prot · H00965 · 2013-02-14 00:00:00 — Det är väl den rätta grunden till att man har fått den här möjligheten från arbetsgivarens sida att ta in arbetskraft utifrån. Om det nu är så att en arbetsgivare frångår den grunden, ska man då överlämna till den enskilda arbetstagaren, en person som kommer från någonstans utanför , att ta hela ansvaret för den här situationen? Borde det egentligen inte vara den som har sagt till honom eller henne att komma hit till under vissa förutsättningar som har huvudansvaret? Borde det också inte vara vårt ansvar, i den här kammaren, och ert, ni som sitter på andra sidan Strömmen, att ta det ansvaret och ta de initiativ som gör det här möjligt? Jag läste i utrikesdeklarationen som utrikesministern använde sig av i går. På s. 9 står det, visserligen bara på två och en halv rad men i alla fall: är ordförande i det Globala forumet för migration och utveckling. Vårt arbete kommer att fokusera på samstämmighet i politiken och på migrationens bidrag till ekonomisk och social utveckling. Jag håller med om de åsikter som framförs på dessa rader. Men borde det då inte vara så att vi kunde se till att det systemet fungerar i ? Borde det då inte vara så att vi tog det ansvar som detta innebär? Jag måste erkänna att ju mer jag blir informerad om vad som händer med de migranter som kommer till , desto mer skäms jag för att vi inte gör mer för dem. Det går inte att, som migrationsministern gör, säga att är en rimlig tid. Om vi går till vår inhemska arbetsmarknad, personer som är födda i , kan vi se att arbetslösheten ökar. Vi kan se att långtidsarbetslösheten ökar. Men migrationsministern tycker att det är en rimlig avvägning för dem som inte har någon som helst kunskap eller något som helst nätverk. Det borde vara så i stället, migrationsministern, att ni i regeringen insåg det orimliga i den här situationen och såg till att ni förbättrar för dessa individer. 114 (S): Jag blir lite förvånad när migrationsministern klumpar ihop mig med . Det är någonting som han själv har fått höra rätt mycket : att han har närmat sig . I den fråga som jag tog upp nämnde jag att specialister var ett argument 2008 för att vi skulle öppna upp för arbetskraftsinvandring, oberoende av arbetsmarknadsbehovet. Det är ett faktum att det argumentet användes i debatten. Att sedan inte alla förde fram det är naturligtvis en sak, men detta argument förekom faktiskt rätt mycket i den debatten. Det var till och med så att det kom fram motargument mot detta utifrån risken för brain drain till exempel i , det vill säga att bland annat och andra rika västländer skulle suga upp de välutbildade specialister som de verkligen själva skulle behöva för att bygga upp sina egna länder. Det var alltså ett argument som förekom. Jag har absolut ingenting emot att vi har en arbetskraftsinvandring där arbetsmarknadsbehovet styr, det vill säga det behov som finns på svensk arbetsmarknad. Men detta har man släppt, och det är ett stort problem som öppnar för lönedumpning där det inte blir behovet av kompetens inom områden där vi saknar arbetskraft som styr utan där drivkraften i praktiken blir att få ned lönenivåerna. Det kan vi se nu med det utbredda missbruk som finns. Vi har också stora problem när det gäller bristande kontroll från svenska myndigheter. Det kunde annars vara ett sätt att åtminstone delvis råda bot på det här. Ett exempel är de au pairer vi har, utländska tjejer i svenska familjer, som mot regelverket utnyttjas som billig arbetskraft dygnet runt. Där kan bara arbetsgivaren eller au pairen själv anmäla missförhållanden. kan inte göra inspektioner på eget bevåg. Det är en sak vi skulle kunna ändra, bara som exempel. 