prot · H00984 · 2013-03-26 00:00:00 — Kaliber beskrev även det problem som många har med fungerande fast telefoni efter det att har monterat ned kopparkablar och stolpar. Telefonen kom till första gången . , , utvecklades mobiltelefonen, som är var mans egendom. Men det går inte att ringa med mobiltelefoner det är ett vardagsproblem för många människor på landsbygden i vårt land. Det gäller från i söder till i norr. Svaret visar på en bristande respekt för dessa människor och deras rätt att kommunicera med mobiltelefon i dagens moderna samhälle. Statsrådet talar ofta och gärna om bredband. Det är bra vi behöver bredband. Men i samma andetag tappar statsrådet bort en viktig och grundläggande fråga, som att kunna prata i mobiltelefon. Och det är inte bra. Vi kan inte strunta i mobiltelefonin bara därför att vi bygger ut olika nät för bredbandstjänster. Telebolagen säger tydligt att de inte avser att satsa på områden där de inte kan få tillbaka sina investeringar, det vill säga i glesbygden. Det är just av den anledningen staten har möjlighet och ska ställa rimliga krav på telebolagen, så att människors behov av mobiltelefoni tillgodoses. Det är helt oförsvarligt att regeringen inte ställer krav på yttäckning för mobiltelefoni. PTS-chefen , som uttalade sig i radioprogrammet , sade att myndigheten valde att plocka bort yttäckningskrav för mobiltelefon då telebolagen hade överträffat de gamla kraven. Det synes vara fullkomligt galet. Ska man ta bort alla formella krav bara därför att ett tidigare krav är uppnått? Naturligtvis inte, för då finns det ju inga krav kvar! Varför fastställdes inte nya, tydliga, rimliga krav på yttäckning i samband med att tillstånden förnyades? Ansvarig minister måste agera då det gäller en så viktig fråga som mobiltelefoni, som har blivit absolut nödvändigt i dagens samhälle. säger specifikt att krav kan ställas på yttäckning i samband med att frekvenstillstånd delas ut. Varför gjordes inte detta när man förnyade tillstånden? Anser ministern fortfarande att allt är i sin ordning? Vad avser statsrådet att göra för att säkerställa att tydliga och väldefinierade yttäckningskrav för mobiltelefon återinförs och följs upp, så att alla delar av , även landsbygden, kan få bra mobiltelefontäckning? 49 (V): Jag vill börja med att tacka för den viktiga interpellationen om mobiltelefonitäckning i glesbygd. It- och energiministerns svar lämnar mycket att önska. Jag får en känsla av att ministern lägger ansvaret hos någon annan och inte hos sig själv. Jag blir inte lugnad av att ministern försäkrar Bucht att hon noga följer utvecklingen. Det räcker inte heller med att hänvisa till att operatörerna måste bli bättre på att hantera problem med överbelastade nät. Det är också otillräckligt ansvarstagande från ministerns sida att hänvisa till att ska inom lagens ramar utforma tillståndsvillkoren och utöva tillsyn över att dessa följs. Ministern lyfter i svaret fram det nya it-politiska målet, som säger att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Men det målet är tandlöst. Det fångar inte upp aspekten att alla ska kunna ta del av moderna it-tjänster i hela landet. Ministern säger heller aldrig att rätten till en välfungerande telefoni måste säkerställas i hela landet. Yttäckningen för mobiltelefoni fungerar inte på ett tillfredsställande sätt i glesbygden. Det har uppmärksammats vid ett flertal tillfällen. Senast i radioprogrammet , under rubriken dålig täckning, från i går framgick att det så kallade NMT-nätet, som faktiskt hade en mobiltäckning på , slutade fungera 2009. skrev 2004 till och med att NMT hade en särställning i att ge glesbygden mobiltäckning och att det inte fanns fungerande alternativ. fick teleoperatören 1 tillståndet till NMT-nätet. De lade ned den välfungerande mobiltäckningen i glesbygden på grund av att de ansåg att den inte var lönsam. Net 1 erbjöd i stället en annan lösning som är ett mycket sämre alternativ. Glesbygdsborna blev alltså de stora förlorarna. I Kaliber