prot · H009125 · 2013-06-18 00:00:00 — Detta, som man kan kalla pusselläggning, är något som utskottet ska titta vidare på under kommande höstgranskning. Både och JO har tidigare uttalat kritik mot hantering av allmänna handlingar. Om en förfrågan gäller en omfattande sammanställning av uppgifter måste sträva efter att lämna ut handlingarna successivt vartefter de blir klara. Det måste finnas en tydlig ordning även för att hantera komplicerade förfrågningar. Jag konstaterar att statsministern inför uttalat att han tar denna kritik på stort allvar, vilket jag välkomnar. Jag är också nöjd med att vissa åtgärder redan har vidtagits och ser fram emot att frågan om UD:s diarium förhoppningsvis snart får en lösning. Jag utgår dock också från att mer kommer att göras framöver. När det sedan gäller hantering av en begäran från en journalist om att få ta del av allmänna handlingar noterar jag några saker. För det första konstaterar ett enigt utskott att likhetsprincipen i regeringsformen innebär att företrädare för massmedierna liksom andra enskilda ska behandlas lika. Det var alltså fel av att lämna ut ett utkast till en sammanställning över internrepresentation till vissa redaktioner innan den lämnades ut till den journalist vid en annan redaktion som först hade begärt att få del av just denna sammanställning. Sådant ska inte förekomma, och jag konstaterar också att näringsministern och utskottet är överens om detta. För det andra är det naturligtvis mycket viktigt att de uppgifter som lämnas till alltid är korrekta. Vid näringsministerns första utfrågning med utskottet lämnades en felaktig uppgift. Det ska förstås inte förekomma, och näringsministern har själv beklagat detta. För det tredje ger ingenting i utskottets granskning underlag för antagandet att näringsministern medvetet lämnade den felaktiga uppgiften. Tvärtom beskrev näringsministern under den andra utfrågningen utförligt omständigheterna bakom det inträffade, och bad om ursäkt. Med tanke på uttalanden som har förekommit i debatten tycker jag det är viktigt att notera detta. Skillnaden i Alliansens och oppositionens ställningstagande i denna fråga handlar alltså inte i så hög grad om vad som har gjorts fel utan mest om bedömarens egen upprördhet. 39 (C): Vi är i överens om kritiken mot att en pressekreterare på lämnade ut en handling som hade begärts ut av en journalist på till en journalist på dagen innan fick handlingen. uppger att utlämnandet skett till i tron att handlingen, som avsåg representation på samtliga departement, redan var utlämnad till av förvaltningsenhet alltså att det var ett misstag. Det och granskning av i huvudsak har visat är att skött utlämnandet av allmänna handlingar från register och annat på ett bra sätt. konstaterar att handlingar som begärts utlämnade från har lämnats ut eller dagen efter att begäran kommit in. Det är i enlighet med de krav på snabbt utlämnande av allmänna handlingar som har. Det är den allmänna bilden, men visst har det begåtts misstag i andra avseenden. Vi är i utskottet överens om att näringsministern under utfrågningen felaktigt uppgav att den tidigare nämnda handlingen inte skulle ha överlämnats till . Vi som deltog i utfrågningen noterade att det var rättschefen på som gav ministern denna, som det senare skulle visa sig, felaktiga uppgift under utfrågningen när ministern fick en fråga om det. En minister är ansvarig för de felaktigheter som medarbetarna på departementet gör naturligtvis också för detta misstag. Under granskningen av utlämnande av allmänna handlingar har det förekommit en ganska omfattande datumexercis. Som jag ser det bör frågor om diarieföring och datumfrågor i allt väsentligt ut i den skriftliga kommunikation som regelmässigt föregår utfrågningar av ministrar. Diarie- och datumfrågor är inget som en minister normalt ska behöva ägna sig åt, varken i sitt departement eller under utfrågningar. Men givetvis är det en ministers ansvar att se till att de som har hand om dessa frågor sköter sin uppgift korrekt. Näringsminister har tagit på sig att fel har begåtts. Jag anser dock att de felaktigheter som har framkommit getts helt orimliga proportioner i den granskning som gjorts och i en hel del uttalanden som också gjorts i medierna i denna fråga. 