prot · H00976 · 2013-03-12 00:00:00 — Finn vet mycket väl att vi inte ens har börjat diskutera sjukförsäkringsfrågan. Än så länge har vi hållit oss till arbetsskadeförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Det är de stora diskussionsämnena . Även om jag har en ambition att lyfta in de här förslagen där tycker jag att det är viktigt att regeringen ger uttryck för att det finns ambitioner för att lösa problemet. Som jag sade fanns det ett färdigt förslag i en SOU. Därför skulle jag fortfarande vilja höra varför det förslaget ratades. 67 FINN (M): Låt oss konstatera att vi i allt väsentligt är överens i sak. Företagsvänliga partier som debatterar detta ärende i kammaren och även är intresserade av att ha harmoniserade socialförsäkringar borde kunna lösa problemen. Att vara otålig gör att man riskerar att hasta fram någonting i ett mycket komplicerat regelverk. Det har vi lärt oss i samband justeringar av socialförsäkringar, och det är bland annat därför man har tillsatt en parlamentarisk socialförsäkringsutredning med en lång mandattid med tillräckligt mycket tid. Jag kan tycka att det finns ett antal skyddsvärda individer, som vi har noterat, vid sidan av företagare. Företagsformerna ska i princip inte spela någon roll; alla ska stimuleras lika. Det ska definitivt vara ett kvinnoperspektiv med tanke på att det är viktigt att få fler kvinnor in i företagande. Vi har till exempel studenter och oss själva, det vill säga förtroendevalda, som är skyddsvärda. Här kan det finnas interaktioner mellan dem som är företagare, förtroendevalda och studenter. Jag försöker bara exemplifiera för att det kan finnas många olika situationer där vi kanske mår bättre av att nå en parlamentarisk samsyn kring en viktig regelförändring än av att regeringen tvingas att hasta fram någonting som rent av vinner majoritet men sedan kanske visar sig inte bli till fyllest. Då kommer kritiken inte att vara nådig, och jag tycker att regeringen är ansvarsfull när man hänvisar till att det sitter en parlamentarisk socialförsäkringsutredning där vi har alla möjligheter att lyfta frågan. Jag uppmanar att gärna ta upp den kommande måndag när vi har ett möte. Vi får se vilket intresse det kan finnas av att just den här viktiga problematiken sätts på kartan. Som jag sade kan det rent av finnas en majoritet för det, och då borde frågan kunna lösas. Men frågan är komplex, och den kräver i grunden en avdömning av den tid man sätter av för den och det sätt på vilket man parlamentariskt förankrar frågan. 68 Statsrådet (M): Jag håller i stort sett med beskrivningen av att det finns väsentliga jämställdhetsproblem i våra trygghetssystem, eller som i varje fall speglar sig i våra trygghetssystem. Jag tycker att det är en klok och bra beskrivning; jag brukar ge en snarlik beskrivning själv. är det inte själva regelverken i sig det är fel på. är det andra saker som får återverkningar i socialförsäkringen. Vi ser det till exempel i den väsentligt högre kvinnliga sjukfrånvaron i där vi verkligen kan diskutera vilka orsaker som ligger bakom att det är så och vilka konsekvenser detta får. Jag utesluter inte alls att det hade funnits jämställdhetsskäl att göra en annan bedömning, att det i varje fall talade för att göra saker och ting, medan det faktum talade emot att det fanns väsentliga komplikationer i det förslag som lades fram. Sammantaget landade vi då i att inte genomföra ett förslag som det fanns så stora invändningar emot. Det är komplicerade regler som präglar socialförsäkringar. Man ska vara ganska noga när man gör om själva fundamenta i dem. Intjänandereglerna är komplicerade. Det vet vi, inklusive utredningen, som då och då tittar på andra på andra frågor som är kopplade till själva SGI-begreppet och vad som ska betraktas som en inkomst för den som är försäkrad. Det är otroligt komplicerade saker och får mycket långtgående konsekvenser. Man ska vara rätt säker på att man förbättrar och förenklar systemet när man gör en förändring, och det var inte regeringen . Därför gick uppdraget vidare. Jag hade varit mer bekymrad om man hade nöjt sig med förslaget och sagt att det här går det inte att göra någonting åt. har vi i stället bett socialförsäkringsutredningen att bland andra långsiktiga och viktiga frågor titta också på detta. Jag tycker att det är i det sammanhanget som frågan bör tas om hand. 69 (MP): I betänkandet om trygghetssystemen för företagare står att utredningen föreslår att personer som äger av rösterna i tvåmansföretag får möjlighet att anmäla till att deras inkomst av arbete ska betraktas som inkomst av annat förvärvsarbete enligt den lag som finns om allmän försäkring. Det var ett sätt att göra det. När diskussionen då fördes handlade den mest om karensdagar. Frågan om likabehandling av företagare fick, tyvärr, inte den uppmärksamhet som den förtjänar. Jag hoppas att ministern ser att det finns vissa saker som han skulle kunna göra innan lagstiftningen ändras. Det vore bra om han kunde ge ett uppdrag till de myndigheter som ger företagsrådgivning att de ska uppmärksamma att det finns sådana skillnader beroende på vilken företagsform man väljer. Det skulle ministern kunna göra inom sitt ansvarsområde, och jag hoppas att han har den ambitionen, även om jag inte kan utläsa det av svaret. Det är ett litet tips. Jag saknar fortfarande svar på frågan om jämställdhetsanalys av förslaget. Egentligen har vi i alla utredningar ett sådant uppdrag, men när man läser remissvaren och propositionen kan man inte se den analysen. Jag skulle alltså vilja ha ett svar på varför man inte gjorde det. Absolut, det finns mycket teknikaliteter i sjukförsäkringen. Jag har sysslat med det sedan jag kom in i 2006, och jag har också jobbat med de frågorna lokalt och försökt förklara vilka regler som gäller när man är anställd. Inte heller det är enkelt. Man behöver ha en seriositet i dessa delar, och man måste belysa dem på ett brett sätt, inte bara titta på dem ur de företagstekniska aspekterna utan även ur jämställdhetsaspekten. 70 Statsrådet (M): Det är lättare att debattera om man verkligen tycker riktigt olika, så jag ska försöka understryka nej, skämt åsido. Jag tackar för tipset. Jag tar det med mig. Jag håller med om att man ska göra seriösa jämställdhetsanalyser av så viktiga frågor, och jag förutsätter att det har gjorts på rätt sätt även om det inte har beskrivits på rätt sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2012/13:283 om tidigareläggning av Ostlänkens öppnande 71 Statsrådet (M): har frågat mig hur jag avser att agera för att Ostlänken ska bli färdig tidigare än 2028 och hur jag avser att agera för att tidigarelägga öppnandet av den etapp av Ostlänken som sträcker sig mellan och . Regeringen har målmedvetet arbetat för att effektivisera och förkorta ledtiderna för den fysiska planeringen av infrastruktur. Som ett led i detta inför nu regeringen det nya planeringssystem som presenterades i en proposition . förändras även den ekonomiska planeringen delvis, där en modell införs för att knyta planeringen av infrastruktur fastare till den statliga budgetprocessen genom årliga beslut. Allt detta sjösätts nu i den planeringsomgång där regeringen gav och länsplaneupprättarna i uppdrag att ta fram förslag till ny nationell plan för utveckling av transportsystemet och länsplaner för perioden 20142025. I detta arbete kommer nya projekt att utredas, analyseras och förankras, däribland Ostlänken, en ny järnväg mellan och . I uppdraget till framgår också att verket bland annat ska utreda utformningen av dubbelspåret mellan och , dess tidsmässiga genomförande samt utföra fördjupade kostnadsberäkningar. ska presentera ett förslag till ny nationell plan för perioden 20142025 till regeringen . I förslaget ska det fördjupade materialet om Ostlänken redovisas. Jag förutsätter att i detta arbete planerar för ett effektivt genomförande av projektet avseende såväl kostnad som tid och skapar förutsättningar för ett kapacitetsstarkt, robust, säkert, tillgängligt och hållbart transportsystem. 