prot · H00988 · 2013-04-10 00:00:00 — Jag har full respekt för att har kommit fram till den slutsatsen, även om mitt parti har kommit fram till en annan ståndpunkt. Men vad jag inte riktigt kan respektera är att trots det faktum att en bred majoritet i , för lite , beslutade att ge regeringen i uppdrag att skyndsamt återkomma med ett lagförslag till som innebär att ensamstående kvinnor ges rätt till assisterad befruktning på samma sätt som olikkönade respektive samkönade par redan har enligt gällande lag, har regeringen inte ens beslutat om några utredningsdirektiv för en sådan utredning. Har det möjligen att göra med ståndpunkt, som här befästs extra i ett särskilt yttrande? Hur ser respekten ut för de beslut som den lagstiftande församlingen fattar? 55 (KD) replik: Jag ska direkt svara på fråga. I det här fallet har det ingenting att göra med vårt ställningstagande. Jag förstod att frågan skulle komma. Därför tog jag med mig betänkandet där frågan behandlas. Det vi och socialministern har tydliggjort är att justitieutskottet kommer att handlägga frågan. har arbetet pågått, vilket framgår av betänkandet och som kanske mina partikamrater i Alliansen kan redovisa. För min del är det självklart att riksdagsbeslut ska respekteras. Man kan bli nedröstad, men man ska ha full respekt för att genomföra det har beställt. I det här fallet har regeringen gjort en arbetsfördelning som innebär att frågan inte ligger på socialministern. sker en arbetsfördelning. Så har skett i tidigare regeringar, som kanske känner till. Det har vi nu gjort. I det här fallet kommer regeringen att redovisa, vilket framgår i utskottsbetänkandet, hur riksdagsbeslutet ska effektueras. Riksdagsbeslutet ska effektueras. Det är respekt för riksdag. På samma sätt har valt att i ett särskilt yttrande lyfta fram vad vi kristdemokrater har haft för utgångspunkt. Jag uppskattar att respekterar utgångspunkten. Jag vet att andra också gör det. På det sättet fungerar en levande demokrati. 56 (S) replik: Jag häpnar ändå över att beslut om arbetsfördelningen ska ta för regeringen. Men då har vi fått svar på frågan. Min nästa fråga är också kopplad till en stor del av anförande, nämligen den rehabilitering som genomgick. anförande fick inspiration från . Vår reservation handlar om att ha en långsiktig nationell handlingsplan för en ambitionshöjning inom området vård och stöd för människor med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning. Det har visat sig framgångsrikt när dessa saker inte sker projektvis, när man inte tillskjuter några miljoner , utan när man gör en rejäl handlingsplan. har varit framstående. Jag vet inte om sade något om detta i går. Jag skulle vilja veta hur ser på det faktum att psykisk sjukdom är stigmatiserat. Det finns ingen människa man möter i hälso- och sjukvårdssammanhang som inte understryker att det på alla sätt finns en skillnad mellan somatisk och psykisk sjukdom. I alla sammanhang säger vi att det inte borde vara så. En långsiktig nationell handlingsplan är verkligen vad psykiatrin behöver. Vad är skälet till att regeringen inte tycker som Socialdemokraterna och inte heller som det framgångsrika ? 57 (KD) replik: På den här punkten är vi delvis överens, , alltså att den psykiska ohälsan och psykiska sjukdomar är stigmatiserande. Det är därför som jag är glad över att min partikollega kristdemokraten valde att vara synlig när han personligen fick det in på kroppen, in i kroppen. Mitt i sitt sjukdomstillstånd, som han berättade i går, fanns det en sak som han var stolt över, och det var att det inte blev en omskrivning av hans sjukdomstillstånd. Mitt under budgetförhandlingar i en nation i hamnar statsministern i ett läge där han blir sjukskriven för psykisk ohälsa. Det är inget vanligt. Det är inget vi önskar någon. Styrkan var att han hade en värdegrund, att detta ska synliggöras, framför allt för att skapa öppenhet men också för hans egen rehabilitering. Men han visste redan då att det fanns fler som hade samma bekymmer och som behövde det stödet. Jag förstår att inte kan dela ut beröm till regeringen, men vi har gjort en satsning på 4,6 miljarder. har du ingen mer replik, men annars skulle jag vilja veta: Vad var det gjorde när du själv satt i den de tidigare tolv åren? På vilket sätt lyfte då regeringen fram resurssatsningar och fokusering? 