40 SKÅNBERG (KD): Vi har redan hört ärendet beskrivas ganska ingående. Jag vill dock rekapitulera att det i vår granskning har framkommit att företrädare för , under , efter de intervjuer som statssekreteraren hade med Ekot och TT lämnade ut ett utkast till sammanställning över departementets interna representation. Denna sammanställning gällde hundratals olika uppgifter, och begäran hade gått till alla departement. Det är alltså ett fel som har hittats från hela förvaltningen, så långt som utskottet vet. Journalisten vid fick ut den färdiga sammanställningen först dagen efter intervjuerna i Ekot och TT. Det var fel; så skulle det inte ha varit. Alla ledamöter i utskottet delar därför åsikten att skulle ha lämnat handlingarna till Ekot och TT först efter att journalist hade fått del av den, eller , men inte så att blev förfördelat. Näringsministern har medgett felet. I själva verket har hon bett om ursäkt för det elva gånger, om jag räknade rätt. Hon anser att borde ha säkerställt att handlingen lämnades ut till den journalist som begärt ut den innan den lämnades till någon annan. KU och JO har tidigare uttalat kritik mot hantering av allmänna handlingar. Vid utskottets utfrågning anförde statsministern att tar den kritik som uttalats av KU på stort allvar. I detta sammanhang vill vi betona vikten av att verksamheten organiseras så att offentlighetsprincipen upprätthålls. En omständighet som har framkommit vid granskningen är att behovet av sekretessprövningar har vuxit . Mängden framställningar har ökat, och det är vanligare med mycket specifika beställningar av sammanställningar. De blir många och frekventa. Vi vet också att om man lägger samman många uppgifter som finns i och som i sig kan verka harmlösa och oskyldiga kan man göra en kartläggning av den centrala statsledningen. Därför måste det vara en sekretessprövning. När det gäller sammanställningar kan prövningen behöva göras i flera steg. Ändå är det mycket viktigt att det sker skyndsamt, vilket utskottet menar. måste försäkra sig om att de uppgifter som lämnas ut är korrekta. måste sträva efter att successivt lämna ut handlingarna vartefter de blir klara utan att visa mannamån. Vi utgår från att det påbörjade förbättringsarbetet påskyndas. Vi kan notera att flera åtgärder redan har vidtagits. Vid utfrågningen framkom det att en särskild kommunikationschef har anställts, och det finns tankar om att sammanställningar ska hanteras av en särskild grupp medarbetare inom förvaltningsavdelningen, allt för att det ska ske snabbare. Så till det oavsiktliga fel som gjorde. Vi som var närvarande vid utfrågningen såg att hon, när hon fick frågan om Ekot hade fått uppgifterna eller inte, inte visste. Hon stannade till och vände sig till sin bisittare, och efter det att hon hade inhämtat någon upplysning, oklart vilken, svarade hon att Ekot aldrig hade fått uppgifterna. Det var en felaktig uppgift. Vi och särskilt ordföranden försökte pressa henne och fråga: Var det inte dina medarbetares fel att det blev så här olyckligt? Men hon tog upprepade gånger på sig hela ansvaret och skyllde inte ifrån sig. Trots att det hade varit lätt att säga Jag fick felaktiga uppgifter sade hon: Jag tar på mig det hela och fulla ansvaret. Det ska också vägas in när vi påpekar bristerna. Skillnaden mellan den text som majoriteten av oppositionen har lagt fram och den text som har lagts fram av allianspartierna är att allianspartierna avhåller sig från antaganden och insinuationer och till och med osakligheter. Det står i den text som oppositionen har lagt fram att departementet inte [kan] ha varit omedvetet om att journalistens framställan sannolikt var föranledd av det intresse han hade. Vad som sannolikt gäller eller inte gäller