prot · H009105 · 2013-05-15 00:00:00 — Det är viktigt att inte sammanblanda olika legaliseringskrav med kraven på en human och rättvis behandling av missbrukare. Varken jag eller är för någon avkriminalisering eller legalisering av olika droger. Det betyder dock inte att vi kan blunda för de problem som vi har främst kring de tunga missbrukarna. Beprövade metoder med medicinskt verkningsfulla och samhällsekonomiskt effektiva resultat ska givetvis användas inom missbruksvården, precis som inom all annan vård. Substitutionsbehandlingar och sprututbytesprogram borde inte vara politiskt heta ämnen. Lungcancerbehandlingar och levertransplantationer är det ju inte. Det är också viktigt att minimera andra typer av skador och sjukdomar som missbruket för med sig, exempelvis olika typer av blodsmitta. Sjukvården är till för att bota och lindra, inte döma kring hur skadorna uppstått eller hur situationen har blivit. Ett kraftfullt förebyggande arbete är däremot givetvis viktigt för att så få som möjligt ska hamna i missbruk. Här gör också regeringen en hel del förebyggande insatser inom ramen för ANDT-strategin, särskilt i storstadsregionerna, men det görs även betydande insatser av . Ett förebyggande arbete måste också göras för att läckaget från substitutionsbehandlingar ska minska. Det har också kommit nya och effektivare läkemedel som dessutom är betydligt mindre intressanta på andrahandsmarknaden. De behöver få genomslag i hela landet. Därför är det också glädjande att äntligen har fått upp ögonen för frågan och utreder uteslutningen när det gäller substitutionsbehandlingen. Uteslutningen bör inte baseras på annat än medicinska skäl. Det spelar ingen roll vad vi här i tycker om människors sjukdomar och hur bra eller dåligt de själva hanterar dem. Det måste vi faktiskt överlåta till sjukvården att hantera. Jag ser därför fram emot den delredovisning av uppdraget som kommer . Alla missbruks- och beroendefrågor hanteras inte heller bara av socialutskottet. har en hel del ansvar för spelfrågorna, där spelberoendet spiller över på socialutskottet. Jag ser fram emot att få höra när han kommer till kulturutskottet, där jag också är ersättare, för att berätta om hur regeringen förväntas gå vidare med en samlad spelpolitik. Att spelmissbruk skrivs in i socialtjänstlagen ligger högt på min önskelista för att de utsatta personerna ska ha samma möjligheter till stöd från samhället som de som missbrukar andra beroendeframkallande saker. En samverkan mellan kommuner och landsting är central inom missbruksvården. Många av de drabbade har flera olika diagnoser och ofta något underliggande problem som orsakar missbruket. Det är ytterligare en anledning att inte moraliskt döma personer som fastnat i narkotikamissbruk. Det är självfallet viktigt att ställa full diagnos och behandla även de bakomliggande orsakerna till missbruket. behöver de drabbade ofta en annan typ av hjälp också. En del saknar bostad, och utan det är det svårt att bygga ett nytt liv. Andra behöver stöd och hjälp och kanske en trygg anställning för att få en ny grund att stå på med sociala kontakter och arbetskamrater. Det är inget som sjukvården ska stå till tjänst med, utan här måste kommunerna vara mer aktiva i helhetsarbetet. Det är dags att vi släpper de moraliska skygglapparna och börja tackla narkotikaproblematiken utifrån de drabbades bästa och inte utifrån politiskt tyckande. 