prot · H009114 · 2013-05-30 00:00:00 — Som några sade är det en uppdelning här. Det är väldigt bra pedagogiskt upplagt. Men det är ändå viktigt att vi försöker följa upp det. Vad är det som är förändring ? Mot bakgrund av det som är vårt lands utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska mål har vi i viss utsträckning valt att tillåta export av krigsmateriel. Det regleras i svensk lag, som har nämnts här, men också i EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport och i olika internationella överenskommelser. har som ett alliansfritt land haft behov av en egen vapenindustri för att försörja det egna försvaret. Det svenska försvaret har gått igenom stora neddragningar . Det innebär naturligtvis att det inte finns avsättning för produkterna som tidigare på den inhemska marknaden. Det gör att man i stället vill få avsättning för dem på andra marknader. Men krigsmateriel får endast exporteras om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och om det inte strider mot utrikespolitik. Det är väl det som jag har tyckt att den stora diskussionen handlar om. I vår utrikespolitik är ju mänskliga rättigheter och demokrati prioriterade områden. Den här diskussionen för vi nu i den parlamentariska utredningen. Hur ska de här vägas mot varandra i vår bedömning om vi skickar iväg krigsmateriel till det som vi inte tycker är en demokrati? De kriterier som finns uppställda handlar om situationen i mottagarlandet, att man ska ta hänsyn till respekten för mänskliga rättigheter, internationell och humanitär rätt, huruvida det råder spänningar eller väpnad konflikt i det mottagande landet, om det finns risk för att vapen kommer på avvägar eller vidareexporteras och huruvida exporten allvarligt skulle kunna störa landets hållbara utveckling. Man ska bedöma om vapnen kan användas i en regional konflikt och om det finns ett vapenembargo mot landet. EU kan då till och med gå längre när det gäller vapenembargo än . Vi brukar prata mycket om att vi ska titta på PGU, politik för global utveckling. Vi ska titta på mänskliga rättigheter. Och det som vi vill ska gälla. Allt det här finns egentligen i regelverket, som jag ser det. Ändå skickas vapen till länder som utövar inre repression och som inte är demokratier. Därför har vi kristdemokrater länge i alla fall vet jag att det har varit så i vårt principprogram drivit frågan om att få ett speciellt demokratikriterium och en översyn och en skärpning av exportkontrollen. I utrikesutskottet fick vi därför ett beslut om att regeringen skulle komma tillbaka med ett förslag om en utredning för att skärpa lagstiftningen på krigsmaterielområdet. fattade regeringen beslut om den parlamentariska kommittén för översyn av exportkontrollen av krigsmateriel. Det huvudsakliga syftet med utredningen är faktiskt att man ska lämna förslag på skärpningar. Det står så. Den ska komma med förslag på skärpningar, särskilt avseende exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Uppdraget ska redovisas . Här hoppas jag att vi nu får ett demokratikriterium, en tydligare lagstiftning och en ökad transparens. Man kan läsa i skrivelsen från regeringen att har krigsmaterielexporten minskat . Den totala exporten har då minskat med jämfört med . Det största mottagarlandet, som någon var inne på, är , med 1 ½ miljard. Sedan kommer med närmare 1 miljard. Därefter är det , och . Det är länder som vi exporterar till. Exporten till är, som flera har varit inne på, faktiskt ett stort antal följdleveranser för tidigare exporterat armématerial. Det handlar om ammunition men också om reservdelar och olika komponenter. När det gäller och är exporten fortsatta leveranser av Erieyesystemet, den luftburna spaningsradarn. Och vad gäller har, som tur är, inga nya affärer beviljats på grund av den politiska utvecklingen i landet. Här har ISP fått en väldigt stark och viktig roll i att förhindra att nya affärer görs i länder där den politiska situationen är komplicerad, som den anses vara i just . Exporten till , som man beslutade om 2005 och som har debatterats mycket i medierna, förlängdes med automatik . Det nuvarande avtalet gäller . Då hoppas jag att vi har ett nytt regelverk på plats och får en helt annan bedömning än den som vi har haft . För oss kristdemokrater är det viktigt. Vi har haft några utgångspunkter som jag vill redovisa, fru talman. Det första är att få till stånd ett demokratikriterium, där vi ska bringa klarhet i varför vi fortsätter att skicka vapen till diktaturländer. Det vill inte vi. Det andra är ökad öppenhet och transparens när det gäller verksamhet, där parlamentariker sitter. Vi tycker att sekretessen gör att vi inte får den demokratiska insyn som behövs. Det tredje är att se över den positiva presumtion som finns för följdleveranser. Vi tycker att om man har gått in i ett land så ska man inte per automatik få sina följdleveranser, utan vi måste se till utvecklingen i landet, framför allt när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. Det fjärde är att vi anser det vara viktigt att vi ser vår vapenexport inom ramen för hållbar utveckling. Det brukar vi prata om i PGU. Att skicka vapen med ena handen och få konflikter och så ställa till rätta med biståndsmedel med den andra handen är inte konstruktivt, utan vi måste få ett holistiskt sätt att se på världen. Det femte och sista är att vi också behöver ha en ökad kontroll av kreditgivningen för krigsmaterielexport till icke-demokratier, vilket flera här har tagit upp. Inga vapen är så billiga, lätthanterliga och mer vitt spridda än små och lätta vapen. Inga vapen dödar heller fler människor. Omkring 875 miljoner små och lätta vapen är i omlopp och bidrar till att en halv miljon människor dör. FN:s arbete mot små och lätta vapen som syftar till att öka medvetenheten om den destabiliserande effekt de kan ha är viktigt att understödja. Betydelsen av ett FN-regelverk genomsyrat av säkerhetsrådets resolutioner rörande kvinnors och barns utsatta situation i väpnade konflikter kan inte nog understrykas. Vi kristdemokrater välkomnar att med en stor majoritet röstade för ett legalt bindande internationellt avtal för konventionella vapen, ATT, alltså . Det är dock beklagligt att , och röstade emot avtalet. Men det ska åtminstone förhoppningsvis bidra till att motverka och ge verktyg för att bekämpa den illegala vapenhandeln i större utsträckning än . Spridningen av massförstörelsevapen utgör ett av de stora hoten mot internationell fred och säkerhet. Dessa vapen har katastrofala humanitära följder. Vi diskuterar ofta vad respektive kan ta sig för om det vill sig riktigt illa och om har använt kemiska vapen. Det är alltså frågor som är högst levande, och målet måste vara att alla former av massförstörelsevapen ska avvecklas, oavsett var de finns. I går hade vi här i ett seminarium om kurderna som dog i Halabja. Anfalkampanjen tog 182 000 kurders liv i kemiska vapenattacker mot befolkningen. Efter det fick vi som tur var en diskussion om och ett arbete mot massförstörelsevapen. Kärnvapenstater tar på sig ett stort ansvar. De måste få starka påtryckningar att nedrusta både taktiska och strategiska kärnvapen, förbinda sig att inte utveckla nya kärnvapen och ratificera provstoppsavtalet. Vi ska också stödja arbete med att förhindra att kärnämnen och kärnteknik används för militära ändamål. Jag blir lite fundersam över inställning när det gäller att driva på i de här frågorna. Jag tycker att vi måste vara en pådrivande kraft. har en väldigt viktig roll i det arbetet, och en av anledningarna till att inte har velat gå med i Nato är just kärnvapendoktrinen. Det är alltså väldigt viktigt att driver på i dessa frågor. Avslutningsvis, fru talman, är de mänskliga fri- och rättigheterna odelbara och universella. Svensk krigsmaterielexport äger inget undantag från de mänskliga rättigheternas universella giltighet. Jag tror att vi bäst uppnår att öka de mänskliga rättigheterna genom att införa någon form av stärkt lagstiftning och ett demokratikriterium i svensk krigsmaterielexport. Jag hoppas att på så sätt ska vara ett föregångsland. 