kan inte KU ta ställning till. Man säger vidare: Det går inte att utesluta Vad som går att utesluta eller inte går att utesluta är inte sakliga skäl att grunda kritik på. 41 (MP): Detta är ett av de granskningsärenden där vi har haft anledning att uttala skarpast kritik. Det handlar dels om utlämnandet av handlingar, dels om hur har agerat kring utlämnandet av handlingar och uttalanden vid våra utfrågningar. Det börjar med att begär ut handlingar från och också från andra departement, tror jag. Men innan lämnar ut handlingar till delar man självmant utan att någon har efterfrågat det ut de handlingar som skulle få till inte bara Ekot utan också TT. Det står klart i strid med regeringsformen att agera på det sättet. Man ska agera på ett sakligt och opartiskt sätt. Det innebär i det här fallet att man ska lämna ut handlingarna till först och att man sedan kan lämna ut dem till alla möjliga andra. Men den som har begärt ut handlingen måste få den först. Det agerandet kan naturligtvis från sida i våra utfrågningar förklaras som att det var ett misstag, att det inte var meningen att det skulle gå till så, att man inte visste om att det hade lämnats ut och så vidare. Hon sade också att handlingarna inte hade lämnats ut alls innan de gick till . Tyvärr kunde vi senare visa, genom att Ekot presenterade hur det var, att uppgifterna från var felaktiga. Jag tycker att det är väldigt allvarligt att en minister och partiledare i en utfrågning i lämnar direkt felaktiga uppgifter och att det går att visa och styrka på ett så uppenbart och tydligt sätt att det sker under granskningen av regeringen, direkt till utskottet. Man kan hävda att det beror på ett misstag. Men en minister är faktiskt ansvarig och ska inte lämna felaktiga uppgifter på det sättet. har bett om ursäkt för det. Jag tycker att man får säga att det är bra: Okej, ministern ber om ursäkt i frågan. Men tyvärr visar det sig sedan att det kanske var flera uppgifter som var felaktiga. Och hela historien som näringsministern berättar kring vad som hade hänt minskar i trovärdighet när det visar sig att flera uppgifter inte var riktigt sanna. tycker representanter för regeringspartierna att vi ändå måste tro på vad ministern säger. Men måste vi göra det i det här fallet? De klagar också på att vi spekulerar. I det första fallet, som både Per och jag tror Skånberg tog upp, skriver vi att journalistens framställan sannolikt var föranledd av det intresse han som journalist hade av sammanställningen i just det nyhetsskede då han eftersökte den. Det tycker de är en spekulation från utskottet. Men det är ju en underdrift. Detta är helt uppenbart. Det har stått på alla möjliga ställen, och journalisten har berättat vad som hade hänt och varför han eftersökte detta. Men vi har inte själva haft någon direkt kontakt med journalisten, och därför är det en så försiktig skrivning. Det är ingen spekulation. Det är löjligt med en sådan kritik. Det andra som ni kritiserar är att vi säger: Det går inte att utesluta att departementet agerade för att få ut sin version först, och det skedde på ett sätt som missgynnade den journalist som hade begärt ut handlingen. Ja, det är precis vad vi säger: Det går inte riktigt att utesluta att det faktiskt var på ett annat sätt än som näringsministern berättade. Hennes trovärdighet i de här frågorna är kraftigt undergrävd, eftersom hon inte har gett riktiga uppgifter, och då kan man inte riktigt utesluta att det faktiskt var så som det ser ut. Den historia som näringsministern berättar är betydligt mindre trovärdig och sannolik än att departementet medvetet försökte hantera och agera och därför lämnade ut detta till TT och Ekot. Men det är möjligt att har rätt på den punkten. Det ska man inte utesluta, och det gör vi inte heller i vår text. JO kritiserar men framför allt när det gäller utlämnandet av allmänna handlingar. Organisationen och systemet för att hantera allmänna handlingar uppfyller inte tryckfrihetsförordningens krav. Det är mycket