prot · H10950 · 2013-12-18 00:00:00 — Det är viktigt att vi får en välfungerande arbetsmarknad som tar hänsyn till alla människor som jobbar i , oavsett om man är bosatt här, är utstationerad eller är här och jobbar på annat sätt. När jag först läste ministerns svar tyckte jag ändå att det fanns en ton av angelägenhet hos regeringen att försöka komma till skott med detta. Jag har förmånen att sitta med i den parlamentariska utredningen. Det återstår att se vad som kommer att ske. Jag instämmer dock med i att det är viktigt att man förtydligar direktiven ytterligare för utredningen, och ger tilläggsdirektiv, för att kunna klara ut frågorna. De är som sagt var väldigt angelägna. Vi socialdemokrater är också tydliga med vad vi tycker i frågan. Vi vill att man river upp lex i den form den är utformad och reglerar frågorna på ett bra sätt. Där sträcker vi ut en hand till regeringen, om man är benägen att ställa upp på det. 80 Arbetsmarknadsminister (M): Det var trevligt att höra att Socialdemokraterna sträcker ut handen i de här frågorna. Så har det inte riktigt låtit , speciellt när det gäller lex . När det gäller kommitténs direktiv är det kanske bra om man läser in sig på dem. Det står nämligen att man ska överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Det är en ganska bred skrivning. säger att vi är tysta inom EU. Då kan jag inte vara tyst. Om det är något som jag som arbetsmarknadsminister och som regeringen inte är så är det tysta. i förhandlingar värnar vi den svenska modellen. Låt mig vara tydlig; det är enormt viktigt eftersom vi har en ganska unik modell, men vi lyckas också väl med just detta. För att lägga någon slags grund för frågorna tänker jag ta mitt avstamp i vad vi gör på EU-nivå. Regeringen arbetar i olika sammanhang med att värna den svenska modellen i EU-kontexten. Till att börja med är det viktigt att komma ihåg att EU står på en tydlig social grund, men det räcker inte att fördraget står på en social grund. Grunden måste genomsyra arbetet och tillämpas i praktiken. Det gör regeringen. Vi jobbar konkret med detta inom flera områden. Det första området är arbetet med den ekonomiska samordningen i EU som stegvis har stärkts ända . I förhandlingarna har regeringen verkat för, och fått gehör för, tydliga skrivningar om respekten för de nationella arbetsmarknadsmodellerna, såsom den svenska modellen. Ett annat exempel kan vi ta från EU 2020-arbetet. I analysverktyget som vi godkände på Epsco framgår att respekten för arbetsmarknadens parters roller och olikheter i nationella system, till exempel lönebildningssystemen, är viktig. Det andra området jag kan ge exempel på handlar om EU-förhandlingar på området arbetsrätt. Även här har, och kommer, regeringen att värna sociala rättigheter. Som flera här inne känner till nådde vi på det senaste Epsco-mötet en allmän inriktning om tillämpningsdirektivet till det utstationeringsdirektiv som vi pratar om. Det är ett direktiv som har intresserat många, och vi har haft en fortlöpande dialog med arbetsmarknadens parter under resans gång. I alla dessa förhandlingar har vi arbetat aktivt för skrivningar som respekterar den svenska arbetsmarknadsmodellen. Man kan ropa: Riv upp lex ! Man kan ropa högt om ett socialt protokoll. Man kan också vara praktisk och jobba aktivt med att värna den svenska modellen. Vi måste dock komma ihåg att vi befinner oss i en gemenskap där vi numera är 28 länder. Ett av grundfundamenten handlar också om att vi kan hitta balansen med den fria rörligheten, så att vi inte försvårar för företag och människor att röra sig över länder men kan behålla så mycket som möjligt av vår modell. Det är det frågan handlar om. Ett annat exempel där vi också har värnat arbetsrättens område handlar om tjänstepensionsdirektivet och bemanningsdirektivet. När det gäller bemanningsdirektivet var den allra viktigaste frågan för att vi skulle kunna ha kvar väl fungerande kollektivavtalslösningar. Vi har verkligen jobbat för det, praktiskt år i varje förhandling. Vi har inte varit tysta i EU. Tvärtom värnar vi vår modell. Vi ser dock också att vi finns där tillsammans med andra länder. Svenska företag och arbetare ska kunna finnas i och utan att möta hinder, och arbetare och företag från samma länder ska kunna vara här utan att möta hinder. Jag återkommer till . 