prot · H00985 · 2013-03-27 00:00:00 — säger att man ska kunna använda teknik i bilen men att det inte ska ske på ett trafikfarligt sätt. Ja, vi ska ha en skärpt lagstiftning om vårdslöshet i trafik, men vi ska inte ha en kataloglagstiftning där och de övriga rödgröna ska försöka att detaljstyra exakt vad som ska gälla och inte gälla. Ingen här i kammaren, ingen som lyssnar, ingen som ser på tv kan säga hur tekniken fungerar om fem . Den tekniska utvecklingen går väldigt raskt. Men i samma andetag kan säga att vi inte ska främja sådan teknik som vi inte tycker är bra. Den lagstiftning som föreslår är omöjlig till och med för den regering som han anförtror att ta fram detta digra lagstiftningsförslag. Vi vill inte ha ett vårdslöst beteende i våra fordon oavsett om det handlar om sms-skickande, mobiltelefonerande, glassätande, rökande eller något annat. Jag hoppas att det är här replikskiftet har klartgjort att Alliansen är för trafiksäkerhet, men vi är också för tekniska landvinningar som är viktiga för svensk bilindustri och svenskt trafiksäkerhetsarbete. 30 (MP): Det är oerhört glädjande att vi har en majoritet i för en lagstiftning om mobilanvändning i bil. Det är inte för . kommer att bli det sista av EU:s länder som inför en sådan lagstiftning. Även vårt grannland har förbjudit mobilprat utan handsfree och sms:ande bakom ratten. Det här är en fråga som har drivit länge, och motionen Regler kring mobilanvändning i bil var en av de första motionerna jag skrev när jag kom in i . Vi är många som har varit med om farliga situationer i trafiken där mobilpratande eller sms:ande förare har varit inblandade. Att förbjuda trafikfarlig mobilanvändning är en viktig signal till alla förare. Inget samtal och inget sms kan vara så viktigt att det är värt att riskera en annan människas liv. Det säger sig självt att det finns stora risker med att ägna sig åt annat än att titta på körbanan när man kör bil. En allt viktigare orsak till bristande koncentration är just mobilanvändning, detta att vi sitter och pratar och sms:ar bakom ratten. Den samlade forskningen menar att vi blir sämre bilförare när vi håller på med mobilen. Vi reagerar långsammare, får tunnelseende, missar vägmärken och annan trafikinformation och gör större och kraftigare rattrörelser. Att skriva och skicka sms är det som i särklass ökar olycksrisken allra mest. Sedan kan man ha olika synpunkter på vad forskningen har kommit fram till, men det finns forskning som visar att olycksrisken blir 23 gånger större. En mobilknappande bilförare är lika farlig som en rattfull förare. I regeringens skrivelse i det här ärendet redovisas forskningen från VTI. VTI har dragit slutsatsen att det inte finns någonting som visar att samtal i handsfree skulle vara mindre farligt än samtal i en handhållen telefon. finns det annan forskning som visar att risken för en trafikolycka minskar om man har handsfree. Det är många länder som har en lagstiftning som tillåter samtal i handsfree men förbjuder samtal med handhållen telefon, inklusive sms. Vi i anser att det i grunden finns fog för ett totalförbud mot mobilsamtal och sms:ande, i synnerhet i tätorter. Det är så pass farligt. Men vi ser också att det finns en större acceptans i opinionen för ett förbud då mobilsamtal med handsfree undantas. Enligt en Sifoundersökning anser av svenskarna att all mobilanvändning under bilkörning bör förbjudas, medan det är som är positiva till ett förbud där man tillåter handsfree. Sammantaget ger detta en överväldigande majoritet, av svenska folket är för någon typ av förbud. Även och har förespråkat ett förbud mot användning av mobiltelefoner med undantag för samtal med hjälp av handsfree. Därför har vi i landat i att vi vill ha ett förbud mot mobilanvändning utan handsfree under bilkörning. Det inkluderar även all kommunikation med sms och annan trafikfarlig mobilanvändning. Jag tycker att ett sådant förbud rimligtvis borde vara en självklarhet för alla politiska partier som tar