prot · H00972 · 2013-03-05 00:00:00 — Det var ingen annan i regeringen som var inblandad, verkade det som. kryper det fram, genom läckta dokument inifrån , att partiledarna i regeringen minsann visst hade fått information och också gett någon form av godkännande till affären, accepterat den. Sedan vänder regeringen tillbaka och säger att det är styrelsen som är ansvarig för sådana här affärer, inte ägaren. Så läcker det med tiden ut nya dokument som visar att , och därmed också regeringsföreträdarna, faktiskt var djupt involverade i strategibeslut och inriktningsbeslut kring verksamhet. Skulle man till exempel fortsätta att investera i el på den europeiska marknaden i ? Eller skulle man i stället renodla verksamheten och satsa på förnybar energi i eller kanske, som ett tredje alternativ, satsa på koldioxidfri el igen, vilket inbegriper även kärnkraft? Dessa beslut var regeringen informerad om. Vi har sett papper på att de frågorna var uppe på bordet, och man hanterade dem. Uppenbarligen fattades det också någon form av beslut, för man valde ju att gå vidare med det centraleuropeiska spåret, att investera ännu mer i kolkraft och fossilgas på den europeiska marknaden. Medvetet valde företrädare för regeringen bort hållbara investeringar från sida och valde att i stället investera i den smutsigaste elproduktion som vi känner till. Det här går inte att försöka förneka när papperen redan finns framme och man ser vilka föredragningar som har hållits och vilka frågor som har ställts på möten med . Därför blir jag väldigt förvånad när finansmarknadsministern i svaret här nu går tillbaka och säger att den här frågan är förankrad hos ansvarigt statsråd. är vi alltså tillbaka hos igen. Man har gått runt cirkeln ett varv, och är man tillbaka på att det är som är ensam ansvarig. Jag måste ställa frågan: Var statsministern informerad? Fick statsministern någon information omkring den här affären, eller fick han inte det? Det är en enkel ja- eller nej-fråga, och den måste man kunna svara på. Hur är det med de andra partiledarna i regeringspartierna? Fick de eller fick de inte information om den här affären innan? Var det så att de också gav sitt godkännande till den här affären? Jag tror att de flesta svenskar förväntar sig att i en affär på är både finansministern och statsministern informerade och ger någon form av åtminstone informellt godkännande, att det inte är bara ett ensamt statsråd och en styrelse som fattar den typen av beslut. Det är också intressant att höra från finansmarknadsministern, som ändå har ansvaret för statliga bolag: Tycker finansmarknadsministern, eftersom statsministern inte vill vara här, att den organisation som finns omkring köp i hundramiljardersklassen inom regeringens styrda företag är ändamålsenlig ? 71 (S): Jag ska å vägnar tacka statsrådet för svaret, även om hon hade ställt frågan till statsministern, precis som Per hade gjort. Jag ska läsa ur interpellation. Svenska Dagbladets rapportering kring turerna i Nuonaffären väcker ett flertal allvarliga frågor kring vilken kontroll statsminister har över regeringens arbete. I medierna har vi kunnat ta del av hantering när köpte det holländska företaget för , vilket måste klassificeras som den största kontantaffären i . En affär av detta slag är en viktig fråga inte bara för bolagsstyrelsen utan också för ägaren, i detta fall den svenska staten. Precis som Per lyfter upp att statsministern pekar på . Det är ett nästan lika absurt svar vi får nu som på frågan om statsministerns syn på . När affären blev känd 2009 lät han svara på hur han såg på som statsråd. I frågan till statsministern från står det: Har eller har inte statsministern haft kännedom om och godkänt affären? Jag kan uppdatera statsrådet , som inte satt i regeringen . satt jag i näringsutskottet, och vid utskottssammanträdet nästan fick utskottet information om regeringens syn på planerade samgående med nederländska Nuon. Det står i protokollet att det är regeringens syn, och man företräder alltså