prot · H00964 · 2013-02-13 00:00:00 — Därigenom har man undandragit ett antal miljoner , som i stället för att gå till fattigdomsbekämpning och internationellt utvecklingssamarbete har stannat kvar i den svenska statens koncernredovisning. Det accepterar vi socialdemokrater inte. Skuldavskrivningar ska vara verkliga skuldavskrivningar. De ska vara krona för krona, det som avskrivs till den som historiskt är skyldig oss pengar. Det tycker vi är ett rättmätigt krav på hur man hanterar skuldavskrivningar. Vi accepterar inte skuldavskrivningar med uppblåsta värden. Vi socialdemokrater tycker att det i utvecklingssamarbetet är viktigt att fokusera på kvinnor och kvinnors roll. Vi vet att det är mycket effektivt för utvecklingssamarbetet att kanalisera pengar och insatser till kvinnor. Forskningen visar att pengar satsade på kvinnor ger bättre och säkrare resultat än samma pengar satsade på män. Den direkt trista verkligheten är mycket konkret att män i högre grad tyvärr super bort pengarna. Det är ett problem som man inte ska underskatta i utvecklingsländer, och det är också ett problem som vi känner igen från vår egen svenska historia, om vi blickar bakåt i tiden. Då var alkoholen ett mycket stort problem i vårt land. Vi kunde se hur familjefäder och familjeförsörjare tyvärr förödde sina pengar på ett alkoholmissbruk i stället för att låta dem gå till sin familj. Samma sak gäller tyvärr fortfarande. Så till vida har världen inte ändrats särskilt mycket. Men om vi tar hänsyn till det och rättar vår biståndspolitik efter det kan vi få bra resultat. Det är vi egentligen överens med regeringen om. Men problemet är att regeringen inte kan redovisa hur stor del av biståndet som går till kvinnor, helt enkelt därför att redovisningsmetoderna är för trubbiga. Det är viktigt att jobba med en bättre redovisning, så att vi bättre kan följa hur biståndspengarna används och vilka de verkligen kommer till del. En annan sak som vi tycker det är viktigt att regeringen blir mycket bättre på är arbetet med PGU, politik för global utveckling. Den firar tioårsjubileum . Men ändå är den kvardröjande känslan att det arbetet har gått in i ett slags pausläge i regeringens arbete. Man redovisar förvisso en PGU-skrivelse, som vi ska debattera här i . Där pekar man på vad man har gjort. Men jag får mer en känsla av att regeringen har gått igenom vad man har gjort som kan räknas som PGU. Det blir PGU by accident, inte PGU genom att man har ett strategiskt tänk, där man från början planerar vad man ska göra och hur man ska agera för att få en samlad utvecklingspolitik. Vi har ett konkret förslag om att i inrätta en särskild styrfunktion just för att hantera PGU-arbetet. Det arbetet är hela regeringens ansvar, inte bara biståndsministerns det vill jag vara tydlig med. Men biståndsministern har ett ansvar för att ta ledningen i regeringens PGU-arbete. Mer om det kommer vi att kunna debattera . Skatteflykten är något som många har återkommit till i debatten . Det är ett av de problem som utvecklingsländer kämpar med. Pengar som egentligen skulle stanna hos dem, genom att företag betalade in skatter, förs ut från landet på olika sätt, mer eller mindre legitimt. Det är inte acceptabelt. Det finns många olika saker som vi kan göra för att komma åt den situationen. En viktig sak är att ytterligare öka ansträngningar med att exportera det svenska skatteväsendet. Man kan göra sig lustig över svenskt skattesystem på många olika sätt, om man vill det. Men vi kan konstatera att själva uppbördssystemet har en lång tradition och att vi är skickliga på det. Vi har ett transparent system som fungerar. De skatter som vi beslutar om här i riksdag kommer faktiskt till allra största delen in. Avslutningsvis, herr talman, vill jag bara peka på vikten av att jobba för en global deal med globala rättigheter för alla arbetstagare i världen. Oavsett vilket företag det gäller och var i världen man jobbar ska man ha rätt till skäliga arbetsvillkor och en ordentlig lön som man kan leva