nollvisionens målsättning på allvar, det vill säga att allt ska göras för att minska risken för att människor dödas eller skadas allvarligt i trafiken. Jag vill yrka bifall till utskottets ställningstagande under punkten Kommunikationsutrustning i fordon i det här betänkandet. skadas och dödas över 3 000 fotgängare och cyklister i kollisioner med bilar. En tredjedel av de omkomna i trafiken är oskyddade trafikanter trots att de bara står för av färdsträckan. Det är alltså nio gånger så farligt att gå och cykla som att sätta sig i bilen. Medan antalet dödade och skadade bilister minskar år för år, ökar olyckorna bland dem som går och cyklar i våra tätorter. En utsatt grupp är de äldre. Äldre människor skadas också allvarligare när de blir påkörda. Vi blir skörare när vi blir äldre. När olyckan är framme, när cyklisten, barnet eller mannen med rullatorn dyker upp framför motorhuven, är det framför allt en sak som bestämmer om du som bilförare ska orsaka skrubbsår eller ett förlorat liv, och det är hastigheten. Risken för att en människa som blir påkörd av en bil dör är mycket hög vid men liten vid hastigheter . Det har varit känt bland trafikplanerare . Det är med vetskap om detta som många kloka kommunpolitiker i vårt land redan har sänkt hastigheterna i städer och tätorter . En forskargrupp vid har sammanställt och analyserat de senaste årens forskning om hastigheter och hållbarhet. De har också analyserat fotgängarolyckor, och de är tydliga: Bilar ska inte köra fortare än i städer och tätorter. En bilist som kör kan samspela med gående och cyklande på ett helt annat sätt än den som kör fortare. Bilisterna väjer spontant för cyklisterna, kör i ett jämnare tempo och tar också mindre plats eftersom de behöver kortare avstånd mellan varandra. Bullret minskar, och även utsläppen blir lägre. Lägre hastigheter leder kort sagt till en stad att både överleva i och leva i. tar fasta på forskningen. Vi vill att bashastigheten i tätorterna ska sänkas . Vi har inspirerats av städer i och i som har gått före. Vi vill skapa trygga städer för våra barn, våra gamla föräldrar och oss själva. Vi vill skapa städer att leva i, inte bara köra bil i. Därför blev vi förvånade och oroliga när presenterade sitt förslag om ny bashastighet i landets tätorter och föreslog , inte 30. Vi blev förvånade eftersom i sin handbok i staden hastighetsnivåer i en attraktiv stad, som många kommuner använder i sitt planeringsarbete, förespråkar just . Varför har ändrat sig, kan man fråga sig. Vad är det som har hänt? När jag läser av nya hastighetsgränser, som ligger till underlag för deras beslut, hittar jag förklaringen. Där står bland annat att det bedöms vara större acceptans för 40 än som bashastighet hos trafikanter och myndigheter. Detta indikerar bland annat de intervjuer som genomförts med brukare av trafikjuridik på kommuner, länsstyrelser, och polisen. En stilla undran: Är det någon som har intervjuat cyklisten, barnet, mannen med rollatorn för att höra vilken acceptans de har? Var finns de i utredning? Regeringen har valt att lägga locket på och inte fatta något beslut i fråga om nya hastigheter i tätorten. Om man ska tolka det positivt och det väljer jag att göra kan man tolka det som att fått bakläxa. har tolkat frågan enligt följande; jag läser från betänkandet: Om frågan om att införa en ny bashastighet aktualiseras är det enligt rimligt att både förslaget och motiven till förslaget ses över på nytt. Jag hoppas att då vidgar intervjugruppen. Fram till dess tänker jag och fortsätta att driva det enda rätta, att , inte 50 och inte 40, ska vara den bashastighet som gäller i tätorten. Bilen har alltför länge varit styrande i vår stadsplanering. är det hög tid att bilen anpassas efter människan i stället för tvärtom. Det är dags att skapa städer där bilar, cyklar och gående samsas jämlikt om utrymmet och bilens hastighet anpassas till de gående. I sådana städer vågar vi låta våra barn gå och cykla själva till skolan. I sådana städer kan de äldre promenera säkert. Med får vi en mänskligare stad, en stad att leva i. Självklart står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifall till reservation 3 om bashastigheter i tätorter. 