prot · H009105 · 2013-05-15 00:00:00 — Regeringen vill främja tillgänglighet både när det gäller den specialiserade vården i form av läkemedelsassisterad behandling och när det gäller stöd och behandlingsinsatser som erbjuds av kommunerna. ska därför särskilt granska situationen i de landsting som brister i tillgänglighet och komma med förslag på åtgärder för hur den ska ökas och förbättras. kommer även att öka kunskapen om omfattningen av läkemedelsassisterade behandlingar samt läckage och de dödsfall som tros vara relaterade till de aktuella läkemedlen. Kommuner och Landsting har årliga överenskommelser med regeringen om stöd till en kunskapsbaserad missbruks- och beroendevård. Utvecklingsarbetet har fått namnet Kunskap till praktik. Målsättningen är att skapa långsiktiga, stabila förutsättningar för en beprövad vård. Genom en bredare överenskommelse med SKL har mer stöd för evidensbaserad praktik. Arbetet innehåller också utbildningssatsningar i samverkan med forskningsinstitut. Människor som är närstående till missbrukare hamnar ofta i periferin. Man glömmer bort dem lite grann. Därför är det bra att regeringen prioriterar stödet till medberoende. Man har inom ramen för Kunskap till praktik ingått en överenskommelse med SKL om att bredda stödet till utvecklingen av missbruks- och beroendevården till att också omfatta insatser som har till syfte att minimera missbrukets konsekvenser för barn och andra närstående. Vårdgarantin inom beroendevården finns lagstadgad i hälso- och sjukvårdslagen . Enligt denna lag ska erbjuda garanti för de individer som är bosatta i regionen. Kommunerna har ingen uttrycklig vårdgaranti, men enligt socialtjänstlagen har kommunen en skyldighet att tillhandahålla bistånd inom skälig tid. Vi har en vårdgaranti, men den kommer inte alltid personer med missbruks- och beroendeproblem till godo. Skälet är att vissa landsting saknar behandlingsresurser, framför allt inom den specialiserade missbruks- och beroendevården. Regeringen anser att det inom ramen för de överenskommelser mellan kommun och landsting som föreslås finns bra förutsättningar att förbättra den tidsmässiga samordningen av behandlings- och stödinsatser. uppdrag kommer, som jag tidigare nämnde, att stärka tillgången till behandlingsmetoder i de landsting som behöver det. Avslutningsvis, herr talman, vill jag understryka att regeringens ledord för utvecklingen av missbruks- och beroendevården är ökad tillgänglighet, kvalitet samt stärkt samverkan mellan huvudmännen så att inga brukare hamnar mellan stolarna. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. 90 (S) replik: talade i sitt anförande väldigt väl om huvudmannaskapet. Också jag tog i mitt anförande upp regeringens förslag om lagstadgat krav på att huvudmannaskapet samarbetar genom överenskommelser, exempelvis gemensamma mål, resursfördelning och stöd till vissa grupper. Det låter bra, men jag sade också att risken finns att den nuvarande lösningen blir en pappersprodukt och kommer att påverka situationen för dagens missbrukare väldigt lite. För att undvika att det ska bli en ny pappersprodukt tog jag i mitt anförande upp möjligheten att ha någon form av belöningssystem för de kommuner och landsting som gör rätt och att även ha ett tydligt sanktionssystem för de kommuner och landsting som gör fel, som kanske inte uppfyller det som är ambitionen vad gäller huvudmannaskapet och överenskommelserna och som gör att missbrukare far illa. Jag skulle vilja fråga hur i utskottet och som en del av regeringsunderlaget ser på att ha någon form av belöningssystem och sanktionssystem för de kommuner och landsting som sköter sig respektive inte gör det. i utskottet kanske inte direkt äger den frågan, med är trots allt den som tillsammans med ansvarigt statsråd skriver under alla propositioner. 