beskrevs att orsaken till försämringen var att tillståndet hade fått en särskrivning av ordet mobiltelefoni till mobil och telefoni. Vad värre är, detta tillstånd kan inte förändras . Vad avser ministern göra för att glesbygdsborna ska slippa vänta till 2020 för att få tillbaka möjligheten att ringa med sina mobiltelefoner på NMT-nätet? Vore det inte på sin plats att ministern tog sitt ansvar för glesbygden och gav direktiv om att omförhandla tillståndet för att säkerställa mobiltelefontäckningen för glesbygdsborna? I Ekot i går sade ministern att det vore att lura människor om man förstärker lagstiftningen. Det är med lag vi bygger landet. Det är ju en känd devis. Men enligt ministern är devisen ett sätt att lura människorna. Häri ligger en avgörande skillnad mellan oss och . Ministern säger också i svaret att operatörernas utbyggnad har i allt väsentligt drivits av användarnas efterfrågan och betalningsvilja. I klartext måste det ju tolkas som att glesbygden inte är en tillräckligt stor marknad. De får vackert vänta på sin tur efter att storstädernas och tätorternas efterfrågan har blivit tillgodosedd. Vidare framgår det i radioprogrammet att i de tillstånd som PTS gett till operatörerna saknas det dessutom krav på utbyggnad och täckningsgrad. Vad avser ministern att göra åt detta? 50 (S): Tack ministern för svaret! Jag bor i , i hjärtat av det vackra . vagga, säger en del. Det kan vi ju diskutera, men kanske i en annan debatt. Det är många som har satt upp sig på talarlistan och vill komma till tals i den här interpellationsdebatten. Det tror jag, fru talman, beror på att det är ett angeläget problem och att det är ett problem som inte bara finns på andra sidan utan också, och det är viktigt att komma ihåg, i hjärtat av och, skulle jag vilja säga, i hela . Ministern säger att en målsättning är att alla ska ha tillgång till mobil. Alla företag och alla medborgare ska ha tillgång till mobil. Det håller jag med om. Det är en väldigt bra målsättning. Men ska man klara av den målsättningen, fru talman, är förutsättningen att man erkänner att det finns ett problem, att många i hela landet, i hela det avlånga landet har problem med det här. I svaret säger ministern: vare det är mobiltäckningen i generellt sett mycket god och långt bättre än i många andra länder. Det må vara hänt, fast det låter lite grann som när ska diskutera ekonomi och arbetslöshet. Då säger att arbetslösheten är högre i . Och det är den ju. Det är riktigt. jämför vi oss inte normalt sett med utan kanske med , och när det gäller arbetslöshet. Då är den högre i . Vi som bor på landsbygden i , i hela , jämför oss alltså inte med andra länder utan vi jämför oss naturligtvis med tätbebyggda områden och städer. Vi tycker att vi har samma rätt och ska ha samma möjlighet till mobiltäckning. Sedan säger ministern att det finns områden i landet där ingen bor som saknar mobiltäckning. Det tycker jag var intressant information. Då skulle jag vilja informera ministern om att det finns områden där folk bor som saknar mobiltäckning. Det kan jag kanske tycka är ett större bekymmer. Sedan kan det faktiskt vara så att det finns områden där ingen bor, men där man arbetar, där man också skulle behöva tillgång till mobiltäckning av många skäl. I svaret säger ministern: För kunden kan kapacitetsbrist yttra sig i att samtal inte går att koppla upp eller att samtal avbryts, och man kan då uppleva det som att täckningen har försämrats, även om det rent tekniskt inte är så. Jag kan säga att för den som får sitt samtal avbrutet upplevs det som ett problem. Jag skulle vilja påstå att det även rent tekniskt, fru talman, är ett problem när samtalet bryts. Orsaken till att samtalet bryts kan vi diskutera. Det här återkommer ministern till , att det rent tekniskt finns en täckningsgrad, men att det rent faktiskt inte går att ringa. För oss konsumenter på landsbygden i hela det avlånga landet är det detta att det faktiskt inte går att ringa som är problemet, inte att ministern