prot · H00973 · 2013-03-06 00:00:00 — Jag tycker att det är ett välbalanserat steg att nu tydligt markera att vi riktar kritik mot insatser och uppgraderar den palestinska representationen med detta värdlandsavtal. Frågan om erkännande kommer naturligtvis alltid att behöva diskuteras. Man kan prata om de folkrättsliga kriterierna. Jag ska inte ta upp dem här, men jag ska konstatera att det för mig avgörande när det gäller erkännandefrågan faktiskt är bedömningen av när den har störst reellt inflytande på möjligheten till fred. Det överordnade är nämligen att vi hittar en långsiktig, stabil fred mellan och . Det handlar om att hitta en möjlighet att komma fram i förhandlingar och enighet. Återigen: Jag är mycket medveten om att större hjärnor än min har brytts av detta problem under åtskilliga år, och jag kan inte vara säker på att vi kommer att se ett resultat så där väldigt snabbt. Men vi måste göra vad vi kan, och ett sådant steg är att vi nu skriver på värdlandsavtalet med . Därför, herr talman, välkomnar jag som sagt den stora enighet som finns i kammaren i denna fråga, och jag välkomnar att vi ingår detta värdlandsavtal. 24 (SD) replik: Jag tycker som sagt att regeringen är inkonsekvent och tvetydig när det kommer till frågan om att ge fulla rättigheter som ambassad men inte vara redo att erkänna som stat. På vilket sätt tycker Alliansen och att den palestinska myndigheten har uppfyllt kraven för att tillerkännas samma rättigheter som en ambassad i när man inte anser att de rätta förutsättningarna för ett erkännande föreligger? Varför gör man olika bedömningar? Vad anser och Alliansen om de missförhållanden som råder i den palestinska myndigheten, till exempel att de betalar ut löner till terrorister som sitter fängslade i och att antisemitiska budskap får spridas i palestinsk tv? Är detta över huvud taget någonting man tar upp i dialogen med och som besvärar regeringen, eller väljer man att helt bortse från det? 25 (M) replik: Jag ska försöka svara ganska enkelt på de tre frågor ställer. För det första tycker vi att den palestinska myndigheten är en legitim företrädare för . Den är inte en stat, men den är en legitim företrädare. Därför har vi nytta av att ha kontakt och möjlighet att faktiskt ha ett utbyte med denna myndighet. Där är det alltså ganska klart att vi ska gå in på detta. För det andra tycker jag att det finns skäl att rikta kritik också mot en del av det som sker i den palestinska myndigheten. Du har nämnt några saker, , men jag är också beredd att ta till mig den del av diskussionen som handlar om att det inte är alldeles lätt att bygga en fungerande myndighetsstruktur när man är under den typ av press som den palestinska myndigheten är. Jag tror alltså att den stora utmaningen och det som vi i första hand bör göra är att till representationen här i säga: Ni måste bygga en legitimitet så att det faktiskt går att lita på de utfästelser som görs att palestinskt område inte kan användas för attacker mot och att ni har ett fungerande rättssystem. Det är ett av de stora krav jag tycker att vi ska ställa på dem. Vi ska dock också ha stor respekt för den svårighet den palestinska myndigheten har i att göra detta . Svaret är alltså att jag tror att vi har god nytta av att kunna samtala och mötas och av att säga att de är en legitim företrädare. 26 (SD) replik: Förbindelser med företrädare för den palestinska myndigheten går dock att ha utan att göra denna typ av långtgående värdlandsavtal, där man likställer den palestinska myndigheten med en ambassad och i praktiken, enligt min mening, i faktiskt erkänner dem som en stat. Det är det jag menar: Varför gå så långt innan man har varit beredd att erkänna den som en stat? Bör inte erkännandet komma först och att man sedan i nästa steg ger dem en fullvärdig ambassad i , vilket detta avtal i praktiken faktiskt innebär? Det är där jag tycker att det blir fel ordning. När det var dags för ansökan om medlemskap i ansåg Alliansen att det inte var läge för denna typ av