72 (MP): Jag vill tacka för svaret och hoppas att statsrådet vill utveckla sin och regeringens ståndpunkt här . En viktig fråga för många resenärer och för näringsliv är när tågen ska börja rulla på Ostlänken. Hur regeringen agerar har stor betydelse för om Ostlänken ska stå klar kanske i bästa fall 2023, eller 2028 som regeringen talar om, eller om vi rent av ska tvingas vänta ännu längre. Trängseln på är redan akut, särskilt på sträckan mellan och . Det blir allt värre, och det enda som verkligen hjälper är fler spår. Ju förr den nya banan är färdig desto bättre såväl för dem som reser med pendeltåg och fjärrtåg som för dem som transporterar gods. Det är inget nytt, men det förtjänar att upprepas. Det är naturligtvis glädjande att regeringen beslutat att Ostlänken ska byggas, men det är synd att regeringen inte agerar kraftfullt för att den ska bli färdig utan i stället på olika sätt drar ut på processen. är definitivt än 2028. för Ostlänken var färdig , men i brist på klartecken från regeringen tvingades avbryta planeringsarbetet. Till tre förlorade år i väntan på regeringens beslut att satsa läggs nu ytterligare tid när regeringen valt att låta fortsätta att utreda alternativ för godstrafik och olika hastigheter i stället för att gå vidare med järnvägsplanen utifrån den befintliga . Vilken ytterligare information är regeringen ute efter? Vad i utredning saknar man som motiverar ytterligare försening av detta angelägna bygge? Låt mig ta upp frågan om hastigheten. Om Ostlänken ska byggas för att klara hastigheter , som föreslås i , eller , är en fråga som troligtvis skulle kunna hanteras inom fortsatt planering. Om Ostlänken ska byggas även för godstrafik krävs däremot en ny, tidsödande utredning. Vad gäller godstrafiken är frågan vilket problem man vill lösa. Att det är viktigt att separera snabba och långsamma tåg för att så många som möjligt ska få plats på spåren råder det inga tvivel om. Det har själv konstaterat , inte minst i kammaren. Det handlar alltså om att köra snabba tåg på Ostlänken och tunga och långsamma tåg på . Riktigt tungt gods transporteras för övrigt över Bergslagen, och lättare gods kan fraktas på Ostlänken även om den byggs utifrån den befintliga . Problemet för tunga godståg är branta lutningar, men i nödfall kan man köra tunga godståg även på banor som inte byggts för tunga godstransporter. Till exempel körde man under stormen godståg förbi och ned mot där de inte annars brukar köras eftersom banan lutar för mycket. Det var tekniskt möjligt om än oekonomiskt. Om det är vad regeringen är ute efter, om regeringen vill att Ostlänken ska byggas så att det tekniskt är möjligt att i undantagsfall köra godståg på den, är det rimligen en helt annan sak än att bygga Ostlänken så att den dimensioneras för frekvent godstrafik. Därför undrar jag om regeringen frågat om det i undantagsfall skulle gå att köra tunga godståg på en ostlänk byggd enligt den järnvägsutredning som gjorts eller vad som krävs för att det ska vara möjligt. Jag skulle uppskatta att få ett klargörande på den punkten. Eftersom banan inte kan ha alltför branta lutningar om det ska gå tung godstrafik på den skulle det enligt bli betydligt dyrare att bygga Ostlänken så att den klarar det i den i valda korridoren. Vi vet redan att det är en dyrare, långsammare och sämre lösning. Det behöver vi ingen ny utredning för. Vi förlorar ytterligare innan Ostlänken är färdig. Priset för att fortsätta att utreda är alltså högt. Vilken är nyttan? Jag upprepar därför den fråga jag ställde i interpellationen: Vad avser ministern att göra för att Ostlänken ska bli färdig tidigare än 2028? 