prot · H10944 · 2013-12-11 00:00:00 — vill Socialdemokraterna bryta upp en nästan 20-årig riksdagspraxis och göra någonting annat. Det är egentligen det som är min huvudfråga till . Hon påstår sig vara företrädare för ett ansvarsfullt parti, men snacka går ju – det är hur man agerar som avgör bedömningen. Historiens dom riskerar att bli ganska tung för den som bryter upp en mångårig konsensus om hur budgeten ska hanteras och öppnar för en mycket lösare och osäkrare budgetprocess. Frågan kvarstår alltså: Hur kan Socialdemokraterna gå i spetsen för den sammanhållna budgetprocessen och den svenska samsynen i författningsfrågor? 14 i (S) replik: Vi får inte glömma syftet med rambeslutsmodellen. Det fanns fyra olika alternativ, men man valde denna modell för att det skulle finnas möjlighet till vidare process. Det skulle inte bara vara ett klubbat beslut och sedan vara slut på diskussionen så att i princip kunde ta julledigt. Det skulle i stället finnas en möjlig hantering. Det är därför man har öppnat dörren. Man har sagt i riksdagsutredningen och i flera utredningar att man inte vill bakbinda . Huvudsyftet med modellen var att stärka statens ekonomi. Det var på utgiftssidan; både och jag vet att det förekom överbud. Man lade till, lade till och lade till, och helt plötsligt riskerade man statens budget eftersom man inte hade inkomster som täckte utgifterna. Det är grundsyftet med den här modellen. Men när det gäller att begränsa handlingsutrymme för att ytterligare stärka statens finanser finns det inget lagförslag på eller förbud mot att vi kan göra så. 15 SKÅNBERG (KD) replik: kokar ett historiskt skeende ned till ett fokus, en brännpunkt, och jag tror att det här är en sådan debatt och . representerar inte bara sig själv i denna stund. Bakom henne står hela det socialdemokratiska partiet, och hon har fått förtroendet och blivit framförd av sin riksdagsgrupp att representera , och hela riksdagsgruppen. Därför vill jag nu fråga vilka socialdemokrater vi andra har att göra med . Vilka vill ni vara? Hur vill ni omdefiniera er? Vi kände er tidigare, trodde vi. Vi visste att ert ord gäller och att det ni hade sagt höll. vill ni dock med tvivelaktig juridik och små majoriteter ändra en långvarig praxis, faktiskt med den minsta majoritet man kan tänka sig – eller rättare sagt har ni redan gjort så. Är det de Socialdemokraterna vi ser i fortsättningen? 16 i (S) replik: Socialdemokraterna är ett ansvarstagande parti. Men vi kan inte ha ett regelverk där man med vilka möjligheter som helst kan skydda en minoritetsregering som inte ser till att förankra sina förslag. Vi kan inte ha ett regelverk där en regering utan att ha förankring i kan driva igenom vilka förslag som helst. Den tolkningen av ramverket tror jag ingen gör. var till för att skydda, så att inte inkomster och utgifter gick på tvärs – att utgifterna ökade och inkomsterna minskade. Det var ett skydd för att ha starka, stabila och kloka statsfinanser. Det syftet och den uppställningen står Socialdemokraterna helt klart bakom. Det här är inget förslag som sänker statens budget. 17 SKÅNBERG (KD) replik: , ordförande i , beklagade händelseutvecklingen. Jag hör dock säga vad jag tolkar som att hon och därmed Socialdemokraterna helhjärtat och med öppna ögon går in i det här ställningstagandet och säger ja till det. Ni säger: Det här är vad vi vill göra. Vi har inte kommit hit pressade av omständigheter, utan detta vill vi. Har jag förstått rätt? 18 i (S) replik: Självklart beklagar jag också att vi står i den här situationen. Den hade aldrig behövt uppstå om förslaget hade varit förankrat och det hade funnits en majoritet i . Det hade inte behövt komma till det om talmannen hade kommit en annan slutsats och kammaren hade fått ta ställning till detta. Jämför man skatteutskottets förslag är det nämligen de facto ett ganska likartat förslag, även om det då redovisas i en särproposition i stället för under denna behandling. Det fanns alltså möjligheter, och det är väl där det här kokar ned – det ger möjlighet till olika tolkningar. Men jag hade också önskat att vi hade sluppit stå här med denna diskussion . 