4,6 miljarder har vi satsat, och därutöver 870 miljoner. Vi har handlingsplanen PRIO, som lyfter fram och ger tydlighet för planeringen 20122016. Jag vill då säga att regeringen verkligen har varit aktiv. Om det är något område inom hälso- och sjukvården som har varit i skuggan är det psykiatrin. Det var ett arv som alliansregeringen hade efter de socialdemokratiska tolv åren. Det arvet har vi sett till att beta av för människors värdighet, för respekt, för upprättande och för tydliggörande av en sjukvård som inkluderar alla sjukvårdsgrupper. 58 (M): Dagens debatt handlar om hälso- och sjukvårdsfrågor, och jag kommer att hålla mig till de psykiatrisatsningar som har gjorts och de som görs. beslutade regeringen om en handlingsplan som heter PRIO psykisk ohälsa plan för riktade insatser inom området psykisk ohälsa 20122016. Handlingsplanen lyfter fram ett antal mål och delmål som kommer att utgöra grund för regeringens arbete inom området. Åtgärderna som berörs riktar sig främst till personer som särskilt riskerar att drabbas av psykisk ohälsa. Inriktningen är på barn och unga samt personer med komplicerade eller omfattande psykiatriska problem. Regeringen fortsätter också att prioritera tillgängligheten till barn- och ungdomspsykiatrin. De övergripande mål som regeringen har satt är att vården ska vara jämlik, evidensbaserad, säker och tillgänglig. Omsorg av god kvalitet ska vara lika självklar för personer med psykiska besvär som för personer med fysiska. Delaktighet och möjlighet till inflytande ska finnas för patienten. De insatser som påbörjades fortsätter, och målen är att omsorgen och vården för personer med psykisk ohälsa ska fungera på en nivå som motsvarar de krav som medborgarna ställer. nämnde det, och jag kan också nämna att ca har investerats på insatser inom området, och regeringen fortsätter att avsätta ca 870 miljoner . Målet med satsningen är att säkra hållbarheten i redan genomförda åtgärder och att ha en uppföljning så att erfarenheter från tidigare års insatser införlivas i verksamheterna. Samverkan mellan kommuner och landsting är väldigt viktig för att inga patienter ska hamna mellan stolarna när de söker vård. Kravet på samverkan mellan kommuner och landsting finns i hälso- och sjukvårdslagen, men det har inte fungerat som man hade önskat. Därför införde regeringen incitament för att främja överenskommelser och samverkan mellan kommuner och landsting. Det har lett till att brukarens behov hamnar i centrum och att inflytandet har ökat. Handlingsplanens syfte är också att skapa en långsiktig struktur för att stödja landsting och kommuner i deras arbete med att utveckla vården samt ledning och styrning. ska en överenskommelse mellan kommuner och landsting träffas där ambitionen i prestationsmålen ökar. Tanken är att denna typ av överenskommelse ska träffas , vilket skapar en tydlighet för huvudmännen och tryggar en verklig förbättring av de insatser som görs. Prestationsbaserade satsningar fungerar bra då det ställs krav på motprestation. I detta fall ställer regeringen två krav, och det ena är att det ska finnas samverkan kring behoven som barn, unga och vuxna med psykisk funktionsnedsättning har. Det andra handlar om sättet kommuner och landsting samverkar på. Överenskommelserna går ut på att stärka och förbättra vården och omsorgen för personer som lider av psykisk ohälsa. Statskontoret har i sin slutrapport psykiatrisatsning kommit fram till följande: 1.Det är bättre förutsättningar för en mer kompetent vård och omsorg genom att personal har bättre möjligheter till fortbildning. 100 000 utbildningsplatser har ordnats. 