allvarligt. Det är också i linje med det som har uttalat när det gäller hantering av diarier och hur man hanterar sekretessfrågor. Här tycker jag att vi har en av de viktigaste kritiska synpunkterna i hela granskningsbetänkandet. Vi måste få ordning på hantering av utlämnandet av allmänna handlingar och diarieföringen. Hela det systemet är statsministern ansvarig för. måste höra till dem som är bäst på att sköta dessa frågor och inte till dem som är sämst i hela . Jag tycker att det är bedrövligt när man tänker på att myndigheter, kommuner, länsstyrelser och andra runt om i hela ska sköta sig och följa tryckfrihetsförordningen och offentlighetsprincipen men att inte klarar av det. Här måste det till en snar och snabb förbättring för att se till att regeringen följer våra egna grundlagar. Någonting annat är inte okej. I och med att inte har följt grundlagen, att statsministern genom att man inte har ett system för att hantera utlämnande av allmänna handlingar inte heller har följt grundlagen och att näringsministern har lämnat felaktiga uppgifter till utskottet har vi här, tycker jag, den allvarligaste och viktigaste kritiken i hela vårt granskningsbetänkande. Jag tycker att det är bra att vi är överens om huvuddelen av den kritiken. 42 PER (M) replik: Vi har just begått ett fel. Eftersom talmannen är den högste chefen i är talmannen delansvarig för det fel som och jag just har begått när vi intog fel talarstolar. Skämt åsido: Jag har några funderingar på anförandet från ordföranden i . Det talas om den skarpaste kritiken. Går vi tillbaka till KU:s lilla gröna, som vi gärna ofta gör, är vi där ganska tydliga med att vi påtalar brister och inte ägnar oss åt lokutioner, det vill säga att ministern inte helt kan undgå kritik, att ministern får lite kritik, att ministern får ganska mycket kritik, att ministern får smisk på fingrarna. Vi har inte denna typ av lokutioner. Det är min första lilla reflexion. Ordföranden i frågar: Måste vi tro på ministern? Svensk rättstradition bygger på oskuldspresumtion. En osannolik berättelse, säger ordföranden i KU. Jag tyckte att näringsministern båda gångerna när hon kom till KU var öppen och ivrig att berätta sin historia. Jag måste säga att hon hade stor otur att två av hennes medarbetare på olika sätt klantade sig. Hon tog på sig det fulla ansvaret för dessa två klantigheter. Det brukar i många andra organisationer kallas för gott ledarskap att man inte pekar finger åt den tjänsteman som gör ett fel. Jag tycker snarare att näringsministern visade just på ett stort ledarskap och en öppen attityd och att hon förtjänar kritik bara därför att hennes medarbetare gav henne felaktiga uppgifter. 43 (MP) replik: Det tycks vara så att medarbetare gav henne felaktiga uppgifter. Men det är en spekulation med Per Bills sätt att resonera. Det vet vi ingenting om. Det är bara vad någon säger. Men Per tar för givet att det var på det sättet, och det var kanske på det sättet. Men denna spekulation visade sig vara felaktig vid ett annat tillfälle här, om man utgick från detta sätt att resonera. Jag tror att näringsministerns närmaste medarbetare har agerat på ett mycket klandervärt sätt. Om han sedan har gett felaktiga uppgifter till eller inte vet vi egentligen inte. Men har agerat på ett felaktigt sätt mot grundlagen. Skulle detta sätt att hantera uppgifter och lämna ut handlingar spridas i eller på andra myndigheter är vi mycket illa ute. Då undergräver vi offentlighetsprincipen kraftigt, alltså om det blir okej och rimligt att en myndighet skickar en handling till någon annan än den som har begärt den innan den som har begärt den har fått ut den. Sedan säger man att det var ett misstag och att man inte riktigt visste att den inte hade gått ut. Jag tycker att det är viktigt och bra att KU agerar tydligt och skarpt i denna fråga. 