19 (C) replik: sade just att hon hade önskat slippa stå här och föra diskussionen. Det är just vad det handlar om: att beslutet ska tas , i ett samlat beslut. Det ska inte tas två gånger, vilket vi nu är på väg att göra, när det gäller budgetens inkomstram. Här är det så att reglerna när det gäller budgetprocessen är tydliga. Det ska vara ett samlat beslut. Men står vi i för att ta ett andra beslut när det gäller inkomstramen. Jag ser inte att det är acceptabelt. Jag tycker att det är lätt att räkna ut att ett plus ett blir två och att det strider mot budgetprocessreglerna. Det initiativ Socialdemokraterna med stöd av , och har tagit strider alltså mot budgetreglerna. Ett plus ett blir två. 20 i (S) replik: När det gäller initiativrätten är det också klart fastställt att den finns. Det finns möjlighet. Det finns en förslagsrätt, och det finns en initiativrätt. Det har man också tittat på i många utredningar, men man har inte velat plocka bort den, inte ens i budgetprocessen. Jag tycker att det också är ett ganska starkt skäl till att den möjligheten finns. 21 (C) replik: Javisst, det finns en initiativrätt. Men det har varit väldigt tydligt i den praxis som finns att det inte handlar om budgeten. Det handlar möjligen om att det kan göras rättelser som man är överens om – då kan man utnyttja initiativrätten. Men det har aldrig förekommit tidigare att den har använts på detta sätt för att ändra någonting som man inte är överens om i utskottet. Jag tycker att man missbrukar initiativrätten på ett sätt som också kommer att förstöra den budgetprocess som vi har haft. Jag beklagar det. Anser att talman, på det sätt som har framställt det, har begått misstag? Delar den uppfattningen? 22 i (S) replik: Vi gör en annan bedömning än vad talmannen gjorde. Jag tycker att det är väldigt bra att vi har en sådan ordning som vi har, att är inte kammarens majoritet och talmannen överens ska frågan över till . Jag tycker att det är jätteklokt. Det innebär att vi inte får en handlingsförlamad riksdag, utan frågan hanteras, kommer tillbaka och avgörs sedan. I många andra länder blir det fullständiga låsningar, och den ordningen har vi inte här. Det är jag glad för. 23 (SD): Jag tror att vi alla kan vara överens om att den här frågan är allt annat än enkel. För mig är den väldigt komplicerad. hade vi ett rätt stort problem, som man kan uttrycka med ett ord: underfinansiering. Det var så pass allvarligt att man sade att man måste göra någonting åt det. En grupp tillsätts, och en rapport presenteras . Jag tror att det är lämpligt att gå tillbaka och titta lite närmare på vad man sade i den rapporten för att på rätt sätt, eller i varje fall på ett klokt sätt, kunna bedöma vad det är som händer och vad det är vi står och diskuterar. I denna rapport diskuterade man fyra alternativ vad gäller budgetbeslutsmodellerna. Den första modellen kallades avstämningsmodellen, och det var i stort sett status quo med vissa justeringar, det vill säga full förslagsrätt, inget inledande rambeslut och så vidare. Den andra modellen var den vi har , rambeslutsmodellen, eller tvåstegsmodellen, som har fungerat . En tredje modell, yttrandemodellen, innebar att finansutskottet skulle ha en central position vid riksdagsbehandlingen. Fackutskotten skulle skicka yttranden till finansutskottet, som sammanställde och koordinerade arbetet. Det var alltså en mer centraliserad modell. Slutligen fanns det en något mer extrem modell, paketbeslutsmodellen, som innebar att hela budgeten skulle tas i ett enda beslut utan diskussion. valde alternativ 2 och avvisade de andra tre. Det är ganska klart vad det innebär för dagens debatt. Många som deltar i debatten tycks tolka beslutet som att det är alternativ 4 som gäller, det vill säga att ingenting får ändras i budgeten. Men om det hade varit så hade uttryckt sig på ett annat sätt. Man avvisade också förslag om att begränsa motionsrätten, vilket var ytterligare en indikator på att markerar sitt handlingsutrymme visavi regeringen. För mig blir slutsatsen att när man har fattat det första rambeslutet och går vidare till fas 2 kan man göra ändringar på utgiftssidan under förutsättning att utgiftsnivån inte ökar, som skedde , eller på inkomstsidan om inkomsterna inte minskar. I botten på hela denna diskussion ligger ju överskottsmålet och det krav på saldot som det ställer. Det handlar om politisk neutralitet. 