på. 89 (M) replik: Jag har bara en liten fråga till dig, . Jag blev lite nyfiken när du sade att det saknas metoder för att redovisa hur stor andel av biståndet som går till kvinnor. Hur hade du tänkt att det skulle redovisas? Är det möjligt att en viss andel av satsningen på en skolbyggnad hjälper flickor mer än pojkar och ska räknas på det sättet? Jag förstår inriktningen, vad du vill åstadkomma, och kan dela din uppfattning. Men jag ser också att vi möjligen kan få ett redovisningstekniskt kineseri. Därför vore det kul om du lite mer kunde utveckla hur det skulle gå till. 90 (S) replik: Tack, , för den engagerade frågan! Detta är viktigt, även om det är ganska tekniskt. Jag har tittat på hur det svenska biståndet redovisas och på vilken nivå redovisningarna sker. Jag tror att man bara genom att fördjupa det en eller två nivåer skulle kunna göra det tydligare och mer spårbart hur mycket pengar som går till olika saker. Det finns nämligen ett problem i redovisningarna : För det som görs tvärsektoriellt är det svårt att räkna fram och redovisa hur stor andel som har gått till kvinnor. Betydligt mer av biståndet går nog till kvinnor än vad vi med dagens biståndsstatistik klarar av att redovisa. Däremot kan vi beträffande det krav som bland annat Kooperation utan gränser lyfter fram att hälften av biståndet ska gå till kvinnor, eftersom de är hälften av världens befolkning inte ge ett kvalificerat svar på om det är så eller inte. 91 (M) replik: Det är ett bekant faktum att bland annat detta att skapa mer möjligheter för småföretagande och för utveckling av lokalt näringsliv och liknande ofta är att stärka kvinnorna. Ett sådant näringsliv är ofta i hög grad beroende av en säker elförsörjning. Ska du ha en symaskin och kunna garantera leveranstider är det avgörande att maskinen fungerar. Är då din tanke att en eventuell förstärkning av elnätet skulle räknas kvinnor till godo till och till män till ? Lägger du den typen av investeringar i en hög för sig och renodlar det som direkt destinerat till kvinnor? Jag är lite intresserad av det. Jag delar nog din uppfattning att vårt bistånd har en ganska bra profil. Det är klart att det är välkommet hur det ska redovisas. På den punkten behöver vi säkert inte vara osams. Men jag är lite nyfiken på hur det ska gå till. 92 (S) replik: Jag tror att det exempel som tog upp är bra. Går det att i ett sådant tänkt elektrifieringsprojekt räkna fram att en viss del kan anses gå till män och en viss del gå till kvinnor, så låt oss göra det! Men vi måste fundera och besinna oss. Vi kan inte bedriva bistånd och konstruera hela biståndet bara utifrån att det ska redovisas. Den slagsidan har man anat i biståndet. Men när jag tittar på redovisningssystemet för svenskt bistånd konstaterar jag att det är på en rätt ytlig nivå långt upp i aggregerade strukturer. Bara genom att gå en eller två nivåer längre ned skulle vi kunna få en tydligare redovisning. Men att komma ända ned på elnätsnivå eller elektronnivå kanske vi inte ens ska. Låt oss ytterligare utveckla redovisningssystemet, så att vi bättre vet vad vi gör och bättre vet vad vi får för pengarna! 93 (M): En uppgiven kvinna i slum är i djup sorg. Hon sörjer en nyhet som på de flesta platser runt om i världen men inte i hennes värld är det största glädjebesked man kan få: Hon är gravid, och barnet hon bär inom sig är en flicka. Flickor är i huvudsak förenade med utgifter och är inte önskvärda. Kvinnan slits mellan sin moderliga kärlek till sitt ofödda barn och samhällets attityder och normer. har det varit lagligt med abort i . 