prot · H009106 · 2013-05-16 00:00:00 — Genom avregleringen bröts allt detta. Det infördes fri etableringsrätt för beställningscentraler, begränsningen av antalet taxibilar i ett område togs bort och prissättningen släpptes fri. Målen för avregleringen var att öka konkurrensen och få rimliga respriser. Man skulle effektivisera beställarverksamheten, öka service och tillgänglighet till taxi samt pressa priserna på de samhällsbetalda resorna. Avregleringen innebar att antalet taxibilar ökade kraftigt i vårt land. Man gick från 11 500 till 15 000, och den nivån ligger vi på än . I det betänkande vi diskuterar finns det ett antal frågor kring taxi. En av de frågor som har diskuterats livligt är om det ska finnas obligatoriska redovisningscentraler, alltså ställen där taxibilar redovisar sina inkörda medel. Vid de etablerade beställningscentralerna, dit merparten av våra taxibilar är anslutna, har man löst detta , så det gäller bara de så kallade friåkarna. Frågan har diskuterats ett tag, och regeringen har jobbat med den. Det torde knappast finnas något seriöst tvivel på att regeringen vill göra vad den kan för att stävja fusk och svarta inkomster. Inom många andra områden har regeringen jobbat med reformer i denna riktning. Det är dock viktigt att man inte har för bråttom med nya reformer utan först studerar vilka konsekvenser de får. Vårt land är väldigt heterogent och har olika förutsättningar. Vi får inte införa regleringar som bara utgår från ett Stockholmsfokus. Under remissbehandlingen av det första förslaget framkom sådana synpunkter, bland annat beträffande kostnaderna, som gjorde att regeringen då valde att avvakta. Vi måste vara rädda om våra företagare och inte belasta dessa med nya dryga omkostnader som kan riskera deras lönsamhet. Sedan har det gjorts en ny utredning, som presenterades , med förslag om att man ska införa obligatoriska redovisningscentraler. Trots att frågan nu är på gång väljer de rödgröna partierna att med stöd av göra ett tillkännagivande i frågan. För mig känns det inte riktigt seriöst. Vad är det man vill uppnå med sitt tillkännagivande? Det som man vill tillkännage är ju redan genomfört och tillgodosett. Denna typ av politik ger inte mycket respekt utan är mest en form av plakatpolitik. En annan fråga inom taxi som diskuterats är ifall det ska finnas krav på att föraren ska ha lokalkännedom. Självklart måste en taxiförare kunna hitta dit den ska köra och även kunna finna närmsta väg. Detta har varit ett krav enbart i . Man kan fråga sig varför det bara har gällt . Det är återigen ett Stockholmsfokus. Jag bor själv på landsbygden och vet att det inte heller där är lätt för en ovan förare att hitta. Skillnaden är möjligen den att om man åker i kan man på sin GPS söka upp en gatuadress, vilket är mycket svårare att göra på landet. Det borde självklart vara ett intresse för taxibolagen att ställa krav på sina förare att de har lokalkännedom där de anställs. har dock frågan lösts på ett bra sätt. Det kommer att ingå som ett krav i taxiförarutbildningen. Det tycker jag känns klokt. I betänkandet diskuteras också en översyn av taxibranschen utifrån avregleringens effekter på utbudet av tjänster och på prisutvecklingen. Det kan då konstateras att regeringen gav ett uppdrag till Transportstyrelsen och som berör läget för yrkestrafiken inklusive taxi. Detta uppdrag har slutredovisats. De slutsatser man kommit fram till är att man vill göra en återkommande tillståndsmätning och skapa ett utökat riskvärderingssystem och en gemensam strategi för tillsyn och kontroll av yrkestrafiken. Man har också tittat på förslag till åtgärder och ändring av regelverken för att förbättra regelefterlevnaden för yrkestrafik på väg. Förslaget är att tillståndsmätningar ska utföras . Vidare ska Transportstyrelsens webbplats utvecklas så att man där kan få information om trafiktillstånd, anställda förares behörigheter, tillsyn och kontroller. Förslaget anger också att Transportstyrelsen och ska få i uppgift