115 Statsrådet (M): Till som förnyade sin fråga om hur vi kommer att hantera eventuella förslag till vill jag betona att eftersom vi förbereder förslagen i tänker jag följa den kloka och goda princip som jag har följt som statsråd, det vill säga att först när jag överlämnar propositionen till meddelar jag vad förslagen går ut på. Att göra på det viset tror jag också är ett sätt att visa lite respekt för . I fråga om påståendet att arbetsgivaren skulle ha all makt i världen, som sade, hävdar jag med bestämdhet att det är en felaktig beskrivning. Det är inte så att arbetsgivaren har all makt i världen. Arbetsgivaren har enligt den här lagstiftningen rätten att själv välja vilken typ av kompetens man behöver i . Det är helt riktigt. Men arbetsgivaren är skyldig enligt den lag som riksdag har fastställt att visa att man är beredd att betala samma löner och erbjuda samma anställningsvillkor som gäller för den arbetskraft som redan finns i . Detta är alltså inte att ha all makt i världen, som jag ser det. När vi diskuterar de här frågorna tycker jag också att det är viktigt att minnas att insatser för att bekämpa de avarter vi ser också har gett resultat, och detta har i sin tur varit ett resultat av regeringens instruktioner som har upprepats till verket och som verket har tagit på stort allvar. Naturligtvis behövs det säkert ännu mer arbete på det här området. Jag tror att ständigt kommer att behöva utveckla sina system, helt enkelt därför att det alltid kommer att finnas människor som försöker kringgå de regelverk som vi har ställt upp. Det är för övrigt inte någonting som bara gäller migrationspolitiken utan tyvärr också många andra system, inte minst på socialförsäkringsområdet där man också kan se det här. Till vill jag säga att man kan ha olika uppfattningar om omställningsperiod, dess längd och så vidare. Jag skulle kunna ställa motfrågan vad tycker är en rimlig omställningsperiod. Själv tycker jag som sagt att är rimligt. Jag konstaterar också att den svenska modellen säger att det är fackföreningarna i som har ett ansvar för att upplysa myndigheterna om missförhållanden och arbeta tillsammans med myndigheterna för att motverka missförhållanden. Jag har själv i debatter till exempel med Hotell- och Restaurangfackets ordförande fått bekräftat att hon ser saker och ting på samma sätt i just den delen. Avslutningsvis vill jag säga till att jag noterade att du använde argumentet lönedumpning. Det jag vill betona är att jag inte har använt det argumentet. Andra kan ha gjort det, men jag har inte gjort det. Det har inte varit den bärande punkten. Jag vill också gärna understryka att när det gäller frågan om lönedumpning är det faktiskt så att den som har gjorts mycket tydligt har pekat ut att den omfattande studien där man har utvärderat arbetskraftsinvandringsreformen visar att den inte har lett till sänkta löner för den inhemska arbetskraften, det vi i populärt tal kallar för lönedumpning. Av den här rapporten framgår i stället att företag som anställer arbetskraftsinvandrare generellt sett betalar inhemsk arbetskraft högre löner än jämförbara företag som inte anställer arbetskraftsinvandrare. Så mycket för argumentet om lönedumpning! Dessutom tror jag att alla här inne inser att eftersom vi pratar om 17 000 arbetskraftsinvandrare, om vi tittar på förra årets siffror, ställt i relation till det totala antalet arbetstillfällen som förmedlades på arbetsmarknaden utgör detta en försvinnande liten del. Det är faktiskt svårt att tänka sig att den skulle kunna ha någon effekt över huvud taget i den riktningen. har alltså vederlagt alla påståenden i den riktningen. Det tycker jag kan vara värt att upprepa här i kammaren. 116 (S): En sak som jag inte fick någon riktig kläm på var om statsrådet hade läst Hotell och Restaurangs rapport. Om inte tycker jag att han ska göra det. I den finns statistik över beviljade arbetstillstånd januariapril 2012. Dataspecialister är den största gruppen. Efter den kommer storhushålls- och restaurangpersonal. Sedan kommer professionella idrottsutövare med mera. Det är klart att om man tittar på bara gruppen dataspecialister och professionella idrottsutövare tror jag att man får ett resultat. Tittar man på storhushålls- och restaurangpersonal samt medhjälpare inom jordbruk, trädgård, skogsbruk och fiske kanske man får