91 (M) replik: Tack för frågan! Vår tanke är att vi ska ge stöd till kommunerna och landstingen, att de genom samarbete ska kunna hitta egna sätt, lokala överenskommelser, med bra samarbetsformer. Sedan ska det från regeringens sida ske tillsyn och uppföljning av överenskommelserna så att det går rätt till, att ingen hamnar mellan stolarna och liknande. Det är det som vi vill med den nya lagstiftningen. Jag nämnde Södertäljemodellen. Där har man lyckats mycket bra. Man har tagit till sig att man inte ska bolla människor mellan olika myndigheter. Vi har inte på något sätt sett över frågan om morot och piska. Det handlar mer om att ha tillsyn, uppföljning och vägledning så att det blir bra överenskommelser som gynnar människan, individen. 92 (S) replik: När man infört vårdgarantin i andra sammanhang har det handlat om att dela ut morötter till landstingen när de uppfyllt vårdgarantin. Det vore väl lämpligt att titta på en sådan modell även i detta fall. I sak är vi överens om behoven, överenskommelserna och målen. Men det kanske ändå behövs både morötter och piskor för att komma fram till konkreta resultat. Nog om detta, herr talman. Jag skulle vilja peka på att stod och jag ute på trappa och mötte representanter för de ideella föreningarna X-Cons och städer & kommuner mot narkotika, Ecad . Gemensamt tog vi för utskottets räkning emot en lista med ca 10 000 namnunderskrifter för en bättre missbruksvård. I de samtal som jag hade med dem på trappan var många precis som jag besvikna på den proposition som ligger på bord. Statsrådet, som tyvärr har lämnat kammaren, sade att vi från oppositionen står för en eländeskatalog. Den vittnesbild jag bland annat ville ge från de möten jag hade på trappan, när och jag tog emot de 10 000 namnunderskrifterna, var att vi inte är ensamma om att känna besvikelse över att propositionen inte är mer konkret. Jag skulle vilja fråga om han och med handen på hjärtat är fullt nöjda med den proposition som ligger på bord och som vi har att rösta om . 93 (M) replik: Morot och piska kan komma i ett senare skede, men just nu är det tillsyn, uppföljning och stöd som gäller för överenskommelserna. När det gäller listan med 10 000 namnunderskrifter där man vill ha mer missbruksvård är det lite grann så som statsrådet nämnde, att vi riksdagsledamöter har koll på vad som händer på området, vad som är på gång, medan många ideella föreningar och privatpersoner kanske inte läser igenom det som vi har gjort och som är på gång. Det handlar om ANDT-strategin som har långsiktiga mål och uppdateras år för år. Ser man brister försöker man åtgärda dem. kan det som görs ta innan det ger utslag i praktiken bland människorna. Vi har gjort mycket, vilket kommer att visa sig. Jag har varit i och sett på deras missbruksvård. Många saker är bra, men där finns också en hel del brister. Överallt där jag besökte människor, olika föreningar, statliga institutioner och liknande, sade de att är bäst när det handlar om missbruksvård och folkhälsa. Vi är bra på jättemycket, och ofta är vi världsledande i dessa frågor. Det som görs ger utslag om kanske eller . Överenskommelserna, som vi diskuterar , kommer att börja gälla , men utslaget kanske dröjer några månader eller . Först då märker man av det genom att man inte längre behöver gå till utan kan gå till kommunen, detta eftersom det finns en gemensam inrättning man kan gå till. Det kommer att visa att det blivit mycket bättre, och jag tror att det kommer att uppskattas. 94 (V) replik: Jag kan inte låta bli att kommentera den föregående repliken. Självklart sitter inte alla som själva har ett missbruk eller genom kontakter i den världen har erfarenhet från missbruk och läser alla papper som produceras i regering och riksdag. Däremot har de unika erfarenheter av hur det fungerar i verkligheten, och det är viktigt att vi tar till oss och lyssnar på dem. Många av dem som var utanför och hörde till de 10 000 som skrivit under listan hade själva erfarenhet av missbruk eller arbetade med missbruksvård. Jag skulle vilja ställa samma fråga till som jag ställde till om sprututbytesprogram. Jag undrar om ser det som en