1994 antog man en ny lag som gör det olagligt att abortera på grund av kön, en lag som har lett till ytterst få åtal. Skulle kvinnan göra abort blir hennes namnlösa dotter en av omkring tio miljoner flickor som dödats före eller strax efter födseln enbart på grund av sitt kön i tio miljoner små flickor som förvägrats rätten att få leva i vår värld. Att övergreppen mot barnen sker för att de har fel kön och att det pågår i närmast industriell skala gör tragedin än större. Eftersom kvinnorna inte kan abortera barnen på grund av kön och inte heller behålla dem frodas de illegala aborterna. Dyra, smutsiga eller osäkra aborter är ofta det enda alternativ som kvarstår för kvinnorna. Al-Jazira beräknar att den illegala abortindustrin omsätter en siffra som uppskattas stiga . var jag och tre av mina riksdagskollegor i för att ta del av den här problematiken. En av anledningarna till vår resa var den senaste tidens uppmärksammade övergrepp mot kvinnor. Det var i som en 23-årig kvinna våldtogs och misshandlades så svårt att hon senare avled. Händelsen utlöste en rad ilskna reaktioner såväl i som internationellt. är inget undantag. 2011 våldtogs över 24 000 kvinnor det är 65 kvinnor bara i . Det är främst fattiga kvinnor som redan befinner sig i en utsatt situation som drabbas. Det är en ohållbar situation. Ofta sker dessa våldtäkter av en familjemedlem, och det är i många fall svårt att anmäla den egna familjmedlemmen eftersom familjen då står utan familjeförsörjare. Därför ville jag själv åka dit och ställa frågorna och få en bild av hur verkligheten ser ut. Vi gjorde besök hos organisationen för att få en inblick i hur situationen ser ut. arbetar på olika sätt med fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter i . Organisationen har fokus på att stötta kvinnor i utsatta positioner och hjälpa dem tillbaka till ett mer självständigt liv. Den officiella siffra som finns över våldtäkter i är osäker. Det är ett stort mörkertal, vilket innebär att det är så vanligt att en kvinna blir våldtagen eller utsatt för andra övergrepp att toleransen blir stor för den skrämmande verklighet man lever i. , på andra sidan jorden i , från , finns en förening i gravida kvinnors lidande. Trots allt är aborträtten i starkare än den som råder i många länder i . Tiotusentals kvinnor från framför allt , och reser utomlands för att göra abort en rätt de förvägras i sina hemländer. I dessa tre EU-länder är abort förbjudet enligt lag. Enbart i utförs ca 100 000 illegala aborter . Kvinnorna där liksom i hänvisas till dyra och osäkra aborter utan garantier och ibland även utan bedövning. dör tiotusentals kvinnor i illegala aborter. I är drivkraften för abort måhända annorlunda än österut, men grundproblematiken delar den indiska kvinnan med sin polska syster. För det handlar fortfarande om kvinnors rätt till sin egen kropp. Det handlar fortfarande om förlegade kulturella normer som slår utan urskillning mot kvinnor oavsett om de bor i slummen i eller i de finare kvarteren i . finns det positiva exempel där framstegen för kvinnors rätt till sin egen kropp är märkbara och tydliga. I byn i södra är kvinnlig könsstympning inte längre ett tabubelagt ämne. Där har de lokala far- och morföräldrarna fått nog och anser att det är nödvändigt att sluta med denna gamla tradition. Det är mycket på grund av , som startade och är en internationell organisation som arbetar med att främja dialog om kulturella frågor i lokalsamhällen. Genom att främja dialog kan man förändra attityder och samhällsvärderingar. I , liksom i andra västafrikanska länder, är det mor- och farföräldrarna som tar beslut om flickors omskärelse. Jag vill här lyfta fram detta positiva exempel för att visa på att det faktiskt går att förändra attityder, normer och värderingar. Med dialog och fortsatt aktivt biståndsarbete bidrar vi till att göra det möjligt. Det är möjligt att föda flickor, det är möjligt att göra abort och det är möjligt att utrota könsstympning. 