I övrigt vill jag säga att jag förstår att man nu hänvisar till att det pågår en utredning och att man säger att det eventuellt ska komma ett förslag som ska ut på remiss . Vi vill se en snabb remissrunda. Vi vill se handfasta förslag, propositioner som gör att vi kan behandla de här frågorna i riksdag, där vi kommer till ett snabbt beslut och får en lagändring till stånd. Sedan jag började som Icahandlare har det nu gått som den här verksamheten har fått fortgå. kräver vi att det sker en förändring och en lagskärpning. 202 (V): är väl det senaste exemplet på när en alltför stor banksektor och en finansmarknad får härja fritt. verkar och även tyvärr en del moderater från anse att det är rätt att företag ska stå för en del av notan, det vill säga mindre företag som trädgårdsodlaren, ägaren till livsmedelsaffären, husfabrikanten och så vidare. menar vi är ytterligare ett exempel på att en bankdelningslag faktiskt behövs. Genom en bankdelningslag skulle insättarnas och även företagens pengar kunna skyddas. Med en bankdelningslag separeras ju bankernas stora spekulationsförluster bort. På så sätt kan viss bankverksamhet, det vill säga den mest nödvändiga och samhällsnyttiga delen, hållas i gång om än med något mindre stöd, kanske inte något stöd alls, för att kunna leva vidare. Effekterna av finanskrisen är svåra att överblicka. Vi har produktionsbortfall på , massarbetslöshet på i , och och en ungdomsarbetslöshet på i en rad länder. Framtidsdrömmarna är bortsopade.Fattigdomen breder ut sig. Det har till och med gått så långt att politiska partier nu försöker starta hälsocentraler för att rädda sitt folk, som i där partiet Syriza nu håller på att starta en sådan verksamhet. De svenska bankerna, framför allt och , hade jagat marknadsandelar i på ett mycket aggressivt sätt. I denna jakt tog de enorma risker i sin kreditgivning, risker som de kunde ta på grund av för låga kapitaltäckningskrav och eftersom det finns en implicit garanti från svenska staten att inte låta banker som dessa gå omkull. De var ju nära konkurs. Det var de ifrån 2009. Även om nu svenska banker har byggt upp ett större eget kapital och kapitaltäckningsreglerna skärpts är det långt ifrån hållbart utifrån den verksamhet de bedriver. står bakom de ökade kapitaltäckningskraven men tycker egentligen att en nivå på hade varit mer rimlig, eftersom det också är en nivå som man har forskat sig fram till efter kraschen i . har våra banker utdelningsfest, och regeringen säger att det är lugnt. De är välkapitaliserade. Men om vi skulle titta lite på hur det faktiskt ser ut: I är de totala tillgångarna, vilket för bankerna är samma sak som utlånade pengar, . Det upp av 106 miljarder som är aktieägarnas kapital. Resten, , är alltså skulder. Den som vill köpa en bostad skulle som mest få låna . Om skulle lyda under samma lånetak skulle aktieägarna behöva skjuta till . Det säger en del om vilka risker som finns i svensk bankverksamhet, särskilt med tanke på att vi har en banksektor som har en omsättning som är över fyra gånger vår bnp. Med högre kapitaltäckningskrav kommer vi en liten bit på väg mot en säkrare verksamhet, men vi har absolut inte löst problemet. Det grundläggande som behöver göras är faktiskt en bankdelningslag. I de flesta länder i alla länder skulle jag vilja säga finns en implicit garanti från statens sida för att man inte kommer att låta sådana här stora institut gå omkull. Det är också en förklaring till att vissa bolag har kunnat växa sig så stora att de har blivit too big to fail. , , , och är några stater jag kan nämna som har drabbats hårt av den struktur som råder, där staterna garanterar systemviktiga bankers verksamhet. Det är ganska lätt för bankerna att riskera skattebetalarnas pengar. Och självklart är det mumma för finanskapitalet att veta att skattebetalarna bär förlusterna medan de själva tar vinsterna. De här implicita eller uttalade statliga garantierna som också har innebär en kraftig subvention av storbankernas upplåningskostnader, en subvention som också snedvrider konkurrensen på hela bankmarknaden, vilket gör att mindre banker har väldigt svårt att konkurrera på lika villkor med de här stora bankerna. Garantierna innebär också att storbankernas egna kreditgivare inte alls granskar de här storbankerna på samma sätt, eftersom de vet att det finns någon där bakom, så att säga. har