44 PER (M) replik: Vi är helt överens om att journalist skulle ha fått denna sammanställning först. Det stämmer till eftertanke att kunde lämna ut den fastän den inte var kontrollerad och färdig och att det gick att lämna ut den innan journalist hade fått den. Det är vi helt överens om. Där gäller det att hitta bättre rutiner. För övrigt är väl den stora skillnaden att jag lever efter oskuldspresumtionen: Om någon ger en trovärdig beskrivning av vad som har hänt tror jag på den personen tills motsatsen är bevisad, och jag tycker inte att motsatsen är bevisad. 45 (MP) replik: Den här gången gav en berättelse, och man kan tänka att den var trovärdig. Men tyvärr sprack historien. Det visade sig att den inte var riktig. Efteråt kan man fundera på om denna berättelse är trovärdig. Jag tycker inte riktigt det. Man kan i alla fall inte utesluta att även andra delar i denna historia var felaktig. 46 SKÅNBERG (KD) replik: Det är olyckligt att KU:s ordförande använder ord som löjligt om den kritik som vi har riktat mot majoritetstexten. Det är också oroväckande att han försöker misstänkliggöra vad vi med egna ögon såg. Jag sitter så placerad i Skandiasalen att jag inte är mer än . Jag såg hur stannade upp inför frågan om departementet hade lämnat ut uppgifter till Ekot. Hon visste inte det. Hon frågade sin bisittare. Han svarade, och hon sade: Nej, vi har inte lämnat ut uppgifterna. Detta bygger inte på spekulation. Jag såg det med egna ögon. Det gjorde för övrigt även ordföranden själv. Ordföranden drar nu stora växlar och säger att det är flera uppgifter som är felaktiga. Vi har talat om en uppgift. Ordföranden får leda det andra i bevis innan han beskyller för fler uppgifter. Vi ska bara ta upp det som vi alla är överens om blev fel och kritisera det. Är det möjligen så att bedöms med andra mått än andra personer som vi har frågat ut? Jag vågar inte gissa eftersom det skulle vara spekulation. Men jag konstaterar att hon är kvinna och att hon är ung. Skulle ha bedömts, hanterats och kritiserats på samma sätt? Det är min fråga till ordföranden. 47 (MP) replik: Jag tycker att detta är lite speciellt. Jag har aldrig varit med om något liknande, nämligen att en ledamot i går upp i talarstolen och talar om vad någon eventuellt har sagt till bisittaren. Vi har utfrågningarna ord för ord. Vi kan inte hålla på att spekulera i vad de utfrågade har sagt till och fått för svar från bisittarna under utfrågningarna. Det är ett helt orimligt sätt att hantera saker och ting. Vi måste vara starkt kritiska när det kommer felaktiga uppgifter till på detta sätt. Det är inte heller bara vi har också granskat det här ärendet och också fått ofullständiga uppgifter i precis samma ärende. Det kan inte ses som en slump, utan det har faktiskt kommit medvetet på olika sätt. Från vem är jag inte mannen att säga, men det har kommit både felaktiga uppgifter till och ofullständiga uppgifter till i de här frågorna. Det är även kanske så att det är ytterligare någon felaktig sak i det här; det har varit en nyhetshändelse kring det i . När det gäller att vi kanske agerar annorlunda för att det är i stället för statsministern eller så tror jag att det hade varit ännu mer graverande och allvarligt om statsministern hade kommit till KU med felaktiga uppgifter. Jag tror att det är direkt felaktigt från Skånberg att försöka insinuera att det här har att göra med att det är en ung kvinna i stället för en man i det här sammanhanget. 48 SKÅNBERG (KD) replik: Jag tackar ordföranden för svaret. Jag tycker att ordförandens svar får tala för sig själv. 