prot · H00989 · 2013-04-11 00:00:00 — Med detta yrkar jag bifall till reservation 1 och i övrigt bifall till utskottets förslag i betänkandet. 125 (S): Vi har kunnat följa och konstatera att det finns någon form av ständigt pågående och växande konflikt mellan Försvarsmakten och Försvarsdepartementet. Uttrycken för det har varit många. har det handlat om sådant som statsministerns uttalanden om att försvaret är att betrakta som ett särintresse. Det har funnits olika bedömningar om personalförsörjning och framtida materielbehov. Tonläget har ofta varit högt. Den offentliga exponeringen har varit stark och känslan av misstroende tydlig. Det är konflikter som inte är bra. De är inte bra för . Det är inte en bra signal internt i Försvarsmakten. Det är inte en bra signal till svenska folket. Det är inte en bra signal till omvärlden. Det är inte ett värdigt eller ett gott ledarskap att ha den höga konfliktnivån mellan regeringen och Förvarsmakten. Det löser inte problem. Det fördjupar i stället problem. Ytterst anser jag att det är försvarsministerns ansvar att reda ut problemen och sätta stopp för de negativa spiralerna som ständigt pågår. har regeringen återigen sagt sig ha en vilja att ta itu med kostnaderna för försvarsmateriel. Efter att Försvarsmakten presenterat sin bild av läget med bland annat ofinansierade materielkostnader på i storleksordningen 30 miljarder vill man ha nya beräkningar, och man för ett allmänt resonemang om behov av ökad styrning. Är det så att trycket från finansminister är så hårt på försvarsminister att hon och departementet inte tillåts acceptera de bistra verklighetsbeskrivningar som Försvarsmakten redovisar? Varför kan man inte erkänna att varken personalförsörjningen eller materielfrågorna går enligt regeringens planering? Om man inledde med att erkänna det och orkade se problemen som de ser ut kanske det skulle kunna vara ett första steg mot att på ett sansat sätt försöka lösa problemen tillsammans. Jag menar då tillsammans, inte att man sätter sig var och en på sitt håll och sedan laddar upp för nästa fas i någon sorts strid som omgivningen bara anser som märklig och konstig. Dagens ärende hänger intimt samman med den verklighet jag har beskrivit. Det handlar om Genomförandegruppen med borgerliga politiker som i ett speciellt läge skulle ta sig an materielfrågorna och spara pengar . har det slutat i mycket bister kritik från som i sin rapport ger en tydlig bild av en ovanligt valhänt skött process och en inkompetent hanterad situation. Det är min värdering av det jag har tagit del av, läst i rapporten och den allmänna debatt som har varit kring det. Vi har här hört olika typer av försvar för agerandet. Man kan i varje fall konstatera att det har rörts upp oerhört mycket damm kring detta. Det har skapats många motsättningar som en effekt av hela processen. Den som säger att allting har varit bra och välskött tror jag lider av lite lätt brist på trovärdighet. Det finns alltid försvar för det mesta i olika sammanhang. Kan man inte på ett öppet sätt ta till sig av kritiken som har levererat och som är skarp har man på något vis passerat utanför en rimlig diskussion och ett konstruktivt sätt att ta till sig detta. Jag kunde i Utbults resonemang spåra en viss ödmjukhet inför det som står i rapporten. Det tyckte jag ändå var intressant att kunna ha med i den fortsatta debatten. Man konstaterar bland annat i rapporten att ställdes väldigt tydligt åt sidan i detta uppmärksammade ärende. Jag vill notera några saker som står i rapporten. Det står så här: Förutom partiföreträdarna deltog även statssekreterare från tre departement (försvars-, närings- och ). En deltagare i genomförandegruppen framhåller att besluten fattades av politikerna i genomförandegruppen, det vill säga partiföreträdarna och statssekreterarna. Flera av deltagarna i gruppen påpekar vidare att hade en stark roll i genomförandegruppen. Jag är inte alls förvånad över det konstaterandet. Jag känner till och med till vittnesmål om hur