erkännande av den palestinska myndigheten, utan man ville först se ett fredsavtal. Hur kommer det sig att regeringen har släppt den linjen när det nu gäller ett erkännande av denna typ, med ett värdlandsavtal? Jag tycker att man har bytt linje, och jag skulle vilja veta varför. Enligt min mening bör vi nämligen ställa krav på ett fredsavtal först, liksom de krav tog upp: att inte använda palestinskt territorium för våldsanvändning mot . Bör inte dessa krav vara uppfyllda och ställas först, innan man tar ytterligare steg? Vi kan ha förbindelser med den palestinska myndigheten, ställa krav och verka för ett fredsavtal i alla fall. Jag tycker att saker ska komma i rätt ordning, och jag skulle vilja veta hur man ser på detta med ett fredsavtal innan ytterligare steg ska tas. Har man släppt det eller inte? 27 (M) replik: Om vi börjar med den sista frågan är svaret ganska uppenbart: Vi tycker att tiden är mogen för att teckna värdlandsavtalet. Om det sedan innebär att du tycker att vi har släppt ett krav eller ej, , får det väl stå för dig. Jag konstaterar att jag tror att vi alltid gynnas av att respektera varandra och ha en öppen och ärlig diskussion. Det gäller oberoende av om det är en stat, som i detta fall med , om det är den palestinska myndigheten eller om det är länder på andra ställen på jorden. Jag tror att vi gynnas av den öppna diplomatin, och därför är detta rimligt. Sedan nämnde du omröstningen i om status som non-member state. Jag ska bara rätta dig där: var för förslaget. Det är alltså inte så att vi gick emot det. Där har du fel uppgifter. 28 (S) replik: Jag vill understryka att det naturligtvis är positivt att det finns en bred majoritet i riksdag om att vi ska uppgradera avtalet med den palestinska missionen så att de får samma rättigheter och möjligheter som alla andra ambassader. Det är bra, och det är klart att det är ett sätt för utrikesministern att smygvägen säga: Vi skulle egentligen gärna vilja att ni var en erkänd stat, och det kan vi fixa på det här sättet. Jättebra, mysigt och fint! Problemet är bara att faktiskt har rätt när hon säger att regeringen är inkonsekvent. Gör man detta borde man gå hela vägen och säga att staten existerar. Har vi erkänt deras mission som en faktisk ambassad ska vi väl erkänna staten också. Det är inte ofta jag håller med , men just i detta måste jag säga att jag håller med henne fullständigt. Frågan till dig, , är naturligtvis varför ni inte vågar ta steget ut, hela vägen. Varför kan ni inte säga: Visst, om vi anser att ambassaden har exakt samma rättigheter och möjligheter som alla andra diplomatiska missioner har vi den vägen erkänt staten . Dessutom röstar ni i för att staten ska vara en member state en state. Kom alltså ihåg att det är en state ni har röstat för i ! Då måste jag säga att det är fullständigt logiskt att bara med detta i praktiken har erkänt staten . Vi har kallat det en stat i , och vi har här sett till att de har samma diplomatiska rättigheter och möjligheter som alla andra stater. Då är frågan vad som håller er tillbaka. Är det bara och i regeringen som fortfarande trilskas och håller er tillbaka, eller vad är det egentligen det handlar om? säger, naturligtvis helt riktigt, att det krävs två parter för att nå en fred. Problemet är att den ena parten är en ockupationsmakt som tar ockuperat område i besittning och därför omöjliggör en framtida palestinsk statsbildning. måste man säga nej. När kommer den tidpunkten, ? 29 (M) replik: Jag tyckte att den kom alldeles . Jag var väldigt tydlig med att det finns anledning att kritisera för ett stort antal av de åtgärder som vidtagits . Om man säger nej eller talar om att man är kritisk är det ungefär samma sak. Frågan här gäller hur man hanterar de olika instrument som finns. När faller det bäst in i tiden att göra det ena eller det andra eller det tredje i relationen till ? Jag tycker, och jag har sagt det tidigare, att det är ett väl avvägt ställningstagande att skriva värdlandsavtalet. Det är inte ett erkännande, men det är precis som du själv var inne på väldigt nära ett erkännande. Det är en deklaration: Ni är den legitima företrädaren för det palestinska folket i den här frågan. Det var därför som vi ställde oss bakom det och då vill jag lägga till ett ord till det sade när de i FN blev a non-member state. Du tog bara de två sista orden, , för att göra ditt uttryck lite kraftfullare. 