104 (V) replik: Det finns en hel del av det som sade som jag kan hålla med om, men det gäller inte förflyttandet av huvudmannaskapet. Jag undrar hur mycket egentligen håller med om när det gäller regeringens proposition. Du har varit aktiv i narkotikadebatten i medierna, . För skrev du en artikel på SvD tillsammans med från , och en annan centerpartist, och rubriken var Narkotikapolitiken är ett misslyckande. Ni satte kanske inte den, men innehållet är mycket kritiskt. Ni säger att vi inte har en fungerande narkotikapolitik, att dödligheten ligger lika högt som i EU och att vi borde lära mer av andra länder. Här säger du egentligen att man skulle ta sitt ansvar och genomdriva förslagen från . har man egentligen bara lagt fram förslaget om ett samverkansavtal från . Då undrar jag: Var står du och när det gäller förslaget om vårdgarantin? Var står ni när det gäller en förändrad lagstiftning när det gäller sprututbyte så att vi får sprututbyte på fler håll än i och ? Jag tycker att det är mycket bra att man tittar på spärregeln. Jag tycker att det finns frågor som vi ska ta upp politiskt även om vi ska ha stor respekt för att det är professionen som ska bestämma. Det har funnits tider när homosexualitet var en sjukdom. Det var kanske bra att politiskt ifrågasätta det. Jag skulle vilja höra var du står egentligen. Har regeringen gjort vad den ska när det gäller förslag? Vad ska hända med sprututbytet, vårdgarantin och andra förslag som jag tycker är viktiga för att nå den målsättning som du pratar om i den här artikeln som är mycket kritisk mot regeringens politik? 105 (C) replik: undrar var jag egentligen står. Jag står självfallet bakom den proposition som regeringen lägger fram. Det är ett gott steg på vägen. Vi hörde också statsrådet prata om att allting inte behöver ske lagstiftningsvägen via , utan att man har påbörjat en hel del arbete också. Det är någonting som vi i är glada för. Vi i var tidigt ute på banan och tog ställning för en hel del av huvuddragen i förslag. De frågor som inte finns med i den här propositionen är självfallet något som vi kommer att fortsätta att driva inom regeringen. Det är så det fungerar i ett regeringsarbete mellan fyra partier. Hade haft här i , vilket vi förhoppningsvis får 2014 eller 2018, hade säkert missbrukspolitiken sett något annorlunda ut. Det är den situation vi lever i. Vi tycker att det förslag som vi nu lägger fram är ett bra steg på vägen. Det kommer förhoppningsvis att göra skillnad. Det är den vägen vi får gå. Vi tar ett första steg, och sedan kommer vi i att jobba vidare för att få med oss de andra partierna för att ta ytterligare steg. 106 (V) replik: En del är obotliga optimister när det gäller nästa val. Jag skulle vilja ha lite fler konkreta besked. Jag vet att du har varit aktiv i debatten, . Det tycker jag är bra. Det behövs en debatt om frågorna. Men det är mycket svårt att förstå att du skriver en artikel där du är oerhört kritisk och sedan säger du att du är mycket nöjd när man egentligen bara har tagit med ett förslag som vi alla kan ställa oss bakom. Jag kan också ställa mig bakom propositionen, men jag är kritisk till att det inte har lagts fram fler förslag. Därför undrar jag: Vill du och ha en lagstiftningsändring när det gäller sprututbytesprogrammet, eller ska det hanka sig fram som det gör nu? Är ni nöjda med förslaget om vårdgarantin, eller vill ni ha en skarpare sådan på missbruksområdet? Det är två konkreta förslag där jag gärna vill veta var ni står. Eller är du helt enkelt nöjd med den proposition som har lagts fram? Det är inte svårt att ställa sig bakom den, men frågan är om man tycker att det finns alldeles för få och för tama förslag som inte höjer ambitionsnivån tillräckligt. 107 (C) replik: Vi ser gärna att fler landsting inför sprututbyten. Det är upp till politikerna i respektive landsting att fatta beslut om det. Det är kanske olyckligt i sig att det är politiker som fattar beslut om medicinska åtgärder, precis som jag sade. Jag tycker att det kanske är grundproblematiken i det hela, det vill säga att vi ska besluta om vad man ska göra eller inte göra. Vi har hört i debatten tidigare och från flera remissinstanser att den vårdgaranti som förs fram som en idé är någonting som man till stor del tillgodoser. Det finns också möjligheter att, om man så skulle vilja, skärpa den vi redan har ytterligare på riksnivå eller skriva in detta i de lokala överenskommelserna. På den punkten tror jag att vi kan tillgodose behovet på ett annat sätt än lagstiftningsvägen. Vi kommer att fortsätta att kämpa vidare i de här frågorna. Det är också därför vi debatterar detta utanför den här kammaren. Vi tycker att det är viktiga frågor som vi också måste hantera. 