att ta fram en gemensam strategi för tillsyn och kontroll av yrkestrafiken på väg senast . Riskvärderingssystemet ska utformas enligt en EG-förordning. Systemet innebär att Transportstyrelsen på ett systematiskt sätt får reda på överträdelser och brott som yrkestrafikföretag gjort sig skyldiga till. Systemet ska vara en grund för tillsynsarbetet. Det föreslås också att ett speciellt riskvärderingssystem tas fram för taxi för att kunna rikta tillsynen dit den bäst behövs. Det ska vara klart till 2015. För taxi planeras också skärpta regler för prisinformation. Som synes har regeringen tillbaka tagit ett rejält grepp om frågan. En omfattande utredning har gjorts, och förslag finns på ett antal konkreta åtgärder. Målet är att skapa en ökad trafiksäkerhet och en sund verksamhet med en rättvis konkurrens. Trots regeringens vidtagna åtgärder väljer de rödgröna partierna med stöd av att göra ett tillkännagivande. Även detta känns en aning onödigt och är ett sätt att slå in redan öppna dörrar. På denna punkt väljer dock vi från Alliansen att inte reservera oss, då vi också tycker att det är angeläget att man gör analyser och utredningar i branschen. Vi ser i detta fall att det redan är på gång, och mycket har gjorts. Det är viktigt att vi ser till att skapa ett samlat grepp kring taxinäringens utveckling så att resenärerna kan känna trygghet och få sina behov tillgodosedda. Ytterligare en fråga som lyfts fram i betänkandet är att upphandlad trafik på vissa ställen i landet sker med förare som har prestationsersättning. På en del ställen i landet har taxiförare all sin ersättning baserad på prestation, alltså som procent av inkört belopp. Detta är framför allt i större städer där det finns en marknad på gatan. På andra ställen, framför allt i glesbygd där i princip all taxikörning är samhällsbetalda resor och i förväg bokade körningar, har oftast förarna fast timlön. Sedan finns på några ställen en mix mellan dessa båda system. Jag ser svårigheter med att ska gå in och lägga sig i de överenskommelser som görs mellan taxiförarnas fack och deras arbetsgivare. Detta måste i så fall vara en uppgift för dem som upphandlar de samhällsbetalda resorna, det vill säga kommuner och landsting. Dessa har att följa , lagen om offentlig upphandling, men kan klart i sina upphandlingar ställa olika krav. Det känns för mig främmande att skulle gå in och besluta över kommuner och landsting hur de ska göra sina olika upphandlingar. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet utom beträffande punkterna 4 och 13. 127 (S) replik: Jag börjar med att tacka för historielektionen. Tyvärr har jag på mig. Jag hinner inte ta upp allt jag skulle vilja ta upp. har verkligen spridit frågan på ett sätt som gör att man skulle kunna debattera väldigt . Jag väljer att koncentrera mig på några av frågeställningarna. När det gäller redovisningscentraler ska man inte ha för bråttom, säger . Inte har i varje fall den här regeringen haft bråttom. Det kan man konstatera. Det fanns en färdig utredning när den tillträdde. Den valde den att kasta i papperskorgen med argumentet att det var för dyrt. visste inte vad han talade om. Han talade om att det skulle kosta per taxibil. Det var rent svammel, enligt min uppfattning. Det är samma som gäller . Om någon remissinstans som regeringen väljer att lyssna på och tycker är trovärdig säger att det inte kan genomföras på grund av något skäl som inte jag kan se kan regeringen börja lyssna på den instansen, och så blir det ingenting av detta. Kan säga att det inte kommer att ske och att förslaget kommer att genomföras? Nej, det går inte att säga. Man måste ju lyssna på remissinstanserna, eller? Annars är det ingen idé att skicka ut det på remiss. Det är väldigt viktigt att vi gör ett tillkännagivande från för att fortsätta att så att säga hålla tummen i ögat på regeringen och säga: Vi accepterar inte några mer konstigheter . Vi accepterar inte att friåkarna, som de heter, får ytterligare frikort i frågan. Vi accepterar bara en sak: Inför obligatoriska tömningscentraler. Som jag sade i mitt anförande kan det finnas de som ska stå utanför. Men det är av andra skäl än att taxibranschen ska regleras på ett bättre sätt så att vi får in de skatter vi ska ha från branschen. 