regeringen. Jag utgår då från att regeringen har haft diskussioner kring det här. Då borde väl svaret från statsrådet vara lite tydligare. Det framgår också att man har haft vissa diskussioner. När jag läser skrivelsen från regeringen om det statliga ägandet som är undertecknad av och inser jag att även har haft en betydelse i detta fall. Man skriver där: Staten har ett stort ansvar att vara en aktiv och professionell ägare. Det övergripande målet för regeringen är att företaget ska skapa värde och i förekommande fall se till att de särskilt beslutade samhällsintressena utförs. I detta fall kan det diskuteras om man har lyckats eller inte. Jag har ytterligare en fråga till statsrådet: regeringens utförsäljningsråd informerat och tillfrågat kring denna affär? Det som pågick och det som gjorde att man sköt på att ha en tydligare styrning av var att man utredde alla statliga företag och då lät utförsäljningsrådet vara en av dem som granskade de här företagen. Då är min fråga: Har det rådet haft någon kännedom om affären? 72 (S): Jag har skrivit en interpellation där jag frågar om finansministerns syn på Nuonaffären. har vi fått höra om två interpellationer som är riktade till statsministern. Det beror naturligtvis på att det är en väldigt stor affär en affär i hundramiljardersklassen. Då är det naturligtvis väsentligt att få veta hur en sådan fråga hanterades i och hur finansministern agerade, inte minst därför att det inom fanns varningar om att priset för Nuon var alldeles för högt och att vi i efterhand har sett att det inte verkar vara en lysande affär för de svenska medborgarna, med nedskrivningar på . verkar det vara ganska svårt att få några besked från finansministern om hur fungerade under den tiden, vad han själv visste, när han visste och vilka bedömningar som han då gjorde med anledning av informationen. I stället ska frågorna besvaras av , som ju inte satt i regeringen då och således inte heller riktigt kan veta hur det var. Det är inte bara här i kammaren som vi inte kan få svar från finansministern. väljer han att skylla helt på och vill inte svara på frågor om hur han själv eller fått information eller vad departementet i så fall har gjort. , också då i , säger en hög tjänsteman på att man haft information men att man blev för lite informerad. har det ändrat sig lite ytterligare. Då kommer det fram att en nära tjänsteman till godkänt att tog in för att få en oberoende värdering av Nuon. Det blev också känt att dåvarande statssekreterare deltagit i ett möte med partiledarnas statssekreterare och att det där diskuterades strategi och förvärv. Det är med anledning av dessa uppgifter som det hade varit intressant att få finansministerns syn på frågan. väljer han att huka eller så är uppgifterna möjligen så fördelade att han är förhindrad att svara. Men problemet är att när han ändå tvingas till det skyller han på . var ju själv inte med i diskussionen när det begav sig, så jag förstår att det är en otacksam uppgift att stå här och tala om det. Han var inte finansmarknadsminister och fanns inte med i regeringen eller i . Ändå är det han som ska svara på mina frågor. Då är frågan om möjligen har informerat nu i efterhand om hur han såg på den här frågan. Vad kände han till om de farhågor som fanns i om att priset kunde vara för högt? Vad gjorde han för bedömning av dessa uppgifter och hur agerade han med anledning av uppgifterna? Det är enkla frågor och också ganska relevanta, och har de inte fått något svar. Jag hoppas att finansministern har informerat finansmarknadsministern så att han kan svara här . 