31 (M) replik: När jag lyssnar på anförande funderar jag på om vi är i riksdag eller om vi befinner oss på ett opinionsinstitut. lägger inte fram förslag som följer deras övertygelse, utan lägger fram förslag utifrån vad anser har störst acceptans. Är det så jag ska uppfatta det? Det var så sade. Det är så det står i motion. Det är beklagligt att både och i sina anföranden försöker finna argument som är till fyllest för dem själva. Jag ställde ett antal frågor, bland annat om hade läst den amerikanska studie som han hänvisade till. Jag fick inget enda svar. Jag frågade om hon hade läst den studie som hon hänvisade till, att det är 23 gånger farligare. Återigen: Jag negligerar inte risken med sms:andet. Om inte finner argumenten i svensk forskning och inte heller någon annanstans använder hon dem som passar. Därför vill jag nämna för en intressant studie, nämligen den amerikanska studie som säger att det är 23 gånger farligare att sms:a. Den säger att det är bara fyra gånger farligare att läsa en bok eller en tidning i bilen. Jag kan ifrågasätta även den uppgiften. Med tanke på det sätt som talar om vårdslöshet i trafiken undrar jag om det kan vara något som hon kommit fram till , att det kan vara ett bättre alternativ. 32 (MP) replik: Det var många frågor, men eftersom jag är en lydig debattör ska jag försöka svara på dem alla. När det gäller inställning till vad lagstiftningen ska omfatta beträffande mobiltelefoni är det nog ingen hemlighet att vi tidigare drivit frågan om ett totalförbud mot att sitta och tala i telefon bakom ratten. Det kan man tycka att man ska fortsätta att göra, men vi anser inte att det är en framkomlig väg eftersom vi vilket är mycket glädjande har fler som trots allt vill göra en del av det som vi vill göra. Jag tycker att en lagstiftning mot att sms:a och tala i mobiltelefon bakom ratten utan handsfree är ett jättebra första steg. Jag tror att det kommer att leda till att färre förare talar i mobiltelefon över huvud taget. Det är det viktiga. Det viktiga är att vi kommer åt att spara de liv som annars skulle offras när vi talar i telefon och beter oss vårdslöst i trafiken. Därför är lagstiftningen viktig. Sedan gällde det sms och hur farligare det är att sitta och sms:a bakom ratten. Jag kanske kan fråga hur farligare han tror att det är eller om det över huvud taget är farligt att tala i mobiltelefon eller sms:a bakom ratten. När jag lyssnade på anförande tyckte jag att det var lite motsägelsefullt. Å ena sidan är han väldigt angelägen om att man inte ska bete sig vårdslöst i trafiken. Å andra sidan tycker han inte att det verkar vara så farligt att tala i mobiltelefon eller sms:a bakom ratten. 33 (M) replik: Jag kanske var otydlig och måste se efter i protokollet när det kommer, men jag har sagt ett antal gånger att det är olämpligt att sms:a. Det jag tycker är fel i argumentation är att man plockar fram statistik som inte är relevant, utan det finns sådant som kan ifrågasättas. För mig är det ointressant hur det är. Jag vill ha en lagstiftning som är teknikneutral. Det borde ha stött i stället för att vi ska få en kataloglagstiftning som gäller specifikt mot sms; däremot sägs ingenting om gps, ingenting om andra saker som distraherar i bilen. Man riktar bara in sig på sms. Det är ett första steg, säger . Ja, det är det som är så fel, att försöka göra detta när man inte har svar på vad man vill åstadkomma. Vi vill skärpa lagstiftningen beträffande vårdslöshet i trafiken just för trafiksäkerhetens skull. Låt mig ställa en helt hypotetisk fråga till . Om alliansregeringen inte har tid att vänta på den kataloglagstiftning som oppositionen vill införa om fyra till , kommer att kunna ändra åsikt eller ska hon kanske först fråga ? Kommer att kunna ändra åsikt om vi kommer med ett lagförslag om skärpning av vårdslöshet i trafiken som är teknikneutralt? Om vi kommer med förslag om informationskampanjer där man påtalar vikten av olämplighet med distraktionsmoment i bilen, exempelvis sms, kan då stödja det? Kan i så fall kanske säga att hon hade fel, att regeringen var snabbare och gjorde mer för trafiksäkerheten än vad hon trodde? 