30 (S) replik: Det är helt riktigt. Förut var de an entity i , alltså vilken organisation som helst. Den stora förändringen i handlade just om att betraktar dem som stat. Om de sedan blir en medlem i FN eller inte är en annan fråga. Det som säger är helt riktigt. Tyvärr är säkerhetsrådet blockerat främst av ett amerikanskt veto. De vill inte att palestinierna ska bli en officiell medlem. Poängen handlar om att de faktiskt har fått erkännandet som stat i . Det är positivt att nu säger att det är ett steg i rätt riktning när vi ger dem samma diplomatiska status som andra stater. Då är det bara det tredje steget kvar, att vi formellt erkänner staten . Snälla moderater, centerpartister, kristdemokrater kör över så att vi kan klara av det tredje steget också! 31 (M) replik: och jag kan säkert vara överens om att det är fint i västra . Vissa av oss åker hela vägen ändå fram, medan andra stiger av i för att ta sig till . Lite grann så är det. Inriktningen är vi helt eniga om. Vi är helt eniga om vad vi vill uppnå, men det är fråga om att värdera i vilken takt det ska gå och när de olika instrument bäst kan användas för att gynna freden. Jag tror att det snarare är fråga om tempo än om riktning. 32 HANS (V) replik: beskrev konflikten mellan och som en konflikt som går i tiden. Han beskrev det som en gordisk knut. Jag måste erkänna att jag vänder mig väldigt mycket mot den beskrivningen, för den skickar en signal om att vi betraktar detta som en konflikt som är grundad i etnicitet eller religion. Så är inte fallet. Det vi ser i är inte en konflikt mellan muslimer, judar och kristna. Det är inte en konflikt mellan palestinier och israeler. Det är en konflikt som har sin grund i staten ockupation av . Därför kan vi bara se en väg framåt för en fredlig lösning, och det är att få förutsättningar för ett fritt och att ockupationen hävs. Efter att ha lyssnat på och måste jag konstatera att de båda i grunden har missförstått vad ett erkännande handlar om. Att erkänna en stat handlar om att erkänna en stat. Att erkänna en stat handlar inte om att godkänna ett lands politik. har godkänt till exempel. Jag tror att alla i den här kammaren har ganska många synpunkter på politik. Jag tror att till exempel har en del synpunkter på nyhetssändningarna i . Jag har aldrig hört någon från något parti säga att vi inte borde erkänna som ett land. Vi erkänner , , och en lång rad stater som inte erkänner staten rätt att existera. De som har lyssnat på debatter i denna kammare vet att alla de här länderna har jag kritiserat hårt från talarstolen. Jag har varit oerhört kritisk mot hur de agerar i olika sammanhang. Men det är en helt annan fråga än erkännandefrågan. Därför blir det så märkligt när man plötsligt när det gäller hittar på helt nya kriterier för att erkänna redogjorde för några av dem i talarstolen som man inte använder i något annat fall av erkännandefrågor vid någon annan omständighet. Frågan är: Varför ska särbehandlas? Varför ställer ni helt andra krav vid detta erkännande än ni gjort vid något annat erkännande av någon annan stat? 33 (M) replik: Låt mig börja med att konstatera att och jag möjligen har en lite olika syn på historien eller, kanske ska vi snarare säga, den historiska komponent som finns i konflikten. Du må har rätt, Hans, delvis. Man kan motivera en del argument som inte är reella men känslomässiga. Jag köper det, men jag tror att det är att förenkla det alltför mycket att säga att hela problemet i dagens relationer mellan och är den israeliska ockupationen av . Jag tror att det är att göra problemet väsentligt mindre än vad det faktiskt