128 (M) replik: Jag kan börja med att ge ett tips. Om det är så att han vill debattera mer går det att begära ordet igen. Jag ska bemöta de punkter som tar upp här. Beträffande redovisningscentraler tror jag att mycket grundar sig på att vi har olika inställning till företagande, och jag. Jag är mer rädd om enskilda företag och mån om att de ska klara sig. Man ska inte riskera deras lönsamhet och inte genomföra reformer som gör att det blir onödiga kostnadsbelastningar. Det var bakgrunden och anledningen att man har tagit tid på sig när det gäller redovisningscentraler. Det är inte på något sätt så att man inte skulle vilja stävja fusk i branschen om det finns, vilket det påstås. Det är tvärtom. Som jag nämnde i mitt anförande finns det många exempel där den nuvarande alliansregeringen har agerat för att stävja de delarna. Jag kan bara nämna orden och , till exempel. Det har hänt mycket på detta område. Vi är eniga i grundsynen på att vi vill ha redovisningscentraler. Men vi har lite olika syn. Vi är mer måna om att det ska ske på ett bra och kostnadsriktigt sätt. Vi får inte belasta enskilda företagare med kostnader som gör att deras framtid och lönsamhet äventyras. 129 (S) replik: Hur man än vänder och vrider på det kan det bli en kostnad om man ska sköta ett företag på ett sjyst sätt i stället för på ett falskt sätt. Så är det. Om man ska betala sina skatter och avgifter kostar det mer än att inte göra det. Så är det. Det är viktigt att framhålla det i den här debatten. Det handlar om att klämma åt dem som inte sköter sin verksamhet på ett sjyst sätt. Det är exempelvis de som råkar få inbrott så att hela bokföringen försvinner just före att ska komma och kolla upp dem. Det har hänt hos ett taxiföretag som jag känner till. Det är intressant att tar upp detta med lokalkännedom. Han säger att det är ett jättebra krav och att det är jättebra att det gäller i hela landet. Transportstyrelsen har utrett det hela. Men var det ett jättedåligt krav. När vi då debatterade frågan var totalt emot detta. Det var någon sorts konstig reglering som inte alls behövdes. När nu Transportstyrelsen har visat att det är fullt möjligt att genomföra är det jättebra. Vi ställer upp på att det är bra. Men det är en lite konstig argumentering. En fråga som kan beröra är digitala förarkort för taxiförare. Varför vill man inte ta till sig det? Det skulle innebära att vi får en möjlighet att kontrollera att taxichaufförer följer kör- och vilotider på ett enklare sätt än . är det ganska svårt att följa upp hur taxichaufförer följer de lagstadgade kör- och vilotider som finns. Det enda man kan göra är att mäta hur den enskilda taxichauffören har kört och sedan föra upp det i en bok någonstans och så vidare. Det är ganska krångligt att göra det . Med digitala förarkort skulle vi lösa uppgiften på ett betydligt bättre sätt. 130 (M) replik: Låt mig börja med delen om lokalkännedom. Vad jag minns var det som ni ville ha , , en fortsättning på det gamla systemet. Det skulle vara enbart i som man skulle ställa krav på lokalkännedom. Det kan jag inte riktigt se vitsen med. Tvärtom kan det, som jag nämnde i mitt anförande, finnas större svårigheter att hitta rätt väg ute på landsbygden. I grunden tycker jag att det måste vara en självklarhet och att det måste ligga ett intresse i detta för den som anställer en taxiförare och givetvis även för den som är taxiförare själv: Man ska ha lokalkännedom, och man ska kunna transportera sina kunder på ett bra och snabbt sätt. Det är egentligen ganska naturligt, och därför tycker jag nu att man har löst det på det enda rätta och kloka sättet. omfattar det alla, och det ligger i utbildningen. Oppositionen har ofta snabbt färdiga