34 (MP) replik: Det är bra med informationskampanjer, och det är inte heller något vi i utskottsmajoriteten har sagt nej till. Dem kan man börja med innan man går vidare till lagstiftning. I och med att vi kommer att fatta beslut om en lagstiftning mot mobiltelefonanvändning i bilen kommer det att leda till att många börjar tänka på att de måste ändra sitt beteende. Det är svårt med bestämmelser i trafiken. Låt oss se på till exempel hastigheterna. Det finns hastighetsbegränsningar, men när bilförare har tillfrågats har av männen och av kvinnorna sagt att de normalt ligger över hastighetsgränsen. Jag hoppas att inte tycker att man ska ta bort bestämmelserna eftersom så många bryter mot dem. Det är ändå viktigt att ha dem som norm. Det är intressant att se att det är fler män än kvinnor som bryter mot bestämmelserna. av männen och av kvinnorna använder mobiltelefon i bilen. Man måste rikta informationskampanjerna och tänka på dessa saker när lagstiftningen utformas. Jag hoppas att regeringen verkligen tar frågan på allvar och snabbar på så att det blir en bra lagstiftning. är inte det första landet i världen som lagstiftar mot mobilanvändning. Det finns många länder att dra lärdom från, till exempel alla länder i EU och många delstater i . Precis som sa har de jobbat mycket med informationskampanjer och sett till att många liv har räddats. Det är därför jag är så glad över att vi kommer att fatta beslutet i . 35 (FP): handlar debatten om trafiksäkerhet. Vi ska behandla ett stort antal motionsyrkanden från allmänna motionstiden samt regeringens skrivelse Kommunikationsutrustning i fordon och tre följdmotioner som väckts med anledning av skrivelsen. Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet förutom under punkt 2, Kommunikationsutrustning i fordon, samt avslag på reservationerna 1 och 313. Det vi diskuterar , trafiksäkerhet, är den allra viktigaste frågan inom trafikutskottets område. När vi talar om trafiksäkerhet måste naturligtvis utgångspunkten vara nollvisionen . Det långsiktiga målet att ingen ska dödas eller allvarligt skadas i trafiken har varit en tydlig drivkraft för att arbeta för successivt ökad trafiksäkerhet. Det transportpolitiska hänsynsmålet reviderades så sent som . Målet är att transportsystemets utformning, funktion och användning ska anpassas så att ingen ska dödas eller skadas allvarligt. Det här genomsyrar hela planeringsarbetet runt infrastrukturen. Som en liten signal till vill jag säga att när man jobbar med den nationella planen för vilka åtgärder som ska vidtas i landet gäller exakt samma sak för E10, E20 och alla andra vägar, nämligen att nollvisionen är utgångspunkten. Transportinfrastrukturen ska med andra ord utformas så att det finns utrymme för att göra mänskliga misstag, men det är också viktigt att lyfta fram att ansvaret för trafiksäkerheten delas av den som utformar systemet och den som använder systemet, det vill säga den enskilda personen. Det delmål som sattes upp 2009 om högst 220 omkomna är klart inom räckhåll. Det är också intressant att titta på den analys som gjordes av Gruppen för nationell samverkan, som presenterades . Där framgår att det är möjligt att skärpa målet. Siffran 133 nämns. Det är något som vi ska ha för ögonen. Om man ändå lägger fokus på oskyddade trafikanter är det ett sätt att ytterligare skärpa målet . Icke förty kan man se att de senaste tre årens siffror har gått upp och ned, och i debatten har man dragit en del växlar på det. Låt oss se på totalen. var det 266 omkomna. är det naturligtvis 266 för många. var det 319 för att 2012 sjunka till 296. Vi får ändå komma ihåg att det är de tre lägsta siffrorna . Trenden är helt klar. Det finns mer att säga om detta, men i fråga om nollvisionen finns en bred enighet. Då har jag lite svårt att förstå vad tog upp i sitt anförande, nämligen att det finns en reservation på den punkten. Socialdemokraterna anser i svepande ordalag att det krävs politiskt agerande och att det är dags för en nystart för nollvisionen. Jag har då aldrig upptäckt att nollvisionen är något som har stannat av. Den ligger högst på agendan i hela trafikarbetet. Jag förvånas inte över att inte kunde vara mer konkret i den frågan eftersom det känns som en mycket märklig reservation. Det är en reservation i en fråga där vi alla är eniga, frågan ligger högt på agendan och frågan styr hela planeringsarbetet. Jag talade tidigare om att ansvaret för att uppnå nollvisionen delas av den som utformar systemet och av den som använder systemet. Det här blir tydligt när vi kommer in på punkten Kommunikationsutrustning i fordon. Som vi alla vet gjorde ett tillkännagivande 2011. lyfte fram att regeringen skulle se över frågan om mobilanvändande under körning och återkomma senast med förslag på åtgärder eller redovisa vidtagna åtgärder. Fokus skulle ligga på att förarens koncentrationsförmåga är en av de viktigaste faktorerna för att undvika olyckor och vidare att mobiltelefonens ställning måste tas på allvar. Regeringen har gjort hemläxan och har redovisat resultatet i tidigare nämnda skrivelse . Underlaget till skrivelsen bygger på två regeringsuppdrag till , . Det första uppdraget var en sammanställning av aktuell forskning samt andra länders erfarenheter av förbud mot användande av mobiltelefon under färd. Det andra uppdraget var att ta fram tänkbara åtgärder för att motverka trafikfarlig användning av kommunikationsutrustning. Det första man kan notera är att det enligt rapporterna framgår bland annat att förbud mot handhållen mobiltelefon vid färd haft kortvarig effekt. Det är en erfarenhet från andra länder. Men, fru talman, låt oss slå fast att det finns total enighet om att all aktivitet som tar bort koncentrationen från bilkörningen ökar olycksrisken, och vårdslös och omdömeslös användning av mobiltelefonen är ett exempel på sådant beteende. Det blir en pseudodebatt när det hävdas att någon är för eller mot sms:ande vid bilkörning. Det är naturligtvis helt förkastligt att sms:a, facebooka, söka i kontaktlistan eller göra annat som tog upp. Det är precis vad vi diskuterar. Men om vi bortser från mobiltelefonen finns det exempel på mycket annat som kan göras i en bil. Man ställer in radion, gps:en, äter, dricker och gör allt möjligt i bilen. Alla aktiviteter som skapar distraktion och gör att man blir vårdslös är naturligtvis helt förkastliga. Att försöka skapa specifika förbud mot någon av dessa aktiviteter riskerar att inte ha en god effekt på vare sig kort eller lång sikt. Det blir den typen av kataloglagstiftning som var inne på tidigare. Det är därför regeringen vill gå en alternativ väg i stället för att inrätta specifika förbud. Regeringen delar dock VTI:s bedömning att en förändrad lagstiftning kan vara ett sätt att förtydliga det farliga i att använda kommunikationsutrustning på ett felaktigt sätt. En sådan förändrad lagstiftning måste rikta sig mot all form av vårdslöst beteende och inte bara mot användande av mobiltelefon eller annan teknisk utrustning. Regeringen avser därför att se över kraven i trafikförordningen om allmän omsorg och varsamhet för förare av motorfordon för att förstärka den normerande effekten. Det är precis vad regeringen skriver, nämligen att man vill förstärka den normerande effekten. Det efterfrågas av oppositionen. Det gäller att stävja vårdslöshet i trafik. Åtgärden ska kombineras med ett uppdrag till Transportstyrelsen. En plan för åtgärder ska tas fram för att långsiktigt höja medvetandegraden hos bilförarna om riskerna med användningen av mobiltelefon och andra saker i bilen. I skrivelsen anger regeringen att man