enormt stark det inflytandet var i processen. Det kanske var så att det inflytandet var starkare än någon annan parts inflytande i sammanhanget. Det står också: De båda riksdagsledamöterna i genomförandegruppen påpekar att deltagandet i gruppen inte diskuterades med andra ledamöter i , utan främst med den egna partiledningen. Genomförandegruppens arbete diskuterades inte heller med Försvarsberedningen, vars arbete bedrevs parallellt. Sedan konstaterar man: Sammanfattningsvis kan konstateras att det politiska inslaget i genomförandegruppen främst syftade till att nå enighet inom regeringspartierna kring de förslag till besparingar som utarbetades av gruppen, snarare än som återkoppling till . Det är vad redovisar. Det är inte en helt konstig eller orimlig slutsats. Den bild man ger är att det var ett så pressat ärende att när de personer som satt i Genomförandegruppen hade resonerat och slitit håret av varandra och kommit fram till någonting fanns väl inte orken och kraften kvar till att över huvud taget försöka att föra en diskussion med andra partier i eller med försvarsutskottet. Det man beskriver här är en interiör i en miljö som inte är riktigt sund och konstruktiv för att värdera och fatta sådana viktiga beslut. Man skriver också så här: I granskningens intervjuer med företrädare för försvarsutskottets kansli kan man inte erinra sig att det har hållits någon muntlig föredragning gällande genomförandegruppens besparingar inom materielförsörjningen. Den enda information som har nått är den som återfinns i budgetpropositionerna . Man kan naturligtvis lägga sig på den bogen och ha linjen att försvara detta och säga: har inte efterfrågat det. De får väl skylla sig själva. De kan väl läsa handlingarna. Jag har en hyfsat lång politisk erfarenhet. Så kan man alltid försvara sig när man sitter i en ledande position. Man kan alltid försvara sig på det sättet för att komma undan ett reellt ansvar. Man kan skylla ifrån sig så att man själv frånhänder sig ansvaret och skyller på andra. Men det är inget annat än ett dåligt försvar för ett dåligt ledarskap. Man hade här ett så speciellt arbete att ledarskapet i det arbetet borde ha kommit till försvarsutskottet och redovisat hur man resonerar och vad man håller på med. Men tyvärr är den bild som beskrivs här i handlingarna och som jag dessutom tror är rätt så riktig en bild av att detta var en i högsta grad intern och i högsta grad exklusiv process där man också hade en mentalitet som exkluderade en omgivning. Det är inget konstigt att konstatera; det står i stort sett här. Sedan kan man med någon sorts trovärdighet försöka skylla på någon annan eller försöka hitta något konstigt försvar. En allmänhet får avgöra vad som är trovärdigt. skriver: bedömning är att regeringen tog medvetna risker när det gäller försvarets förmåga i samband med besparingarna. Det är deras bedömning. Förmodligen har de också avhandlat detta med Försvarsmakten. Regeringsrepresentanterna säger att det inte är på det sättet. Jag kan bara konstatera att det framgår tydligt i det här sammanhanget. Man kan fundera på en sådan här formulering, exempelvis: Anskaffningen av TUAV, förarlösa flygplan för spaning, avbröts i ett sent skede för att återkomma i materielplaneringen efter beslut av regeringen eftersom behovet framför allt i ansågs stort. Redan när regeringen beslutat att avbryta anskaffningen av TUAV fanns ett känt behov som Försvarsmakten kommunicerade. Flygplanen är oerhört viktiga för den svenska truppen i olika sammanhang, framför allt för att skaffa sig information om hur det ser ut framför dem i terrängen. Det är ett oerhört viktigt strategiskt instrument. Om man skjuter upp en sådan möjlighet och inte kan använda sig av den har det såklart en negativ inverkan på möjligheterna att agera. Bland annat detta är orsaken till att vi skriver: Besparingarna påverkade den svenska truppen på ett negativt sätt. Det är klart att det hade varit positivt om man hade fått detta i ett tidigare skede, vilket Försvarsmakten