prot · H10938 · 2013-12-03 00:00:00 — Det anges också att om farmaceutisk rådgivning står för en betydande del av verksamheten bör personalen fortlöpande få utbildning inriktad på detta. Genomförd kompetensutveckling ska dokumenteras för varje medarbetare. kom första sammanfattande tillsynsrapport gällande öppenvårdsapoteken. –2012 har 132 apotek inspekterats, vilket motsvarar av landets apotek. Vid samtliga inspektioner noterades avsteg från regelverket, men inga avvikelser bedömdes som kritiska, det vill säga en fara för patientsäkerheten. Regeringen anser att det är angeläget med ett transparent underlag som visar olika apoteksaktörers kvalitet och säkerhet. Regeringen har därför givit i uppdrag att i samverkan med ta fram och utveckla nationella indikatorer för god patientsäkerhet, tillgänglighet och kvalitet på apotek. Framtagande av indikatorer ska delvis baseras på arbetet med den svenska standarden för god apotekssed, Good Pharmacy Practice, som lägger en branschgemensam grund för farmaceutiska, kvalitetsrelaterade och etiska frågeställningar. delredovisade sitt uppdrag . Uppdraget ska slutredovisas . Regeringen följer kontinuerligt utvecklingen på området. 44 (S): 25 apotek är hotade på landsbygden. Regeringen har inrättat ett glesbygdsstöd för att landsbygden inte ska drabbas av apoteksdöden. Men bidraget räckte inte för att i skulle vara kvar. kunde man läsa i Svenska Dagbladets Näringsliv att ytterligare 25 glesbygdsapotek är i riskzonen för att läggas ned, och det har inte blivit mycket bättre . Ändå kan man när man lyssnar på ministerns svar på ett eller annat sätt känna att regeringen och ministern är ganska nöjda. Ministern, och övriga regeringen, är ganska nöjda, särskilt mot bakgrund av att de konstaterat att tillgängligheten till läkemedel ökat geografiskt. Sedan tar statsrådet upp tre små tätorter som exempel. får man säga är ett ganska känt handelscentrum, och såväl som är välbesökta badorter. Just de tre orterna tas av någon anledning upp som exempel, det vill säga orter där oerhört mycket folk vistas vissa tider av året. När marknaden numera styr tillgången på läkemedel är det precis det som blir resultatet. Det är ministern nöjd med. I min hemkommun hade vi före reformen två apotek. Där finns fortfarande två apotek. På tätorter liknande , till exempel , som inte skiljer så jättemycket vad gäller invånarantalet, har det minsann inte öppnats några nya apotek. Snarare är det tvärtom. Med tanke på det befolkningsunderlag som finns är risken ganska stor att de två apotek som finns i kommunen konkurreras ut – eftersom de konkurrerar på en marknad. kan man köpa receptfria läkemedel överallt – ingen har någonting emot det – och därför ökar konkurrensen om kunderna. När såväl Ica och som bensinmackar, och alla möjliga andra för den delen, tillhandahåller de vanliga receptfria läkemedlen finns det ingen anledning att besöka . Det slår undan fötterna för apoteken i de små tätorterna och på landsbygden. Det är det som det i grund och botten handlar om. Man kan inte bortse från att apotek läggs ned. När man läser det skriftliga svaret från ministern känns det som att Alliansen inte alls är orolig för framtiden vad gäller apoteken på landsbygden. När man sedan tar del av den utredning som ska göras angående apoteksombuden, som ju är ett bra komplement på orter där det inte finns några apotek, verkar det som att även de ska konkurrensutsättas. Är inte det syftet med ytterligare en utredning? 