73 Statsrådet (M): Tack återigen, , för interpellationen! Jag har tidigare ganska grundligt gått igenom vilken fart som ska gälla på spåret. Jag tolkar nu interpellation utifrån vilken fart spåret som sådant ska komma på plats. De kan förvisso hänga samman. Men man ska också komma ihåg att vi står i en brytpunkt. När vi har planerat för infrastruktur, oavsett om det varit för väg eller järnväg, har det egentligen varit beslut i flera olika steg. Man börjar med en förstudie. Sedan kommer en utredning. Därefter är man färdig för att gå vidare och göra en järnvägsplan, vilket är fallet med Ostlänken. har den här kammaren på förslag från regeringen beslutat om ett nytt plansystem, vilket egentligen handlar om att vi förkortar, förenklar och har en mer sammanhållen process. Syftet är att vinna tid. är situationen sådan att nästa steg för Ostlänken är järnvägsplanen. Som säger har det gjorts en järnvägsutredning. Men sedan kommer nästa steg, som handlar om detaljerna. fick ett tydligt uppdrag att också titta på alternativet med höghastighetståg. Det finns tre olika klasser enligt EU. Man har tittat på tåg som går snabbare än . gäller det att också göra en jämförelse för hastigheter från 250 upp till 320. Jag ska svara på fråga om vad man skulle kunna göra för att tidigarelägga öppnandet. Det rent extrema sättet att få en betydligt kortare byggtid är att enbart fokusera på Ostlänken. Då får alla andra objekt i övriga landet stå tillbaka. Det tror jag inte att någon egentligen tycker är riktigt gångbart. Det andra rent teoretiska sättet att kunna tidigarelägga öppnandet är att införa en ny ordning. Egentligen är det meningen att det ska ske en samrådsprocess, inte minst inklusive miljökonsekvensbeskrivningar, som kommer. Det ska i demokratisk anda finnas en möjlighet för människor att säga om de tycker att någonting är rätt eller fel. Jag tror inte att vill att vi ska hoppa över de stegen. Men det är det som teoretiskt skulle vara möjligt. Jag tror att det som är allra viktigast just nu är att regeringen har pekat ut att Ostlänken ska byggas. Det är bra att det inte finns något parti som är emot. Det ökar förutsättningarna. är fokus på att tittar på vad som kan göras och när man kan göra det. andra fråga gäller etappen mellan och , som vi har identifierat som den riktiga flaskhalsen på hela denna sträckning. kan titta på i vilken ordning och från vilket håll man ska börja. Man tar det etappvis. När väl har kommit med sitt förslag till oss , om inte tidigare, tar vi det som utgångspunkt för att se om det finns någon annan ordning eller någonting annat som skulle kunna göras och som inte ens med all sin kompetens har kommit fram till. Då blir det mer relevant och gynnar frågan betydligt mer. Men just nu är fokus på att få Ostlänken på plats så snart som det bara är möjligt i den ordning som sträckan bäst förtjänar. 74 (MP): Låt mig vara tydlig med att det naturligtvis är nödvändigt att den fortsatta planeringen får ta den tid som krävs för en korrekt och grundlig process, inte minst ur miljö- och demokratisynpunkt. Men det är viktigt att regeringen prioriterar tillåtlighetsprövningen, så att den inte drar ut utan görs så snabbt och snart som möjligt, givetvis med hänsyn till att det är en viktig demokratisk kontrollfunktion. Historiskt sett har tillåtlighetsprövningar ofta tagit både ett och , och jag hoppas att det är möjligt att hantera det snabbare för Ostlänken, så att ärendet inte blir liggande. När planeringsprocessen, inklusive hantering av överklaganden, tillåtlighetsprövning och allting, väl är färdig är det äntligen dags att bygga. Regeringen har antagit att det ska ta ända till 2028 innan tågen börjar rulla på Ostlänken. Men det tycker jag och många med mig är alldeles för pessimistiskt. Det finns all anledning och även goda möjligheter att snabba upp arbetet. Jag hoppas därför att infrastrukturministern vill agera för att korta ned byggtiden. Det allra viktigaste är att regeringen vågar satsa tillräckligt, i rätt tid och långsiktigt i budgeten. Det finns vad jag förstår inga tekniska hinder för att bygga flera delar av Ostlänken parallellt, men det krävs politisk vilja och satsning. Det har visat sig att framförhållning lönar sig i sådana här projekt. Det finns goda exempel på att en målmedveten och välplanerad satsning inte bara kan korta byggtiderna. Slutnotan kan även bli lägre än