rent tekniskt anser att det finns täckning. Då kommer jag till det som är cloun i det här, fru talman. Om vi anser att alla medborgare och företag i det här landet ska ha tillgång till mobiltäckning måste vi inse problemet, erkänna problemet och ta ansvar om vi ska kunna göra någonting. Det skulle jag önska att ministern ville göra. 51 (S): Rolandstorp, Kycklingvattnet, Väktarmon, Tuvattnet, Gullbergsmyren, , , Henningskälen, Åsberget, Halåsen, Hökvattnet, Fisksjölandet, Häggåsen och Storåsen är några av de byar där telefonerna fungerar mycket sämre sedan klippt av kopparledningarna. Många länsbor i är besvikna och rent ut sagt förbannade. Jag har debatterat den här frågan tidigare med ministern. Som vanligt har ministern en väldigt passiv hållning. Hon konstaterar att det mesta fungerar, i alla fall i teorin, och kommer att följa utvecklingen. De exempel som jag lyfte fram här var ca 500 enskilda fall, för det är ju så ministern vill kalla dem. De är enskilda fall som visar att det faktiskt inte fungerar som ministern hävdar att det gör. Dem vill man fortfarande inte kommentera. Totalt sett är det ungefär 10 000 enskilda fall ute i landet som har drabbats av att man är hänvisad till det mobila nätet, till en täckningsgrad som faktiskt inte är på något sätt tillfredsställande. Jag träffar ständigt människor som säger att det inte går att ringa på mobilen. De kan visa på punkter på tomten eller i huset där de står med sin mobil och ska försöka få täckning. I glesbygden vet man att det är allt vanligare att du kommer att bli bortkopplad och att tekniken inte fungerar. I norra i västra hade man varit utan telefon i . Där fungerade det inte ens att ringa till 112 om det hade uppstått en akut situation. Det är klart att det här inte handlar om någon nöjessituation där man inte kan surfa som vi gör när vi är i centrala delarna av landet, utan man är faktiskt i en situation där det handlar om liv och död när täckningen inte garanteras. Vi har kunnat konstatera att operatörernas täckningskartor inte stämmer. När P4 hemma har försökt syna hur täckningen fungerar och pratar med erkänner de att de här täckningskartorna bara är teoretiska. De beräkningarna fungerar i bästa fall. Igen säger ministern i sitt svar, och det här har hon sagt tidigare och det har nämnts tidigare i debatten, att det handlar om områden där folk inte bor. Men det är ju det som det inte gör, ministern. Det handlar om ställen där människor bor och verkar, faktiskt inte bara semestrar utan de ska försöka bo, driva företag och leva sitt liv där. Vi vet ju att ska man få fungerande täckning är det inte så att man kan vända sig till operatörerna och säga att det här sköter ni, utan det handlar om politiska ambitioner. Det är klart att det är så att när man frångår kravet på täckning sänker man också de politiska ambitionerna. Vi vet att ministerns ambitioner är lågt ställda. Det visar den passiva hållning ministern ständigt intar i debatterna. Det är att kapitulera när man säger att marknaden ska lösa detta. Det handlar inte heller om överbelastning av nätet. Talar man med många i glesbygden får man höra att de inte har en möjlighet att använda sina smartphones. Dessa är fullkomligt odugliga i de byar vi talar om. De är hänvisade till det gamla systemet; de kan inte surfa på nätet. Den överbelastningen som ministern nämnde i sitt svar existerar inte. Det är svårt att överbelasta ett nät som inte finns. 