49 i (S): Varför är detta ärende så viktigt, och varför har det fått så stor uppmärksamhet? Kanske är det för att det rör våra grundläggande principer om offentlighet och allmänhetens rätt att ta del av offentliga handlingar. Kanske är det för att det berör mediernas möjlighet att granska makten. Kanske är det för att svenska folket ogillar när sanningen inte kommer fram direkt eller på ett korrekt sätt. Kanske är det för att grundärendet berör skattebetalarnas pengar. Kanske är det för att det berör som en del i kontrollmakt. Det kan finnas många skäl, och olika personer har olika skäl till att vara intresserade av det här ärendet. är en viktig del av kontrollmakt. KU har rätt att begära ut alla handlingar och få dem, och KU måste lita på att de uppgifter och svar utskottet får är fullständiga och korrekta annars riskerar granskning att inte bli heltäckande och rättvisande. Det är också viktigt att det blir rättvisande åt båda håll, men det riskerar även att kanske styras åt ett håll som inte blir helt korrekt. Vi har en stark offentlighetsprincip i , och det är en princip vi ska vara stolta över. Den regleras både i regeringsformen och i tryckfrihetsförordningen. Enligt principen ska en handling lämnas ut omgående, och framför allt ska den lämnas ut till den som begärt den. Det är uttryckligen reglerat att all offentlig verksamhet ska bygga på saklighet och opartiskhet. Man får alltså inte gynna någon enskild medborgare, eller som i detta fall ett enskilt medium. I fallet vi har granskat har det klart framkommit att medarbetare på , det vill säga det departement näringsminister är ansvarig för, brast i fråga om opartiskhet. Att handlingen utlämnades till andra än den som begärt den gynnade dem som fick handlingen först, och framför allt missgynnade det den som begärt handlingen som ett led i sin granskning av makten. Medierna har en särskilt stark och fristående ställning och ett starkt skydd genom våra grundlagar. Det ska vi värna och skydda. Det är unikt i jämförelse med många andra länder. Medier har inte bara rätt att omgående få ut en handling, som vilken medborgare som helst, utan de måste också kunna lita på att information om vad de begär ut inte förs vidare till konkurrerande medier. Om så sker, vilket det gjort i det fall som KU har granskat, riskerar det att underminera mediernas arbete och deras uppgift att granska makten. Det strider också klart mot likabehandlingsprincipen och opartiskheten. Därför skriver vi i utskottets ställningstagande att det inte kan uteslutas att departementet agerade för att få ut sin version först. Ärendet har under resans gång fått två dimensioner, vilket en del av ledamöterna har lyft upp här. Det gäller inte bara frågan om utelämnande av offentliga handlingar utan också, i ett senare skede, frågan om huruvida näringsministern har lämnat felaktiga uppgifter till . Jag fick efter vår presskonferens frågan av en journalist vad jag tyckte om att näringsministern ljög inför utskottet. Mitt svar till henne blev: Att ljuga är för mig en medveten handling, och jag tror faktiskt inte att näringsministern medvetet ljög inför utskottet. Oavsett om hon fått felaktig information av sina medarbetare, själv underlåtit att fullt ut ta reda på vad som skett eller medvetet ljugit är det dock lika illa. Det är näringsministerns ansvar att se till att de uppgifter som lämnas till utskottet är korrekta och att de är avstämda och säkerställda med dem som varit inblandade. Det var ju inte vem som helst inte vilken sommarvikarie som helst som var inblandad, herr talman. Det var ministerns egen statssekreterare, och det var ministerns egen presschef. Det är alltså statsrådets allra närmaste medarbetare. Jag skulle bli väldigt orolig om jag upptäckte att jag inte fick korrekta uppgifter av mina allra närmaste medarbetare, och det kan knappast heller vara så att uppgifterna inte stämdes av med dessa personer inför utfrågningen. Näringsministern har själv uppgett, i den andra utfrågningen, att hon suttit ned med de medarbetare som var aktiva i det här skedet. kring om andra medier fått handlingen utlämnad före den som begärt den var heller ingen okänd frågeställning den fanns med i anmälan och borde därför vara extra kontrollerad. Näringsministern har det fulla ansvaret för detta, och det är också något hon säger sig ta. Men vad innebär det? Är det bara att be om ursäkt, och sedan är allt bra? Eller bör det få andra konsekvenser? Att leda en statsförvaltning innebär ett stort ansvar men också ett stort förtroende, inte bara från de egna väljarna utan från alla medborgare.