är. Sedan har du naturligtvis rätt att ett erkännande av ett land handlar om att konstatera att här finns en stat som har kontroll på sitt territorium, har ett rättssystem och kan garantera skydd för medborgare och så vidare. Det är ett noterande av att vissa kriterier är uppfyllda. Dock är det att konstatera att alla de kriterier som man brukar ha för ett erkännande inte är uppfyllda i fråga om . Då är frågan: Ska man av politiska skäl eller av andra skäl frångå de grundläggande kriterierna och säga att här är det ändå så viktigt att göra det? Man kan alltid föra det resonemanget. Vad jag har sagt och vad jag åter säger är att erkännandefrågan måste komma att behandlas på det sätt som vi tror bäst gynnar freden. Just nu tycker jag att det här är ett mycket väl motiverat steg att ta, ett steg som vi är överens om, nämligen att uppgradera representationen. 34 HANS (V) replik: Det var väl bra att vi kunde reda ut det i debatten så att vi slipper den typen av missförstånd framöver. Ett erkännande av en stat handlar om erkännande av en stat. Det handlar inte om att godkänna ett lands politik eller vilka tv-sändningar de har eller vilka som står på avlöningslistor. Det är en helt annan diskussion som är separerad från den här. För att återgå till de tre kriterier som finns för ett erkännande: Det ska finnas ett territorium, det ska finnas en regering och det ska finnas en befolkning. Min bedömning är att de till stora delar är uppfyllda när det gäller , men inte till . Detsamma gällde till exempel när den borgerliga regeringen erkände Kosovo. Där kunde vi se att man i vissa delar frångick de här kriterierna. Inte kunde man i det läget säga att regeringen i hade hundra procents kontroll över sitt eget territorium. Där valde man att frångå de här kriterierna. Man gjorde en politisk bedömning. Det har den borgerliga regeringen alltså gjort förut. Varför kan man inte göra det ? Jag märker av att man konsekvent vill särbehandla . Man vill ställa helt andra krav på det palestinska folket än på andra befolkningar. Vi hörde tidigare prata om att måste erkänna . Det skulle vara oerhört viktigt och väldigt välkommet om de palestinska parterna var tydliga med att erkänna . Men när får vi höra kravet från på de israeliska parterna att de ska erkänna rätt att agera? För mig som vänsterpartist är det självklart att vi ska ha lika måttstockar, att vi ska ha samma bedömningsgrunder, att vi ska ställa åtminstone samma krav på som vi ställer på . Här gör man ett undantag från de borgerliga partierna och . Man ställer hårdare krav på och har ribban högre för än vad man har för . Frågan är till : Varför är det så här? Varför ska vi villkora det så att palestinierna måste erkänna när vi inte ställer några motsvarande krav på ? har erkänt rätt att existera, vilket jag står bakom, trots att det i finns politiker som inte ens en gång erkänner rätt att existera. 35 (M) replik: Vi är som sagt överens om att det i grunden är en politisk bedömning om erkännande och att bedömningen handlar om när freden bäst gynnas. Vi är faktiskt överens om det även om du markerar att du drar en lite annan slutsats än jag i den frågan. Där kan vi ha olika uppfattningar. När det gäller frågan om vi ställer andra krav på än på tycker jag inte att vi gör det. Jag tycker att det är rimligt att ställa kravet att måste erkänna . Det är egentligen grunden för en tvåstatslösning. Men jag tycker också att det är rimligt att ställer krav på att de inte ska tillåta grupper att attackera händelser och skeenden inne i från palestinskt territorium. På samma sätt tycker jag att det är rimligt att ställer krav på att de inte heller ska angripa, och det gäller vare sig det är militären, polisen eller fristående grupper. Det finns väl något mindre av sådant i än i . Jag har varit mycket tydlig här i debatten med att det finns skäl att kritisera mycket av det som israelerna håller på med. Grunden är dock fortfarande att vi måste hitta ett sätt där parterna erkänner varandras rätt till säkerhet, trygghet och en god utveckling i och . 