52 (S): Jag vill inledningsvis tacka för att han väckte interpellationen. Interpellationen om mobiltelefonitäckning är viktig och bra. Jag vill också tacka statsrådet för svaret. Denna interpellation är i vissa delar teknisk. Den belyser ändå det väsentliga med debatten och det visar mängden talare på nämligen vikten av diskussionen om bristen på tillgång till mobiltelefoni i hela landet. Frågan har, som nämnts, fått aktualitet även om problemet inte på något sätt är nytt genom den medieuppmärksamhet som bland annat har bidragit till. Nästan alla människor i kanske på gott och ont, inte vet jag blir alltmer beroende av tillgång till mobiltelefoni. Det gäller både oss som privatpersoner, konsumenter, och inte minst för företagen. Det borde vara viktigt för en regering, inte minst för ett centerpartistiskt statsråd, att tillgång till mobiltelefonitäckning finns i hela landet eller hur? Det är , , närmast en förutsättning för att till exempel kunna driva ett företag att ha tillgång till mobiltelefoni och naturligtvis bredband. Jag kan inom parentes säga att jag för inte så länge sedan besökte en LRF-gård i mitt eget hemlän på gränsen mellan två kommuner där det över huvud taget inte existerar någon som helst täckning. Det är ett företag som försöker bedriva konferensverksamhet, men att nå kunderna med mobiltelefon är helt omöjligt. Det är inte ett modernt . i mitt hemlän, det vill säga , som dessutom geografiskt råkar ligga mitt i , har gjort en omfattande täckningsmätning av mobiltelefonin. Sammanställningen av mätningen är ingen upplyftande läsning för invånarna i länet i eller företagarna i , och den borde inte vara det för regeringen och it- och energiministern heller. Låt mig göra en snabb sammanfattning av rapporten. Undersökningen visar i klartext på de oerhört stora skillnaderna mellan verkligheten, i det här fallet mätning, och operatörernas teoretiska täckningskartor. Det är de kartor som de visar när du ska teckna ett nytt mobilabonnemang. Regeringens inställning är känd, nämligen att det är marknaden som ska lösa utbyggnaden och täckningen av mobiltelefoni. Statsrådet sade i sitt svar att operatörernas utbyggnad har i allt väsentligt drivits av användarnas efterfrågan och betalningsvilja. Om man besöker LRF-gården jag åberopade spelar det ingen roll vad man är beredd att betala det finns ingen fungerande mobiltelefoni i alla fall. Jag kan informera statsrådet om att marknaden inte kommer att lösa den bristfälliga mobiltelefonitäckningen i landets glesbygd oavsett om vi talar om eller någon annanstans i landet. Marknaden i det avseendet är rationell. Den investerar där den kan tjäna pengar, eller i alla fall kan få pengar tillbaka, inte där antalet kunder är för få. Det är precis det som företrädarna för branschen har sagt i den aktuella mediediskussionen. Sanningen är den att om regeringen tycker att det är rimligt att alla ska ha tillgång till fullgod mobiltelefonitäckning i hela landet måste man via sin myndighet ställa helt andra krav på operatörerna. Tycker statsrådet att det är rimligt att vi ska ha likvärdig tillgång till mobiltelefonitäckning i hela ? Vad är statsrådets rekommendation till de företag jag möter i glesare delar som helt saknar mobiltelefonitäckning? Är statsrådet beredd att via ställa tuffare krav på operatörerna? 53 (S): Statsrådet lyfte tidigt upp i sitt anförande nya it-politiska mål, som fastslog 2011: ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Ett delmål är att ska ha bredband i världsklass. Det är ett fint och viktigt mål, men det förutsätter att vi politiker vågar satsa och ställa krav. Verkligheten är en helt annan. Det är långt ifrån endast i fjäll- och vildmark telefonen är tyst. Såväl i staden som på landsbygden är bristande mobiltäckning ett problem. Det har de tidigare talarna visat i debatten. Det är inte bara i och delar av som problemet finns, utan över hela landet i både storstad och glesbygd är den bristande täckningen ett återkommande problem. När jag lyssnar på statsrådet blir jag ytterst fundersam inför om regeringen ser verkligheten i . när inledde teknikskiftet har mängder av medborgare brutalt skurits av från omvärlden. Vi kan diskutera täckningskartor fram och tillbaka, men problemet är att teori och verklighet skiljer sig åt. Tycker statsrådet att marknaden själv tar ansvaret och säkerställer att vi når våra mål om mobiltäckning över hela landet? Ser statsrådet ett behov av att ställa krav? Varför gör statsrådet inte det? Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § (forts.) Svar på interpellation 2012/13:280 om mobiltelefonitäckning i glesbygd 54 (C): Denna interpellationsdebatt gör verkligen skäl för benämningen god tajmning, med tanke på den mediediskussion som pågår i samma frågor. Låt mig först som sist slå fast att det för mig som centerpartist är ett viktigt mål att vi alla ska kunna använda mobiltelefoni, och datatrafik också för den delen, och kunna använda den så tillförlitligt som möjligt. Apropå diskussionen om arbetsmiljö och säkerhetsfrågor i jord- och skogsbruk som bland annat medierna lyfter upp kan jag säga att jag själv vet hur det känns att ligga fastklämd under ett träd och konstatera att mobiltäckningen inte fungerar och fundera på om tiden räcker till att komma loss innan det är . Jag vet hur det känns in på bara skinnet. Därför är det viktigt, av olika skäl, att vi har bra förutsättningar i hela landet. Men det är också viktigt bland annat som ett sätt att skapa det vi brukar sammanfatta som det hållbara och mer resurssnåla samhället. Om vi då funderar lite på hur det ser ut och kommentarerna i debatten måste jag säga att det finns anledning att påminna om, mot bakgrund av vad som sades i ett tidigare skede i debatten, att det var 2003 under den socialdemokratiska regeringen som lagen stiftades och vi tog beslut om att det är marknadens företag och marknadskrafterna som bygger ut mobiltelefoni och att regeringen tecknar avtal om hur de frekvenser vi har till förfogande ska upplåtas åt olika operatörer ute på marknaden. Det är ett arbete som har fortgått i regeringen på ett, som jag uppfattar det, både effektivt och intensivt sätt. Vi har, såvitt jag känner till, fler frekvenser och större bandbredd ute än de flesta andra länder har just för att möjliggöra denna utveckling av mobiltelefonin. När det gäller bredband, som också har lyfts fram här även om det inte var interpellationens innehåll, har regeringen vid det här laget anslagit mer än för att möjliggöra utbyggnad av framför allt fiber och även här och var trådbunden snabb datatrafik där, som vi brukar uttrycka det enkelt, marknadens krafter inte räcker till. Om man tittar på de avtal som tidigare tecknades, till exempel om 3G-bandet som har nämnts här, är den myndighet som har att teckna avtalen. Det har framställts som att den politiska signalen skulle vara att det är mindre viktigt framöver att ta hänsyn till täckning över hela landet eller trafik för oss alla som bor utanför de stora tätorterna. Man kan gå in på hemsidan, , och få en bra beskrivning av varför man i de nya avtalen har gjort förändringar på de frekvenser nu blir det tekniskt med lite längre våglängder där yttäckning är en viktig faktor. Där finns, tvärtemot vad som framgår i interpellationen, krav på yttäckning, och det är där det är befogat att ha det. I övriga frekvensområden där den så kallade 4G-trafiken utnyttjas är situationen sådan att det är andra faktorer som är viktigare att trycka på än yttäckning, just för att ge oss alla bättre service och möjlighet att utnyttja mobiltelefoni och data oavsett var i landet vi befinner oss. 55 (S): Tack, , för att du har väckt denna viktiga fråga! Jag tror att statsrådet nu är nummer två av ansvariga statsråd som utser för just mobiltelefonitäckningen som ska stå i den här kammaren och svara på varför det fungerar så dåligt. Hon är dessutom andra statsråd på området som står i kammaren och säger att det inte finns några större behov av att ställa högre krav på operatörerna när det gäller täckningskraven, framför allt för människor boende i glesbygd. Jag måste säga att det är mycket trist. Före den här interpellationsdebatten hade jag en interpellationsdebatt med statsrådet som handlade om samhällsservicen i glesbygden. Min hemkommun är ungefär lika stor som och , alltså en enormt stor yta, och tyvärr är det många människor som nästan klagar på att det inte fungerar att ringa med mobiltelefonen. Det är skillnad på att kunna ringa ett samtal med sin mobiltelefon och kunna surfa på nätet det är två olika