108 (S) replik: Om jag citerar rätt sade han i det anförande som han höll : Varken jag eller är för en legalisering av droger. Men de som förespråkar detta är ju inte vilka som helst, utan det är faktiskt . Precis som jag en gång började i SSU och har hamnat i , har väl många av dem som är aktiva i ambitionen att komma in i den politiska världen i övrigt, i kommunfullmäktigeförsamlingar, landstingsfullmäktigeförsamlingar, i och kanske i regeringen också. Sådana här åsikter tvättar man inte bara bort, och därför blir jag lite orolig när de så tydligt kommer fram. Förbundsordföranden för CUF, alltså som har blivit avbokade från i på grund av det här med legaliseringen säger: Vi vill också göra oss av med Systembolaget, sänka åldersgränsen och sänka alkoholskatten. Det gör mig lite bekymrad att framtidens centerpolitiker, som står i dörrposten till den politiska arenan, går ut så tydligt med sådant här. Det är tryggt att höra säga: Jag är inte för en legalisering. Men hur tänker kring detta när det faktiskt är det egna ungdomsförbundet som så tydligt för fram de här åsikterna? 109 (C) replik: Jag misstänkte nästan att någon skulle nappa på det där. Jag sade faktiskt precis samma mening när vi hanterade narkotikafrågor förra gången i kammaren, men då var ingen intresserad. är en fristående organisation som har full rätt att uttrycka sig på det sätt som man själv önskar. Det betyder inte att är för det här på något sätt. Vi hade ett stämmobeslut på vår partistämma i Åre då det var en överväldigande majoritet som tog ställning mot legalisering eller avkriminalisering. Jag tycker också att det är lite ohederligt att göra så här. Jag ställer inte till svars för att SSU vill ha ett stämmobeslut på ett globalt skatteutjämningssystem och skolplikt från eller för att man har fuskat till sig ett antal miljoner i felaktiga bidrag, och jag tycker inte att det är rättvist att man från Socialdemokraternas håll ställer till svars för att med ganska knapp majoritet har tagit ett stämmobeslut. Jag tycker att vi ska försöka hålla oss till den politik som vi faktiskt för här i kammaren. 110 (S) replik: Jag ställer inte till svars för någonting. Jag är fullt medveten om att är en fristående organisation. Jag var bara intresserad av vad egentligen tycker om liberaliseringsfrågorna som ändå drivs inom det egna ungdomsförbundet av, som jag också sade, framtidens politiker som kan ta steget in på den politiska arenan. Jag var bara intresserad av att få ett tydligt besked från och om var man faktiskt står, eftersom ungdomsförbundet även på andra områden, som Systembolaget och alkoholskatterna, har en annan uppfattning. Det är viktigt, tycker jag, att få besked från moderpartiet var man står i de här frågorna. Sedan skulle jag vilja gå in på en annan fråga. När det gäller spelberoende och socialtjänstlagstiftningen sade att det står högt på hans dagordning att få in detta i lagstiftningen. Vi delar synpunkterna på detta och anser att det behöver regleras i lagstiftningen. Om det sedan är i socialtjänstlagstiftningen, hälso- och sjukvårdslagstiftningen eller någon annanstans som det bäst hör hemma får man väl se. Jag skulle vilja fråga: Vad tycker om förslaget som vi lägger fram om att det behövs mer forskning på det här området? Vi har ett förslag där vi bland annat lyfter in det här med att de outhämtade vinsterna i skulle kunna gå in i en forskningsfond för att ha mer forskning på det här området. Det är ett viktigt område som vi behöver skaffa oss mer kunskap om. är ersättare i kulturutskottet, och när nu ska komma dit och prata om den framtida spelpolitiken kanske det här är något som kan bära med sig och lyfta fram i det sammanhanget. 