73 (M): När man lyssnar på debatterna kring de här frågorna kan man lätt få intrycket att det under tidigare regeringar aldrig har funnits något problem med den statliga ägarstyrningen, och så är ju inte fallet. Vi kan till exempel påminna oss om att med flera tidigare riktat skarp kritik och att den tidigare ministern faktiskt prickats just för bristande styrning av . När det gäller mer specifikt expansiva inriktning kan det också vara på sin plats att påminna om att den inte precis är någon ny innovation som uppfanns utan att denna strategi hade ett styvt decennium på nacken. Ur kan man bland annat läsa att investeringar i innebär en markant förändring av bolagets tidigare verksamhetsinriktning och strategi samt ett i väsentliga delar ändrat ekonomiskt risktagande i förhållande till tidigare. Det betyder att vägskälet kring det ökade risktagandet gällande fanns , alltså under den dåvarande regeringen. Beträffande den specifika Nuonaffären som diskuteras här kan vi lätt konstatera att prissumman var hög men också att prissumman naturligtvis baserades på den information som fanns tillgänglig då. Och det var då självklart omöjligt att förutse att priserna på kol och utsläppsrätter skulle gå ned så mycket som de gjorde. Samma typ av problem med vad som framstår som felbedömningar har flera andra stora energibolag råkat ut för. En kreditanalytiker från Standard & Poors säger till och med att alla bolag som investerade i energisektorn har gjort dåliga affärer. När det gäller internationella expansion i sin helhet har den ekonomiskt sett varit lyckad, även om det förstås finns några exempel på mindre lyckade investeringar. har lämnat omfattande utdelningar till ägarna. handlade det om 20 miljarder, och följande femårsperiod, 20072012, var det dubbelt så mycket, ungefär 40 miljarder. Utöver detta har betalat bolagsskatter och andra skatter på . Det finns som sagt också dåliga exempel. Nuonaffären kan väl sannolikt betraktas som en sådan, åtminstone och på kort sikt. Men köpet av Nuon ska rimligen inte betraktas som ett försök att göra snabba klipp. Enligt själv handlar det bland annat om ett intäktsskapande men också om att skapa tillträde till en ny marknad med 2,6 miljoner elkunder och 2 miljoner gaskunder. Och det handlar inte minst om att sprida riskerna mellan olika energislag, vilket i grunden och i förlängningen gör bolaget mindre sårbart. På lång sikt kan det därför mycket väl visa sig att den här affären kanske inte alls har varit så dålig som den verkar ha varit just . Låt oss ändå för debattens skull säga att det åtminstone på kort sikt har varit en dålig affär. Det anmärkningsvärda är då att Socialdemokraterna i den allmänna debatten nu försöker låtsas som att saker och ting hade fungerat annorlunda om de hade fått bestämma. Men låt oss då komma ihåg att även under regeringar gjordes det dåliga affärer. Det investerades bland annat i kärnkraft och transmissionsnät i , vilket har genererat nedskrivningar på , alltså minst lika mycket som i den här affären som Socialdemokraterna nu försöker kritisera så hårt. Den fråga man ställer sig då är: Är det verkligen någon som på allvar tror, om ens Socialdemokraterna själva, att de socialdemokrater som sjösatte den expansiva strategin för , som inte lagt sig i aggressiva köp av kärnkraft och kolkraft i och som själva tillsatte hälften av ledamöterna i den styrelse som fattade beslutet om köpet av Nuon just i denna fråga plötsligt 2009 skulle ha gjort precis tvärtom? Det tror i alla fall inte jag, herr talman, och det tror nog ingen annan heller. 74 Statsrådet (M): Jag tänker återkomma till Per fråga om organiseringen i avseende ägarstyrningen i mitt nästa inlägg, men tänker jag ägna mig åt Nuonförvärvet. köpte Nuon 2009 för , inte 97 miljarder eller någon annan siffra. , av aktierna, motsvarar . Det är fortfarande en väldigt stor summa pengar. Och det är ingen som vet hur det kommer att utvecklas . Vi kan bara konstatera, som vi har gjort, att elpriset gick ned efter köpet, men om det var en bra affär eller inte måste utvärderas på mycket . Det bedömdes dock vara ett rimligt marknadspris . Det är viktigt att vara medveten om de förändrade marknadsförutsättningarna inom energisektorn som inte bara berör . Värdet på elproducerande företag är relativt starkt kopplat till elpriset och dess förväntade utveckling. för förvärvet förväntades den långsiktiga trenden för elpriset vara stigande. Vid