lösningar. Om vi tar de digitala förarkorten för taxi har ni gått in på en linje, och det är den ni vill ha genomförd. Även denna fråga är diskuterad och belyst i ett par omgångar. har diskuterat frågan och haft den uppe, och Transporstyrelsen håller just på att diskutera hur man ska kunna lösa detta på ett bra sätt. Bland annat ska man övergå från att registrera vilotider till att registrera arbetstider. Man ska också kunna göra det på ett mer digitalt sätt. Det är inte säkert att just ert förslag är det rätta. Vi måste ha förtroende för och tillit till att de som tittar på detta noggrant kommer fram till den klokaste och bästa lösningen. Avslutningsvis handlar det återigen om redovisningscentraler. Om det införs, , skulle det inte bara drabba eller belasta dem som har fuskat. Detta kommer att bli en ny åtgärd som kommer att belasta alla, såväl dem som har skött det hela på ett riktigt och bra sätt tidigare som dem som inte har gjort det. Det är därför jag tycker att det är viktigt att tänka på att vi inte slår undan benen på någon enda i denna grupp när vi inför något sådant här. skulle jag vilja ha svar från på en fråga: Vad uppnår ni med ett tillkännagivande på denna punkt? 131 (KD): Jag är inte ledamot av trafikutskottet, men jag tänker ändå delta i debatten. Jag bedömer nämligen på ganska goda grunder att jag är den riksdagsledamot som har tillbringat mest tid i en taxibil, dock icke som passagerare. Jag har under nästan hela mitt vuxna liv ägnat mig åt taxibranschen i olika positioner, och den har jag suttit bakom ratten. Jag har roat mig med att räkna ut ungefär hur långt jag har kört, och jag kom fram till att det var ungefär 40 varv runt jorden. Det är alltså en ansenlig sträcka, och jag har skaffat mig en hyfsat bra kunskap om denna efterfrågestyrda del av kollektivtrafiken. Svensk taxinäring avreglerades . Från att ha varit strikt reglerad i alla avseenden, till exempel via av staten fastställda priser och geografiska områden där taxiföretagen tilläts verka, blev det en i det närmaste total avreglering. Det fick naturligtvis stora konsekvenser både för de verksamma i branschen och för kunderna. Man kan säga att det gick från ett dike till ett annat över . Även en avreglering kräver ju att finns vissa regler för att det hela ska fungera. En hel del av förhoppningarna infriades. Tillgängligheten ökade självklart när det inte längre gjordes någon behovsprövning vid beviljande av trafiktillstånd. Taxiföretagen blev i den konkurrenssituation som uppstod avsevärt mer kundorienterade. Taxi, var god dröj det var länge sedan vi hörde det. Men, fru talman, det uppstod också en hel del avigsidor. De yttrade sig på olika sätt i glesbygd respektive storstadsområden. infördes krav på taxiförarlegitimation och på prisinformation på bilarna. Detta är bra åtgärder, men de skulle kunna förbättras ytterligare. Legitimationen är dess värre inte någon garanti för en gedigen yrkeskunskap, och prisinformationen är svårtolkad för den ovane resenären. Den fria etableringsrätten har lett till överetablering i storstadsområdena, vilket har lett till dålig lönsamhet och hög personalomsättning. Det är inte så lätt att rekrytera och behålla förare som tjänar eller . Det är nämligen nivån på garantilönen . I Stockholms- och i har antalet taxibilar ökat sedan avregleringen. Det är avsevärt mer än vad befolkningen har ökat. De största problemen upplever jag är de så kallade friåkarna, som inte tillhör någon central. De har en prissättning som ofta kraftigt avviker från den som gäller i de stora bolagen. I de stora centralerna har man ett jämförpris på ca . Det högsta pris jag själv har sett på en bil här i var . Bilen stod här nere utanför ett hotell i city. Priset är alltså fem gånger så högt, och sannolikt erbjuds man inte en tjänst som är bättre. Jag befarar att den till och med är sämre än i en bil som skyltar med . Det bär mig emot att säga det, men jag vågar ändå tänka tanken att någon form av prisreglering kanske måste till för att få bort de värsta avarterna, som enbart skadar tilltron till branschen och inte bara till branschen utan till i sin helhet. Man kan fundera på hur utländska besökare betraktar detta land efter att ha fått klart för sig att det första som har hänt när de har kommit hit är att de har blivit ordentligt uppskörtade. Vågar de göra affärer i detta land över huvud taget? Vågar de komma hit fler gånger? Det bär som sagt lite emot att säga detta eftersom jag naturligtvis är anhängare av marknadsekonomi. Men det är inte alltid som marknaden fungerar enligt läroboken, och när kartan och verkligheten inte stämmer litar jag mer på verkligheten. Jag låter mig inte förblindas av ideologiska principer. I , marknadsekonomins förlovade land, kan man lugnt sätta sig i en taxi utan att vara rädd för att bli blåst på hela semesterkassan. Taxi är något som åtminstone sällanresenären åker antingen när man bråttom eller har mycket bagage. Att man i denna situation förväntas botanisera runt och försöka tolka en inte alldeles solklar prisinformation är kanske att begära lite för mycket. Om man dessutom befinner sig i ett främmande land där man inte har koll på vare sig valuta eller avstånd till den önskade destinationen är man ett ganska lätt offer. Och har man väl satt sig i bilen så anses avtalet vara ingånget, och då är det så dags att ha synpunkter. På flygplatser där Swedavia upplåter taxiplatser ställs det ofta krav på att det tydligt ska informeras om vilket pris som gäller in till närmaste stad. Där har man alltså redan infört en prisreglering, och det fungerar i stora delar väl jämfört med hur det skulle vara om en fri prissättning till rullande taxameterpris skulle råda. I kan vi läsa en artikel om att Express och även Hamnar kommer att införa ett pristak på de bilar som får tillstånd att trafikera vid terminalerna. Hamnkaptenen säger att de höga priserna är ett jätteproblem. Han fortsätter: Detta borde vara reglerat eller så borde det finnas ett maxpris. får vi åtgärda det på varje ställe, och det är både dyrt och inte lika effektivt. I glesbygd har vi inte överetablering utan snarare tvärtom. Det finns ingen fungerande taxiservice över huvud taget på en del håll, vilket är ett problem. I , till exempel, har antalet taxibilar minskat . Genom upphandling av den samhällsbetalda trafiken kan bolaget på orten bli av med av sina intäkter över och tvingas då lägga ned. De taxifordon som sköter den samhällsbetalda trafiken ska då ofta stå till förfogande för enbart denna typ av trafik. Sådana exempel har vi sett i till exempel och . Upphandlingar måste självfallet göras, men vi måste också beakta hur servicen till allmänheten kan upprätthållas efter en upphandling. En viktig åtgärd är den att alla taxibilar ska tömma sina uppgifter till en redovisningscentral. Det skulle underlätta kontrollen och minska möjligheterna till skattebrott. tömmer de bilar som är anslutna till en beställningscentral, ett taxibolag, sina uppgifter. kan sedan enkelt kontrollera de anslutna bilarna. Men friåkarna, som inte har en koppling till någon central, är svårare att kontrollera. Jag tycker att detta borde ha varit åtgärdat för länge sedan. Konkurrens på lika villkor är något som den seriösa delen av taxinäringen ropar efter. Det arbetet är i full gång efter det tillkännagivande som gjordes . Att fatta ytterligare ett sådant beslut finner jag inte meningsfullt. Ytterligare en fråga handlar om uppställningsplatser i anslutning till terminaler där det ofta kommer ut kunder som vill åka taxi. Här har man på en hel del håll löst det genom att marken överlåtits till ett bolag som sedan kan teckna avtal med de företag som uppfyller vissa kvalitetskriterier. Så fungerar det utanför centralstationerna i våra tre största städer. Det har underlättat avsevärt för förarna som får tillgång till platsen i anslutning till entrén men naturligtvis i första hand för kunderna som får en bra service till ett rimligt pris som konkurrensen fortfarande