111 (C) replik: Om jag återigen ska upprepa vad vi egentligen tycker, som uttrycker det, säger jag: Varken jag eller är för någon avkriminalisering eller legalisering av olika droger. Det är tredje gången som jag säger det i den här kammaren. Jag håller med om att det behövs mer forskning när det gäller spelberoendet. Där är vi helt överens. Jag är inte säker på att just och deras fond för outhämtade vinster är rätt finansiering, för det riskerar ju att fluktuera ganska mycket beroende på hur mycket man får ut. Med de spelkort som finns blir det dessutom mycket lättare att hitta dem som har outhämtade vinster, vilket gör att man har bättre koll på spelarna och att spelandet begränsas på ett bra sätt. Det gör att mindre hamnar i den här fonden, vilket jag tycker är tråkigt. Jag tror att det är bättre med en mer stabil finansiering. Jag ska definitivt ta med mig till att vi behöver bättre och mer forskning. Det är vi också ganska överens om inom hela Alliansen, så där tror jag säkert att vi kan hitta en överenskommelse som alla är nöjda med. 112 (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. När man är långt ned på talarlistan är en hel del redan sagt, så jag ber om ursäkt om en del av det som jag säger redan har berörts. Det blir ofrånkomligen så. I finns i storleksordningen en halv miljon personer som missbrukar antingen alkohol, narkotika, läkemedel eller dopningspreparat. Det är alltså ett omfattande problem vi talar om. När vi också i beräkningen tar med personerna i den missbrukandes närmaste omgivning talar vi om närmare en miljon personer. Det är en angelägen proposition vi behandlar . God kvalitet och ökad tillgänglighet måste gå som en röd tråd genom all vård och så naturligtvis även inom missbruks- och beroendevården. Det handlar om personer som är speciellt utsatta och ofta stigmatiserade av sin omgivning. Ett missbruk sätter spår på många olika sätt fysiskt, psykiskt, socialt och ekonomiskt. Här är det verkligen på sin plats att tala om ett utanförskap. Att vända utanförskapet till att i stället innebära delaktighet i samhället är det som vården måste syfta till. Vägen dit kan vara lång och svår, men med den proposition som vi har på bordet är det min innerliga förhoppning att vägen tillbaka ska bli både kortare och lättare. Jag tänkte uppehålla mig vid tre punkter. Den första är huvudmannaskapet. Det har vi redan hört en del om. Det delade ansvaret mellan kommuner och landsting kan ses som ett problem, men missbruk och beroende leder till skadeverkningar som är av såväl social som psykisk och somatisk karaktär. Den vård som är aktuell omfattar därför ett brett spektrum av vård och stödinsatser, vilka faller inom både det sociala och det medicinska området. Inte minst gäller det de personer som har den svåraste missbruksproblematiken. De behöver mer insatser än vad sjukvården kan erbjuda. De behöver rehabilitering som möjliggör för dem att komma tillbaka in ett sammanhang och bli delaktiga igen. Här har både och sjukvården viktiga uppgifter. Inte minst vill jag betona det för de här grupperna så viktiga uppsökande arbetet, som ofta kombineras med socialt stöd till de närstående. Därför kan det inte nog tydligt framhållas att såväl som hälso- och sjukvården har viktiga roller som ska värderas lika och samordnas utifrån individens olika behov. Dess värre inträffar det att samordningen brister, vilket naturligtvis riskerar att drabba den vårdbehövande. Därför är det viktigt att det nu införs bestämmelser om att kommuner och landsting ska ingå överenskommelser om samarbete med varandra i fråga om dem som missbrukar. En skyldighet att ingå överenskommelser tydliggör och förstärker huvudmännens ansvar utan att i detalj föreskriva hur det ska genomföras. Den dogmatiskt sinnade kan möjligen hävda att det är en inskränkning i det kommunala självstyret, men den är i så fall av ganska ringa omfattning. I detta sammanhang vill jag nämna att ett antal län och kommuner redan har insett vikten av ett formaliserat samarbete och ingått överenskommelser enligt de intentioner som föreslås bli lagfästa. har landsting och kommuner en lagstadgad skyldighet att ingå överenskommelser kring personer med