36 (MP) replik: Låt mig börja med att säga att det är bra att vi är överens om värdlandsavtalet. Det är bara som inte är det, och det är viktigt att betona att den här stora samsynen finns i den delen. Jag tror också att vi är överens om att man måste kritisera båda parter i konflikten. Det är självfallet inte okej att skicka raketer från in mot , och det som gör mot den palestinska befolkningen är inte heller okej. Jag tror att vi är överens om de delarna. Det som gjorde att jag ville ha en replik var att sade att det inte är läge nu att erkänna , men vi har inte fått något svar på när det i så fall skulle vara läge att göra det. Detta att ha kontroll över territoriet är det som fattas när det gäller erkännandekriterierna, om man utgår från dem som han tog upp här tidigare. tog upp Kosovo. Där hade de inte heller kontroll över territoriet. Vad ska vi göra i de fall ett land plötsligt ockuperas? Ska vi då sluta att erkänna det landet för att det är ockuperat av ett annat? Det landet har ju inte kontroll över sitt territorium. Så brukar vi inte göra. Man måste se till många olika parametrar för att komma till det läge där man erkänner en stat. Jag tycker att man ska erkänna och menar att det är politiskt rätt att göra det för att trycka på och för att sätta den press på som behövs för att ska sätta sig och förhandla på riktigt och inte göra som de gör . När ska de instrument talar om användas? När ska erkännandeinstrumentet användas? 37 (M) replik: Hade jag kunnat spå och med säkerhet säga hur det kommer att bli hade jag förmodligen ägnat mig åt något annat än att debattera här. Du ställer frågan: När? Jag kan inte säga att det blir just . Det spelar en mycket stor roll hur utvecklingen, fredsförhandlingarna och allt detta utvecklas. Jag tycker inte att vi har kommit till det läget att det är dags att göra det , men det är väldigt svårt att säga exakt vad som ska inträffa och när det kommer att inträffa. Jag tycker att det är viktigt att vi nu tar ytterligare ett steg genom att underteckna värdlandsavtalet. markerar vi mycket tydligt att vi har en kritisk inställning till mycket av det som ägnar sig åt. Vi betonar också båda parters ansvar i konflikten. Därför är det ett välavvägt beslut vi står inför. Jag kan tyvärr inte spå. Har vi en gång erkänt en stat och den blir utsatt för ett övergrepp har vi en annan situation. Jag tycker inte heller, precis som du var inne på, att vi ska ta tillbaka erkännandet om någon stat skulle bli ockuperad. Tack och lov händer det i allt mindre omfattning, men situationen kan naturligtvis uppstå. Det viktiga just nu är att vi värderar när det är den bästa tiden att erkänna för att gynna freden. tycker att det är . Jag säger att jag inte är helt säker på att vi har kommit till den fasen. 38 (MP) replik: Med det resonemanget kan man förhala den här frågan i all evinnerlighet, och det är det som har skett . Vi förhalar och förhalar och hoppas att vi ska komma till en situation där vi når den här tvåstatslösningen. När tar ett steg framåt tycker vi att nu är man på väg, nu händer det någonting och blir allting bra, men sedan tar de två steg tillbaka. Sedan håller de på så : Ett steg framåt och två steg tillbaka och ett steg framåt och två steg tillbaka. Och är man långt bort från där man startade. När vi var i och diskuterades den här frågan väldigt mycket. Det handlade om detta att man aldrig kommer vidare, och efter det att fredsprocessen inleddes har det faktiskt blivit sämre i stället för bättre. En fråga som vi också diskuterade var detta att erkänna som en stat, och palestinierna tog också upp den. Att erkänna som en stat inte är detsamma som att erkänna som en judisk stat, menade palestinierna. I bor många judar, araber och kristna. Att då erkänna som en judisk stat var den stora stötestenen. Jag tänker inte lägga mig i hur det ska erkännas eller inte. Det stora problemet var inte att erkänna , utan det handlade snarare om att erkänna som en judisk stat. En del i det hela för att kunna nå fred är att man också måste erkänna , och jag tycker att det är en självklarhet att man måste erkänna . Hur det erkännandet ska se ut är en annan sak, men vi kan börja med att erkänna . 