2.Nya kvalitetsregister och inrapportering av data från vården har möjliggjort förbättring av uppföljning av den psykiatriska vården. 3.Det är fler utförare som erbjuder sysselsättning för människor med psykiska funktionshinder, vilket också har lett till att fler är sysselsatta. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 59 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag kommer i mitt anförande att uppehålla mig vid vården och omsorgen kring psykisk ohälsa. Psykisk ohälsa är ju ett väldigt brett begrepp. Det innefattar allt från psykisk sjukdom och allvarlig psykisk störning till att uppleva psykiska besvär som mer eller mindre stör det psykiska välbefinnandet och den dagliga livsföringen. Den psykiatriska sjukvården har starkt förändrats. Vi kommer alla ihåg de stora mentalsjukhusens tid. De försvann, och vi gick mot gruppboenden, eget boende med boendestöd, mer öppenvård och mobila team. Brukarorganisationerna och de personliga ombuden är mycket viktiga resurser och samverkansparter i utvecklingen av den psykiatriska vården och omsorgen. Synen på psykisk ohälsa har också förändrats, men det finns fortfarande mycket okunskap och många tabun. Personer med psykisk ohälsa beskriver hur de har fått och får kämpa emot negativa värderingar och attityder som grundar sig i ren okunskap från omgivningen. Regeringens satsning på den nationella är därför ett mycket viktigt uppdrag. Hjärnkoll arbetar för ökad öppenhet kring psykisk ohälsa med målet att alla ska ha samma rättigheter och möjligheter oavsett psykiskt funktionssätt. I denna kampanj har över 300 personer engagerat sig och berättar om sina egna erfarenheter av psykisk ohälsa eller att vara närstående anhörig. Dessa ambassadörer kommer mer än gärna och berättar i olika forum, på arbetsplatser och andra ställen om sina erfarenheter. Jag var också med på seminariet i går som nämnde i sitt anförande och där Hjärnkoll medverkade. De berättade att man som kampanjen har pågått kan se en mer positiv utveckling vad gäller värderingar och attityder kring psykisk ohälsa. Det känns oerhört lovande. Alliansregeringen har satsat på psykiatrin och fortsätter att satsa. Vi har hört i tidigare anföranden om de 4,6 miljarder som har avsatts inom olika områden. Dessa insatser fortsätter att intensifieras. Vi fortsätter att satsa . Dessutom beslutade regeringen om en plan för riktade insatser inom området psykisk ohälsa, PRIO. Planen sträcker sig . Personer med psykisk ohälsa ska ha samma tillgång till en jämlik, kunskapsbaserad, säker och tillgänglig vård och omsorg av god kvalitet. Det är målen. En speciell samordnare har anställts som jobbar med just denna fråga. I PRIO-arbetet kommer man särskilt att prioritera barn och unga samt personer med omfattande eller komplicerad psykiatrisk problematik. Samordning mellan kommuner och landsting, kompetens- och kvalitetsutveckling samt boende och sysselsättning är viktiga prioriterade områden i detta uppdrag. Avtal har också slutits med SKL i detta arbete, och det fortsätter även , då man kommer att fokusera mer på jämlik, kunskapsbaserad och tillgänglig vård. Man kommer att fokusera på delaktighet, inflytande, arbete och sysselsättning. Kompetenssatsning inom psykiatrin är viktig, och regeringen har initierat flera insatser för att förstärka kompetensen hos baspersonal, tillgång till legitimerade psykoterapeuter och handledare inom psykiatri. har vi också . Det är en statlig finansiering för att förstärka specialistkompetenskurser i psykiatri. Med detta projekt vill man öka intresset hos nyutbildade läkare för att vidareutbilda sig till psykiatriker. En grupp som vi inte får glömma när vi pratar om psykisk ohälsa är de äldre. Där finns det särskilt stora brister i vården. har bedömt att äldre med psykisk ohälsa inte har tillgång till god och säker vård. vet vi att psykofarmaka används för äldre i stor omfattning och kognitiv beteendeterapi i liten omfattning. Många äldre som lider av depression har fått varken diagnos