hälsopolitisk fråga, om de är beredda att underlätta att vi får sprututbytesprogram genom att ändra den lagstiftning vi har, eller om det fortfarande ska vara lika trögt. Jag läste i papperen att det bara är och som inte har sprututbytesprogram. I , där det finns lagstiftning om att det ska finnas i hela landet, har det visat sig fungera väldigt bra. De har en stor kontaktyta till många med missbruk och får då också en diskussion om möjligheter till stöd och behandling. Vi i har en mycket mindre kontaktyta. Sprututbyte kopplat till arbete med motivering till behandling och stöd kan hjälpa människor att behålla sin hälsa. Om man befinner sig i tungt missbruk och skulle bli smittad med hiv eller hepatit är det inte så lätt att sluta med missbruket eftersom man då också har en mycket allvarlig sjukdom. Var står när det gäller frågan om sprututbyte? Är det hälsopolitiken som gäller? 95 (M) replik: Jag kan börja med att kommentera det som sade om att missbrukare, vårdare och liknande har unika erfarenheter. Jag håller absolut med om det. Där finns mycket erfarenhet, och det är därför vi träffar dem för diskussioner, för att höra vad som behövs för vården; det gäller också den framtida vården. Jag håller absolut med om att de har unika erfarenheter. Vi har sprututbytesprogrammet i . Det har funnits i ett tag. Jag har förut sagt till att jag personligen tycker att det är bra att vi har sprututbyte. Det gör att man får ned olika smittor och liknande. Inom partiet är vi inte redo att ta det steget att vi har sprututbytesprogram över hela landet. 96 (V) replik: En sak som var bra med var att den tog upp läkemedelsberoende. RFHL är den brukarorganisation som har jobbat med frågan . De säger i sitt remissvar och när jag har träffat dem att det nog är en rätt rejäl underskattning av läkemedelsberoendet. Huvuddelen av dem som är fast i läkemedelsberoende är kvinnor till skillnad från andra missbruksdelar. Människor får i många fall läkemedlen utskrivna av hälso- och sjukvården. Det finns väldigt få behandlingsmöjligheter och inte någon strukturerad eller uppbyggd vård, och det finns alldeles för lite kunskaper i sjukvården som kanske inte själv vill se sig som medagerande, säger man på RFHL. Det har funnits förslag om ett nationellt för att lyfta och få i gång jobbet i . Det är ett förslag som tycker är bra. Det har också funnits förslag som vi har reserverat oss för i betänkandet om att man måste ta tag i frågan för att det ska hända något. Man måste ta diskussionen med Kommuner och Landsting och se till att man får upp frågan och ökar kunskapen men också bygger strukturer för behandling. Jag skulle gärna vilja höra hur man tänker gå vidare med det från regeringen så att det händer någonting ordentligt i den frågan. 97 (M) replik: Läkemedelsberoende är, precis som nämner, någonting som man inte har tittat på så mycket tidigare. Det finns ett stort mörkertal. Det är ofta kvinnor som hamnar i det missbruket. Det finns också ett problem om människor söker vård för läkemedelsmissbruk. De har läkemedel ordinerat på recept, och sedan säger de: Jag har blivit beroende av detta. Då blir det stopp. Jag tror att många inte vågar kliva fram. Beroendet är kanske till och med större än vad vi ser . Just därför kommer vi att ta med det i överenskommelserna. Man ska tillhandahålla vård även för läkemedelsberoende. Det är jätteviktigt att se till att dessa människor får den hjälp de behöver. Det är samma sak med exempelvis dopning. Det är också någonting som man inte tittat på så mycket tidigare men uppmärksammar väldigt mycket. Det är ca 10 000 svenskar som använder dopningsmedel . Det är någonting som de behöver hjälp med. Det är oftast människor som mår psykiskt dåligt och har svårt att sluta. Det är ett beroende rent fysiskt. När de har det till sin träning och inte tar det längre kan de inte träna. Dessa människor behöver väldigt mycket stöd precis som läkemedelsberoende, och det är viktigt att vi uppmärksammar dem. 98 