45 (S): Det har varit en del problem, minst sagt, efter avregleringen av apoteksmarknaden. Vi har sett att det blivit svårare att få tag på receptbelagda mediciner. Hudkrämer och annat, liksom icke receptbelagda mediciner, är naturligtvis inte svårt att få tag på. När det gäller receptbelagda läkemedel vittnar många om att de får gå till flera apotek innan de hittar sina mediciner. Har man flera olika sjukdomar och är äldre är det jobbigt att gå från det ena stället till det andra för att få tag i medicinerna. Statskontorets utvärdering av situationen för personalen vid apoteken visar att det finns problem; det är den utvärdering som regeringen beställt av Statskontoret. De anställda upplever att de inte har tillräckligt med tid för kompetensutveckling och inte heller tid till att fullt ut informera patienterna. Det är ett problem på både kort och lång sikt, framför allt på lång sikt, när kompetensen helt enkelt tunnas ut. upptas en tredjedel av våra sjukhussängar av patienter som fått medicin i fel doser och i felaktiga kombinationer. Många fall skulle kunna förebyggas, men då är det jätteviktigt att personalen vid apoteken har rätt kompetens och också tid att informera patienterna, liksom tid att reagera. Före avregleringen hände det att personalen reagerade på ett recept, alltså när de hade tid och kompetens att reflektera över de läkemedel som de skulle lämna ut. De kunde se när något inte stämde. Det är viktigt för patientsäkerheten att det fungerar. I riktlinjerna står mycket riktigt att apoteken ska hålla hög kvalitet och ha tillräckligt med personal. Men verkligheten visar att det finns stora problem. Statskontorets rapport visar att sex av tio anställda vid apoteken upplever att de inte får den kompetensutveckling som de behöver. Det är alltså ett problem. Dessutom vittnar patienterna om att informationen blivit sämre. Det är både ett arbetsmiljöproblem, eftersom personalen är stressad, och ett problem vad gäller patientsäkerheten. Glesbygdsdiskussionen är viktig att ta tag i. har apoteken funnits kvar i glesbygden eftersom man betalat dem för att bli kvar, alltså de privata apoteken. Det blir en ohållbar situation om människor får allt längre till ett apotek. Där gäller det verkligen att förebygga. Visst har vi fått fler apotek i stadskärnorna, men problemet är inte om man ska gå åt det ena eller det andra hållet. Problemet är dålig tillgänglighet när man till exempel bor i glesbygden. Här gäller det därför att ha en långsiktig plan. Dessutom är patientsäkerheten och arbetsmiljön för personalen viktiga frågor att ta tag i. De privata apoteken drivs i konkurrens och i vinstsyfte – det är grunden för dem – och när organisationen slimmas kan personalen känna sig stressad. Det är viktigt att patientsäkerheten upprätthålls och att arbetsmiljön för personalen är god. 46 Socialminister (KD): Det är viktigt att vi i denna diskussion, liksom i andra diskussioner, håller oss till fakta. Det är inte så att fler människor fått längre till , utan färre människor har långt till . av befolkningen har till närmaste apotek, av befolkningen har närmaste apotek inom tio minuters bilfärd. Det är av befolkning som har till närmaste apotek, vilket är en minskning med över 8 000 personer . Människor har kortare väg till , inte längre. Ett exempel på ett apotek som lagts ned har nämnts. Det stämmer att ett apotek i glesbygden har lagts ned. Det är i . är en liten ort i Malung-Sälens kommun. låg vägg i vägg med vårdcentralen. När den socialdemokratiska majoriteten i lade ned vårdcentralen blev det omöjligt för att finnas kvar. Det är viktigt att känna till bakgrunden. Det är naturligtvis lätt att gå upp i talarstolen och säga att regeringen, eller statsrådet, inte kan garantera att varje enskilt apotek i landet ska finnas kvar i evigheters evighet. Det går ju inte att motsäga det. Ingen kan garantera att varje apotek ska finnas kvar i evigheters evighet. Låt mig få påminna om att det under Socialdemokraternas regeringsår blev färre och färre apotek i . Människor fick längre till . Vi har vänt den utvecklingen. Låt oss glädjas över det. Det finns utmaningar att ta sig an, men tillgängligheten har förbättrats. Det finns fler apotek jämfört med tiden för omregleringen, då det fanns 924. finns 1 280 apotek. Också öppettiderna på apoteken har bidragit till att öka tillgängligheten. Det var kärvt för många att hinna till före eller efter jobbet. Öppettiderna för apoteken har ökat från i genomsnitt 42 . Bara det motsvarar 330 gamla