tänker återkomma i frågan , så det är definitivt inte fråga om någon långbänk här. stöder naturligtvis dessa slutsatser. Jag vill också upprepa vad jag sagt tidigare i dessa debatter. Om man blir alltför specifik i sina förbud är det en stor risk att vårdslösa beteenden av annat slag upplevs som tillåtna. Det är någonting som forskningen också visar på. Det är attityder och beteenden som man måste förändra. Det handlar då inte om att förbjuda exakta och specificerade tekniska utrustningar utan om att få bort trafikfarlig användning av teknik generellt sett i bilen och inte bara teknik utan också beteenden av annat slag. Hur reagerar då den samlade oppositionen på detta arbete och denna skrivelse? Jo, man föreslår ett nytt tillkännagivande där Socialdemokraterna, med lite olika utgångspunkter vill ha en specifik förbudslagstiftning. Även om man har lite olika utgångspunkter landar man i en minsta gemensamma nämnare när man skriver att det behövs en lagstiftning som förbjuder användning av kommunikationsutrustning som tar betydande uppmärksamhet från bilkörningen och därmed hotar trafiksäkerheten. Ja, precis det kan väl alla hålla med om. Det är det vi pratar om. Då kan man ställa sig frågan: Vad är skillnaden mot den väg som regeringen vill gå? För det första innebär en översyn av trafikförordningens krav på allmän omsorg och varsamhet ett bredare anslag mot flera trafikfarliga beteenden och inte bara mot mobiltelefoni. Det kanske är den viktigaste punkten, att man förtydligar trafikfarliga beteenden över huvud taget. För det andra är en översyn och en skärpning av kraven i trafikförordningen en betydligt snabbare väg att gå fram än att göra en lagförändring i som kan ta åratal. Det är en sådan lagstiftning som erfarenheterna från andra länder visar har varit tveksam. Jag utgår naturligtvis ifrån att regeringen fortsätter med sitt arbete. Jag antar att oppositionen inte har någonting emot att man fortsätter att jobba med trafikförordningen för att få dessa förstärkta och normerande effekter, att man använder möjligheten att förtydliga i trafikförordningen och att man fortsätter arbetet och uppdraget till Transportstyrelsen för att medvetandegöra förare om de verkliga riskerna med detta. Jag tror att det kanske är en av de viktiga punkterna, att tekniken ingriper så mycket i vårt vardagsliv att vi inte ser riskerna. Det är en väldigt viktig del. Det känns som att skillnaden mellan lag och förordning inte är så extremt stor, och förordning är någonting som vi har i vårt lagstiftningssystem. Om man uttrycker sig lite förenklat är det regeringens sätt att stifta lag inom ramen för de lagar som har stiftat. Det finns många andra intressanta och viktiga frågor kopplade till trafiksäkerheten i detta betänkande. Inte minst frågeställningen om hastighetens betydelse kopplat till oskyddade trafikanter tycker jag är en viktig del att diskutera vidare. tog upp det i sitt anförande. Men jag känner att jag har lagt ned så mycket tid här i talarstolen att jag nu tackar för ordet. Vi får återkomma till dessa frågor vid något annat tillfälle. 36 (S) replik: Varför yrkar inte bifall till reservationen om nu detta är så viktigt? Det kan man fråga sig. Samma fråga ställde jag till , men jag fick inget svar. Vår utgångspunkt är den att 1020 personer dör i trafiken på grund av mobiltelefonanvändning. Det visar VTI:s forskning och studier i denna fråga. Om vi har en regering som inte vill kommer det heller inga förslag från regeringen. Skrivelsen som hänvisade till är ett tydligt exempel på det, där man säger att allt man har gjort är bra. Det är ungefär som att släpa katten baklänges när man ska försöka få en regering som är motsträvig att göra något. För mig är det en självklarhet att det här är ytterligare ett argument för att byta regering i nästa val. Vi måste få en regering som vill göra någonting, som kan göra någonting och som kommer fram med lagstiftning även på detta område. Det här med katalog har fascinerat mig.