saker. I interpellationsdebatten med statsrådet konstaterade både han och jag att kommunikationer är livsviktiga, framför allt för människor som bor i glesbygden. Då kan man fundera över varför det är mer eller mindre livsviktigt för oss som bor i glesbygden. Jo, därför att om man kapar kommunikationerna för oss har vi väldigt långt till nästa samhälle eller till nästa fläck där man möjligtvis kan ringa med sin mobiltelefon. Därför blir det extra känsligt. Det kanske är få människor från ministerns synpunkt som inte kan ringa med telefonen, men vad vi kan se är att vittnesmålen om att det fungerar sämre och sämre blir fler. Jag tror, som sagt, att jag har debatterat den här frågan i . När jag läser statsrådets svar fascineras jag, för jag tänker att i denna upplysningens tid och när utvecklingen går framåt borde väl den nya tekniken ändå möjliggöra att man kan ringa med sin telefon på ett bättre sätt. Men när jag läser svaret ser jag att ministern konstaterar: Nej, men tyvärr de nya telefonerna, de nya smartphones, har inte så bra antenn vilket innebär att de inte går så bra att ringa med. Det känns lite andefattigt när man konstaterar att en ny teknik inte uppfyller kraven, vilket innebär att ett antal människor ytterligare upplever problematik med sin mobiltelefoni, alltså att prata i sin telefon. Jag måste också konstatera en sak, eftersom jag har haft den här debatten om just mobiltelefonitäckningen i glesbygden med den förra ministern. Det känns lite problematiskt att de centerpartistiska statsråden tycks ha en beröringsskräck när det gäller att ställa krav på operatörerna att nå ut till människor som bor i glesbygd. Man konstaterar att marknaden ska sköta det och man har ny teknik, och i nästa sekund säger man att det inte fungerar så bra. För varje gång jag står här i kammaren och debatterar detta blir vittnesmålen fler och fler, och människor upplever fler och fler problem. Och var vittnesmålet från att vissa människor upplever att man nu inte ens kan ringa nödnumret 112. Då känns det så här: Hur länge kan statsrådet hävda att man inte ska ställa krav på de operatörer som har fått köpa dessa tillstånd att de ska tillhandahålla mobiltelefoni? 56 Statsrådet (C): Att se till att vi får allt bättre mobila kommunikationer i hela landet är viktigt för mig, viktigt för och viktigt för hela alliansregeringen. som vi jämfört med många andra länder kan se att vi har relativt sett bra täckning märker vi nu att det finns brister som gör att människor ibland har problem att använda dem. I många tätorter är näten överbelastade. I vissa glesa delar av landet saknas fortfarande täckning. Det är just därför som regeringen gör mycket för att skynda på utbyggnaden. Sedan Alliansen tillträdde 2006 har vi frigjort mest utrymme i hela för att bygga ut den mobila telefonin. Det arbetet kommer vi självfallet att fortsätta med. I det ingår att vi har fasat ut de analoga tv-sändningarna och öppnat ett utrymme där man nu börjar bygga bredband på landsbygden, det så kallade 800-bandet. Det kommer att kunna täcka stora ytor också i glesbygden på ett väldigt bra sätt. Det kommer att leda till att täckningen på landsbygden blir bättre som mottagningsförmågan inomhus går upp. som vi gör detta ställer vi ut en garanti om att alla de människor som saknar möjlighet att få grundläggande bredband ska ha rätt att få det. 300 miljoner satsas nu på att ge dem grundläggande bredband, ett bredband som man också kan ringa med. Dessutom har regeringen och PTS gjort det möjligt för operatörerna att gå över till en modernare och effektivare sändningsteknik, 4G. Det är en teknik som kommer att kunna hantera mycket mer data och mycket mer rösttrafik än de gamla teknikerna och gör. När nu 4G byggs ut det byggs ut väldigt snabbt både i städerna och på landsbygden kommer 3G-nätet att bli mindre överbelastat och bli lättare att använda. Dessutom har regeringen i flera olika steg tagit initiativ till att stärka den enskilde konsumenten på mobilmarknaden.