apotek. Tillgängligheten har alltså blivit bättre. Erkänn det, säg att det har blivit bättre, och sedan kan vi ha en diskussion om det som vi behöver fundera på. Regeringen har inrättat ett glesbygdsstöd för att vi ser en trend i samhället i stort, inte bara i vårt land utan också i många andra länder: att glesbygden utarmas på många olika sätt. Färre människor bor där. Allt fler människor dras in till tätorter. Det blir allt svårare att upprätthålla service och säkerställa vårdcentraler, Ica- och Konsumbutiker, bensinstationer och annat. Det vore konstigt om det inte också påverkade möjligheterna för apotek. Vi har inrättat ett särskilt stöd för att underlätta för apotek att finnas i bygder där man kanske inte kan få den största lönsamheten. Generellt går det dock inte att säga att små apotek på landsbygden är mindre lönsamma än stora apotek i storstäder. Det finns ingen sådan självklar logik, utan en del mindre apotek går alldeles utmärkt. Det finns en stor lojalitet bland ortsborna och liten valmöjlighet. Att i en storstad starta ytterligare ett apotek där det redan finns flera kan vara tuffare. Tillgängligheten har förbättrats. De små apoteken har inte blivit färre. Fler orter som i modern tid inte har haft apotek har fått sådana. Det betyder mycket för de människor som bor där. 47 (S): Ministern säger att regeringen inte kan garantera att alla apotek finns kvar i evighet. Det visar tydligt att alliansregeringen är nöjd med apoteksreformen och att apoteken, det vill säga vår medicin, nu finns på den öppna marknaden. Jag vågar påstå att medicin inte är vilken handelsvara som helst. Det är just därför det är så oerhört viktigt att det finns apotek i hela landet, även på landsbygden. Det är detta som är hotat. Trots det här stödet, som inte räcker så långt , finns det en ganska stor risk att det längre fram i tiden inte kommer att finnas några apotek där. Mot bakgrund av det nya uppdraget till gällande apoteksombuden finns det en risk för konkurrensutsättning, som jag uttolkar svaret från ministern. Jag vet inte hur man annars ska tolka det ålagda uppdraget. Min andra fråga gällde arbetsmiljön. Det är naturligtvis oerhört viktigt för varje anställd att få kompetensutveckling, som ministern säger. Men den största bristen gäller personalen. Man har slimmat organisationerna ganska rejält. De arbetsmiljöundersökningar som gjorts 2011, 2012 och 2013 visar att personalen i sin vardag känner att det blivit tuffare och tuffare . var det uppåt som svarade negativt, det vill säga att man inte hinner med kunderna för att det är för stressigt och för lite personal. När personalen säger att man inte har informationsteknik och datorer så att det räcker blir man som kund och konsument helt förfärad. Hela apoteksverksamheten bygger på tillgång till datorer och informationsteknik. Det här borde oroa ministern betydligt mer än vad jag märker av interpellationssvaret. Det här hänger samman med att vi kunder ska få bra service. Jag tror att var och en vet hur det är i livet vid olika tillfällen när det blir för stressigt. Det är då ganska lätt att göra fel. Man utsätter nu den viktiga och kompetenta personalen för en marknad och en slimmad organisation som gör att deras vardag inte fungerar. Det är inte marknaden som ska styra tillgången till medicin. Det finns en anledning till att staten är med och reglerar. Vi ska kunna vara med och styra personaltätheten på apotek i hela landet. är det marknaden som gör det. Alla företag på marknaden vill tjäna pengar. Det är inte så konstigt. Då slimmar man sin organisation, och då hjälper det inte med de regler som är uppsatta. Det handlar om att man ska få vinst. Detta borde ministern ta till sig mer av – för att skapa trygghet för kunderna och en bra arbetsmiljö för de anställda. 