127 HANS (V) replik: Det betänkande vi nu debatterar i och som vi senare ska rösta om behandlar både vapenexporten från och en lång rad olika nedrustningsfrågor. Jag har inte så mycket att säga om syn vare sig på vapenexport eller på kärnvapen. Men problemet är inte vad tycker. Problemet är att inte har fått något genomslag alls i regeringen på de här punkterna. Det kan vi trots allt konstatera med en borgerlig regering: På inga av dessa punkter ser vi några kristdemokratiska avtryck. Till säger jag väl lycka till med det fortsatta arbetet på de två punkterna. Jag begärde dock replik om en helt annan fråga. deltog jag och i en konferens om i där vi hade möjlighet att träffa urfolk från hela regionen från norra , , , , och . Det var oerhört spännande samtal. De beskrev både de enorma klimatförändringar vi nu ser över hela och den militarisering vi just nu ser av . Vi ser nu hur både och skapar arktiska bataljoner. Vi har sett både och öka sina överflygningar av när det kommer till bomb- och spaningsplan. Vi vet att har genomfört stora militärövningar i , och vi har haft stora militärövningar också i norra i och i och i och . var tydligt på den här punkten: Vi vill inte se en militarisering av av en lång rad skäl. Vi vill att detta ska vara ett samarbetsområde, ett fredligt område. Därför har vi lagt fram ett konkret förslag som behandlas i betänkandet. Vi har sagt att borde arbeta för demilitarisering av och att borde arbeta för en konvention som förbjuder kärnvapen inom för en kärnvapenfri zon i , precis på samma sätt som finns i . Detta säger de borgerliga partierna och nej till. 128 (KD) replik: Det gläder mig att tycker att det är tråkigt att inte har större inflytande och inte är ett större parti. Det ser vi fram emot att kunna satsa på inför valet för att kunna sätta ett ännu större avtryck än vad vi gör . Allt som pågår i förhandlingar syns dock inte. Jag skulle vilja säga att vi hade en ganska viktig ingång i att faktiskt få till stånd den parlamentariska utredningen. Det tog lite tid, men jag tror faktiskt inte att det hade blivit någonting om inte hade tryckt på, för vi har haft det här i vårt principprogram under en väldigt i det samarbete som vi satte i gång för den här frågan. har funnits med tidigare tillsammans med Socialdemokraterna, men det är faktiskt först nu som den här utredningen har kommit till stånd, och jag är väldigt stolt över att vi har fått sätta det avtrycket. När det gäller håller jag med om att det var väldigt många olika frågor som togs upp, framför allt av ursprungsbefolkningen som var med på den konferensen. Jag uppfattar ändå att regeringen är inne på att det ska få bli ett område som inte är militariserat, ett spänningsfritt område. För vår del finns det naturligtvis ingenting som säger att vi inte skulle vara för en kärnvapenfri zon. Regeringen har sagt att man ska jobba för det i olika områden, till exempel när det gäller . För vår del finns det egentligen ingenting som hindrar, men jag uppfattar att det svar vi har gett här handlar om att vi nog är ganska överens om att detta är någonting som ska jobba för. Vi ska jobba för nedrustning. Vi ska jobba för att minska kärnvapnen i världen. Det är linje, men när man jobbar med motioner så här blir de besvarade och läggs till handlingarna. 129 HANS (V) replik: Låt oss börja med frågan om utredningen. Jag tycker nog att vi får vara ärliga när det gäller den historia som finns. Anledningen till att vi nu har en utredning om svensk krigsmaterielexport grundar sig i att vi 2011 hade ett läge i riksdag när vi faktiskt hade en oerhört bred majoritet för att införa ett demokratikriterium. hade vi kunnat införa ett demokratikriterium som hade förbjudit vapenexport till diktaturer. Men det var ett par partier var tyvärr ett av dem som i stället valde att göra en bred överenskommelse med som innebar en utredning. hoppas , förstår jag, på att det här ska leda till ett demokratikriterium. Vi