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. med i spetsen gjorde ett omfattande arbete. Det är en mycket stor kunskapskälla som finns i dokumentationen. Av den analys som utredningen gjorde om missbrukssituationen i ska jag igen nämna de siffror som flera talare har tagit upp. Det finns ca 330 000 personer med alkoholberoende och ca 1 miljon som har ett riskbruk. Det är 29 500 personer som har ett tungt narkotikamissbruk, 65 000 personer har ett läkemedelsberoende och ca 10 000 personer är användare av dopningsmedel. Samsjuklighet är också vanligt, det vill säga att av vårdsökande för missbruk har både ett alkoholmissbruk och en psykisk sjukdom. Man konstaterar också i utredningen att det tunga alkoholmissbruket har ökat och att det tunga narkotikamissbruket ökat . I detta betänkande, God kvalitet och ökad tillgänglighet inom missbruks- ochberoendevården, föreslås att det i hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen ska införas en skyldighet för landsting och kommuner att ingå gemensamma överenskommelser om samarbete i fråga om personer som har ett missbruk och missbrukar alkohol, narkotika och andra beroendeframkallande medel, läkemedel eller dopningsmedel. I dessa överenskommelser ska landsting och kommuner precisera gemensamma mål, resursfördelning och övergripande samarbete kring vissa målgrupper. Vi kan till exempel tala om gruppen gravida kvinnor, kvinnor som är utsatta för våld, personer med funktionsnedsättning med flera. Regeringen föreslår också särskilda satsningar för att förbättra tillgänglighet och kompetens om läkemedelsassisterad behandling vid opiatmissbruk. De insatser som föreslås omfattar både tillgänglighet och kvalitet och gäller både specialiserad vård och också arbete och de behandlingsinsatser som görs i kommunerna. I detta sammanhang finns det möjlighet för huvudmännen kommuner och landsting att utveckla gemensamma verksamheter. Man har till exempel nämnt mini-Maria, ett ungdomsteam, ett , med mera. Många menar att kommuner och landsting samverkar. Det gör de. Många har redan ingått avtal. Men missbrukare faller ändå mellan stolarna. Det är därför oerhört viktigt att lagfästa skyldigheten att göra överenskommelser. Vi får inte heller glömma att vi har nationella riktlinjer för missbruksvården. Vi har en ANDT-strategi som sträcker sig och som redan berör väldigt mycket av det som tog upp i sina förslag. I ANDT-strategin handlar det väldigt mycket om kompetens, utveckling och förebyggande arbete. Regeringen föreslår också att organisationer som företräder personer med missbruk och deras närstående ska kunna påverka innehållet i överenskommelserna och lämna synpunkter. Vården ska vara jämlik, men vi vet att det finns brister vad gäller både tillgänglighet och bemötande för personer med missbruk. Vi har en vårdgaranti införd i hälso- och sjukvårdslagen sedan den l . I socialtjänstlagen står det att utan dröjsmål ska inleda utredning. Regeringen har därför inte funnit någon anledning att införa en särskild vårdgaranti, vilket föreslogs i . Men man kan i de lokala överenskommelserna införa egna lokala vårdgarantier. Det är fullt möjligt. Det finns sådana vårdgarantier . Flera kommuner har också öppna verksamheter där personer med missbruk och deras närstående kan söka stöd utan biståndsbeslut. Det är ett oerhört bra och innovativt sätt att jobba. Det avdramatiserar roll, och blir därmed mer tillgänglig. Det är oerhört viktigt att vård ges och när en person är motiverad. Då ska absolut inga dörrar vara stängda, utan de ska vara öppna på vid gavel. Det har dessutom visat sig i kartläggningar att det inte är några långa väntetider. Det nämndes även av statsrådet . har inte några långa väntetider. Vi har också sett att vårdgarantin i hälso- och sjukvårdslagen fungerar bra. Men vi ser att en grupp får stå i kö bland missbrukare. Det är personer med opiatberoende. Det känns väldigt bra att har fått ett uppdrag att titta på hur det ser ut i landstingen