39 (M) replik: Låt mig börja med att konstatera att jag är helt enig med om att detta, det vill säga frågan om fred mellan och , helst inte bör förhalas. Men varken hon, jag eller det svenska erkännandet äger nyckeln till hur snabbt det kommer att kunna gå. Då är vi tillbaka till bedömningen av när vi tror att vi kan använda det här diplomatiska verktyget. Just nu är bedömningen att vi inte är där , men det är mycket vikigt att markera att vi tycker att den palestinska myndigheten är en legitim företrädare för . Vi ger dem samma diplomatiska immunitet och samma status som andra ambassader genom det här värdlandsavtalet. Det är en tydlig markering av att vi riktar kritik mot . beskrev det som att ta ett steg framåt och två tillbaka. Det finns oerhört mycket att vara kritisk mot där utan att jag för den skull behöver vara kritisk mot idén om rätt att existera. Det är viktigt att vi kan hålla två tankar i huvudet på en gång och inte bara kritiserar den ena parten utan båda. Jag tycker att det här är ett välavvägt förslag. Jag står bakom utskottets förslag. Jag är glad att vi är så många här i kammaren som faktiskt gör det. 40 (FP): Det är viktigt att arbetar för en långsiktig fred i utifrån en tvåstatslösning där och lever sida vid sida i fred och säkerhet. uppgraderades den palestinska representationen i från delegation till den palestinska myndighetens representation. För att stärka representationens ställning och öka dess möjlighet att verka i har ett värdlandsavtal mellan och , till förmån för den palestinska myndigheten, förhandlats fram. beslutade regeringen att avtalet skulle undertecknas med förbehåll för godkännande. Det är det vi gör . För att avtalets bestämmelser om immunitet och privilegier ska gälla inför svenska domstolar och myndigheter måste de införlivas med svensk rätt. Därför måste en ändring i lagen om immunitet i vissa fall göras, som enligt regeringens bedömning är av författningsteknisk karaktär. Därför diskuterar vi värdlandsavtal. Syftet är att skapa liknande villkor som gäller för diplomatiska beskickningar och företrädare. Avtalet ger den palestinska myndigheten förmåner som gäller för övriga diplomatiska representationer i i enlighet med . Det innebär att ambassadören och övrig personal ska ha immunitet, och representationens lokaler ska vara okränkbara och befriade från skatter och avgifter. Genom uppgraderingen av den palestinska myndighetens representation och genom det omfattande stödet, som uppgått till 700 miljoner, vill förstärka dels det palestinska statsbyggandet, dels palestinska civila institutioner. Jag yrkar bifall till att godkänner avtalet mellan och samt ska godkänna ändringen i lagen. Jag yrkar avslag på samtliga reservationer. utgör inte bromsklossen i regeringen, vilket några påstår. 41 (S) replik: avslutade med att säga att inte är bromsklossen i regeringen, vilket jag i mina tidigare inlägg pekade ut till att vara. För den som följt debatten om hur vi ska se på är väl steget inte så långt till att misstänka att det är som är problemet här. var den som såg till att röstade nej till observatörsstatus i , vilket ställde bland ett litet fåtal länder i världen mot alla andra. Debatten inför FN:s beslut om att uppgradera status hade vi i denna kammare, och då var det ledamot som berättade att man dagen efter skulle rösta antingen ja, nej eller avstår. Det är inte direkt några tydliga besked vi får från sida. Det avtal som vi diskuterar finns det också en historia kring. När utrikesministern i medierna berättade att regeringen avsåg att uppgradera statusen för gick ut och sade att det inte var förankrat i regeringen. Min fråga till är därför: Var det förankrat i regeringen, eller var bromskloss även i fråga om detta värdlandsavtal? 42 (FP) replik: