prot · H10944 · 2013-12-11 00:00:00 — Vi hade kunnat använda kulturarvsmedlen till att också bereda några sysselsättning. Vi hade kunnat använda pengarna på ett konstruktivt sätt. krävs det ytterligare handlingskraft. Jag har haft en interpellationsdebatt med utbildningsministern, och han är också bekymrad över avvecklingen, för han ser ju konsekvenserna för universiteten. Vad som efterfrågas är att man kommer fram till en lösning på frågan: Hur ska universiteten kunna ta till vara arkiven och fortsätta med den forskning och verksamhet som man bedriver? 162 (FP) replik: Det finns en sak som lugnt kan konstateras: Man kan ha olika åsikter om myndighetens beslut. Jag är väldigt bekymrad över konsekvenserna av detta. Men det är inte en följd av alliansens politik. Myndigheter fattar olika beslut som departementet tar del av, och sedan har man dialog om olika lösningar. Vad jag förstår pågår det just nu en dialog mellan universiteten, myndigheterna och departementet om olika förslag. Det är inte vår sak att här i diskutera praktiska lösningar. Jag vill bestämt avfärda påstående att beslutet skulle vara en följd av en dold allianspolitik i stort. 163 (S) replik: Ett av de första besluten som den borgerliga regeringen fattade var att i princip ge myndigheterna fri lokaliseringsrätt. Vi har ju aldrig haft en sådan hög takt på centralisering av myndigheter som vi har haft under den borgerliga regeringen. Daum i och i är bara ett par exempel på en rad olika myndigheter som centraliserar sin verksamhet under inflytande i regeringen. är beslutet för Daum och fattat. måste regeringen visa någon form av handlingskraft. Hur ska arkiven kunna fortsätta att nyttjas av universiteten? Hur ska universiteten fortsättningsvis kunna ta del av de samlingar som till viss del är kompletta och tillgängliga och till viss del inte är katalogiserade och digitaliserade? Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Läsa för livet betänkande 2013/14:KrU4 Läsa för livet (prop. 2013/14:3) föredrogs. 164 PER (S): Rubriken på betänkandet Läsa förlivet är mer omfattande än vad man kan tro. De texter och de tankegångar som presenteras i betänkandet är i mångt och mycket klockrena. Till att börja med vill jag säga att jag stöder alla våra reservationer, men jag vill lyfta fram reservationerna 12 och 22. Vi har precis fått en med alarmerande resultat när det gäller läsförståelse. Läsförståelse är grund för att det som beskrivs i betänkandet ska ha någon betydelse. Alltså blir frågan betydligt större än bara det här betänkandet. Jag tänkte illustrera detta lite grann med egna erfarenheter, och jag vill också göra några reflexioner utifrån mina barns skolgång. Jag var en arbetarunge när jag gick i skolan. Jag hade en lärare som var hyfsat opedagogisk. Han sade ungefär så här: Per, om du läser något, vad läser du då? Och sedan sade han lite fult: Är det kanske? Det var en upplevelse som jag inte reflekterade så jättemycket över då, men jag såg ju att det fanns andra ungar som läste. Någonstans här hände det något hos Per. Det var att det här med läsning nog inte var så viktigt direkt, eftersom det inte togs på allvar att jag skulle läsa något. Sedan kom jag en bit upp i skolgången och hamnade på högstadiet. Där träffade jag en bibliotekarie som helt plötsligt gjorde någon typ av snabbanalys av Per och hanterade mig på ett sådant sätt att jag plötsligt stod där med en bok i handen. Jag stod med en bok i handen som jag var helt övertygad om att jag skulle läsa och frågade mig vad det berodde på. Jag har som sagt följt mina barn och sett hur skolbiblioteken har fungerat från tid till annan. På några av de skolor som de har gått i har man haft ett skolbibliotek som inte har fungerat, det vill säga bemannat med personal som i princip har lärt sig hur man gör när man ska registrera att någon har lånat en bok, inget mer. I en av våra reservationer pratar vi ganska mycket om behovet av att ha bibliotekariekompetens. Jag förstår att regeringen inte tycker att det är så himla viktigt att man är intresserad av att lyfta fram frågan. Jag hoppas att ni förstod den illustration jag gjorde, att det handlar precis om det. Det handlar om hur jag blir mottagen när jag ska låna min bok eller om vem det är som kan entusiasmera mig till ett läsande. De läsfrämjande åtgärder som regeringen beskriver i betänkandet är jättebra. fick vi en rapport från som beskriver att det har kommit in ett antal ansökningar och att man har delat ut pengar. Det som är lite spännande är att projekt som Läs för mig, pappa! och liknande återkommer. Alltså kanske man borde ha underhållit dem redan från start i stället för att avveckla dem. Det pekar också på att läsandet inte är så givet för alla grupper. Om vi då ska dra det ett varv till kan vi fundera lite grann över allt som händer när man eldar bilar och när man ställer sig utanför. Vad beror det på? Under mina tidiga år som politiker sade man: Per, du måste läsa mycket, du måste lära dig mycket och du måste ta till dig mycket, för du vet att kunskap är makt. Då kan man indirekt säga att det här betänkandet också handlar om demokrati, en demokratiaspekt som vi måste komma ihåg. I föregående debatt blev det mycket diskussion kring att en insats som är betydande för kultursektorn och kulturområdet är skattesänkningarna. Men jag tror inte på det. Jag tror inte att det är det som är betydande. Är man övertygad om det – fine, det får man vara – kan man fundera lite grann över vilka det är som behöver komma in i samhället. Vilka är det som behöver få makt och känna ansvar? Ja, det kanske är jag som har fått max av alla jobbskattevdrag. Men det är ju inte min kompis som inte har fått något jobbskatteavdrag, eftersom han är arbetslös, och inte min släkting som har varit sjukskriven under större delen av sitt liv. De skulle behöva få makt. De skulle behöva få en ingång till vårt samhälle. Och vad får man det av? Jo, man får det av kunskap, och kunskap tar man till sig genom läsandet. Med risk för att jag kan ha fel visar möjligen att det var en av sex i som inte fixade läsförståelsen. Om vi då vidgar begreppen lite kanske vi kan tillstå att det är två av sex som inte skulle förstå det som står i betänkandet. Det manar till lite eftertanke, tycker jag. Om vi då funderar lite grann på det här kanske vi också förstår storheten i vad läsandet betyder. Det kanske skulle motverka ett antal destruktiva krafter, krafter som bär i väg åt helt fel håll utifrån ett samhällsperspektiv, som struntar i att vi behöver hjälpas åt och som struntar i att vi är medmänniskor. Med ökad förståelse och ökad kunskap kanske vi hade haft ett bättre samhälle. Hade det då inte varit bättre att använda de skattesänkningar ni har gjort till att stärka den här sektorn ytterligare för att se till att alla barn får verktygen för att förstå de skrifter som finns? Det skulle skapa ett bättre samhälle. Det finns en post i betänkandet som handlar om att man gör en omfördelning inom folkbildningsområdet. Det är lite intressant, för det blir liksom som ett trolleri. blir det lite förvånande om det nu är så att Alliansen inte har förstått folkbildningens roll och funktion. Alla som har rört sig inom folkbildningsområdet vet att där pratar vi väldigt mycket om läsandet. Som ni kanske har förstått har jag inte skrivit så mycket i mina dar, men det var folkbildningen som gjorde att jag kunde ta steget och vågade skriva, på samma sätt som den gav mig verktygen för att våga läsa högt. Då blir det lite intressant när man gör trolleritricket med de 30 miljonerna, som man gör avkall på den fria folkbildningens roll. Då kan jag ställa mig frågan: Varför blir det så? var inne på att folkbildningens och studieförbundens funktioner faller tillbaka på kommunerna. Jag tror att vi förde det här resonemanget också just inom folkbildningsområdet. kan vi ta det här ett varv till eftersom det bevisligen finns i betänkandet. Då sades det nämligen att det skulle upparbetas en dialog mellan regeringen och SKL för att hitta formerna för att inte gå den utveckling till mötes som beskrev. Då blir den enkla frågan till kulturministern, och den kanske hon kommer att beröra: Hände det något med det? Vi har inte hört något. I ett samhälle där vi känner att fler hamnar vid sidan om, där fler får det besvärligare, är det här betänkandet av största vikt. Det går att göra skillnad; man kan göra mer skillnad. Jag tycker att vi är skyldiga de medborgare som står längst ifrån att skapa förutsättningar för ett läsande, så man får verktygen att delta i den samhällsprocess som vi alla lever i och möjligheten att ta del av de uttryck som kommer. 165 (MP): Det blir en lång debattdag, men så är det också stora och viktiga frågor för oss allihop. I går var det en stor tillställning, . , Nobelpristagaren i litteratur, har sagt: Under har jag inte haft en enda dag då jag inte har behövt tänka på andras behov. Och detta betyder att skrivandet har fått anpassa sig till det. behöver en ambitiösare kulturpolitik, en annorlunda skolpolitik, en politik som jämnar ut klyftor och en politik för hela landet. behöver en politik som klarar av att ha flera bollar i luften och dessutom fixar att fånga upp dem utan att de slår i backen. Vi har fått en som bekräftar det många, inte minst inom utbildningsområdet, har misstänkt, nämligen att svenska skolelevers resultat dyker. Den rådande politiken och de ifrågasatta reformerna duger inte. Politik är ofta stora ord och mycket motsättning, men den får aldrig vara bara det. Det måste finnas substans och klokskap, och den bör dessutom vila på forskning och vetenskap. Att hålla många bollar i luften är att vara duktig på att jonglera, vilket är en svår konst. Kultur och konst ingår som så mycket annat här i världen i begreppet bildning, i alla fall som jag och ser på saken. I dagens har man separerat bildning från utbildning och konst och kultur från kärnämnesverksamheten. Det har blivit något extra utöver basverksamheten. Regeringen har minskat betydelsen av bildning i utbildningen och anpassat sig till det som marknaden just nu efterfrågar. Det blir ett kortsiktigt perspektiv. Jag upprepar saker som har sagts, men det är nödvändigt. Regeringen tog bort estetisk verksamhet på gymnasiet utan att ersätta det med något annat. Regeringen minskade möjligheterna att utbilda lärare i estetiska ämnen som ska täcka upp de behov som finns. Regeringen genomförde en lag om skolbibliotek utan att fastslå att det behövs skolbibliotekarier, och regeringen genomförde reformer som inte var tillräckligt förarbetade, såsom lärarlegitimationen. Jag undrar: Hur tänkte regeringen? Förmodligen tänkte man jobbskatteavdrag, men med facit i hand: Våra barn behöver en bra start i livet genom att politiken verkligen bryr sig om skolan och dess innehåll och lärarnas och elevernas situation. Har kulturministern och utbildningsministern satt sig ned och talat igenom läsning och främjande av läsning? Vi har fått chockartade uppgifter från PISA-undersökningen, stora undersökning om skolresultaten i den utvecklade världen. fortsätter att halka efter. Allt fler unga får inte den tid och det stöd de behöver för att klara matematik, naturvetenskap och läsförståelse. Läsförståelse är en del av det vi behandlar i dagens betänkande Läsa för livet. Läsning och läsförståelse kan göra livet lätt eller till en kamp. När utbildningsministern ska förklara resultatet i skyller han ifrån sig. Det är lärarnas fel, det är elevernas fel och det är fel. Det är allas fel utom hans eget. Att beskåda utbildningspolitiken från kulturutskottets område har gett mig många olustkänslor . När utbildningsministerns senaste åtgärd för skolan är att låsa dörren vid sen ankomst undrar jag vilka visioner det finns för utbildningen i . En helsida om att låsa dörren för elever, vad är det för vision? Var finns tankar och idéer om att öka lusten, stötta lärarna och satsa på utveckling och utbildning? Hur ser regeringen på utmaningarna i utbildningsfrågorna? Hur ser kulturministern på PISA-undersökningens resultat? Dagens betänkande behandlar ett politiskt hett område, och det är bra att kulturministern är här. Jag lyssnade bitvis på gårdagens debatt om utbildningspolitiken, men utbildningsministern verkade inte delta i den. Vi har alla ett politiskt ansvar, och vi ska göra vårt bästa. Vi har haft en alliansregering och sett reformer inom skola och utbildning som fått många att undra om dessa reformer verkligen är rätt. Stor kritik har riktats mot dagens utbildningspolitik och reformer som inte varit särskilt genomtänkta eller ens vilat på forskning. Den mycket uppmärksammade är ett bevis på regeringens misslyckande. Kommer vi att klara att ge människor chansen att läsa för livet, det som vi debatterar? Jag och vill i dagens debatt lyfta fram flera delar som hör till samhällets pussel för läsandets möjligheter. Låt mig först hänvisa till det särskilda yttrande som har avseende läsfrämjande insatser där vi utvecklar vår syn på samhällets ansvar för läsandet och hur det borde växlas in i investeringar i skolan. Vi gör stora investeringar på skolområdet. I betänkandet har vi ett antal reservationer om kompetensutveckling för lärare på läs- och skrivområdet. Det handlar om att fler som arbetar med läsförståelse, till exempel bibliotekarier, ska omfattas av insatser för kompetensutveckling, precis som säger. En reservation som har anslutit sig till handlar om läsombud i förskolan. Vi lyfter också fram frågan om skolbibliotekariernas roll. Fakta visar att elever i skolor med skolbibliotek och utbildade bibliotekarier har 10–högre resultat i standardiserade lästester än elever i skolor med sämre biblioteksresurser. syn på bibliotek är att det i första hand inte är den samling böcker som skolan har tillgång till som är avgörande utan tillgången till en skolbibliotekarie. lyfter också fram folkbibliotekens möjlighet att arbeta aktivt med e-böcker. Vi tror att det behöver tas politiska initiativ i den frågan. I reservationen har vi lyft in det som har gjorts i . Där har staten utformat ett digitalt biblioteksavtal så att böcker som publicerades i ska kunna läggas ut fritt i ett digitalt bibliotek. Äldre böcker ska kunna laddas hem, och upphovsrättsskyddade verk kommer att finnas för läsning på skärmen. Frågan om e-böcker är en viktig framtidsfråga. Så säger utskottet i svaret, och jag håller med. En annan reservation handlar om biblioteksersättningen och upphovsmännens villkor. Upphovsmännens förhandlingsrätt om biblioteksersättningen verkar vara fortsatt hotad. Vi vill att den skyddas och förtydligas. Vi har ett väl fungerande ersättningssystem. Vi värnar detta system och anser också att biblioteksersättningen borde höjas. Reservationen om biblioteksersättningens utformning och framtida inriktning tar upp det som klargörs i propositionen, nämligen att ersättningen ska ses över. Men vad innebär det? Ett par reservationer handlar om litteratur i internationellt perspektiv och biståndsperspektiv. En reservation handlar om bokmoms på e-böcker. En reservation som de rödgröna har gemensamt tar upp frågan om en nationell biblioteksstrategi. Vi ser att regeringen anser att man har gett ett uppdrag till om en nationell överblick på biblioteksområdet. Vi tycker inte att det är tillräckligt och föreslår att en strategi tas fram som tar sig an fler utmaningar och som tydligt kan ge stöd och främja bibliotekens planering och uppföljning. Jag stöder givetvis alla våra reservationer men yrkar bifall till reservationerna 22 och 36. 166 (SD): Jag ska nog bara yrka bifall till reservationerna 2, 13, 15, 19, 21, 23, 29, 30 och 37. Det betänkande vi har framför oss följer ju på en diger utredning som behandlar litteratur, ett komplext och brett ämne som är utsatt för en snabb samhällsomvandling. Trots alla farhågor från olika aktörer tror jag att så länge människor kan läsa är texten som medium ohotad. Formerna kan ändras, men förmedling av information för nöje eller nytta genom skriven text kommer att bestå. Därmed inte sagt att vi sverigedemokrater är nöjda med tillståndet i . Det var roligt att höra Per anförande om sina personliga upplevelser, sin barndom och sin relation till böcker. Det är ett trevligt inslag när det kommer sådana personliga upplevelser, för då rycks man upp lite i bänken om man har somnat till lite grann. Jag har också en erfarenhet jag skulle vilja dela med mig av. Den kommer från en affärsbekant som jag har, en väldigt framgångsrik sådan som är ute och reser mycket i världen. Då faller det sig naturligt att närvara vid middagar och bjudningar. Det intryck han har berättat att man i andra länder har av oss svenskar är att det är svårt att föra ett samtal med oss eftersom vi har så låg bildning när det gäller kultur och litteratur. Det var rörande och intressant på något vis att höra. Man kan ju tänka sig in i att sitta i den situationen, oavsett varför man sitter i den. Det blir pinsamt för båda parter – dels för den som försöker föra ett samtal, dels för den som inte förstår och försöker undvika ämnet. Det är ingen bekväm situation. Kanske tänker man i stundens hetta: Vad var det jag gick miste om i skolan? När jag var liten läste vi mycket böcker. När jag var läste jag många av och mycket science fiction som jag var väldigt intresserad av. Vi är väl eniga om att boken har vissa egenskaper som är nyttiga för hjärnan. Filmen matar oss med färdiga bilder. Om vi läser en bok får hjärnan själv arbeta fram filmen i huvudet. Vi blir delaktiga i berättelsen på ett personligt sätt genom att själva omvandla orden till bilder. Det är en konstart som sätter fantasin i rörelse. Språket i boken ger en vägledning till hur man uttrycker sig i skrift och även i tal. Kan man uttrycka sig korrekt tas man på större allvar – även i den demokratiska processen. Jag tyckte att Per uttryckte något liknande i sitt anförande. Vi vill satsa på att förstärka läsfrämjande insatser och därmed få fler att läsa. Vi vill lägga till pusselbitar som regeringen missat för att öka bredden hos dem som läser. Vi vill däremot inte som en reflexion av en marknad som förändras gå in med konstgjord andning. Vi skulle hellre vilja satsa på en omställning. Vi tycker att regeringen har kommit med en bra proposition men att den kanske hade kunnat göra lite mer. Jag kan känna att det finns en ängslighet att stöta sig med någon. Man försöker ordna in stödåtgärderna i befintliga system som ger ett så utslätat resultat som möjligt. Jag tror att vi är eniga om att boken är en kulturbärare av särskild rang. Vi hade gärna sett att regeringen införde mål om läsande i skolan. Till exempel gamla klassiker har en viktig roll att fylla då de uppenbarligen har varit populära – en kvalitetsmärkning om man så vill. De kan väcka intresse för gamla och nya tiders ideal. Men det viktiga är egentligen inte vad barnen läser utan att barnen får lära sig att läsning kan vara kul och att de förväntas läsa. Vi skulle vilja ha klara och tydliga mål, inte bara för läsförståelse utan även för läsandet i sig som sedan leder till läsförståelse och kunskapstörst. Jag kan även tycka att regeringen hanterar läsandet lite valhänt. Man verkar inte våga ta ställning för litteraturen. Inte ens efter en utredning som var tillsatt för att behandla litteratur vill man ge pengar specifikt till litteratur- och läsfrämjande, utan man lägger dem i samma pott som all annan kultur inom Kultursamverkan. Efter att ha läst utredningen tycker vi att man skulle kunna öronmärka de pengarna, när vi nu har ett sådant viktigt problem. När det gäller folkbiblioteken anser vi att de är en viktig utjämningskanal för barn och unga vars föräldrar inte har bokhyllor fulla hemma. Regeringen har fortfarande inte kommit till något avslut när det gäller e-böcker heller, trots att dessa har funnits på marknaden ett bra tag och att allt fler läser romaner, faktatexter och noveller i mobilen eller paddan. Det är uppenbart att det finns motstående intressen här. Förlagen märker en vikande försäljning på andra områden och försöker