ett annat resultat. Det vi lyfter upp i den här debatten är hur människor har utlovats kollektivavtalsliknande villkor men inte fått det. Det vi har sagt och det vi tycker är rimligt är att lön, arbetstider och andra villkor inte ska försämras när arbetstillståndet har beviljats. Det borde vara ett bindande avtal. Vi tycker att det ska vara kännbara sanktionsavgifter när arbetsgivaren bryter mot regler. Det är inte den enskilde som ska straffas genom att kastas ut från landet. Det är arbetsgivaren som ska säkerställa att han betalar det han faktiskt har ingått ett avtal om. Och arbetsmarknadens parter måste få ett större inflytande. Jag hoppas att regeringen tar sitt förnuft till fånga och kommer med bra lagförslag. Det vore faktiskt lite otippat för en gångs skull. 117 (S): Jag hade varit tacksam om statsrådet hade ställt den frågan till mig i första inlägget i stället för att så ihärdigt vidhålla åsikterna om att det räcker . Jag gillar den här motfrågan. Jag ska dra en parallell. hade jag förmånen att träffa justitieministern. Från redovisade man då vilka lagar man har för avsikt att återkomma med och vilka förändringar av de lagarna som var aktuella. En av de punkter som man tog upp var att man skulle komma med ett förslag som innebär att om en person som har begått ett brott medverkar till att vittna mot andra brottslingar skulle det innebära en fördel för denne. Utan att säga att de här personerna är kriminella skulle jag kunna göra en motsvarande förflyttning när det gäller de personer som har kommit hit för att få ett arbete men som har blivit lurade av sina arbetsgivare. Vi skulle kunna ge dem möjligheten att om de framträder och avslöjar de här missförhållandena ska det inte vara en stupstock för dem. När vi ger dem beskedet att är regeln säger vi till dem att det inte är någon mening att de går till myndigheterna för de kommer att åka ut härifrån. De här personerna är i de flesta fall skuldbelagda rent ekonomiskt. De är också väldigt utsatta för hot. Hela den situationen gör ju att de till varje pris försöker att hålla sig kvar i på något sätt. Det här måste vi vara medvetna om, och det här måste vi anpassa oss till. Därför vill jag säga: Ha inte den absoluta gränsen! Ta ett resonemang om hur vi ska bygga upp ett system för att skydda arbetstagaren, inte arbetsgivaren. 118 Statsrådet (M): Tack så mycket alla deltagare för en bra debatt! Jag tycker att det är väldigt viktigt att understryka att vi behöver ett öppet och flexibelt system för arbetskraftsinvandring för att möta behov av arbetskraft . Vi ska ha ett regelverk kring arbetstillstånd som ställer tydliga krav på lön och övriga anställningsvillkor. Låt oss vara mycket tydliga, och det tycker jag att alla i den här debatten är. Vi är överens om att människor som kommer till ska likabehandlas, ha tillgång till samma villkor som övriga anställda på den svenska arbetsmarknaden och naturligtvis tillförsäkras de rättigheter som tillkommer dem. Det är oacceptabelt att enskilda arbetsgivare inte följer de lagar och regler som gäller utan utnyttjar arbetstagare. Arbetstagaren ska alltid ha rimliga arbetsvillkor oavsett ursprung. har intensifierat sitt arbete för att motverka missbruk, bland annat genom skärpta kontroller inom branscher där det har visat sig förekomma missbruk. Kontrollerna har enligt verket haft avsedd effekt. En rad åtgärder för att upptäcka och motverka missbruk har redan vidtagits. Jag avser även att föreslå utökade möjligheter att återkalla tillstånd för arbete som har beviljats. Det kommer vi att återkomma till från regeringens sida. Seriösa arbetsgivare, som vi inte har pratat så mycket om i den här debatten men som vi kanske också behöver göra, som lämnar in kompletta ansökningar ska naturligtvis också premieras. Därför har också sjösatt en modell för detta som innebär att man certifierar de här arbetsgivarna och ger dem förtur och snabbare behandling. Så här långt har man certifierat över 400 arbetsgivare som alla har fem dagars handläggningstid. Det kan vara värt att foga in det också i debatten för att ge helheten. Avslutningsvis vill jag säga att vi sjösatte reformen om arbetskraftsinvandring tillsammans med , och vi tänker renovera och reformera den tillsammans med , något som vi kommer att återkomma till . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellationerna 2012/13:194, 195 och 196 om motorsportens relation till statliga myndigheter 119 Statsrådet (KD): Per har frågat kultur- och idrottsministern om hon har gjort det ställningstagandet att statliga myndigheter i sin myndighetsutövning i möjligaste mån ska bidra till att stödja idrottsrörelsen. Per har också frågat försvarsministern om hon har gjort det ställningstagandet att rekryteringsbehoven inte är ett värde som kan motivera upplåtelse av statlig mark för andra ändamål. Per har slutligen frågat mig om jag har gjort det ställningstagandet att bedömning är förenligt med Försvarsmaktens och den svenska idrottsrörelsens intressen. Interpellationerna 2012/13:194 och 195 har överlämnats till mig. Jag ansvarar för myndigheten som har till huvuduppgift att tillhandahålla mark, lokaler och anläggningar för försvarsändamål. huvudsakliga hyresgäst är Försvarsmakten. ska förvalta statens fastigheter på ansvarsfullt sätt och om möjligt också öka fastigheternas värde. Det förekommer att andra aktörer än Försvarsmakten tillfälligt vill nyttja den mark som Försvarsmakten hyr. Enligt uppgift från gör då de båda myndigheterna en bedömning av om en upplåtelse är förenlig med uppdrag och Försvarsmaktens verksamhet. I den bedömningen tar man särskild hänsyn till frågor om dels miljöpåverkan, såsom buller och utsläpp. Dels tar myndigheterna hänsyn till potentiella skador på den berörda fastigheten. Dessutom tar man hänsyn till riskerna för tredje man, som kan vara stora ute på ett skjutfält exempelvis. Myndigheterna tar också hänsyn till om det tillfälliga arrangemanget främjar Försvarsmaktens verksamhet. Om myndigheterna kommer fram till att en tillfällig upplåtelse är möjlig ska upplåtelsen enlig gällande regelverk ske på ett affärsmässigt sätt. I propositionen 2008/09:126 Statens stöd till idrotten anges att det ligger i hela samhällets intresse att främja människors möjlighet att utöva idrott och motion utifrån sina egna intressen och förutsättningar. Vidare anges att en av idrottspolitikens grundstenar är en strävan att uppmuntra och ge möjligheter till barns, ungdomars och vuxnas motion och idrott i syfte att främja en god folkhälsa. har uppgivit att de tillsammans med Försvarsmakten har inlett ett arbete med att ta fram nya riktlinjer för att kunna väga de olika bedömningsfaktorerna mot att vara mer behjälpliga gentemot föreningslivet, idrottsrörelsen med flera. Detta är i linje med regeringens idrottspolitik. Jag ser positivt på att myndigheterna själva inlett ett arbete med att se över riktlinjerna för denna typ av upplåtelser. Försvarsmakten gör i varje enskilt fall en avvägning mellan olika faktorer för att kunna ta ställning till om en enskild upplåtelse ligger i linje med Försvarsmaktens, som är hyresgäst, intressen. I denna avvägning förutsätter jag att alla tillämpliga faktorer, som till exempel myndighetens rekryteringsbehov, finns med. Jag förutsätter att berörda myndigheter tar hänsyn till regeringens politik, inklusive idrottspolitiken, i sina avvägningar. Dock måste huvudändamålet med statens fastighetsinnehav komma i första rummet. 120 PER (S): Jag tackar statsrådet. blev det lite beskuret med tid för att diskutera frågorna, så detta får bli en aning rapsodiskt. Jag har lite information till statsrådet: har 100 000 medlemmar och knappt 500 klubbar. Det är 20 000 förare och 25 000 funktionärer som är aktiva. Det kan vara bra att ha med sig. är ett specialförbund under . Alla dessa klubbar, vill jag påstå, är ideella föreningar. När statsrådet hänvisar till att regelverket ska tillämpas på ett affärsmässigt sätt tillhandahållandet och ansökningar ska vara affärsmässiga kan man ställa en direkt fråga. Om en förening, en motorklubb, vill göra en ansökan hos för att nyttja mark, tycker statsrådet att det är rimligt att tar ut en väldigt hög avgift bara för att föreningen ska få ansöka? Vi vet allihop att Försvarsmakten har minskat antalet övningar. Man har minskat rätt mycket på sina aktiviteter, men man har fortfarande väldigt mycket av sin mark kvar. Det är mark som kan nyttjas både av andra specialförbund inom och, kanske framför allt, utifrån bilsportens och motorsportens perspektiv. Motorsporten har med all rätt väldigt många miljöögon på sig. Det har inneburit att just nog är det mest miljöanpassade specialförbundet inom . Det kan också vara ganska bra att ha med sig. Det handlar om åtgärder som att tillvarata eventuella läckage, det handlar om avgasutsläpp och det handlar om buller. Det handlar om en hel massa saker. I motiveringen till att upplåta mark anges att man måste se till att man inte gör skada. Eftersom jag själv är hyfsat aktiv vet jag att i stort sett varenda motorklubb återställer alla sina vägar. , vilket är vad denna interpellation handlade om, nämligen SM-veckan i , blir det knappt skador på vägen. Det handlar om att hyvla vägen ren och få bort de hjulspår som har uppstått. Det borde kännas som tämligen liten påverkan på det man lånar eller hyr. I Falunexemplet var det så att regementet var välvilligt men att avböjde. Det innebar att det med detta beslut blev en ökad miljöpåverkan. Helt plötsligt skulle folk nämligen förflytta sig från , och en bra bit utanför, till tävlingsområdet. Då tänker jag så här: Tänkte man inte på det? Eller hur kan det komma sig? Vad är statsrådets syn på hela frågeställningen? Du hänvisar till att man har dragit i gång ett arbete för att utreda hur vi ska kunna göra detta smidigare. fanns inte detta arbete enligt de kontakter jag hade med myndigheter, kan jag säga. 121 (S): När jag frågar runt i Idrotts- och Folkrörelsesverige blir bilden väldigt tydlig. Min kollega tar upp problematiken i sin interpellation när det gäller just rallyt i . Det finns dock tyvärr ännu fler exempel där agerande ställer till det rejält. var det mycket enklare, men är det både krångligt och framför allt dyrt. Jag kan ta ett annat exempel än rallyt. Motorsällskap skulle få nyttja statliga vägar i samband med motortävlingen . Det fick de från början inte göra. De överklagade, och sedan visade det sig att det gick alldeles utmärkt. Man hade nämligen inga skjutningar i området. Jag vet inte om man hade påstått det tidigare, men man ändrade sig. Marken upplåts dock för . Det är det som är nästa problem: Vad blir prislappen på nästa evenemang för föreningarna? Försvarsmakten lokalt och regionalt är positiv och ser möjligheterna. Det blir nämligen en vinnavinna-situation med bra PR och goda rekryteringsmöjligheter för Försvarsmakten och deras verksamhet. När det kommer till blir det dock nej, och framför allt nej på flera ställen, där man har haft en tradition av och ett bra samarbete med myndigheterna om att få vara och verka på samma mark. Jag tycker att detta är olyckligt i slutändan, herr talman. Det är förödande för Idrotts- och Folkrörelsesverige. Frågan är nämligen om vi vill ha ett klimat och ett samhälle där staten säger nej till orientering, handboll, motorcykelverksamhet, bilsportverksamhet, scouter, skidsport, cykelsport, flygsport och brukshundsklubbar för att bara nämna några exempel. Det är nämligen detta som är problemet, herr talman: utestänger tyvärr stora delar av organisationerna och föreningarna genom det sätt man agerar på. Inte att glömma bort är att många av dessa föreningar och organisationer dessutom bedriver ett aktivt och ovärderligt friskvårdsarbete. Men de stoppas tyvärr, på grund av ren byråkrati och stora, onödiga kostnader. Det är faktiskt inga kommersiella företag det handlar om, och därför är frågan om inte regelverket behöver ses över och ändras med anledning av detta. Vi äger trots allt alla statens mark; statens mark är vår gemensamma