och hur man ska kunna åtgärda och öka tillgängligheten. För är det viktigt att noga följa hur tillgängligheten utvecklas. Finner man att det brister kan det eventuellt vara så att vi måste fokusera på en särskild vårdgaranti. Det kan komma i fråga. Personer med missbruk kan i flera fall vittna om att de blivit illa bemötta inom vården och . Både i hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen lyfter man fram bemötandefrågan. Man använder inte begreppet bemötande. Man talar om patientens delaktighet, självbestämmande och integritet. För mig är det snarare så att när det brister i bemötande brister det också i personalens kompetens i dessa frågor. Det krävs både kompetens och kvalifikationer för att jobba inom missbruksvården. ser mycket positivt på att regeringen nu har gett i uppdrag att ta fram kriterier för kvalitetskrav för tillstånd och auktorisation för hvb-hem när det gäller missbruksvården. Det är inte acceptabelt att det är så oerhört stora skillnader runt omkring i landet när gäller verksamheten med hvb-hem. Många kommuner och landsting har ingått dessa överenskommelser, och det är lovvärt. Med lagändringen förstärks detta ytterligare. Kommunernas och landstingens ansvar blir tydliggjort i och med lagförändringen. Vi vet att missbruksvården kan se mycket olika ut. Vi vet också att den inom såväl kommuner som landsting kan ha haft en låg prioritet. Så är det. Redan detta strider mot den lagstiftning som vi har hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen. Vi har dessutom en diskrimineringslag och en patientsäkerhetslag. De lagändringar som föreslås gälla måste följas upp. Det är därför lovvärt att regeringen kommer att stödja genomförandet av överenskommelserna och dessutom följa upp det hela med fokus på tillgänglighet, samordning och kvalitet i de insatser som görs och erbjuds. 99 (S) replik: Jag hade egentligen inte tänkt begära replik, men jag kunde inte låta bli när nämnde vårdgarantin och talade varmt om att det finns en vårdgaranti. Om jag inte minns fel hänvisade hon också till ANDT-strategin, och sedan sade hon att det även finns möjlighet att införa lokala vårdgarantier. Då börjar jag undra: Vad vill ni egentligen? Vill ni ha vårdgaranti, eller vill ni inte ha vårdgaranti? Ska den fungera eller inte fungera? säger ni alltså att det finns en möjlighet att ha lokala vårdgarantier. Vi försöker peka på att det finns många olikheter i landet och att det behöver tas ett nationellt helhetsgrepp om detta. Vi ser också att människor med missbruksproblem far illa och att det ser väldigt olika ut i olika delar av landet. Därför talar vi om att på nationell nivå ta ett helhetsgrepp så att vi får en så snabbt tillgänglig vård och behandling som möjligt. Vi vill se en förkortad vårdgaranti för denna grupp eftersom det är så viktigt att hålla fast vid motivationen när den kommer fram. Därför blir jag lite fundersam när säger att någon övergripande nationell vårdgaranti kanske inte behövs eftersom det redan finns en sådan och eftersom man kan ha lokala vårdgarantier. Jag tycker att det låter märkligt. Ni talar lite emot er själva. Jag skulle därför vilja be utveckla detta lite grann. Vad vill när det gäller vårdgarantin? 100 (FP) replik: Jag vill det jag säger, . Vi har en nationell vårdgaranti som är lagförd, och vi har en socialtjänstlag som är tydlig med att åtgärder ska vidtas skyndsamt. Det innebär att den särskilda vårdgaranti som föreslogs i kanske skulle stjälpa den möjlighet till skyndsam utredning som socialtjänstlagen ändå tydligt deklarerar. Regeringen har tagit ställning till att kommuner och landsting själva måste komma överens om innehållet i de överenskommelser som görs mellan dem. Det ser olika ut. Målgrupperna ser olika ut. Åldrarna ser olika ut. Den geografiska spridningen ser olika ut och så vidare. Man kanske måste samverka mellan flera kommuner och ett större landsting, till exempel. Den friheten måste vi väl ändå kunna ge på den lokala nivån. Vi