också har anfört i samband med detta. Jag tror inte heller att det krävs så fruktansvärt djup kunskap för att förstå innebörden i denna formulering: Exemplet med det splitterskyddade terrängfordonet Galten som används i visar på hur Försvarsmaktens och regeringens ansvar blandas samman. Försvarsmakten menar att besparingarna har inneburit en begränsning av antalet splitterskyddade terrängfordon, vilket kan ha påverkat soldaternas säkerhet i . Bristen är åtgärdad, men ansvaret för den specifika brist som uppstod måste mot bakgrund av besparingarna anses vila på regeringen. Jag har besökt , och jag har talat med rätt så många. Det är klart att de splitterskyddade fordonen är viktiga. Det är klart att det hade varit positivt om man hade hanterat detta på ett både snabbare och effektivare sätt. Inte kan jag se det här som särskilt positivt, utan jag tycker att formuleringen negativt håller rätt bra i sammanhanget. Det står även att man inte har hushållat med resurser. Man skriver: Granskningen visar också att regeringens besparingar i vissa fall har inneburit nya kostnader och bristande hushållning med resurser. Det är vad konstaterar. Sedan ges det exempel på hur man har skjutit upp saker. När man har fått ta igen det hela har det blivit något dyrare. Jag kan läsa upp bland annat det som står om TUAV: När TUAV nu slutligen har anskaffats är kostnaden något högre än den var enligt den ursprungliga planen. Man skriver också så här: menar dock att det inte kan betraktas som effektivt resursutnyttjande när verksamheten först läggs ned för att på därpå återupptas igen, ibland förknippat med nya kostnader och pengar i sjön. Det är en formulering man använder. Det står vidare att man inte har respekterat den rådande rollfördelningen mellan regering och myndighet och att man därmed har försvårat insyn och ansvarsutkrävande. skriver: Regeringen vill ta kontroll över materielförsörjningen och bedömde att Försvarsmakten själv inte skulle lyckas göra tillräckligt stora besparingar på den korta tid som fanns till förfogande. menar dock att styrform och tillvägagångssätt för att ta fram besparingarna har påverkat möjligheterna till insyn och ansvarsutkrävande. Detta är en av huvudpunkterna i rapporten, det vill säga att insynen och ansvarsutkrävandet på något vis är en kärnpunkt som man måste göra någonting åt . Det står också att man inte tillräckligt har dokumenterat processen. Arbetet med att ta fram besparingarna präglas av bristande dokumentation, och grundläggande krav på dokumentation har inte följts. Det är också ett konstaterande som görs. Man kan välja att slå ifrån sig och säga att det inte alls är så här, eller också kan man försöka ta till sig detta inför en kommande framtid om man mot förmodan skulle ge sig in i ett liknande projekt. Det har inte givits skriftliga direktiv till Genomförandegruppen. Några skriftliga direktiv finns inte upprättade för Genomförandegruppen, och det går således inte att i efterhand utläsa vad gruppens ställning och uppdrag var. Det är ett konstaterande som man har gjort. Med tanke på den kompetens som de här revisorerna har detta är rätt så kvalificerade personer tror jag att det ligger mycket i detta. Jag tror inte att de har tagit det här ur luften. Det har inte skapats förutsättningar för effektiv resurshushållning. Det finns exempel på hur beställningar har avbrutits för att återkomma till högre pris. bedömning är att regeringen inte har skapat förutsättningar för effektiv resurshushållning. Man har inte givit tillfredsställande information om resultatet av arbetet. skriver: Utifrån granskringens iakttagelser är bedömning att den information som nått om besparingarna och deras fullständiga innebörd inte är tillfredsställande. Det är också ett konstaterande och en bedömning som man kan värdera på olika sätt, som jag har sagt. Man kan försöka sopa undan det hela genom att säga att man inte har begärt det ena och det andra från olika håll och att det är tillfredsställande att ha detta i en årlig budgetredovisning. Det är en uppfattning jag inte delar. Detta är av en helt annan dignitet och ett helt annat slag. Framför allt är processen så annorlunda och speciell att man borde ha agerat på ett annat sätt. Allt det som revisionen har gjort syftar till att lägga grunden till ett bättre arbetssätt . Man ska inte jobba på detta vis, och man ska förbättra sig. Det är därför vi har revision. Egentligen tycker jag att i stället för att lägga sig i ett ensidigt försvar som i stort sett går ut på att man har varit duktig och gjort bra saker kan man säga så här: Det var kanske inte så himla snyggt, alltihop det här. Det ligger en hel del i vad revisionen säger. Vi kan inte göra så här igen, utan vi ska försöka göra på ett bättre sätt . Jag tycker att det är ett rätt så sjyst sätt att närma sig en sådan här situation i stället för detta istadiga försvar som egentligen bara är hopplöst. Jag tycker inte att det är rätt sätt att gå till väga. Men det är ni som väljer hur ni vill hantera detta. Om ni väljer att hantera det på ett sätt där ni känner att man har gjort allting rätt och att man kanske inte behöver bry sig om vad revisionen skriver och sedan göra det till någon sorts konspiration i försvarsutskottet så har ni valt den linjen. Men jag tycker att det är viktigt att tänka på en sak när man som oppositionsföreträdare läser sådana här dokument. Detta är bland det grövsta jag någonsin har läst när det gäller revisionsrapporter, och jag har läst många sådana i mina dagar fast kanske på andra nivåer kommunala och regionala. Detta är så pass osnyggt, så pass oskickligt och så pass dåligt att man nog bör göra sin hemläxa och fundera igenom sin situation om man får en sådan här revisionsrapport. Framför allt bör man fundera på om man har gjort detta på ett kompetent sätt. Jag tror att man ska ha lite eftertanke och ödmjukhet när man närmar sig det här. Kritiken är, i alla fall i mitt tycke, förödande. Det är en föga smickrande rapport som har redovisat. Utskottet skriver i sitt betänkande: Utskottets mening är att beredningsformerna måste vara i överensstämmelse med de former som normalt sett gäller mellan och myndigheter. Jag tycker inte att det är ett särskilt konstigt konstaterande. Det är det som är det normala. Men här har vi någonting som inte har varit normalt. Utskottets skriver vidare: Rollfördelningen måste vara tydlig, och regeringen måste notera den allvarliga kritik som riktas och konstruktivt använda den för att liknande situationer inte ska uppstå . Detta är ett sätt för utskottet att tala om för regeringen att den kanske bör ta till sig en del av det här, fundera på hur man ska göra och försöka vara lite ödmjuk och konstruktiv. Dessutom är det regeringens ansvar att garantera tillfredställande information, särskilt som regeringen har valt ett arbetssätt som avviker från rådande rollfördelning. Det är också ett konstaterande som egentligen bygger på en grundläggande demokratisk syn och på respekt för de regelverk som gäller. Här har vi ett speciellt ärende som har hanterats, och det har framförts förödande kritik. Då kanske man inför en framtid ska ta till sig det och försöka jobba på ett annat och bättre sätt när man ger sig in i den här typen av processer. Sammanfattningsvis tycker jag att det är bra att har lagt detta på bordet och genomlyst ärendet ordentligt. Utskottets förslag till beslut får betraktas som en tydlig markering av att man måste förbättra sig och förändra sig och göra saker och ting på ett bättre sätt. Slutligen vill jag säga något om debattnivån när det gäller att förhandla med SD. Jag har över huvud taget inte fört en enda diskussion med om det här. Det har inte heller Vänstern eller MP gjort. är det utrett. Men när kansliet har hjälpt till att besvara krav i motioner har de försökt göra det på ett korrekt och sakligt sätt. Ordet förhandling användes inte. Med det yrkar jag bifall till förslaget i försvarsutskottets betänkande. 