egendom. Då ska den också kunna brukas framför allt när den står tom och det inte finns någon verksamhet som kan praktiskt stoppa det hela. Mina frågor till statsrådet , herr talman, är alltså egentligen: Ska det vara på det sätt jag har beskrivit? Finns det verkligen inga möjligheter att tydligt tala om för statens egen myndighet att detta inte är acceptabelt? Marken står tom. Andra aktörer och organisationer ideella krafter har möjlighet att använda vår gemensamt ägda egendom och ska inte behöva betala ett högt pris för att göra det, vilket i sin tur betyder att de inte har råd att bedriva dessa olika verksamheter som är ovärderliga framför allt för Friskvårdssverige. 122 Statsrådet (KD): Först och främst är det helt rätt att bilsporten är en stor och viktig folkrörelse. Den är dessutom rolig att titta på inte minst rally och den typen av sporter. Jag ser gärna med förtjusning på dem. Det finns dock inte bara bilsport; det är även orientering, scoutläger och liknande som också är i det läget att de behöver nyttja mark som står bakom. Det problem som har är att man måste se till att sköta om en viss statlig mark åt oss skattebetalare. Man ska ta hänsyn till Försvarsmakten. Då har man att väga in ett antal faktorer. Man ska väga in vilka skador det kan innebära på fastigheter. Det kan vara markskador, väggskador, skador på skog, sådant som har ekonomiska konsekvenser. Hur stora blir skadorna? Hur kan man få täckning för dem, etcetera? Hur blir miljöpåverkan? Det kan vara buller, utsläpp, risk för läckage, biotoppåverkan, sådant som vi enligt ska titta extra noggrant på. har fattat sådana beslut, och det måste myndigheterna följa. Det handlar också om risk för tredje man. Det kan vara skjutfältsområden. Det kanske inte bedrivs verksamhet där just , men det kanske finns risk för oexploderad ammunition och granater i marken. Kan man släppa in stora publikmassor på sådana områden och inte ha kontroll över vad det finns för faror? Det är sådana här saker som man måste ta hänsyn till. Allt detta ska man väga ihop med de övriga målsättningar som staten har, till exempel de idrottspolitiska målen. Här har självt insett att man måste se över regelverket. Den signalen fick vi tydligt när vi skrev det här interpellationssvaret, och verket drar i gång ett sådant arbete. Det ser jag mycket positivt på. Jag tycker att man måste uppgradera den här typen av riktlinjer för att få tydliga policyer och en likabehandling. är inte bilden så nattsvart som debattörerna ger sken av. Vi har sett att det kommer in 2030 förfrågningar . Det är bara av förfrågningarna som har avslagits. I av fallen säger man ja. För att ta ett exempel sade man alldeles ja till ansökan från i som ville använda mark. Man kan naturligtvis diskutera om hyresavgiften är rimlig eller inte. Jag har svårt att bedöma det. Det är inte rimligt att regeringen ska ha åsikter i sådana detaljfrågor. Man måste utifrån gällande principer komma fram till en prislapp som är rimlig. Att använda ett stort markområde till en kostnad av ja, det beror på omständigheterna om det känns som ett rimligt eller ett högt pris. Men om det är en kostnad man faktiskt har för att upplåta marken och inte tar ut den är det skattebetalarna som får betala, och då kan vi diskutera vilka principer vi ska ha. Som sagt: av de förfrågningar som kommer in besvaras med ja. av alla förfrågningar kommer just från motorsporten. Jag vill påstå att det inte alls är en så nattsvart bild som målas upp, men jag vet att det har blivit konflikter i vissa lägen där det har funnits olika intressen. Det kan också vara så att när förfrågningen kommer upp till , som lyssnar med Försvarsmakten, kommer det fram informationer och frågor som man på lokal nivå inte alltid har full inblick i. måste man ha säkerhetsmarginaler när man släpper in exempelvis stora publikmängder på vissa områden eller om det gäller aktiviteter som kan hota och skada andra områden. Miljön är en faktor som vi genom riksdagsbeslut måste och ska ta hänsyn till.