94 (S): När jag tittar ut över den svenska parlamentariska församlingen ser jag att mobiltelefonerna och läsplattorna är uppe och används flitigt, inte bara på plats. Det bloggas, twittras och messas för fullt. Med till exempel hashtaggen #svpol går det lätt att avläsa vad ledamöterna här inne tycker om debatten och det som sägs från talarstolen, men också vad folk i tv-sofforna och framför webbsändningarna anser om riksdagsledamöternas anföranden. Det är ett intressant fenomen. Med hjälp av tweets kan vi alltså avläsa vad debattens lyssnare tycker om den svenska utrikespolitiken här och och i realtid. Den explosion av online- och mobildata som sprids över jordklotet går att använda för att lättare och snabbare förstå när till exempel en större influensaepidemi är på väg att bryta ut. Genom att analysera innehållet på Twitter, på bloggar och i andra sociala medier kan forskare på Global Pulse, FN:s nyaste organ, förstå hur många människor det berör, vad de tycker, hur de mår och vilka geografiska områden det handlar om. Med den värdefulla realtidsinformationen kan myndigheter och samhällen därefter kvickt agera och sätta in riktade insatser där det behövs. Att använda den här typen av data för att avläsa den globala utvecklingen är nytt, men det är och det är framtiden. Enligt rapporten 2030, som det kom med , är innovationen av trådlöst internet i kombination med smartphones en av de stora globala megatrenderna, i synnerhet i utvecklingsländerna. Spridningen av smartphones i är stor. har tillgång till mobiltelefoner. Miljontals afrikaner är anslutna till internet och omvärlden. Det är guld värt för till exempel Global Pulses analyser. I västra kunde en vattenburen sjukdom och dess spridning avläsas via inlägg på sociala medier. Förorenat vatten kunde spåras, och vattenfilter delades ut till befolkningen. Det här är en teknisk innovation som jag inte nog kan lovorda. måste fortsätta stödja FN:s arbete med Global Pulse. I president tal , svensk tid, kunde vi höra honom tala om att göra till en magnet för nya jobb och investeringar. Han målade upp en blomstrande medelklass som motorn. Det verkar som om även har fått rapporten 2030 i sin hand. Den beskriver nämligen en enorm tillväxt av den globala medelklassen . Medelklassen kommer att vara den viktigaste sociala och ekonomiska sektorn i de allra flesta länder runt om i världen framöver. En annan trend som tas upp i rapporten är en förändrad maktbalans i världen. Enligt forskarna kommer att ha gått om och i termer av global makt. Prognoserna, som är baserade på bnp, befolkningstillväxt, militära utgifter och tekniska investeringar, visar att kommer att vara världens främsta ekonomi . Förutom , och kommer stater som , , , och att vara särskilt inflytelserika i den globala ekonomin. Men , och fortsätter sin långsamma kräftgång. Parallellt ser forskarna på framför sig en värld av mångfasetterade och diffusa nätverk som använder sig av den moderna kommunikationstekniken för att påverka den globala maktbalansen. De länder som vill vara med på tåget måste lära sig att arbeta i nätverk och koalitioner i en sådan multipolär värld, så även . Om ska vara en spelare värd namnet behöver vi utveckla vår relation till nätverket framför andra: FN. Precis som sagt i debatten behöver en strategi för arbetet i FN. måste öka ansträngningarna för att få fler svenskar verksamma på hög nivå inom FN-systemet, och måste slåss för en plats i . Som nr 24 på talarlistan är jag en av dem som kommer att nämna och fördöma kärnvapensprängningar. Jag vill precis som understryka vikten av att föreslår FN att inleda ett arbete med en konvention om ett fullständigt förbud mot kärnvapen. 95 i (M): Något av det farligaste som finns på detta jordklot är att födas som kvinna. Våld i hemmet, sexuellt våld, barnäktenskap, könsstympningar och mödradödlighet är bara några av de faror som finns. Det gör att kvinnor över hela världen berövas sin frihet, rätten att bestämma över sina egna kroppar och rätten att bestämma över sina egna liv. De berövas sina liv. Utmaningarna är stora. Låt mig därför nämna några av dessa, herr talman. Så många som av de elvaåriga flickorna i är bortgifta. Det är unga bortgifta flickor som har fråntagits rätten att själva bestämma om och när de vill ha barn och hur många barn de vill ha. De har berövats rätten att själva bestämma vilket liv de vill leva, vilket liv de ska leva och med vem de vill leva detta liv. De har berövats sina liv. dör 1 000 