en jämförelse av det genomsnittliga elpriset i 20112012 kan konstateras att utvecklingen har varit den motsatta. var det genomsnittliga priset , och var det en minskning . Liknande utveckling har setts i . Prissättningen på framtida elleveranser, forwardpriser, har också sjunkit. Detta medför, allt annat lika, en press nedåt på värdet av elproducerande tillgångar. Vid en titt på hur några av huvudkonkurrenter i utvecklades på börsen till framgår det att värdet på energibolag som Eon, RWE och EDF har fallit med i snitt. Detta är ganska dramatiska nedgångar . Hela energibranschen i står inför utmaningar, och det avspeglar sig i prissättningen för elproducerande tillgångar. , alltså , uttalade en kreditanalytiker på följande: Inte heller går det att peka ut Nuonaffären som väsentligt sämre än någon annan i branschen i det läge som rådde 2009. Analytikern konstaterar också att det har blivit större nedskrivningar än väntat i hela gasindustrin. Det tyska energibolaget förvärv av det nederländska energibolaget skedde till nästan exakt det pris som motsvarar det som betalade för Nuon, och då var framtidsutsikterna mer positiva. Sammantaget och som stöd för bedömning av förvärvet av Nuon hade ägaren i huvudsak två underlag, dels ett underlag från ett strategiarbete där större förvärv utvärderades, dels ett underlag från en oberoende konsult, , som gjort en bedömning av ett marknadsmässigt prisintervall för Nuon för förvärvet. Till grund för den senare konsultens bedömning låg olika värderingsmetoder och så vidare och försäljningar och köp av jämförbara bolag inom energisektorn. 75 PER (MP): Här ser vi ett exempel på svårigheten när man klumpar ihop flera olika interpellationer i ett svar. Jag ställde tre frågor som jag inte fick svar på, varken i interpellationssvaret eller i inlägget. Då blir det lite svårt att veta vad jag ska tala om i mitt inlägg, men jag väljer att gå tillbaka till de frågor jag ställde och hoppas att statsrådet svarar på dem i sitt nästa inlägg. Som jag sade finns det många oklarheter i hur beslut fattas i regeringen vad gäller sådana här stora köp. I svaret från finansmarknadsministern framgår det tydligt att det är styrelsen som är ansvarig, i princip på egen hand. Styrelsen ska i och för sig informera ägaren, men beslutet fattar styrelsen på egen hand. Är det en rimlig ordning att ha även när det gäller affärer i denna storleksordning? Om det är 90 miljarder eller 100 miljarder är kanske inte det väsentliga utan att det är en väldigt stor affär. Om styrelsen frågar regeringen och regeringen som ägare avråder men styrelsen ändå går vidare och genomför köpet, är det en rimlig hantering? Enligt finansmarknadsministern är ju styrelsen ensam ansvarig och kan i princip gå emot ägaren. Så tolkar jag svaret. Är det en rimlig hantering av en sådan här stor affär? Om finansmarknadsministern inte anser det utan menar att styrelsen ska följa de rekommendationer ägaren, regeringen, ger och de flesta svenskar tycker nog att det är rimligt att ägaren har sista ordet då fattas beslutet i praktiken inte i styrelserummet utan på av ägarrepresentanterna, det vill säga regeringsföreträdarna. Då vore det kanske bättre att formalisera den strukturen, nämligen att det är där det formella beslutet ska fattas. blir det någon form av skenbeslutsfattande där man säger, precis som finansmarknadsministern, att det är styrelsen som fattar beslutet. I praktiken är det dock så, och det måste väl ändå finansmarknadsministern erkänna, att utan ett godkännande från regeringsföreträdare skulle en sådan här affär inte kunna genomföras. För att det ska vara transparent så att både väljare och medier ska veta vem som ska ställas till svars är det rimligt att dessa beslut också formellt fattas på regeringsnivå eller åtminstone på . Det vore intressant att höra hur finansmarknadsministern ser på denna fråga. Ska ni fortsätta med strukturen där ni säger att det är styrelsen som är ansvarig även för 90-miljardersaffärer? Eller ska ni gå på det som