126 (FP) replik: Jag har heller aldrig använt ordet förhandling. Jag konstaterade blott att oppositionen, Socialdemokraterna, , har valt att delvis tillstyrka ett motionsyrkande från , vilket jag tycker är uppseendeväckande nog. Det fanns när socialdemokrater gärna var mycket tydliga när det bland annat gällde diskussionen om försvarsmateriel. Vi minns ännu hur den förutvarande försvarsministern uttalade sig om plåtschabraken som sjöofficerarna skulle stå och glänsa vid. Jag tror att det är så, , att i det fall Socialdemokraterna åter kommer i regeringsställning lär bli varse att regeringar måste ta ställning till materielprojekt. är praxis att så fort det handlar om mer än ska regeringen ge ett klartecken. Önskan att kunna undkomma svåra beslut på materielförsörjningssidan tror jag är lätt utopisk. Det är naturligtvis oerhört lätt att kritisera när besparingar har skett. Men det hade varit väldigt spännande om hade berättat vilka besparingar man hade gjort givet att Socialdemokraterna vid det tillfället hade varit i regeringsställning med samma ekonomiska förutsättningar, det vill säga svart hål i Försvarsmakten och miljarder mindre i materielbudget. Har varit med om en process inom som har varit så transparent som denna? Jag satt i perioden 20022006. Jag fick aldrig se en enda rapport från någon av de arbetsgrupper som fanns i , mycket mindre på Försvarsdepartementets område. 127 (S) replik: erbjöd vi en politisk uppgörelse om de kostnader för JAS Gripen som inte är finansierade . Det handlar om 5,5 miljarder. Vi lade fram ett förslag om att dra ned en del på internationella insatser och föra över det till materielkontot. Det var 300 miljoner vi ville hantera på det sättet på årsbasis. Försvarsmakten har kommit med ett förslag på samma nivå. Det tackade ni, , nej till. Ni försämrade ytterligare den trånga materielbudgeten genom att inte anta det konstruktiva förslag som vi ville inleda en diskussion om. Det är bara ett exempel på varför jag inte tycker att ni sköter de här frågorna särskilt bra. Det här är en granskning som har gjort. Jag konstaterar en lång rad faktaförhållanden. väljer att föra en hypotetisk diskussion om vad Socialdemokraterna skulle ha gjort om de hade varit i regeringsställning. Det är inte relevant i det här sammanhanget. Det relevanta är att ni har tillsatt en arbetsgrupp som har jobbat på ett sådant sätt att ni har fått förödande kritik av . Jag skulle vilja fråga så här: Vilka åtgärder tänker ni vidta med anledning av den situation ni ställde till med och det som ni drev igenom? Det vill jag fråga med anledning av alla de punkter som vi har diskuterat inledningsvis. Vad tänker ni göra för att förbättra ert sätt att jobba och för att inte hamna i den här situationen? Det är den läxan ni ska göra. Det var ni som satt i regeringsställning. Det var ni som gjorde detta. Ni har den här rapporten från att dra slutsatser av . Vilka slutsatser drar du? Vad tänker du göra? Är detta bara något vi kan slänga åt sidan? Har du något konstruktivt att komma med? 128 (FP) replik: är relativt ny i försvarsutskottet, men jag är övertygad om att det med tiden även hos honom kommer att inställa sig en känsla av att det krävs en tydlig politisk styrning och en tydlig politisk uppföljning av Försvarsmaktens verksamhet. I varje givet hänseende ligger det yttersta ansvaret på regeringen och till slut på den riksdag som ställer sig bakom de olika besluten. Jag hoppas att vi fler gånger får se exempel på hur politiker faktiskt bemödar sig om att påverka en av de enskilt största anslagsposterna som finns i den svenska statsbudgeten. Vad beträffar samarbetsförmåga kan jag bara konstatera att förekom det över huvud taget inte några överenskommelser med oppositionen. Då valde Socialdemokraterna att klara av sina förhandlingar med sakkunniga från bland annat internt inne på Försvarsdepartementet. har återkommit till att vi riksdagsledamöter som satt i Genomförandegruppen borde ha pratat om detta med våra kamrater i och att vi kanske borde ha haft spontana dragningar i utskottet. är en person som lägger stor vikt vid värdet av en sträng sekretess. Jag kan säga att det gjorde även när man bildade den här arbetsgruppen. Vi var strängt förbjudna att diskutera detta med utomstående. Det må vara att och försvarsutskottet inte fick någon dragning gällande Genomförandegruppens arbete, men Genomförandegruppen rapporterade till regeringen. Regeringen tog sedan in valda delar av detta i budgetpropositionen, och jag kan säga så mycket som att det förekom dragningar om budgetpropositionen i försvarsutskottet. Så var fallet. 