uppskattat värdet på den svenska implicita garantin till 30 miljarder för de fyra storbankerna. Genom att du och jag garanterar deras verksamhet lånar de själva billigare, motsvarande en ränta på lägre , än vad de annars skulle ha gjort. Det motsvarar ungefär hälften av storbankernas sammanlagda vinster. Man kan också se att det finns motsvarande studier i andra länder som har kommit fram till samma resultat. Regeringen brukar säga att vi har stabilitetsfonden. Man kan ju säga att de egentligen inte har så mycket med varandra att göra. Men regeringen säger också att de årliga avgifter som bankerna betalar till fonden för den subvention som den implicita garantin ändå innebär i snitt är , vilket ska jämföras med subventionen på 30 miljarder. De betalar 3 miljarder men tjänar 30 miljarder tio gånger så mycket alltså. Problemet med dagens finansiella sektor och de stora instituten är inte bara att de är för stora för att tillåtas gå i konkurs, de är också för stora för att rädda. Det kunde vi se på . Vi kan se det på . Vi skulle kunna se det i . Alla de länderna har ju en banksektor som är mångfalt större än deras bnp. Även om staterna skulle gå in med stora kapitaltillskott, och därmed få stora budgetunderskott som en direkt konsekvens, skulle det bli en väldigt utsatt situation för de här ländernas befolkningar. Om vi skulle titta på hur det skulle vara i skulle vi få se att vi har en balansomslutning på fyra gånger bnp, vilket också gör att vi ligger i toppskiktet när det gäller storlek på finanssektorn. En så stor finanssektor, oavsett hur strikt reglerad den är, utgör en allvarlig risk för vår makroekonomiska stabilitet. Därför menar vi att det behövs en bankdelningslag. har tillsatt en utredning och är på väg i den riktningen. har fattat ett sådant beslut, och vi menar att borde gå i den riktningen. Det är glädjande att den rapport som Liikanen har lagt fram också tar upp det beslutet som ett alternativ för att lösa finanskrisen. Jag hoppas också att det arbetet kommer att fortskrida. Det verkar så på de signaler vi får. Låt oss titta på bankerna. I är det ingen som vet hur stora de investmentdelarna är i affärsbankerna. Det är beklagligt i sig när vi säger att vi jobbar med finansiell stabilitet i . Ändå vet man inte hur stora spekulationsdelarna är. I är de enormt stora, ungefär fyra sjättedelar av balansomslutningen. Så stora är de väl inte i , men det säger ändå något om hur stora problem det kan vara. Det finns ytterligare en anledning till varför det ska vara en bankdelningslag, nämligen att bankernas nuvarande affärsmodeller bygger på att de dels placerar pengarna för kundernas räkning, dels handlar för egen räkning. Det i sig är en stor intressekonflikt. Bankerna kan faktiskt dra nytta av privatpersoners insättningar, som delvis är försäkrade genom den statliga insättningsgarantin för att ägna sig åt mycket stora och riskabla finansiella spekulationer. Detta leder till betydande intressekonflikter och bidrar till att öka instabiliteten i det finansiella systemet. Därför tycker även vi, liksom har krävt, att man borde tillsätta en utredning som separerar traditionell bankverksamhet från så kallad investmentverksamhet. Vi är glada att också nu driver frågan. Jag tror att det kommer att genomföras i en rad länder framöver. Man måste göra något åt finanssektorn, och det här är det mest grundläggande man kan göra. Jag vill också säga några ord om sparbankerna. De är en oerhört viktig resurs för den regionala utvecklingen och ett medel för att öka bankkonkurrensen, även om man inte alls kan konkurrera på samma villkor. Det är också en bankrörelse med god lokalkännedom, en bred demokratirörelse och har god soliditet. Vi har länge krävt egenkapitalbevis i sparbankerna. Det var efter påtryckningar från oss som regeringen tillsatte utredningen. Den tog längre än vad den skulle ha gjort, och sedan kom man fram till att det fanns en del problem med förslaget. Det visste vi om. Hade regeringen ringt till oss kunde vi ha talat om att problemen fanns. Jag tror att den politiska viljan inte riktigt fanns för att genomföra det förslaget. har utskottet ställt sig bakom våra skrivningar, där vi kräver att nästa utredning ska gå skyndsamt till. Det är vi glada för. Därför har vi valt att inte reservera oss på den punkten, men egentligen skulle jag väl ha haft ett särskilt yttrande för att lyfta upp de förslag som vi i övrigt har motionerat om. Egentligen behöver jag inte ta upp förslagen eftersom Per redan har tagit upp dem. Jag är glad att nästan har kopierat vår motion, och jag hoppas att fler kommer att gå i de spåren. Vi ska göra vad vi kan för att landsbygden ska få bättre konkurrensmöjligheter. En viktig del är att stärka sparbankerna och skapa möjligheter för fler sparbanker och få ett större kapital. Jag yrkar bifall till reservation 3. 