har opiatberoende som står i långa vårdköer på en del håll i . Regeringen tar det på största allvar och har gett ett uppdrag. Det kan vara viktigt att följa frågan om vårdkösituationen; det var det jag försökte säga i mitt inlägg. Det ska inte finnas en grupp av missbrukare som står utanför den nationella vårdgarantin. Vi måste se till att vi sätter fokus på att göra ett omtag i frågan om det behövs. Det var precis vad statsrådet sade: Man kan ändra vårdgarantin. Det är fullt möjligt. Men vi måste följa utvecklingen, och har man inga långa väntetider i stort för denna grupp av missbrukare. 101 (S) replik: Jag uppfattade nog inte att statsrådet var så tydlig på den punkten som vill framställa det. Men det är bra; då har vi i alla fall på pränt att det finns en möjlighet att göra nya omtag. Jag skulle vilja gå in på en annan del som jag nämnde lite kort i mitt anförande nu när jag ändå har ordet i detta replikskifte med . Hon talade om opiatberoende, underhållsbehandling, läkemedelsassisterad behandling och så vidare. I , och förmodligen även snart i , satsar man på heroinförskrivning. Jag nämnde inte just detta i mitt anförande, men jag talade mycket om den medicinfria behandlingen som ett alternativ. Om vi nu ser att våra grannländer väljer en annan inriktning och satsar på heroinförskrivning skulle kanske kunna göra en motsvarande satsning i en annan riktning, där vi utvecklar den medicinfria vården som ett alternativ. Hur ställer sig och till detta? Vi har inga direkta skiljaktigheter när det gäller assisterad behandling och så vidare. Men när vi ser att grannländerna går i en riktning skulle vi då kunna gå i en annan riktning och kanske jobba fram alternativ i den medicinfria delen? Hur ser på det? 102 (FP) replik: Jag tror att det är absolut nödvändigt att vi går i den andra riktningen. När vi talar om assisterad läkemedelsbehandling ser jag att den medicinfria behandlingen är ett komplement till denna. Man kan inte tala om antingen eller, utan dessa båda måste komplettera varandra. Det finns absolut anledning att hitta metoder att utveckla denna del. 103 (C): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Vi hade debatt här i kammaren för inte så länge sedan som handlade om ANDT-strategin. I den finns sju långsiktiga mål som är ständigt aktuella. är det mål nummer 5 som avhandlas specifikt genom en proposition på området. I mål nummer 5 uttalas: Personer med missbruk eller beroende ska ha ökad tillgänglighet till vård och stöd av god kvalitet. Det är därför glädjande att regeringen nu kommer med en proposition baserad på missbruksutredning. Jag som centerpartist hade givetvis gärna gått längre i vissa avseenden, men vi kommer åtminstone en bra bit på vägen tack vare Alliansens ansträngningar. Sanningen är att vi i ofta har en moraliserande syn på drogproblematiken. I stället för att behandla detta som den sjukdom det är behandlas det som något en individ har utsatt sig för frivilligt och ska ta sig ur på egen hand. Men på samma sätt som en kroniskt sjuk hjärtpatient alltid kommer att behöva ta viss medicinering livet ut har det för många drogmissbrukare gått så långt att det kan handla om att man behöver en livslång medicinering med olika substitutionspreparat för att man ska kunna fungera i samhället. Det betyder inte att alla ska erbjudas substitutionspreparat. Vi talade tidigare här även om drogfri behandling. Vi måste kunna ha en bredd på de insatser som samhället gör. Samhället och sjukvården ska behandla individer likvärdigt. Ingen ifrågasätter de verksamma behandlingar som finns på andra områden, exempelvis för dem som har drabbats av lungcancer efter tobaksmissbruk. Vi debatterar inte heller olika cancerläkemedels effektivitet eller om vissa hjärtbehandlingar ska erbjudas eller inte. Det överlåter vi på professionen. Självfallet bör samma sak gälla här. Jag tänker därför inte argumentera för enskilda behandlingar utan för en effektiv evidensbaserad vård även på detta område.