hoppas också det. Men som man säger: Den som lever får se. I det här fallet får man leva ganska länge för att se några resultat. Utredningen ska ju inte presentera några resultat förrän , och först , när debatterar vapenexport , kan vi se om den här utredningen har lett till några eventuella förändringar av svensk krigsmaterielexport. När vi då kommer till frågan om är det trots allt så att precis har avslutat sitt ordförandeskap i . har inte ett enda initiativ lyfts fram för att minska den militarisering som pågår av . Om vi nu är alldeles överens i de här frågorna, att det borde upprättas en kärnvapenfri zon i , varför har man då inte drivit den frågan? Varför har inte den borgerliga regeringen lyft upp den frågan på dagordningen? Det finns goda andra exempel. är en kärnvapenfri zon. Det finns ingenting som hindrar att vi skulle kunna ta samma initiativ när det gäller . Vi vet att man genom Spetsbergstraktatet, som snart är gammalt, har sett till att och Björnön är demilitariserade zoner. Det finns goda historiska exempel på hur man har kunnat samarbeta i de här regionerna för att minska militariseringen. Tyvärr har inte några som helst försök gjorts av den borgerliga regeringen under dess ordförandeskap för att ta tag i de här frågorna. 130 (KD) replik: Jag kan väl säga så här: Det är inte allting man går ut och pratar om när det gäller förhandlingar. Men 2011 var det ju på väg att bara bli ett vanligt betänkande. Det skulle inte ha någonting att göra med att få in någon utredning. Då var vi några stycken som bestämde oss för att nu skulle det bli någonting annat än det vi hade haft tidigare, och har vi den. Socialdemokraterna brukar ofta säga att det var tack vare dem, men det var faktiskt så att det var några av oss i Alliansen som bestämde oss för att nu ville vi ha den utredningen. ville vi se ett demokratikriterium. Likadant var det när det gällde . Som kanske känner till gjorde vi ändringar i texten på slutet. Det gällde miljö- och oljesanering samt oljeexploatering, där vi ville ha stärkta skrivningar. Det har vi också fått in. Vi gör saker, men det kanske inte alltid är så att vi går ut och tar åt oss äran av det som är bra. Jag kan hålla med om att vi inte har varit tillräckligt på när det gäller hela frågan om . Där hade vi kunnat göra mycket mer. Det har funnits ett lågt intresse i allmänna debatten, i medierna och så vidare. Vi har inte varit på. vet själv hur det är. Vi har fullt upp med många frågor i . Men jag återkommer gärna. Det är inte så att på något sätt är slut, även om ordförandeskapet är det. Jag tycker absolut att vi kan fortsätta att driva den här frågan tillsammans. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Fordons- och vägtrafikfrågor Föredrogs trafikutskottets betänkande 2012/13:TU17 Fordons- och vägtrafikfrågor. 131 (S): Den debatt vi ska ha kommer att behandla några fordons- och vägfrågor. Det finns ett antal av dessa frågor som är mycket viktiga för framtiden. Den kanske allra viktigaste frågan är trafikens påverkan på miljön. Då är det främst utsläppen av växthusgaser och partiklar som hamnar i fokus. Vi har i antagit mål om en fossiloberoende fordonsflotta , ett mål som verkar långt borta. Utsläppen från trafiken totalt minskar inte som de borde utan ökar i stället. Från den vanliga biltrafiken kan vi notera en minskning, inte så stor som den borde men dock en minskning. Från den tunga trafiken däremot ser vi en ordentlig ökning. har utsläppen från den tunga trafiken ökat . Det är inte acceptabelt. På alla andra områden i samhället minskar utsläppen av växthusgaser, men inte från den tunga lastbilstrafiken. Detta kan inte marknaden lösa själv. Den måste få hjälp från riksdag och regering. Man måste ställa sig frågan: Varför ökar utsläppen? Framför allt är det den sittande regeringens oförmåga att ta itu med problemen som är orsaken. De åtgärder man vidtar inom transportsektorn leder till att transporter flyttas från andra transportslag till väg, med följd att det rullar