beräknat. På sträckan TrönningeBåstad kortades byggtiden med , och kostnaden blev i stället för 750. Ett annat exempel är i . Byggtiden kortades ned med , och bygget blev billigare. En förklaring är att det med god framförhållning är lättare att få till stånd fördelaktiga kontrakt. Det kostar också att hålla en projektorganisation . Naturligtvis är det även viktigt att ta med de samhällsekonomiska vinsterna i beräkningen, även om de kanske inte alltid är så lätta att uppskatta. Folk förlorar tid när tågen är försenade. Företagen får svårt att exportera varor. Miljön skadas när varor och människor tvingas ut på vägarna i stället för att färdas miljövänligt med tåg. Att skjuta kostnader framför sig i budgeten kan alltså bli en dålig affär i längden för staten, medborgarna, näringslivet och miljön. Det är naturligtvis viktigt att det satsas, så att man kan bygga både Ostlänken och andra viktiga järnvägar. Det finns all anledning att planera för en så komprimerad tidsplan som möjligt för Ostlänksbygget. Enligt uppgifter från KTH och bör det kunna gå betydligt snabbare än att bygga när planeringen väl är färdig med alla prövningar och tillstånd. Jag undrar därför vad infrastrukturministern och regeringen tänker om detta och varför regeringen talar om en så lång byggtid. Vad kommer infrastrukturministern att göra, om något, för att den ska kortas ned? Det tycker jag är väldigt angeläget. Som sagt hoppas jag verkligen att regeringen ser vikten av att satsa på att börja bygga där behovet och nyttan av fler spår är som allra störst. Sträckan mellan och är den mest belastade där Ostlänken ska gå fram. Det är också förmodligen vid som den tekniskt mest komplicerade delen av byggprojektet kommer att vara. Det är ännu ett skäl att sätta i gång med det arbetet . Jag hoppas som sagt att infrastrukturministern kommer att hålla ögonen på detta och agera aktivt för att man ska bygga först på den hårdast belastade sträckan. 75 Statsrådet (M): Jag skulle vilja vara lite extra tydlig med hur vi håller isär de olika roller vi är satta att ha och vad regeringen gör och inte gör. Regeringen har varit oerhört tydlig med att vi behöver se till att utveckla hela vårt transportsystem, oavsett trafikslag, så att det blir robust och tillförlitligt. Vi har särskilt bett vår myndighet att identifiera var vi har flaskhalsar eller kapacitetsbrister. Sådana har mycket tydligt definierats finnas till exempel på sträckan mellan och . Regeringen har sedan talat om vad som behöver göras. Vi har sagt att det behöver göras en ny byggnation för en stambana. Det vi kallar Ostlänken ska påbörjas. Men vad gäller hur det ska gå till får vi trots allt förlita oss på dem som verkligen har kompetensen. Det är inte heller regeringen som personligen bygger den, vilket jag tror att är medveten om. Vad gör då regeringen för att underlätta? Det nya planeringssystemet innebär att det ska bli mer flexibelt. Vi ska kunna få fram bättre beslutsunderlag. Vi ska ha mindre av förseningar och fördyringar. säger att regeringen talar om att byggtiden är si eller så lång. Men det är ingenting som regeringen säger. Vi bygger på de underlag som vi får. har det mest handlat om antaganden och vad man skulle kunna tro. Det är därför det är så viktigt med det arbete som gör just nu för att i nästa steg i detalj kunna tala om sträckningen, dimensionen, lutningen, energiåtgången, driftskostnaderna och alla sådana saker, så att vi får med det i vårt underlag. Regeringen vill ingenting hellre än att detta ska komma på plats. Men man kanske ändå ska ha respekt för tiden, även om det ibland känns lite knepigt. Det har också talats om att enbart den järnvägsplan som behöver tas fram för en förvisso redan ganska känd sträcka kan beräknas ta . Vi vet att kostnaden är någonstans uppemot 2 miljarder. För detta har regeringen också avsatt resurser. Är det så att man kan komma fram till den sista delen snabbare är det mycket bättre. Det fanns en frågeställning som tog upp och som jag bara passerade, men