psykisk funktionsnedsättning. Bestämmelserna som är aktuella bör kunna utformas på ett motsvarande sätt. Den andra punkten är bemötande. Personer med missbruk eller beroendeproblem har rätt till ett lika bra bemötande som andra patientgrupper. Det borde vara så självklart att det knappt skulle behöva påpekas. Denna rätt finns inskriven i såväl socialtjänstlagen som hälso- och sjukvårdslagen. är det knepigt att lagstifta om bemötande eftersom människor är olika. Det som jag betraktar som bra bemötande kan mycket väl upplevas som dåligt för en annan. Därför ställer det krav på vårdpersonalens känsla att kunna anpassa sig och veta hur man ska hantera varje enskild person. Det är verkligen svårt att juridiskt kräva ett bra bemötande, för det handlar i hög grad om värderingar och upplevelser. I propositionen betonas att alla som kommer i kontakt med eller hälso- och sjukvården har rätt till ett respektfullt och professionellt förhållningssätt. Ett moraliserande, okunnigt eller kränkande sätt är inte godtagbart enligt gällande lagstiftning. Därför menar jag att ett gott bemötande regleras i nuvarande lagstiftning. Den tredje punkten är vårdgarantin. Den utredning, herr talman, som föregick propositionen föreslog en speciell vårdgaranti. Remissinstanserna förhöll sig i ungefär lika delar positiva som negativa till detta förslag. yttrade att förslaget föreföll innebära en försämring jämfört med det som den enskilde har i de nu gällande bestämmelserna enligt socialtjänstlagen. Andra har pekat på svårigheten att säkerställa den typen av garanti eftersom det inte finns någon möjlighet att överklaga en insats som den enskilde anser sig behöva men som vårdgivaren inte anser är skälig. Åter andra menar att en särskild vårdgaranti skulle motverka sitt syfte genom att riskera ett urholkande av kvaliteten, färre besök och bristande kontinuitet samt att det i första hand skulle gynna dem som aktivt söker hjälp och inte dem som bäst skulle behöva det, nämligen de som har en komplex problematik och bristande motivation. Det här är alltså inte mina bedömningar, utan de kommer från dem som har avsevärt bättre kunskap än vad jag har i de här frågorna. Personer med missbruk omfattas av hälso- och sjukvårdens vårdgaranti, där det uttryckligen står att varje patient ska ges en medicinsk bedömning. Tidsgränserna regleras i förordningen om vårdgaranti. Enligt socialtjänstlagen ska utan dröjsmål inleda utredning om vad som kommer till dess kännedom. Med detta anser regeringen, och jag instämmer i den bedömningen, att en särskild vårdgaranti inte självklart skulle leda till några positiva effekter för dem som är i störst behov av den. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 20 §.) 17 § Kompletterande bestämmelser till EU-förordningen om kosmetiska produkter Föredrogs socialutskottets betänkande 2012/13:SoU21 Kompletterande bestämmelser till EU-förordningen om kosmetiska produkter (prop. 2012/13:135) . Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 20 §.) 18 § Vissa frågor om Försvarsmaktens personal Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2012/13:FöU7 Vissa frågor om Försvarsmaktens personal. 113 (S): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 1 och 2. I övrigt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Värnplikten gjordes vilande efter ett beslut som togs med knapp majoritet i riksdag, detta trots att det nya personalförsörjningssystem som infördes inte var fullt utrett och att det fanns en rad brister när det gäller lagar och regler för det nya systemet. Bland annat levererade Lagrådet omfattande kritik mot systemets utformning och att den utredning som låg till grund för beslutet blev klar först efter att beslut hade fattats. Att bygga ett nationellt försvar som fungerar och är är ett långsiktigt projekt. Det arbetet måste präglas av stabilitet. Om de grundläggande utvecklingsfrågorna bör det därför råda en bred enighet, eller åtminstone en bred majoritet, i riksdag. Därför bör inte sådana frågor