81 (V): Eftersom det snart är jul vill jag åtminstone ge ministern helt rätt i att det finns en del saker när det gäller förhållandena i EU där regeringen, visserligen på grund av stor press hemifrån men likväl, har varit bra i EU-förhandlingar. Det är riktiga linjer som drivs för att det ska vara möjligt att värna en modell där kollektivavtal har stor plats och där staten inte går in med så mycket detaljregleringar. Det finns dock också frågeställningar som den här, där det har skett ganska tydliga och allvarliga förskjutningar av maktbalansen. Regeringen har inte bara accepterat att det har skett genom domar i , som i det här fallet har agerat aktivistiskt, utan har till och med valt att passa på att gå längre i och med lex . Problemet är den lag som vi nu diskuterar. Regering och riksdag äger möjligheten att sätta i gång en process med att justera lagen utifrån den situation som har uppkommit. Vi varnade i och för sig tydligt för det i samband med att lagen antogs, men verkligheten borde ha hjälpt regeringen att förstå mer. Regeringen verkar dock utifrån sina handlingar inte vara speciellt intresserad av att ordna upp detta. Jag har inte bara sett kommittédirektiven om utstationering. Jag har dem här och ser att det står att man ska överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Men när frågan har kommit upp har det varit tydligt att det är överväganden i som det är fråga om. Det har mig veterligen inte hänt någonting i den här utredningen som pekar på någonting annat. Som jag påpekade var detta en kritik som kom redan när kommittén skulle tillsättas. Jag kan till exempel citera TCO:s chefsjurist. Detta sade han : Direktiven är alldeles för smala och de ignorerar den heta rättsliga frågan om Lavalreglerna är förenliga med internationella regler om facklig förenings- och förhandlingsrätt. Det var precis den här frågan som man från TCO:s och LO:s sida vände sig till med, och pekade i precis den riktningen. Det borde finnas ett större politiskt intresse från regeringen att se det här och agera. Det är synd att det ska behöva komma ytterligare kritik från . ser jag ingen antydan till att det ska bli någon ändring, och det tycker jag är synd. För dem som lyssnar vill jag förklara att det här handlar om någonting så viktigt som om det inte bara är teoretiskt rätt utan också praktiskt möjligt att ta arbetsrättslig konflikt för dem som hamnar i en situation där löner och arbetsvillkor är dramatiskt sämre än vad de är i gällande svenska kollektivavtal på området. Är det då möjligt att få igenom de här rättigheterna, så att de inte bara finns någonstans där ute i etern? Lavallagen gör det olagligt. Det måste ändras. Om det inte görs av den här regeringen ska det göras av nästa. 82 (S): Min upplevelse är att regeringen har varit passiv medan den här konflikten har pågått. Det gläder mig om arbetsmarknadsministern nu framöver kommer att bryta denna passivitet. Det borde i så fall vara ett extra skäl att riva upp lex . Om vi håller ställningarna på EU-nivå med att värna den svenska modellen och lyckas i förhandlingarna finns det ingen anledning alls att behålla lex så som den ser ut . Skälet som har angetts tidigare för att det ser ut som det gör är domen i . När det gäller utstationering är det möjligt att utstationera arbetskraft som kommer till men även att vi skickar folk till andra länder, inte minst företag. Det här är en del av den fria rörligheten i EU, men det får aldrig vara så att den fria rörligheten står över grundläggande rättigheter såsom fackliga rättigheter. Det är det som den här debatten handlar om. Självklart ska företag kunna röra sig fritt över gränserna och arbetskraft