jag kom på den igen. Det är frågan om gods eller inte. Det har vi talat om . Den viktigaste delen är att separera trafik i det som går något snabbare och det som går något långsammare. Det är egentligen den fina vitsen med det. tittar nu på de olika lösningarna för att komma fram till det förslag som är det mest effektiva och det bästa. Det kan också redovisa när man kan börja och hur detta ska göras. Som en tanke har jag ägnat större delen av tiden åt det vi kallar för FIA-dagen, det vill säga förnyelse i anläggningsbranschen. Branschen gemensamt tittar mycket på hur och på vilket sätt man skulle kunna jobba mer effektivt och produktivt. Det behövs verkligen också i den här branschen. Det handlar om att hitta andra innovativa lösningar som till exempel mer standardisering eller industrialiserade processer och typer av byggnationer. Det är mycket möjligt att det också skulle passa väl in på objekt som till exempel Ostlänken. Det jag skulle kunna säga är att vi från regeringens sida nu ökar förutsättningarna för att det regelmässiga ska kunna förkortas och förenklas. Jag vet att anläggningsbranschen i sig jobbar mer i samma syfte att kunna förkorta och förenkla. Detta leder vidare även för Ostlänken. 76 (MP): Tack så mycket för svaret. Tyvärr är jag inte så väldigt mycket klokare på vad infrastrukturministern kommer att göra helt konkret till exempel vad gäller att satsa på parallell utbyggnad. Jag skulle vara väldigt glad för ett mer klart besked om det och om det är någonting som infrastrukturministern ser är rimligt och möjligt framöver. Faktum kvarstår att experterna säger att det inte skulle behöva ta så som att bygga när väl planeringen är klar. Det är gott och väl med en effektivare och snabbare planeringsprocess. Men är för att bygga. Jag hoppas att blir kortare. Jag hoppas också att vi kan utgå från att planen på att blanda långsam godstrafik med snabbare trafik på Ostlänken inte är något som infrastrukturministern är intresserad av. Det framgår också tydligt i de utredningar som har gjorts att det inte är någon bra idé. Om Ostlänken ska vara dimensionerad även för tungt gods talar vi sannolikt om en ny järnvägsutredning, och då talar vi kanske till. Det är verkligen någonting vi vill undvika. Ostlänken är för viktig att dras i långbänk. Vi är många som väntar otåligt. Jag vill verkligen vädja till att göra allt hon kan och prioritera att snabba på processen. 77 Statsrådet (M): Jag kan till säga att jag gör vad jag kan för att få Ostlänken på plats. Det första steget är att vi nu har uttalat att Ostlänken ska byggas. Den har också fått en finansiering. Det kan vara en liten bagatell i sammanhanget, men det är en fördel om det finns finansiering. Det är inte alltid det har varit på det sättet. På frågan om vad jag kan göra för att till exempel jobba med eller föreslå parallell byggnation är mitt svar: Jag är för alla olika goda lösningar som gör att man på mest effektiva sätt kan komma fram till att få Ostlänken på plats. Det är just en sådan värdering som nu gör för att titta på vad man kan göra, hur man börjar, var man går in, från vilket håll och vilka processer det handlar om. Det är det underlaget som vi ska få fram. Finns det möjligheter och föreslår det är jag inte emot detta. Jag är öppen för allt som går att göra så att det fungerar på ett bra sätt att få Ostlänken på plats. Det talades om att blanda långsamma och snabba godståg. Det har aldrig riktigt varit tanken. Det viktigaste är snarare att få snabbare persontrafik. Vi vet att det finns ett problem om man har för många olika typer av gods. Det gäller inte minst längden, tyngden och hastigheten. Fokus ska vara att kunna knyta ihop hela och dess regionpendling med det som berör hela , , och hela resan vidare. Det handlar om de flaskhalsar som är identifierade. Just därför behöver det påbyggas en ny stambana, och där är Ostlänken en av de utpekade sträckorna. När de första tågen kan vara på plats för att börja köra tror jag inte någon av oss har ett svar på .