48 (S): Att det finns fler apotek innebär inte att det blir bättre tillgänglighet till receptbelagd medicin. Men det är egentligen det som är huvudsyfte. är ingen affär utan en viktig del av vårdkedjan, helt nödvändig för att vården ska fungera. Därför ska man koncentrera sig på att se till att folk får tag i sin receptbelagda medicin så smidigt och snabbt som möjligt. Att det finns många apotek garanterar inte det. Det finns små apotek även i storstäderna, och där riskerar det att vara dålig lagerhållning, så att man kanske kommer dit och inte får sin medicin utan får gå till nästa apotek. Jag hoppas verkligen att regeringen koncentrerar sig på patientsäkerheten. Det handlar om möjligheten att få tag i sin receptbelagda medicin och inte minst att få bra information från personalen på apoteken. 49 Socialminister (KD): uttrycker oro över apoteksombuden. Vår ambition är förstås att ha kvar en slagkraftig organisation som finns och betyder jättemycket på orter där det absolut inte finns underlag för en butik. Frågan är bara hur vi organiserar det här på bästa sätt, så att det finns tillgång till läkemedel för alla och så att det fungerar en bra bit in . Jag tror inte att interpellanten är emot att vi tittar på hur det ska organiseras på bästa möjliga sätt. Det är sant att det är ett bekymmer att vi har för lite utbildad personal i . Vi behöver fler farmaceuter. Det är en verklig framtidsbransch. är det en flaskhals för många som tittar på möjligheterna att öppna fler apotek. Det är naturligtvis bra för personalen i den meningen att de har en stark förhandlingsposition när det gäller löner och andra villkor, men det är självklart en brist i vårt samhälle att vi har för få personer som är utbildade på det här området. Jag sade att det inte går att garantera att varje enskilt apotek ska finnas kvar i evig tid. Om det är någon som vill säga emot det påståendet och är beredd att lova att varje existerande apotek kommer att finnas kvar för alltid vore det intressant om det gjordes i mikrofonen. Men det är varken realistiskt eller någon särskilt klok politik. Vi är angelägna om att alla människor, var de än bor i landet, ska ha god tillgång till alla de läkemedel som efterfrågas. Den ökade tillgängligheten till vissa receptfria läkemedel har dessutom bidragit till att många har fått närmare till sådana. Det handlar alltså inte bara om själva utbyggnaden av antalet apotek. 50 (S): Ministern undrar här i kammaren om det är någon som kan garantera att vi för alltid ska ha så och så många apotek. Det är ett sätt att argumentera som man kan använda när man inte har tillräckligt bra argument. Det vore bättre att ge sig in på själva sakfrågan. Att vi behöver fler farmaceuter är tydligt och oerhört viktigt. Men sanningen är att det inte har blivit fler farmaceuter, trots att det som ministern säger har öppnats många nya apotek. Det är snarare tvärtom, att en och annan har fått gå hem. Det säger en del om arbetsmiljön. Apropå det här experimentet på apoteksmarknaden får jag käcka små erbjudanden på min mobil; numera ska man ju vara medlem och så. 50 procents rabatt på veckans vara, var det senaste. var det på veckans vara. Veckan fick jag på och senap. Köp två och få 25 procents rabatt, har jag också fått läsa. Erbjudandena är många. Detta är inget som apoteken behöver hålla på med. Det är helt fel. Det finns så många andra butiker som jobbar med exakt dessa saker. Låt dem få fortsätta göra det. De livsviktiga medicinerna är ingen handelsvara som helst. Se till att de finns tillgängliga för alla medborgare i hela så att ingen ska behöva köra runt till tre fyra apotek för att till exempel införskaffa vanligt kortison på recept. 51 Socialminister (KD): Jag tror att vi hamnar i en olycklig diskussion om vi i kammaren ska diskutera vilket sortiment som apoteken eller andra butiker ska ha. Självklart är kärnan i apotekens verksamhet att leverera de läkemedel som efterfrågas och som för många är nödvändiga för att få vardagen att fungera och som i vissa fall livet hänger på. Det ifrågasattes när jag sade att det inte är möjligt att garantera apotek för evig tid. Därför frågade jag om interpellanten kunde utfärda motsvarande garanti och hörde att det inte var möjligt, vilket jag tycker är klokt. Vi har fått fler apotek, och vi behöver se till att få ännu fler apotek. Vi jobbar med servicenivån i apoteken och ställer allt större krav på dem för att säkerställa att alla de mediciner som efterfrågas ska finnas där vid första besöket – så långt det över huvud taget är praktiskt möjligt och görligt. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 14 § Svar på interpellation 2013/14:84 om ratificering av tilläggsprotokoll 52 Socialminister (KD): har frågat utrikesministern om han avser att ta några initiativ för att använda de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna som en möjlighet att pressa regeringar i våra biståndsländer samt om han avser att agera för att signerar och ratificerar tilläggsprotokollet till FN:s konvention om de sociala, ekonomiska och kulturella rättigheterna. Interpellationen har överlämnats till mig. Frågan om avser att ratificera tilläggsprotokollet har tidigare också besvarats av mig. anslöt sig till konsensus när antog tilläggsprotokollet om enskild klagorätt. Vi höll då en röstförklaring som förklarade inställning till protokollet. I korthet innebär förklaringen att inte var övertygat om att enskild klagorätt var det bästa sättet att främja de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, bland annat därför att karaktären på dessa rättigheter ofta gör det svårt att med precision ange när en kränkning kan anses ha begåtts. Den bedömningen kvarstår. tar sina internationella åtaganden på stort allvar. Det är viktigt att känna till konsekvenserna av ett avtal innan det ingås. Därför är regeringen utifrån nuvarande omständigheter inte beredd att signera eller ratificera tilläggsprotokollet. trädde tilläggsprotokollet till i kraft. kommer att noga följa den praxis som kommer att skapas när det gäller enskildas klagorätt kopplat till protokollet. undrar vilka möjligheter det finns att påverka regeringar i våra biståndsländer. ska vara en tydlig röst i världen för de mänskliga rättigheterna. Regeringen agerar bilateralt, genom EU, och multilateralt för att de mänskliga rättigheterna ska implementeras och efterlevas fullt ut i världens länder. Det svenska biståndet bidrar starkt till att främja ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, och allt bistånd ska vara rättighetsbaserat. Detta innebär att ett rättighetsperspektiv ska tillämpas som biståndet ska vägledas av fattiga människors perspektiv på utvecklingen. Rättighetsperspektivet sätter den enskilda individens frihet och rättigheter i centrum och utgår från FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter och andra bindande folkrättsliga normer. Avslutningsvis kan jag nämna att lämnade sin sjätte rapport om efterlevandet av FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter till . 53 (MP): Jag tackar socialministern för svaret och ser fram emot ett stimulerande tankeutbyte kring dessa viktiga frågor. Jag beklagar att utrikesministern, som jag riktade min interpellation till, har prioriterat bort att komma till riksdag. I mina öron, , låter det aningen bakvänt att man inte kan ingå ett avtal fulla konsekvenser är kända. Med den sortens logik skulle knappast heller exempelvis allmän rösträtt ha kunnat införas, vars konsekvenser naturligtvis ingen kunde överblicka fullt ut. Som politiker tycker jag att man måste våga och vilja något – vilja förändra och inte bara förvalta. om medborgerliga och politiska rättigheter har ett tilläggsprotokoll som ger individer möjlighet att klaga hos FN avseende missförhållanden i det egna landet. Glädjande nog antog ett liknande tilläggsprotokoll för den som reglerar våra ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. har tio länder ratificerat tilläggsprotokollet, och därmed har det trätt i kraft. Då säger socialministern att noga kommer att följa den praxis som kommer att skapas när det gäller enskildas klagorätt kopplat till det här protokollet. Vi ska alltså följa utvecklingen i stället för att