fler lastbilar och långtradare än någonsin på våra vägar. Offensiva insatser som vägslitageavgift avvisas med argumentet att vi inte ska lägga skatter på lastbilarna. Föraktfullt talar man om en lastbilsskatt som något har hittat på. är inte den frågan uppe i dagens betänkande, men jag tycker ändå att det är värt att nämna den. När det gäller den tunga trafiken vill jag först som sist slå fast att det inte är trafiken i sig som är problemet utan de utsläpp den för med sig. Vi behöver lastbilstransporter i vårt stora och glesbefolkade land, men lastbilarna skulle kunna drivas på annat sätt. har en förkärlek för att i olika sammanhang baktala pumplagen, den lag som gjorde det möjligt att få ut alternativa drivmedel till framför allt personbilar på bred front i vårt land. Det gör att vi nu har en infrastruktur för att kunna gå vidare med alternativa bränslen även till de tunga fordonen. Alternativa bränslen i kombination med hybridteknik är viktiga för att vi ska närma oss målet om en fossiloberoende fordonsflotta . På det här området har AB givit mycket lovvärda signaler. Man kommer att satsa rejält på hybridteknik. används Volvos hybridbussar i många andra länder än . Här rullar inga än så . Men regeringen måste ta initiativ som gör att man kan kommersialisera annan ny teknik på det här området. Det duger inte att gömma sig i aktiva åtgärder måste till. Ett tydligt exempel på att den högra handen inte vet vad den vänstra gör är den supermiljöbilspremie som regeringen införde. Man fokuserade totalt på utsläpp, men man glömde trafiksäkerheten. Inte ens statens eget reglemente ger utrymme för att köpa eller leasa dessa supermiljöbilar, eftersom de inte är godkända i krocktester, ett krav som staten ställer på alla bilar som ska användas i så att säga statlig tjänst. Förvånande är bara förnamnet. Visst är det bra med låga utsläpp, men trafiksäkerheten får vi aldrig tumma på. Det är dessutom så att om kravet hade ställts hade man fått veta att det finns bilar även i den här storleksklassen och med de här utsläppen som klarar Euro NCAP:s krocktester och får fem stjärnor. Det är det som det är fråga om. Här måste vi säga till regeringen: Gör om, gör rätt! I det här betänkandet tas också bilbesiktningen upp. Jag vill först som sist slå fast att vi ser bilbesiktning som myndighetsutövning. Myndighetsutövning borde vara en angelägenhet för myndigheter eller för helstatliga företag. Men så ser inte den nuvarande regeringen och riksdagsmajoriteten på det. I stället har vi fått en fråga med häpnadsväckande turer, där konkurrensutsättning och marknad har fått gå före all sans och förnuft. Det började med att man skulle släppa marknaden fri. Fri etableringsrätt infördes. Tut i luren. Då trodde den ansvariga ministern att en mängd nya aktörer skulle komma till. Marknaden skulle blomstra. Besvikelsen måste ha varit stor när så inte blev fallet. Det blev visserligen tolv nya anläggningar, främst i storstäderna, men succén uteblev helt. Fiaskot var nära och goda råd dyra. Då kom någon, oklart vem, på den briljanta idén att om vi delar upp AB så borde vi kunna sälja ut det redan existerande och fungerande företaget i stället. Statsrådet lovade i en interpellationsdebatt med undertecknad att de olika delarna i företaget skulle auktioneras ut och pengar skulle komma in, oklart hur mycket, men en rejäl vinst skulle det i vart fall bli. Förhoppningarna var stora, men även nu uteblev succén. Köparna ställde sig inte i kö och bjöd över varandra. Som alternativ tvingades man förhandla med en köpare som inte hade ekonomiska muskler för att kunna göra köpet. I stället lånade säljaren, det vill säga AB , ut köpeskillingen till det företag som köpte, en minst sagt häpnadsväckande åtgärd. Men ska det säljas så ska det. Sedan visade det sig att företaget var registrerat på för att undvika skatt. Det leder ju till slutsatsen att man inte hade gjort någon större kontroll av företaget i fråga. Det ska bli intressant att se hur länge företaget som köpte