kvinnor av komplikationer relaterade till graviditet och förlossning. Det är 360 000 kvinnor som mister sina liv. Det är skamligt att det dör 20 000 mödrar och nyförlösta barn. Det här skördar fler dödsfall än tuberkulos, malaria, hiv och aids ihop. Trots det avsätter vi i världen 30 gånger mer resurser för att motverka just tuberkulos, malaria, hiv och aids än vad vi avsätter för att motverka mödradödlighet. Jag undrar: Varför är det så? På dygnets alla timmar, varje minut, dör eller skadas allvarligt en kvinna som föder barn. Dessa dödsfall hade kunnat undvikas med adekvat mödravård och med tillgång till utbildad sjukvårdspersonal, framför allt barnmorskor. Om preventivmedel och säkra aborter fanns tillgängliga för alla skulle tusen och åter tusen kunna räddas. Att kunna kontrollera sin fertilitet och ha tillgång till reproduktiv hälsoservice är och måste vara en mänsklig rättighet. Trots att vi vet vad som behöver göras för att rädda liv är många av de insatserna kontroversiella och obekväma i många länder. Alltför ofta utnyttjas religion, tradition och kultur i syfte att begränsa och frånta kvinnor och flickor deras grundläggande rättigheter. Med unkna attityder gentemot kvinnors kroppar kränks de mänskliga rättigheterna . är en viktig aktör i arbetet med att minska mödradödligheten. Vårt stöd till ökad jämställdhet och till sexuella och reproduktiva rättigheter är avgörande. Biståndsministern har varit tydlig med att biståndet ska präglas av implementering och ansvarsutkrävande av mottagaren. Det är mycket bra, då det egentligen inte saknas resurser i världen för att bekämpa mödradödlighet. Det som saknas är kraft, förmåga, kunskap och framför allt politisk vilja att prioritera dessa frågor. Utrikesminister har tidigare deklarerat att frihet för världens kvinnor är en central del i utformandet av svensk utrikespolitik. Biståndsminister arbetar internationellt, bland annat inom EU och FN, för att förmå sina kolleger att prioritera sexuella och reproduktiva rättigheter. Och mödravård är en förutsättning för fattigdomsbekämpning. När statsminister talade inför FN talade han om mänskliga rättigheter också för kvinnor och om vikten av att bekämpa mödradödlighet. Och , herr talman, samlades parlamentariker från 161 av världens länder i för att delta i Interparlamentariska unionens, IPU:s, generalförsamling. Jag själv och också andre vice talmannen ingick i den svenska IPU-delegationen och representerade riksdag. När tusentalet parlamentariker samlades i var en av våra uppgifter att enas om en resolution med åtgärder för att främja kvinnors och barns hälsa. Jag hade personligen förmånen att leda förhandlingen om denna resolution. Glädjande nog fick jag gehör för våra svenska krav om att det handlar om mänskliga rättigheter och att sexuellt våld, inklusive könsstympning och barnäktenskap, ska förbjudas. Och efter utmanande och intensiva förhandlingar fick jag igenom våra tuffa svenska krav om fler barnmorskor, om att fler ska ges rätt till preventivmedel och om att alla har rätt till sexualundervisning. Och framför allt handlar det om rätten till säker abort och universell access till eftervård. Utmaningarna är stora, och under mitt anförande har ytterligare fyra kvinnor dött. 96 (S) replik: Det är viktiga frågor som tar upp. Jag önskar att det här var frågor som hade fått en tydlig prioritering i regeringens arbete. Men tyvärr vet vi att man tycker att det är en klok politik att vi har en splittrad röst från sida. Man har inte utsett företrädare i olika parlamentariska församlingar som delar den inställning som här ger uttryck för. Vi vet att regeringen har varit handlingsförlamad och att inte har velat driva den här linjen. Vi vet att man har stängt ambassader, till exempel i , med hänvisning till att de här viktiga frågorna, SRHR-frågorna, ska drivas i EU. Men EU har inte gjort det. Vi vet också att regeringen har sänkt biståndet till SRHR-området. har man lagt tillbaka lite. Det är svårt att utläsa om man är tillbaka på den nivå