hanteras så att de röstas igenom med en knapp majoritet och bristfälliga underlag som grund. Det skapar en instabilitet inom Försvarsmakten, är en felaktig signal till omvärlden och ger medborgarna intrycket att försvarsfrågorna inte är av någon särskilt stor nationell betydelse. Det beslut som tog förändrade i grunden hela det svenska försvaret. Totalförsvarsplikten, kompletterad med en omfattande verksamhet i frivilligorganisationer, skapade en bred kompetens hos det svenska folket om kris- och konflikthantering. Plikten skapade också en sammanhållning kring uppgiften att försvara och att det var ett medborgerligt ansvar att medverka i samband med olika typer av kriser och konflikter. I sin tur skapade detta en bred folklig förankring för det svenska försvaret. Totalförsvarsplikten var en av de komponenter som svetsade samman och stärkte den nationella identiteten. Den var också en garant för att demokratiska värderingar skulle prägla Försvarsmakten. Från integrationssynpunkt fungerade den mycket bra. Folkförsvarstanken omfattade mycket stora delar av det svenska samhället. Förutom denna breda, principiella plattform som också framfördes som en kritik när fattade sitt beslut fanns det också en rad formella och utredningsmässiga brister, risk för för tidiga avgångar och ekonomiska underskott. Det här pekade vi socialdemokrater konsekvent på i våra reservationer. Det handlade helt enkelt om en bedömning att den nya personalförsörjningen, yrkesförsvaret, inte skulle ha rätt hållfasthet. Farhågorna har infriats av verkligheten, och vi kan nu se i det närmaste 20-procentiga avhopp bland soldaterna. I Försvarsmaktens budgetunderlag kan vi läsa: Den långsiktiga tillväxten av GSS/K alltså kontinuerligt anställda yrkessoldater berörs främst av frågor kring förtida avgångar under tjänstgöring och kortare anställningstider än planerat. Det är alltså vad Försvarsmakten i sitt budgetunderlag här presenterar som viktiga och stora problem som måste lösas. När det gäller GSS/T, de tillfälligt anställda soldaterna, har verklighetens svårigheter när det gäller rekrytering gjort att man flyttat fram måluppfyllelsen på 9 500 soldater . Detta innebär i praktiken att insatsorganisationen inte kommer att vara genomförd 2019, vilket var en av förutsättningarna när med knapp majoritet beslutade om att göra värnplikten vilande. När det gäller de 5 100 specialistofficerarna har målbilden flyttats . Kan vi lita på att det räcker med dessa justeringar i planeringen? Eller kommer det fler överraskningar? När kommer insatsorganisationen att vara fullt utbyggd? När det gäller den ekonomiska utvecklingen har FOI pekat på ett behov av ytterligare 1 ½ miljard för att finansiera den nya personalförsörjningen. har osäkerheten kring ekonomin varit tydlig, även om det förnekats av regeringen. Men verkligheten har kommit i kapp, och för de flesta har det blivit alltmer uppenbart att de ursprungliga ramarna inte håller. Från socialdemokratiskt håll har vi krävt en översyn av personalförsörjningen. Vi har ställt de här kraven år för år, men man har från allianssidan inte velat ta till sig detta utan avslagit förslaget. Vi har drivit det här utifrån att vi har kunnat se bristande stabilitet i systemet, strukturella ekonomiska underskott och en risk för att annat inom Försvarsmakten får stå tillbaka. Därför har vi ansett att det är nödvändigt med en översyn. Därför är det bra att vi nu kan konstatera en överenskommelse i utskottet där vi menar att regeringen måste ta initiativ till att utreda hur personalförsörjningen kan bli långsiktigt hållbar, och regeringen ska nu ta ett sådant initiativ. Det handlar även om åtgärder mot soldatavhopp, ökad totalförsvarsinformation, utvecklat mönstringsinstrument, frivilligorganisationernas framtida roll och hur den folkliga förankringen ska breddas. Jag tycker att det är bra att vi har kommit så här långt. Man föreslår också här nu det är vi överens om att den socialdemokratiska motionen delvis ska bifallas. Det är bra.