203 (M): Betänkandet behandlar 39 motioner, och jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Jag ska motivera varför. Flera motioner behandlar kreditupplysning och bluffakturor, vilket är viktiga frågor att bevaka och styra både politiskt och lagstiftningsmässigt. Att upplysning kan ges till den som behöver men att upplysningen inte misstolkas eller är inaktuell är avgörande. Bluffakturor är också ett hett ämne, som särskilt är ett problem då många fakturor betalas av vikarier. Både kreditupplysning och bluffakturor är frågor som nu bereder, vilket utskottet välkomnar. har motionerat om att det skyndsamt behöver tillsättas en parlamentarisk utredning för att utreda en separering av traditionell bankverksamhet och så kallad investmentverksamhet. Motionären menar att detta behövs för att staten inte ska subventionera storbanker, vilket behövs för att skydda samhället från stora bankkonkurser. Motionären menar att staten ska öka sitt ägande av bankverksamhet då staten ändå behövs vid bankkriser och att staten behöver utreda förutsättningar för att inrätta en ny statlig investeringsbank. Det finns dock regler runt stöd till kreditinstitut i kris och en särskild fond, nämligen Stabilitetsfonden. Stabilitetsfonden är byggd, och byggs upp, via avgifter från bankerna till fonden. arbetar nu vidare med hur det finansiella systemet ska säkras för kriser. Ett delbetänkande har redovisats för utskottet . Det är ett förslag där man redogör för att Stabilitetsfonden och bankkrisreserven bör slås samman som man fortsätter att ta ut delade avgifter. Kommitténs förslag om krishanteringsramverket ska slutredovisas . Därför finns det ingen anledning att föregå den utredningen. Motionen angående egenkapitalbevis som ännu ett finansieringsalternativ till dagens bankverksamhet har grundligt diskuterats. Att införa egenkapitalbevis på samma sätt som i är problematiskt. Egenkapitalbevisen påminner om aktier, och i och med det blir regelverket i förhållande till aktier svårt att implementera. har efter genomgång kommit fram till att förslaget inte är förenligt med kraven i sparbankslagen, nämligen att sparbanker inte ska drivas med vinstintresse. Det kravet skulle behöva tas bort för att införa egenkapitalbevis. En intressekonflikt skulle skapas av att dels ge god utdelning på egenkapitalbevisen, dels enligt nuvarande banklag främja sparande. Vidare är det svårt att se hur nuvarande regler som säkerställer att banker bygger upp tillräckligt med kapital förenas med god utdelning på egenkapitalbevisen. Regelverket för banker blir svårt att hålla åtskilt från regelverk i försäkringsbolag och föreningar. Regelverket för andra finansieringsformer kopplade till aktier skulle i så fall också behöva ses över. Regeringen är dock lyhörd och kommer att tillsätta en ny utredning för att se över hur sparbankerna ytterligare ska kunna säkra sin finansiering. Utgångspunkten för nya förslag måste bygga på att förslagen är kostnadsneutrala mellan olika finansieringsformer. Bankväsendet i ska dessutom vara anpassat till det europeiska samarbetet. III-reglerna som här är styrande är under förhandling i parlamentet, och utskottet vill inte föregå dessa förhandlingar. Utskottet har avstyrkt en motion angående säkring av kontantmedel, med hänvisning till att frågan utreds efter ett tillkännagivande . Kontanthandeln är viktig som betalningsmedel, och handel med kontanter måste fungera väl. Därför är det av vikt att frågan utreds både grundligt och med ett brett perspektiv. Människor ska känna sig säkra på att kontanthandeln fungerar. Vad avser motionen angående så kallad högfrekvenshandel, det vill säga handel efter systemanalyser av data och signaler från marknaden, varpå order och handel sker som reaktion på en analys, är fenomenet uppe till förhandlingar i rådet på EU-nivå. Problemen med hushållens höga skuldsättning har tagits upp i flera motioner.