ta igen intäkterna på e-böcker. kostar mindre att producera och framför allt att distribuera. Vi föreslår därför att regeringen tar tag i frågan för att få fler att låna böcker, oavsett om de är i elektronisk eller fysisk form. Rätten för biblioteken att låna ut böcker i stora mängder är ju en inskränkning i upphovsrätten. Vi anser inte att förlagen ska kunna gömma sig bakom argumentet att det är skillnad på en e-bok och en fysisk bok. Kommer inte parterna överens finns det alltid möjlighet att till exempel göra upphovsrättslagen teknikneutral. vill inte bara tydliggöra satsningarna för att öka läsförståelsen utan även i viss mån bredda den. I dagens läge finns det en stor mängd människor som saknar erkännande för sitt eget svenska skriftspråk. Jag kan nämna de synskadade. Invändningen att punktskrift inte är ett eget språk tvivlar jag lite grann på. Det är ju den enda kommunikationsform de använder för att uttrycka sig i skrift. Vi tillerkänner fler och fler minoriteter fler och fler rättigheter språkligt sett, men de personer som har svenska som modersmål och uttrycker sig eller kommunicerar i punktskrift kommer i skymundan. Vi skulle därför önska att punktskriften gjordes till ett officiellt språk så att de synskadade får bättre rättigheter, bland annat gentemot myndigheter. När det gäller satsningarna vill även att regeringens läsfrämjande och måluppfyllelse delrapporteras till , gärna i en särskilt utsedd parlamentarisk grupp. I annat fall riskerar frågorna, tror vi, att falla i glömska eller kanske inte tas på allvar efter att den tillfälliga belysningen på sakområdet har försvunnit. Det råder inget tvivel om att litteraturbranschen står inför en strukturomvandling. Fler och fler engelskspråkiga böcker säljs, e-böcker tar en större del av marknaden och vi ser en försäljningskoncentration. Vi tror dock inte att ett halvhjärtat stöd till bokhandlarna är lösningen på problemet. Jag tror att branschen i stället skulle behöva stöd för att ställa om sig till en ny verklighet. 167 (V): NÄR du öppnar en bok öppnar du porten till hemligheternas hus Det är världen som finns där inne Där inne finns allt det som gör livet större Där inne finns allt som gör världen mindre Där inne finns också någons drömmar och skratt och hopp Någons sorg, kanske, och gråt, saknad Vi kommunicerar med varandra genom olika språkliga uttryck. Vi talar, vi skickar sms via mobilen eller längre meddelanden via datorn. Vi meddelar omvärlden att vi finns, vad vi tänker och tycker, vad vi känner och tror, och verktyget är språket. Utan språk är vi handfallna. Att läsa är att förstå sig själv genom att förstå andra. I böckernas värld träder människor fram ur historiens djup och från andra delar av världen. Där finns plats för drömmar och äventyr, för fantasi och för verklighet. Litteraturen förmedlar allt detta, och allt finns att hämta på biblioteken alldeles gratis. Folkbiblioteken runt om i landet är mötesplatser och informationscentraler öppna för oss alla. har i sin motion om läsning en rad förslag om hur läsandet ska stimuleras, hur litteraturen ska nå fram till alla och hur språkförståelsen ska öka. Jag vill yrka bifall till reservationerna 12 och 22, även om jag givetvis stöder alla våra underbara reservationer. Vi vill satsa på läsombud i förskolorna, vilket också föreslår. Samtliga skolbibliotek ska vara bemannade med utbildade bibliotekarier och ha ett bra bokbestånd, också på de nationella minoritetsspråken och andra, för respektive kommun, vanliga språk, inklusive teckenspråket. Vi vill satsa på fortsatt stöd för läsfrämjande insatser både i folkbibliotekens och i läsrörelsernas regi. Hit hör särskilt riktade insatser för dem som mest behöver dem. Förutom att litteraturen utforskar vad det innebär att vara människa och förmedlar erfarenheter från andra liv än våra egna och andra samhällen än de som vi lever i spelar litteraturen en egen roll i samhällsdebatten och i gestaltandet av olika förhållanden runt om i världen och i våra inre.