vara med och forma den. Är inte detta, , en förbluffande passiv hållning? Vad vill ni i regeringen göra mer än att sitta och följa utvecklingen? Den indiske ekonomen och nobelpristagaren har sagt att demokratin är den fattiges enda mjölkko. Så förhåller det sig givetvis. Den som inte har råd att betala dyrt för att få tillgång till mat, hälsa och bostad är beroende av en livskraftig demokrati vars grundprincip är en människa, en röst medan marknadens grundprincip är , en röst. Om ni nu i regeringen är för fega – på ren svenska – för att ratificera tilläggsprotokoll och göra det juridiskt bindande för undrar jag om ni inte skulle kunna ta ett första försiktigt steg och åtminstone signera – inte ratificera – protokollet och därmed skicka en tydlig signal till omvärlden att står bakom protokollets bärande principer, något som , , och många andra med oss jämförbara länder redan gjort. I det svenska biståndssamarbetet och i vår politik för global utveckling, som antogs enhälligt av 2003, är utgångspunkten fattiga människors perspektiv och deras rätt att få sina grundläggande behov tillgodosedda. Som statsrådet framhåller i sitt svar handlar detta rättighetsperspektiv om att sätta den enskilda individens frihet och rättigheter i centrum. Och vad vore då naturligare, , än att skriver under det tilläggsprotokoll som syftar just till att ge enskilda individer klagorätt när deras rättigheter förtrampas? 54 Socialminister (KD): Jag tackar för möjligheten att samtala om denna viktiga fråga. När det gäller vem som svarar är regeringen organiserad på ett visst sätt. I det här sammanhanget har , , och ansvar för olika delar av konventionen. Därav följer att det är jag som svarar. Jag har också svarat på interpellationer i frågan tidigare. väljer att föra ett resonemang över huvud taget om det här med att ingå eller underteckna konventioner och ratificera dem. tar konventioner och internationella avtal på största allvar. Våra åtaganden när det gäller mänskliga rättigheter tar vi på mycket stort allvar, och vi vill naturligtvis vara säkra på vad vi gör när vi ingår ett avtal för svensk del. Om tycker att detta är fega resonemang får han gärna tycka det. Jag håller naturligtvis inte med om att det är en passiv hållning. Det är inte så att varje idé bara för att den innebär action behöver vara en god eller bra idé eller ens en idé som på något sätt förbättrar världen, utan man måste pröva uppslag och handlingsvägar och göra en bedömning. I vissa fall kan man med stor säkerhet säga: Om vi skriver under detta kommer det att leda till de här konsekvenserna, och det leder till att världen blir ett litet snäpp bättre. I andra sammanhang kan det leda till fler problem än vad det innebär möjligheter att lösa problem. Svaret är helt enkelt att vi behöver vara kloka, att vi tar våra åtaganden på allra största allvar och att det gör att vi vill veta vad vi gör innan vi sätter svensk namnteckning under de avtal som sluts. vet mycket väl hur i många olika internationella sammanhang inom EU och inom det globala samfundet jobbar hårt för att vi ska kunna förbättra sociala förhållanden. Vi har en biståndspolitik som är kanske världens mest generösa och som spelar stor roll för att förändra villkoren för människor som bor i samhällen som inte är så lyckligt lottade som vårt eget. har en bred palett i det avseendet, men det innebär inte att varje idé som kommer upp behöver innebära att någonting särskilt förbättras. Vi vill säkerställa att så är fallet innan vi sätter en svensk underskrift i det här sammanhanget. 55 (MP): Jag tackar socialministern för det svaret. Hur jag än vrider och vänder på detta tycker jag att statsrådets argumentering har något undanglidande och gåtfullt över sig. Vi har ett systerprotokoll när det gäller de medborgerliga och politiska rättigheterna, och där är vi eniga om att det är bra att det finns ett klagoinstitut. Jag tycker att det ligger i den inneboende logiken att man då också bör ha det till det andra protokollet.