anläggningarna behåller dem innan de säljs vidare till något riskkapitalbolag som har investerat stora pengar i bilprovningsanläggningar i andra delar av . Nåväl, nu var man av med ungefär en tredjedel av företaget nu borde väl ändå köparna komma. var de, ur företagsekonomisk synpunkt, bästa delarna kvar. Men nej, inte heller nu radade köparna upp sig. Så vad gör man? Staten skulle ju ges så lite inflytande som möjligt på denna marknad; det var meningen. Marknad kan man egentligen inte heller kalla det här, för några utomstående aktörer fanns ju inte. Då kom de nuvarande ägarna, alltså staten och en rad företag och organisationer inom trafikområdet som äger AB , överens om att dela det som återstod. Man tog hand om varsin del, helt enkelt. Vad har vi alltså fått efter alla dessa turer? Vi har fått ett mindre statligt företag, ett privat företag skrivet på och ett företag drivet av organisationer och företag inom trafikområdet samt några ytterligare etableringar av utländska aktörer. Vad har blivit bättre av det? Priset på en besiktning har börjat stiga och förväntas stiga alltmer. Investeringarna i de två företag som avknoppats kan ifrågasättas kommer de att klara den tunga trafikens behov när de måste investera stora summor och har lånat redan till köpeskillingen? Öppettiderna och minskar, och verksamheten i glesbygd hotas allt enligt Transportstyrelsens undersökning av bilprovningsbranschen. Dessutom ser vi en kraftig ökning av de körförbud man får för att man inte besiktigat . Detta tyder på att tillgängligheten till besiktning minskar. Jag måste säga att ingen , från att ha haft en väl fungerande verksamhet i hela landet, vet hur detta ska sluta. Det bästa vore att återgå till den gamla ordningen utan konkurrensutsättning. En annan fråga som tas upp i betänkandet är fordonsvikter och fordonslängder. Jag tycker att det är viktigt att konstatera att de försök som kallas En Trave Till och har gjorts på timmertransporter och 30-metersfordon utefter visar att man genom dessa åtgärder kan få ned utsläppen av både växthusgaser och partiklar per transporterat ton gods. Det är det mått som är relevant i sammanhanget. Vi bör därför gå vidare med de försöken och tillåta långa fordon med fler axlar för att därigenom också få ned vägslitaget. Det vinner miljön dubbelt på utsläpp och vägslitage minskar. I betänkandet tas också frågan om parkeringstillstånd för personer med rörelsehinder upp. De nordiska länderna har gemensamt beslutat att det ska finnas en generös tillämpning och tilldelning av parkeringstillstånd till personer som har de här behoven. Tyvärr har den inte gjort något för att förverkliga detta, medan övriga nordiska länder jobbar för fullt med frågan. Här borde initiativ från regeringen komma . De som har ett rörelsehinder ska ha samma rätt som andra att röra sig eller i varje fall ta sig till affären. Bilen och parkeringsplatser i nära anslutning till affärer är då ett måste, men för att människor ska kunna stå där måste även tillståndsfrågan lösas. Jag står självklart bakom alla de socialdemokratiska reservationerna i detta betänkande men vill för tids vinnande yrka bifall endast till reservationerna 1 och 6. I detta anförande instämde och (båda S). 132 (MP): Visst kan låta avlägset, men det var inte länge sedan vi skrev . Om regeringen ska uppnå sitt mål om en fossiloberoende fordonsflotta gäller det att de sätter i gång och börjar med att ändra riktning. Det finns ett ordspråk som säger: Om du inte ändrar riktning kommer du dit du är på väg. Regeringen går åt fel håll. har tydligt redovisat hur långt transportsektorn är ifrån att nå både de svenska och de EU-beslutade klimatmålen. Med regeringens politik kommer inte utsläppen från transporterna att minska utan i stället öka, eftersom regeringen saknar både strategi och handlingskraft i de här frågorna. Det räcker inte ha ett fint mål för din färd; du måste också veta hur du kommer dit. Om vi ska uppnå målet med en fossiloberoende fordonsflotta behöver vi göra tre saker.