enligt medieuppgifterna hände i praktiken, det vill säga att det var regeringsföreträdare som godkände affären? Man representerade ägaren och var därför tvungen att ge ett godkännande för att affären skulle gå igenom. Det är intressant att finansmarknadsministern nu säger att det kanske inte var en så dålig affär jämfört med andra affärer i branschen. Min tolkning är att regeringen, när man godkände att köpte Nuon, spekulerade i att EU inte skulle göra allvar av sin klimatpolitik. Man gick in och köpte ett bolag som hade ännu mer utsläpp per producerad kilowattimme el än vad hade från början. Man investerade i en kol- och utsläppsintensiv energiproduktion. Hade man trott att priset på utsläpp skulle stiga så som det skulle ha gjort om EU haft en radikal miljö- och klimatpolitik hade det givetvis inte varit någon bra affär. Gjorde regeringen några sådana avvägningar? Att man gjorde affären kan tolkas som ett misstroende mot EU:s klimatpolitik. På EU-mötena sade regeringen att man ville ha en radikalare miljö- och klimatpolitik, men i praktiken gjorde man ett köp som pekade i motsatt riktning. investeringsinriktning, som regeringen godkänt, visar att har en dubbel hållning i klimatfrågan. Regeringen säger en sak på EU:s toppmöten, men genom det statliga bolaget för man en helt annan klimatpolitik. Även där är det bekymmersamt. 76 (S): Jag ställde också en fråga till finansmarknadsministern, men inte heller jag fick något svar. I interpellationssvaret står det att ägaren i huvudsak hade två underlag. I huvudsak betyder att det fanns mer underlag men att dessa två täckte in de stora delarna. Jag ställde frågan om regeringens utförsäljningsråd också var involverat i affären eftersom man hade det för att få en second opinion i en massa andra affärer. Ni skulle ha följt Socialdemokraternas, och förslag att ha en tydligare styrning av i stället för att i säga: Samtliga motioner som på olika sätt innefattar krav på uppdrag eller inriktning avstyrks. Det var innan beslutet om affären togs. Det är alltså bra att läsa näringsutskottets betänkande. stod följande på hemsida: Förvärvet av holländska Nuon är ett naturligt steg i att skapa ett ännu större värde i . Jag antar att det som står på regeringens hemsida står för hela regeringen. hade ju varit och dragit regeringens syn. Man talar om regeringens syn men hamnar i att det nog var . stod i alla fall upp för regeringens politik. Även om hon inte alltid tyckte om allt stod hon bakom obekväma beslut. I detta fall känns det som att man låter ett tidigare statsråd stå till svars för en obekväm affär som man inte vill hantera. Statsministern har dock uttalat sig i årsredovisningar för statliga bolag, och man har uttryckt detta på regeringens hemsida. Kan statsrådet inte tala om huruvida hela regeringen var informerad? har inte fått något svar. Har statsministern haft kännedom om och godkänt affären? Det är en enkel fråga. Har statsministern haft kännedom, ja eller nej? 77 (S): Bristen på tydlighet, klara besked och vilja att ta ansvar för detta köp är uppseendeväckande. Upplägget på denna interpellationsdebatt tycks också vara att det ska vara så svårt som möjligt att få tydliga och bra svar på de frågor som vi har ställt. Vi får svar på många andra frågor, men de är inte ställda här. Ingen ifrågasätter att styrelsen i ett bolag har ett stort ansvar. Men det har givetvis också ägaren. I detta fall är det uppenbart att ägaren har varit involverad i affären men att man nu i efterhand inte vill låtsas om det eller ta ansvaret. Det kan hänga ihop med att affären för tillfället inte verkar så framgångsrik. I stället lägger man ut olika former av dimridåer, skyller på avgångna statsråd och gör allt för att placera ansvaret så långt bort från regeringen, och framför allt statsministern och finansministern, som det bara är möjligt trots att allt tyder på att man har varit involverad. Det här väcker inte respekt för hur regeringen agerar. Låt mig ta ett exempel som också Per var inne på. I den