eller behandling, och dödligheten hos äldre med depression är högre än hos jämnåriga som inte har depression. Regeringen satsar också på en förstärkt vårdgaranti inom barn- och ungdomspsykiatrin. Denna satsning har pågått , och vi har sett att tillgängligheten har förbättrats, men tyvärr så kan vi se att kvaliteten är väldigt ojämn ute i landstingen. Man uppfyller inte alltid målen om en god hälsa och vård på lika villkor. Den strategi för jämlik vård som regeringen presenterade för sedan och som jag har refererat lite till i det här anförandet sätter fingret på viktiga fokusområden som fortsättningsvis måste utvecklas. Här utgör vården och omsorgen för personer med psykisk ohälsa ett viktigt område. I strategin beskriver man också de insatser som regeringen har gjort och som pågår. Det handlar om utbildningspaket om bemötande, Hjärnkolls kampanjarbete, uppdrag till , att vi nu har en patientsäkerhetslag och vad den innebär för patientens delaktighet och möjlighet till inflytande och påverkan, kartläggningar, öppna jämförelser, utveckling av kvalitetsregister och nationella riktlinjer för att nämna några av de insatser som pågår. Rätten till vård och behandling är lika självklar för både fysiska och psykiska sjukdomar, och min och uppfattning är också att psykisk hälsa ska vara ett uttalat folkhälsomål. 60 (MP): Jag yrkar bifall till reservation 2 och reservation 5. När det gäller nöjdheten med sjukvården är det land där medborgarna är nöjdast. Där är av invånarna nöjda. I är motsvarande siffra . Då kan man undra varför vi inte är mer nöjda i . En av anledningarna kanske kan vara att av alla som vårdas får vårdskador. Det är ungefär 100 000 patienter . Ett annat återkommande tema i till exempel texter från SKL eller är också kommunikationen mellan den enskilde och vården. Kunskap är makt, det vet vi. Patienten har historiskt sett haft en svag ställning gentemot hälso- och sjukvården och vårdprofessionerna. Därför anser MP att man ska samla patienträttigheter i en lagstiftning och att man i lagstiftningen ska skilja på utförare och patient, det vill säga att man skiljer mellan det som är skyldighet och det som är rättighet. Min talartid är kort, så jag går raskt över på det som heter Nationella center för ensamkommande flyktingbarn. är det omkring 2 500 ensamkommande flyktingbarn som har kommit till . Det ställer väldiga krav på kommunerna. Många av dessa barn har posttraumatiska symtom, och det är inte självklart enkelt att ge dem det stöd och den behandling de behöver. SKL har tillsammans med skrivit en rapport som heter just Ensamkommande barn och ungdomar ett gemensamt ansvar. Några av de slutsatser man där har kommit fram till är att de olika myndigheternas uppgifter och ansvarsfördelning måste förtydligas och att det krävs en omedelbar förändring av mottagandet för barn i eget boende. är det inte rättssäkert, och många anser att det är svårt att få grepp om ansvarsfördelningen mellan alla aktörer utifrån de många lagar som styr. Kommunerna behöver bättre kunskap, redskap och resurser för att hantera dessa barns särskilda behov. Det är tydligt att mottagandet inte fungerar på bästa sätt. Därför har landat i att vi behöver ett nationellt som ska samla kunskap och erfarenheter. På så sätt kan kunskaperna fördjupas och få en spridning över landet. De kommuner som tar emot ensamkommande flyktingbarn kan behöva stöd när det gäller hur de i sin tur ska utforma stöd till barnen på bästa sätt. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med ett förslag på utformning och inrättandet av ett nationellt för ensamkommande barn. 61 (M) replik: I reservationstexten i betänkandet har tillsammans med en skrivning som jag ska läsa upp: Vi vill ha en sjukvård som styrs demokratiskt och där patienten bestämmer över sin vård. Det är precis det som valfrihetsreformerna och lagen om valfrihet har gett. Enskilda vårdenheter ska ha en hög grad av självständighet att utforma sin verksamhet. Det är precis detta som människor som jobbar inom vården i den privata sektorn uttrycker. Äntligen har de större möjligheter och frihet att faktiskt påverka sina arbetsvillkor, sin arbetsmiljö, sina löner och så vidare. Dessa effekter har vi sett, de är positiva, och känner säkert till dem. vet jag att vill riva upp lagen om valfrihet så står det ju i reservationstexten som ni vill att patienterna ska få bestämma över sin vård och att personalen ska få utforma sin verksamhet. Ändå vill ni riva upp det som har varit det positiva i just dessa delar. Detta är motsägelsefullt, , och jag skulle vilja fråga om du kan förtydliga det hela. 62 (MP) replik: Jag ska förtydliga det så här: Vi vill inte riva upp detta. Däremot vill vi att kommunerna själva ska få bestämma. Det ska inte komma från regeringen. Men vi vill alltså inte riva upp det. Precis som de flesta partier, tror jag, ser vi att den fria etableringen för med sig mycket gott, men det är inte helt bekymmersfritt. En del upphandlingar görs nu skiljer det sig kanske åt mellan kommunerna och det framhåller personalen som ett bekymmer. Hur stor idé är det att satsa på kompetensutveckling eller dyra investeringar om vårt uppdrag bara gäller under två eller ? Detta går det naturligtvis att göra något åt, men är det ett bekymmer i många kommuner. 63 (M) replik: Jag kan inte tolka detta på annat sätt än som att man lägger det som ett kommunalt veto. Ni lägger mer beslut på kommunalpolitiken och flyttar makten från de enskilda. Vi vet också att röda kommuner är sämre på att införa just lagen om valfrihet. Det kommer att fortsätta att vara så och så vidare. Och det här stöder ni. Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga: Varför stöder ni regeringen gällande valfriheten i skolor men inte i hälso- och sjukvården? Jag undrar över logiken där. Du får gärna förtydliga dig också. 64 (MP) replik: Jag kommer själv från en kommun som är röd. Där har vi bland de allra högsta procenten när det gäller valfrihet inom både skola och övrig omsorg. Därför känner jag inte igen det. Men ser man det generellt kan jag tänka mig att det är så. När det gäller skolan sade vi på vår kongress att skolor inte ska få startas i vinstsyfte. Det ska vara undervisning som är syftet, inte vinsten. Just nu pågår det, vilket säkert alla vet, en parlamentarisk utredning om friskolesystemet. Den har blivit uppskjuten, uppskjuten och uppskjuten. Hur det kommer att se ut vet vi inte riktigt, men jag vet i alla fall att har den hållningen att friskolor inte ska drivas i vinstsyfte. Så står det i vårt kongressbeslut. 65 FINN (M): Jag vill fästa denna kammares och åhörarnas uppmärksamhet på två motioner som förekommer i betänkandet som tyvärr avstyrks. Och jag vill problematisera lite grann kring innehållet i de här motionerna. Den första är motion 491. Den handlar om huvudmannaskapet för universitetssjukhusen. I avslagsyrkandet säger man att regeringen bedriver ett arbete för ökad kvalitetsutveckling i vården. Det är nog så riktigt att man gör det, och visst tycker jag också att regeringen på ett förtjänstfullt sätt har sett till att bättre samordna huvudmannaskapet mellan landstingen och staten när det gäller universitetssjukhusen. är det trots allt så att universitetssjukhusens huvuduppgift är att se till att garantera den högre utbildningen av sjukvårdspersonal och inte minst den kliniska forskningen. Delat ansvar leder tyvärr ofta till ett mer diffust eller ibland uteblivet ansvarstagande. När det gäller de här viktiga uppgifterna, att utbilda sjukvårdspersonal och även bedriva klinisk forskning, kommer man tyvärr till korta. Just när det gäller klinisk forskning kan det väl inte ha undgått någon att den, trots den positiva förändringen när det gäller en samordning mellan landstingen och staten, får stryka på foten. Man prioriterar vården framför forskningen. Ska leva upp till det goda ryktet om att bedriver världens bästa kliniska forskning är det nog trots allt viktigt att man, som föreslås i den här motionen, gör en översyn för att se om det inte är bättre att staten tar ett ansvar för sina universitetssjukhus och att landstingen får en möjlighet, i den mån som man naturligtvis också ska bedriva sjukvård, att hyra in sig på dessa sjukhus. Jag tror att det är en bättre ordning, och jag hoppas att vi kan ha den debatten levande. Motion 427 handlar om en annan fråga av viktig karaktär, som vi också tittar på i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Jag själv sitter i socialförsäkringsutskottet, och jag värnar mycket om att de utgifter vi har i sjukförsäkringen kommer till rätt personer. På samma sätt är det fråga om hur sjukvården bäst hanterar att möta bland annat sjukförsäkringens utgiftsbehov och tillgodose den sjukvård som behövs. Motion 427 handlar om att se över möjligheten att få en bättre samordning av utgifter för sjukvård, det vill säga de kostnader som socialutskottet och socialministern har att hantera, och de utgifter som finns för sjukdom, det vill säga det som handlar mycket om sjukförsäkringsutgifterna. I runda slängar kan man säga att utgifterna för sjukvård, totalt sett, bara är av kostnaderna för sjukdom. Det är nämligen så att är indirekta kostnader, det vill säga kostnader för kort- och långtidssjukskrivningar, för förtidspensioneringar och även för förtida död. I det sammanhanget, herr talman, vill jag erinra om att det har diskuterats mycket kring psykisk ohälsa. Här har regeringen förtjänstfullt satsat på en psykiatrimiljard. Men låt mig bara ta ett exempel. Ett av många kärnsyndrom inom psykiatrin är depressionssjukdomarna. De beräknas kosta mellan 60 och 75 miljarder . av det ligger kanske på utgifter på 60 miljarder för de här indirekta kostnaderna, som får bäras av sjukförsäkringen. Det finns dessutom ett genusperspektiv på detta, för det är framför allt kvinnor som drabbas. Tyvärr kan jag säga att investeringen på 1 miljard på en utgiftssida som är improduktiv med passiva förtidspensioneringar, framför allt inom kvinnodominerade yrken, på grund av psykisk ohälsa inte kan mötas med ett så lågt investeringsbehov. Därför handlar den här motionen just om att se över möjligheten att bättre samordna utgifter för sjukdom med de utgifter som finns för sjukvården. Så är inte fallet , tyvärr. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) Föredrogs socialutskottets betänkande 2012/13:SoU16 Alkoholfrågor. 66 (S): Vi ska nu behandla socialutskottets betänkande om alkoholfrågor. Att alkohol är något som engagerar människor vittnar de många kontakter jag som socialpolitiker med ansvar för det här området får. Inte minst vittnar de 55 motionsyrkandena i ärendet från den allmänna motionstiden och 2012 om vikten av det här ämnet. För den ovana läsaren av detta betänkande kan det tyckas till sitt innehåll vara ganska tunt. Det är en riktig iakttagelse då utskottet har valt att behandla 41 av de 51 motionerna förenklat, det vill säga de har varit uppe till behandling under den pågående mandatperioden. En del är också hänskjutna till den kommande missbruksutredningen. Men, herr talman, det hindrar inte mig från att ändå säga något i den fråga som engagerar människor såväl på ytan som på djupet. Målet för den socialdemokratiska alkoholpolitiken är att minska totalkonsumtionen, förebygga missbruk av alkohol och på så sätt reducera alkoholens medicinska och sociala skadeverkningar. Alkohol är en vanlig orsak bakom social utslagning, våld och sjukdomar. Och alltför många barn lever i familjeförhållanden där föräldrar och andra överkonsumerar och missbrukar alkohol. Ett av verktygen för den socialdemokratiska politiken på området är att begränsa tillgången till alkohol, bland annat genom införselregler, åldersgränser, försäljningsmonopol och en aktiv prispolitik. Sedan det svenska medlemskapet i Europeiska unionen har den svenska alkoholpolitiken på många sätt genomgått en förändring till en mer öppen och liberal hållning då det förknippas med närings- och jordbrukspolitik.