kunna komma hit och arbeta, men det grundläggande är att det är svenska löner som gäller i . Vi reglerar våra löner genom kollektivavtal. Då måste det självklart vara möjligt för fackliga organisationer att hävda de här kollektivavtalen. Det handlar om rättigheter som man har kämpat för att uppnå. Det finns ett brett fackligt stöd ute i EU för att vi ska kunna stå upp för våra kollektivavtal. Det är en missuppfattning att man från andra länder vill komma hit och dumpa svenska löner. Åtminstone vill inte fackliga organisationer det. När det gäller kritiken som har kommit från och är det allvarligt, tycker jag, att de kritiserar oss för att vi har brutit mot rättigheter som egentligen borde vara självklara i . I lex har man gått alldeles för långt i att begränsa konflikträtten och därmed begränsa möjligheterna till kollektivavtal. Det handlar om lägre löner och bristfälliga försäkringar, att man kringgår kollektivavtal. Alltså handlar det om konkreta försämringar. Det gäller för de människor som kommer hit och arbetar, och det känns inte rättssäkert att man har ett A- och ett B-lag på svensk arbetsmarknad. Men det är inte heller rätt mot fackliga organisationer som hävdar kollektivavtalen att man kan kringgå dem på det här sättet och att de till och med riskerar att tvingas betala böter om de står upp för grundläggande fackliga rättigheter. Det har drabbat och Elektrikerna. och Elektrikerna har ställt frågan till regeringen om regeringen kommer att kompensera organisationerna för de här skadestånden. Jag hoppas verkligen att regeringen tar det kravet i beaktande, för menar man allvar med den svenska modellen och kollektivavtalen kan man inte straffa de här organisationerna för att de står upp för dessa grundläggande rättigheter. Det som behövs nu är alltså ett svar till och Elektrikerna gällande kompensation. Det är också uppenbart att det behövs ett tilläggsdirektiv till utredningen som arbetar med frågan om att det måste handla också om internationella åtaganden och vara i enlighet med dem. Detta borde inte vara problematiskt i och med att ministern säger att arbetet med att hävda den svenska modellen är framgångsrikt på EU-nivå. Självklart ska vi stå upp för ett socialt protokoll i EU. Det har vi ett riksdagsbeslut på, så det hoppas jag att regeringen står upp för. 83 (S): Jag vill börja med att tacka för det förra inlägget. Det låter positivt, tycker jag, med statsrådets syn när det gäller frågan. Vi har inte riktigt upplevt att tidigare arbetsmarknadsministrar har haft den synen på lex . Om det som sägs står för någonting borde det finnas goda förhoppningar att den parlamentariska kommittén kan komma fram till bra slutsatser framöver gällande detta. Det återstår att se. Vi kommer in i ett skarpt läge , och det blir naturligtvis spännande att se om orden som statsrådet hänvisar till och det som hon säger när det gäller lex kan leda till en öppning i det. Vi socialdemokrater är tydliga med vad vi tycker när det gäller lex . Vi vill riva upp den och förbättra den så att vi reglerar arbetsmarknaden på ett bättre sätt. Det kan inte vara meningen att utländsk arbetskraft ska komma hit och få betydligt sämre villkor i än vad svensk arbetskraft har. Framför allt kan det inte vara meningen att de fackliga organisationerna inte ges möjlighet att ta en konflikt gällande detta. Det är i allra högsta grad viktigt att det här regleras. 