upprätthålls eftersom det ofta finns en handfull olika bolag att välja mellan. Sådana lösningar behövs på fler håll, även i mellanstora städer och vid andra typer av terminaler. Det blir en ganska märklig situation när regelverket är sådant att det råder fri prissättning, och sedan måste det vidtas åtgärder på nivå för att förhindra aktörer med skyhöga priser att finnas utanför till exempel . mark måste vara tillgänglig för alla på lika villkor. För att skona besökare från att råka ut för detta måste den kommunala marken överlåtas till exempelvis Jernhusen, som sedan kan teckna avtal med de taxibolag som man önskar att kunderna ska fortsätta åka med efter avslutad tågresa. Den utredning som föreslås får i uppdrag att se på för- och nackdelar med avregleringen. Jag tycker att det är en intressant aspekt. Det är min innerliga förhoppning att denna utredning leder fram till skarpa förslag som leder till en rimligare situation för dem som vill bedriva långsiktig och seriös taxiverksamhet och till en tryggare och bättre service för allmänheten. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Anmälningsskyldighet vid utstationering Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2012/13:AU9 Anmälningsskyldighet vid utstationering (prop. 2012/13:71). 132 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till Socialdemokraternas och gemensamma reservation i detta betänkande om att utse en behörig person att ingå kollektivavtal. I den proposition som vi nu har att ta ställning till föreslås att arbetsgivare som utstationerar arbetstagare i enligt lagen om utstationering ska vara skyldiga att anmäla utstationeringen och utse och anmäla en kontaktperson här i landet. Vi socialdemokrater tycker att det är mycket bra att man får ordning och reda på arbetsmarknaden. Vi har sett väldigt många rubriker vid olika tillfällen om den oreda som råder på arbetsmarknaden. Vi tycker att det är bra att man reglerar detta på ett bra sätt. En annan fördel med denna lagstiftning är att vi kommer att få en helt annan bild av hur det ser ut på svensk arbetsmarknad. Jag har förmånen att tillsammans med flera kamrater här i salen sitta med i den parlamentariska kommitté som ser över lex . har vi ett ganska stort bekymmer eftersom vi har en dålig bild av hur detta ser ut på svensk arbetsmarknad. Det här kommer att underlätta en del när det gäller hur situationen ser ut för arbetstagarna. Kontaktpersonen ska också vara behörig att ta emot delgivningar för arbetsgivarens räkning och tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i lagstiftningen är uppfyllda. ska följa den lagstiftningen och se till att kraven i regelsystemet är uppfyllda, och man får också sanktionsmöjligheter. Även detta är i allra högsta grad positivt. Vi socialdemokrater tycker att det under den borgerliga regeringens tid vid makten, , i mångt och mycket har skett ett förfall på svensk arbetsmarknad när det gäller ordning och reda. Med jämna mellanrum ser vi rubriker i medier om utländsk arbetskraft som kommer hit och behandlas mycket illa på den svenska arbetsmarknaden. Från att ha haft en ganska bra reglering av detta har vi inte särskilt mycket . Därför är det en bra lagstiftning som kommer . Det är ett steg i rätt riktning men inte tillräckligt långt. Vi har varit tydliga, och på vår partikongress har vi antagit dokument som pekar på att vi vill skapa ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Det är någonting som också kommer att realiseras efter en valvinst i valet . Men fram till dess kommer vi naturligtvis att föra fram våra krav och våra synpunkter på hur man skapar en bättre svensk arbetsmarknad i alla debatter som vi har här i kammaren och på annat håll. I den departementspromemoria som var en del av den utredning som föranledde propositionen var parterna ganska överens om vikten av att den här lagstiftningen kom till. Men här finns det också en tydlig skillnad. Det handlar om ett krav som vi för fram i vår gemensamma reservation.