sista delen av interpellationssvaret säger : Beslutet var förankrat hos ägaren genom ansvarigt statsråd, och därmed får regeringen anses informerad. Det är bara ett sätt att låtsas som att det endast var som hade kunskap om detta och att ingen annan var inne i diskussionen. Men vi vet nu att det inte är sant; det var inte så det var. Det är därför vilseledande att uttrycka sig så. har dessutom sagt att hon förankrade denna fråga i regeringen. Ändå fortsätter finansmarknadsministern att beskriva det på detta sätt. I bästa fall får vi väl tro att det är en talepunkt från tiden innan allt kom fram som liksom hänger kvar i interpellationssvaret, för sedan har vi ju fått veta mycket mer. Det har ju framkommit uppgifter om hur var inblandat och vad man har vetat. Först skyller på andra och vill inte svara på frågor om hur han själv har agerat och vad han själv vetat. Sedan har man fått information, men den var inte tillräcklig. Slutligen visar det sig att departementet var väsentligt mer inblandat än man ville erkänna från början. Det väcker naturligtvis inte respekt. Därför har jag ställt frågan om när fick kännedom om de farhågor som fanns i om att prislappen var för hög. Jag tycker att det borde vara en enkel fråga att svara på. Det finns väl rimligen ett sådant tillfälle. Jag har också frågat vilken bedömning han då gjorde av de uppgifterna. Jag tycker fortfarande att de frågorna är relevanta. Jag hoppas verkligen att han har berättat för finansmarknadsministern hur det var, så att du kan berätta det nu och svara på de frågor som vi har ställt. 78 (M): Jag tänkte börja i den ända som Per var inne på här i slutet, diskussionen kring huruvida det skulle handla om någon spekulation kring priser på utsläppsrätter, elpriser och annat, att regeringen skulle ha gjort bedömningen att man skulle kunna tjäna på detta. Jag måste säga att jag inte riktigt förstår det resonemanget. I så fall är det precis tvärtom. I det läge som har uppstått nu gynnas brunkol och den typen av energi, medan gasen missgynnas. Men om priset går upp igen kan det bli precis omvänt, och då blir det plötsligt mer lönsamt och gynnsamt att äga Nuon. Ditt resonemang känns därför lite bakvänt, Per . Som jag uppfattar det är det faktiskt precis tvärtom. menar att om vi från Alliansens sida bara hade följt det förslag som Socialdemokraterna lade fram om hur bolaget skulle styras på ett tydligare sätt så hade allt varit frid och fröjd. Den bedömningen delar jag inte. Regeringen har successivt förtydligat riktlinjer och policyer och ställt nya och tydligare krav. En viktig förändring som alliansregeringen har gjort är också att förändra ägardirektivet. Det gamla ägardirektivet med det tillägg som den förra regeringen gjorde 2005 fick rätt mycket kritik från bland annat just för att vara otydligt, medan regeringen har valt att tydliggöra detta genom ett nytt direktiv. Den fråga man kan ställa sig är lite principiellt vad Socialdemokraterna själva vill med ägandet. Rent principiellt måste man förstå att om man äger ett bolag innebär det ett risktagande. Från Alliansens sida förstår vi det och är beredda att ta den risken i vissa fall, när det är motiverat med ett statligt ägande. Men frågan blir vad Socialdemokraterna egentligen tycker. Vill ni inte ha något ägande? man behåller ett sådant här innehav innebär ju en risk. Vill ni ta den risken eller vill ni inte göra det? 79 (S): Jag har anmält mig till den här debatten eftersom jag har varit ledamot av näringsutskottet och har följt hur frågorna har hanterats under , såväl när vi hade en socialdemokratisk regering som när vi har haft en borgerlig regering, då även finansmarknadsministern har tillhört regeringen. Jag ska gärna börja med påstående om att det tidigare under en socialdemokratisk regering gjordes affärer från sida i och . Det är helt korrekt. Det är bara det att det då inte fanns några pm från ägarenheten om att de affärer som gjorde då skulle innebära stora ekonomiska risker. Man kan naturligtvis diskutera det.