som vi lämnade över 2006 eller inte. När vi går igenom politiken ser vi på område efter område att man inte har haft en tydlig linje vare sig när det gäller resurser, det personella eller institutioner. Vad är svar här? 97 i (M) replik: Jag delar ambition om att öka våra åtaganden när det gäller att stärka de sexuella och reproduktiva rättigheterna i världen. Den åsikten delar jag också med regeringen. Man har höjt ambitionsnivån. Det är mer medel som går till den här delen än vad det var för, låt säga, fem, . Sedan var jag tidigare i debatten inne på hur medlen redovisas och att det finns utmaningar där. Men jag vill betona att det politiska ledarskapet är viktigt. Vi har tagit det ledarskapet. Det är inte en tillfällighet att statsministern, när han står inför generalförsamlingen i FN, väljer att prata om just vikten av att bekämpa mödradödlighet. 98 (S) replik: Det är bra om regeringen och företrädare här i kammaren känner att de har anledning att svara på den kritik som har funnits, men det krävs också att man är beredd att avsätta ett arbete som handlar både om resurser och personal och om att skapa nätverk och samverkanskluster för att motverka en ofta negativ trend. EU är ett problem på det här området. EU kan inte tala med en röst, men det gör inte heller , och då måste man läka ihop det och se till att vi får en politik som fungerar. När det gäller pengarna, biståndet, vill jag inte se att det blir ett siffertricksande även på detta område, för biståndet till SRHR har sjunkit och allra mest för det som UD, det vill säga den moderata biståndsministern , självt har att förfoga över . Om man nu lägger tillbaka något av det man har tagit bort är det välkommet, men det betyder inte att biståndet har ökat under de år som vi har haft en moderatledd regering. Däremot har det minskat på totalen. 99 i (M) replik: Låt mig i detta sammanhang påminna oss alla om UNFPA, ett FN-organ som arbetar väldigt mycket och intensivt med att bekämpa mödradödlighet. är den största bidragsgivaren till UNFPA. Vi bidrar på den globala arenan med att bekämpa mödradödlighet, och EU har tagit ställning för att man ska prata med en röst. Det är utmanande, och då behöver vi alla som är enade i den här kammaren hålla varandra i hand i stället för att motverka och motarbeta varandra. Vi behöver göra detta tillsammans, . 100 (S): har regeringen skönmålat situationen inom svenskt försvar. Man har gett en bild av att den nya personalförsörjningen fungerar utomordentligt, att ekonomin är i balans och att försvarsförmågan har förbättrats. Den som har lyssnat på både den förra och den nuvarande försvarsministern får det här intrycket. har vice statsministern krävt en upprustning av svenskt försvar. har statsministern sagt att försvaret är ett särintresse, och utrikesministern har sagt att han delvis håller med . Det är det intryck man får. Det här blir på något vis som att det är en djup splittring ända in i regeringens kärna, och särskilt intressant är det att vice statsministern går ut och kritiserar och ser brister i det personalförsörjningssystem som man med knapp majoritet drev igenom i . Sanningen har kommit i kapp. Det har tydliggjorts att en femtedel av soldaterna hoppar av. Det är 30 miljarder i ofinansierade materielbehov, och diskussioner om särintresse när det gäller Försvarsmakten både skapar upprördhet inom och väcker många frågor utom landet. Det här ökar kravbilden på Försvarsberedningen som arbetar med sin säkerhetspolitiska analys som ska bli klar i vår. Sedan kommer det slutsatser om dimensioneringen av det framtida försvaret. Det är ytterst viktigt att detta bottnar i en reell verklighet och inte styrs av budgettekniska intriger i . Försvarsberedningen måste visa integritet i förhållande till statsministerns uttalanden och i förhållande till den röra som tycks råda i regeringens kärna. Det här ställer särskilda krav på framför allt de borgerliga ledamöterna i . Försvarsberedningen arbetar i när det sker stora förändringar i vår omvärld.