129 (S) replik: Jag tycker att man ska ägna sig åt sakfrågan. Sakfrågan i det här fallet handlar inte om hur länge jag har suttit i försvarsutskottet, utan den handlar om materielförsörjningen. erbjöd vi en uppgörelse för att lätta på trycket i denna materielförsörjning. Den tackade ni nej till, . Det var ett erbjudande som handlade om att vi ville bidra konstruktivt till att stärka materielbudgeten. Det tackade ni nej till. Om det finns en så stor omsorg som försöker beskriva från er kant i de här frågorna, varför avslog ni då detta? Varför antog ni inte det erbjudande vi kastade fram? Vi tyckte dessutom att det var mycket konstruktivt. Det är också ett sätt att styra tydligt politiskt. Här har vi ett av de största materielprojekten, det största beslutet som fattas under den här valperioden på det försvarspolitiska området, men där har ni inte velat bidra till en full finansiering ens en gång, utan ni säger att det ska lösas i en diffus framtid i en oerhört ansträngd budget. Jag tycker inte att det är ansvarsfullt. Låt mig återkomma till själva sakfrågan även om diskuterar runt alla möjliga andra saker. Jag har inte fått något svar på vilka slutsatser ni egentligen drar av den här konstruktiva kritiken. Ni försöker bara förskjuta detta till någonting annat. Inledningsvis i mitt anförande tog jag upp sex sju punkter som handlar om försvarsförmågan, om att man inte har hushållat med resurser, om bristande rollfördelning, om en icke-dokumenterad process, om att man inte har lämnat några skriftliga direktiv och om att man inte har gett ordenlig information. Oavsett om man har sagt någonting vid ett utskottstillfälle är det principiella frågor som styr det här. Det går mycket väl att arrangera informationer i utskottet även om sekretessbelagda frågor. 130 (M) replik: Det är intressant att höra hur i sitt anförande och speciellt här i replikskiftet med bullrar om otydlighet och att man ska hålla sig till sakfrågan. Sedan pratar han om allt möjligt annat än just sakfrågan, som alltså är Genomförandegruppen. Otydligheten ligger även i det som också åberopade, nämligen den långa erfarenheten från politiken. Ja men, fru talman, den långa erfarenheten från politiken torde då också innefatta djup kunskap om vad skillnaden mellan en arbetsgrupp och en utredning är, vad direktiv är och inte är, hur man arbetar och hur hela budgetprocessen ser ut. Men så är uppenbarligen inte fallet. Här blandar vitt och brett såväl dåtid som nutid, hur den interna processen inom departementet ser ut och vad som är utredningar och hur deras uppgifter och styrning ser ut. Dessutom, fru talman, vill jag i sammanhanget, när nu pratar om bristande ledarskap, nämna vad en tidigare ledare för parti uttryckte vid socialdemokratiska partikongress: Vi ger aldrig inflytande. Aldrig någonsin, aldrig någonstans, aldrig . Det gäller också passivt inflytande. Vad har hänt med det löftet, ? Hur kunde det gå så fel? 131 (S) replik: Det jag byggt mitt anförande på och det jag sagt är i stort sett exakta citat från den här utredningen som har gjorts. Det är den kritik som har lämnat som jag har förmedlat. Ni i Alliansen bemöter inte det. Ni svänger er bara ur det här och pratar om andra saker och försöker med konstiga och krystade förklaringar. Det jag säger är: Vad tänker ni göra i konkret mening med anledning av den här kritiken? Vilka slutsatser tänker ni dra, och på vilket sätt tänker ni förbättra er? På vilket sätt tänker ni göra er hemläxa?