24 (M) replik: Vi debatterar här en viktig konstitutionell fråga, och det är naturligtvis viktigt att gå tillbaka till lagstiftningens förarbeten. Jag gjorde det själv i mitt anförande och i de replikskiften som jag har deltagit i. har rätt när han konstaterar att valde rambeslutsmodellen, eller tvåstegsmodellen. Det är alldeles klart att det innebär att beslutsprocessen har två steg. Frågan är vad det innebär för den diskussion som vi för här . I det första steget ska inkomstramarna eller inkomstberäkningen fastställas liksom utgiftsramarna för de 27 utgiftsområdena. Sedan föreskrivs det att man i steg 2 ska fördela anslagen inom ramen för de olika utgiftsområdena. Däremot sägs det ingenting om vad som ska göras med inkomstberäkningen i något andra steg. Det beror på att det inte finns något andra steg för inkomstberäkningen, utan inkomstberäkningen görs i steg 1 och sedan är det färdigt med det. Att man har en ordning där man i ett andra steg diskuterar anslagen på detaljnivå till olika myndigheter, bidragssystem och annat i steg 2 när det gäller utgifterna beror ju på att det är en praktisk ordning att ha det så. Då får man också en diskussion inom utskotten kring anslagsfördelningen. Men det finns inget behov av att ha ett andra steg för inkomstberäkningen, för inkomsterna följer av de regelverk vi har i form av skattelagstiftning och annat. Då behövs inget andra steg. Det finns inte heller föreskrivet något andra steg i inkomstberäkningen. Då är den rimliga slutsatsen att inkomstberäkningen görs i steg 1, och sedan finns det inget andra steg för det. Frågan är om har läst förarbetena på rätt sätt. 25 (SD) replik: Vad som är att läsa på rätt sätt kanske är det vi diskuterar lite grann. Som jag ser det är tanken med alla ramar i alla sammanhang att göra en avgränsning. Om vi agerar på ett sätt som innebär att vi spränger ramen, och i detta fall syftet med hela regelverket, kan en hoppande majoritet riskera att åstadkomma en underfinansiering, därför att man ger efter för impulser att vara generös. Det är mänskligt. Regelverket ska skydda oss från sådant. Däremot ser jag inget hinder mot att vi gör förändringar inom ramen som syftar till att stärka budgeten. Det är därför vi gör den bedömning som vi gör i frågan. Hela regelverket tillkom ju inte för att skydda oss mot beslut som stärker budgeten. Regelverket kom till för att skydda oss mot beslut som försvagar budgeten. 26 (M) replik: Jag kan konstatera att inte heller lyckas riktigt väl med att komma runt de tunga juridiska argument som finns för att det inte är tillåtet att i efterhand bryta upp inkomstberäkningen. Jag anförde lagtextens ordalydelse. Jag anförde juridiska tolkningsmetoder för hur man hanterar kollisioner mellan oförenliga lagbestämmelser. Jag anförde förarbetena, där en viktig poäng är att man ska fatta samlade budgetbeslut så att regeringens budgetförslag kan ställas mot samlade budgetförslag från ett eller flera oppositionspartier. Det var också ett tydligt syfte, just att få en tydlighet och en transparens i budgetarbetet i genom att ställa färdiga paket mot varandra. Jag anförde egen praxis, som också har byggt just på att man ska ha samlade budgetförslag som ställs mot varandra. oroade sig för hoppande majoriteter. Ja, det gör jag också, och jag kan säga att min oro har förstärkts efter det beslut som fattade i går. Det innebär ju att man i efterhand kan bryta upp grunderna för inkomstberäkningen och i princip i efterhand ompröva alla de över hundra inkomstposter som statsbudgeten består av. Min fråga till får väl bli samma som jag ställde till : Var finns egentligen de juridiska argument som motsäger de argument som jag nu har framfört? 27 (SD) replik: Bakom varje lagstiftning finns ett syfte, en vilja att åstadkomma något eller att skydda sig från något. Lagstiftaren måste välja ord för att tjäna det syftet. Därför är det inte rimligt att man bortser helt och hållet från sammanhangen och syftena utan läser lagstiftarens ord som talibaner läser . Jag tror inte att det är meningsfullt att göra så, utan man måste försöka se vad man ville åstadkomma. Det avgörande syftet bakom allt vi pratar om var att skydda staten från underfinansiering. 28 SKÅNBERG (KD) replik: Som jag sade i ett tidigare replikskifte är detta när man får välja på vilken sida av slalompinnarna man ska köra. Man får definiera vem man vill vara och hur man vill bli uppfattad. Det privilegiet har också och . – jag minns det själv med bävan – fanns ett parti närbesläktat med , demokrati, här i . I ett principiellt beslut stödde man tanken på . Det var en lång beslutsprocess som ledde fram till det, med många olika uppvaktningar och många utredningar. Så tog hela beslutet att stödja . Sedan kom frågan till finansieringen – inte att dra ned på statens utgifter utom tvärtom att skulle få bli finansierad. Då röstade Ny demokrati nej till finansieringen. Man minskade statens utgifter genom att inte vilja att skulle byggas. Är detta helt i sin ordning? Är det detta sätt att tänka och reagera som vi kan förvänta oss, om finns i nästa mandatperiod, att tycker att det är helt i sin ordning att ha hoppande majoriteter och att i ett visst beslut göra si och i ett annat beslut göra så, eftersom man faktiskt minskar statens utgifter? 29 (SD) replik: Vilka partier som finns här nästa mandatperiod eller inte har jag ingen kristallkula för att svara på, men jag kan möjligtvis gissa. I en demokrati är det ganska naturligt att det ska vara lite besvärligt för minoriteten att styra och ställa med majoriteten. Om man då inte ser till att man har en majoritet med sig får man det besvärligt. Vi är här för att ta ansvar, och vi tänker stanna här. 30 SKÅNBERG (KD) replik: Beskedet är alltså att är här för att stanna och vill ta ansvar. Hur visar ni det ? Vi går ifrån ett regelverk, en praxis som har gällt i snart , och ni är de som lägger fingret på vågen. Du har den avgörande rösten, kanske bokstavligt talat. Hur kan du vara att lita på när du väljer att stödja en regeländring, en praxisändring? 31 (SD) replik: Jag uppfattar det inte som att jag är med och bryter någon regel. Jag uppfattar det som att jag är i och tar mitt ansvar och gör den tolkning av detta som jag tycker stämmer väl med hur det nuvarande regelverket har arbetats fram. Jag delar inte minoritetens uppfattning. 32 (V): Vi diskuterar alltså frågan om finansutskottets betänkande ska få ställas under proposition i kammaren . Som flera har sagt är regelverket inte glasklart i den här frågan, och olika regelverk går åt olika håll. Det går att tolka på olika sätt, och det har också hanterats på olika sätt. I budgetpropositionen hade regeringen aviserat att den skulle komma med ett förslag om skattereduktion för läxhjälp och lagt in de ekonomiska beräkningarna i förslaget i budgeten. När propositionen kom med förslaget om skattereduktion behandlades det i skatteutskottet. Det väcktes följdmotioner, och vid behandlingen i kammaren fanns reservationer med avslagsyrkande på propositionen. Avslagsyrkandet ställdes under proposition i kammaren. I det här fallet togs alltså ett beslut om en del av inkomsterna . Om reservationen hade bifallits hade statens inkomster blivit högre än de beräknade inkomsterna i det första rambeslutet. lämnade regeringen i budgetpropositionen ett lagförslag om privatuthyrning av bostäder. Det förslaget överlämnades till civilutskottet och behandlades där. Trots att förslaget hade påverkan på inkomstsidan i budgeten behandlade civilutskottet förslaget i ett eget betänkande. Reservationer som hade påverkat inkomstsidan fanns också med och ställdes under proposition i kammaren. Det beslutades alltså inte inom ramen för budgetbeslutet. Det är två tillfällen från förra då förslag som påverkade inkomstsidan lyftes upp i kammaren efter det att rambeslutet hade fattats. Att vägra att ställa förslag under proposition är en ovanlig åtgärd som jag anser kräver en tydlig grund. Om det inte är uppenbart att proposition inte ska ställas bör det enligt min uppfattning vara så att förslaget får ställas under proposition. Man kan tycka att det skulle kunna ställas än högre krav på tydlig grund för vägran när det är en riksdagsmajoritet som har ett förslag. Men jag anser att även en liten minoritet bör få sitt förslag prövat om det inte finns en tydlig grund för vägran. I det här fallet finns det enligt min uppfattning ingen tydlig grund för att vägra proposition, och ska också förslaget få ställas under proposition. I detta anförande instämde , , i och (alla S). 33 (M) replik: har uppenbarligen förberett sig noga för debatten och grävt i handlingar för att hitta exempel som stöder hennes tes. Det var bara synd att hon inte gjorde det. Frågan om läx-RUT, som var uppe förra , handlade om ett belopp på , det vill säga budgeteffekten var . Det framgår tydligt av förarbetena att utgiftsförslag eller inkomstförändringar som är av marginell betydelse inte behöver ingå i första steget av rambeslutsprocessen, utan den typen av förändringar kan man besluta om i ett senare skede. Därför är läx-RUT-frågan inget exempel som stöder och de andra oppositionspartiernas tes. När det gäller frågan om civilutskottet måste jag säga att jag inte har exakt koll på vilka belopp som vi talar om där. Men såvitt jag vet var även den frågan budgetmässigt en ganska liten fråga. tycker att man inte ska vägra proposition om man inte har mycket goda skäl för det. Jag skulle vilja vända på det argumentet och säga: Jag anser att man inte ska angripa en väl fungerande budgetordning om man inte har mycket starka skäl för det. Även instämmer möjligen i Socialdemokraternas syn att rättsläget är oklart. Min uppfattning är att det är ganska klart, men oppositionen säger att det är oklart. Då blir slutsats: Okej, rättsläget är oklart i en viktig konstitutionell fråga – då trycker vi på gasen och kör ändå! Det tycker jag är ett typexempel på hur ett ansvarslöst parti beter sig. 34 (V) replik: Jag har inte grävt så extremt djupt för att hitta de här exemplen. Jag har bara läst utskottets betänkande, där båda exemplen finns med. Jag har inte heller i det jag har sagt tagit ställning till nivån utan bara konstaterar att det faktiskt har tagits beslut i efterskott som påverkar regelverket för inkomstsidan. En beräkning på belopp är alltid en beräkning, och det kan variera upp och ned. Men det finns exempel på att inkomstsidan har hanterats och att det har ställts under proposition i kammaren. Det vi diskuterar gäller möjligheten att ställa saker under proposition och möjligheten att vägra att göra det. Eftersom vi tidigare haft förslag som medfört förändring på inkomstsidan och som ställts under proposition anser jag att det är fullt rimligt att också detta förslag ska ställas under proposition. 35 (M) replik: Det finns inget tidigare exempel på att ett förslag av den typ som vi diskuterar har ställts under proposition. Här har vi fattat ett beslut i kammaren om inkomstberäkningen och utgiftsramarna, alltså budgetprocessens första steg. Därefter har en majoritet i finansutskottet via ett utskottsinitiativ velat bryta upp grunderna för inkomstberäkningen genom att ändra tillbaka en viss skattelagstiftning. Något sådant har förekommit under de som vi haft rambeslutsmodellen. Det är en mycket betydande förändring av arbetssättet i när detta nu godtas av majoritet. Det innebär att man i efterhand kan ompröva alla de över 100 inkomstposter som inkomstsidan består av, trots att kammaren har fattat sitt enligt riksdagsordningen enda beslut. Visserligen sade jag i mitt anförande att man inte kan kräva att ska vara med och bära de konstitutionella traditionerna, men eftersom sitter i måste jag ställa frågan: Om man vill vara ett ansvarsfullt parti, hur kan man då vilja gå till angrepp mot den sammanhållna budgetprocessen och den svenska samsynen i författningsfrågor? Innebär det att strävar efter att leva upp till sitt rykte som ett ansvarslöst parti som man inte kan lita på, eller hur ska vi uppfatta den positionen? 36 (V) replik: Jag utgår från de konstitutionella grunderna, som stipulerar att vi har ett parlamentariskt system. Vi har ett sätt för att välja våra företrädare till . Min uppfattning är att en riksdagsmajoritet också ska ha möjlighet att få genomslag. I det fall vi har en minoritetsregering som inte har stöd från en majoritet i är det väldigt märkligt om man ska använda sig av olika tricksande med regelverket för att få igenom någonting som man inte har stöd för. Att försöka köra över en riksdagsmajoritets uttryckliga politiska önskan med att på en osäker rättslig grund vägra att ställa någonting under proposition anser jag vara fel. Jag anser att det konstitutionellt riktiga i det här sammanhanget är att låta majoriteten få genomslag. 37 (FP): Jag läser i medier att om Alliansen skulle förlora voteringen skulle det vara ett allvarligt nederlag. Men det är enligt min mening en vilseledande beskrivning av den politiska effekten. I stället är det så att om Alliansen förlorar voteringen blir det en stor framgång för och deras försök till vågmästarpolitik, en vågmästarroll som serverats av Socialdemokraterna, . , där har ni vinnaren i denna konflikt . Så går jag över till betänkandet. I riksdagsordningen står det om budgetprocessen att budgetramen ska tas i ett – jag säger ett – enda beslut. Tanken med detta är att riksdagsbehandlingen ska hålla ihop budgetens helhet; plus- och minusposter ska organiseras så att de bildar en helhet på ett transparent och sammanhållet sätt. Då kommer vi till kärnfrågan: När det nu faktiskt står i riksdagsordningen att det ska vara ett – jag säger ett – beslut, varför ska då inte följa riksdagsordningen? Finns det ett svar på den frågan hos någon i kammaren? För att förstå hur vi har hamnat i denna besynnerliga situation, när en majoritet vill att ska gå emot sin egen ordningsregel, får man gå tillbaka till debattens början . När de rödgröna såg möjligheten att samagera med för att genom ett utskottsinitiativ stoppa höjd brytpunkt, hänvisade och andra gång på gång till arbetet i av Per och till budgetlagen. Men oppositionen har i sina hänvisningar och även här i kammaren stött sig på fel lag, den i sammanhanget icke relevanta budgetlagen. Och så har det fortsatt med ett genant missförstånd, om jag uttrycker mig vänligt, om den rättsliga grunden. Oppositionspartierna har felaktigt fokuserat på budgetlagen, som främst riktar sig till regeringen och dess uttolkare, medan den relevanta frågan ju har gällt riksdagsordningens bestämmelser. Det maskeras här lite genom att man talar om syftet. Syftet med budgetlagen är annat och snävare än med riksdagsordningen. Riksdagsordningens syfte är att se till att har ett statsskick och ett styre som är effektivt och tål törnar från olika politiska majoriteter. Budgetlagens syfte är betydligt snävare. Det är därför mycket bra att talmannens rättsutredning och KU-betänkandet indirekt, genom att budgetlagen inte alls figurerar i sammanhanget, underkänner hela den ursprungliga utgångspunkten för Socialdemokraternas och övriga oppositionspartiers agerande . tas väl ändå priset av att oppositionen i konfrontation och konflikt, som många har påpekat här, vill driva igenom en ändrad tolkning av riksdagsordningen, det vill säga de facto närmast en författningsändring, så att riksdagsordningen ska anpassas till oppositionens uppfattning om vad budgetlagen tillåter. Det är värt att notera att Socialdemokraterna inte haft kontroll över den parlamentariska process som de själva varit del av.