84 Arbetsmarknadsminister (M): Det är helt riktigt att regeringen värnar den svenska modellen även i gränsöverskridande situationer och tar olika förhandlingar om just att vi ska kunna använda vår modell i så stor utsträckning som möjligt. Men vi måste också komma ihåg, och ni har ju påmint mig, vad som hände i när de lettiska byggarbetarna möttes av de fackförbund som ni nu nämner och dess medlemmar som ropade: Go home! Det gjorde att hela den processen och vad som krävdes där, menar , inte var förenligt med . Det där kan man inte ta lätt på. Man kan absolut ropa: Riv upp lex ! Men vi finns med i ett sammanhang där svenska företag och deras arbetare tillfälligt jobbar i , , , och vi finns med i ett sammanhang där polska, tyska, franska företag finns här med sina medarbetare , för det är tillfälliga jobb vi pratar om. För mig är det fullständigt självklart att det ska vara ordning och reda för alla som finns på svensk arbetsmarknad. Men vi måste också komma ihåg att varje person som kommer till och varje svensk som åker till ett annat land har med sig sitt eget skydd till den arbetsmarknaden. Det är grunden. Det är inte så att man inte har något skydd, utan alla som är ute och reser, alla som jobbar tillfälligt i ett annat land, har med sig ett skydd. Sedan stärks skyddet på svensk arbetsmarknad genom arbetsmiljölag, genom arbetstidslag och genom att man faktiskt kan kräva de här minimivillkoren i kollektivavtal. Vi menar i grunden att vi genom Lavaldomen och förändringen av utstationeringslagen lever upp till våra internationella åtaganden. Vi menar att den sociala stadgans expertkommitté gör väldigt långtgående tolkningar av innebörden av stadgans artiklar. Samma sak gäller rapporten från och . Det innebär inte bara kritik mot svensk rätt utan även mot . Detta är frågor i en process vi nu diskuterar. Vi får se var det landar – det är pågående processer. Men vi måste se två delar. Vi ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad, och vi ska värna vår svenska arbetsmarknadsmodell så mycket som möjligt. Vi måste ha en balans mot den fria rörligheten. Jag har upptäckt och sett i Socialdemokraternas budget att de till och med har gått ett steg längre när det gäller ett socialt protokoll. Det ska inte längre vara likställt med rörligheten, utan nu ska de sociala frågorna överordnas den ekonomiska friheten. Då är frågan hur arbetet ska kunna föras vidare. Min erfarenhet från tre korta månader som arbetsmarknadsminister är att de 28 länderna i EU-samarbetet har väldigt olika syn på dessa frågor. Jag är inte säker på att vi i en förhandling skulle nå en bättre position än när det gäller ett socialt protokoll, utifrån till exempel lex . I stället för att ropa Riv upp! och föra en plakatpolitik tycker jag att det är viktigt att se hur man kan jobba konstruktivt i varje förhandling för att vi ska få behålla vår modell så intakt som möjligt. Det är den position jag har som arbetsmarknadsminister i regeringen. 85 (V): valde ministern att i det här inlägget skärpa till språkbruket och vrida lite på historieskrivningen. Det gick inte till så att det kom några och ropade home! och så fick vi en antifacklig lag. Konflikten i handlade om ett lettiskt företag som hade sämre villkor. I diskussionen angavs helt felaktiga och påhittade saker. Sedan valde att göra en stor kampanj runt detta. De pressade på och drev saken vidare till trots att företaget självt försvann under processen. Därigenom, efter mycket prestige och pengar som investerats, fick de med sig en dom från , som jag menar agerade tydligt aktivistiskt och ändrade maktbalansen på arbetsmarknaden. När och tog konflikten var det givet för dem att de hade rätt att göra det och att det var uppenbart att det var deras roll. Det var inte utifrån något slags allmän snällhetskompensation. till exempel menar att de ska kompenseras. Det är den situation vi har hamnat i. Denna långa process visar att det är starka krafter, både arbetsgivarorganisationer och krafter inom , som står på den sida som har velat försämra arbetstagarnas skydd. I den situationen är det viktigt att arbetstagare i kan räkna med att ha regeringen på sin egen sida i konflikten. Regeringen har sagt sig stå för den svenska modellen. Dess värre kan den i denna fråga knappast sägas ha agerat särskilt hårt och starkt. 86 (S): Det är sant att man har med sig ett skydd från sitt hemland när man kommer från ett annat EU-land till . Problemet är om det skyddet är mycket sämre än det skydd man får i med svenska kollektivavtal. Risken är att det blir lönedumpning och ett utnyttjande där det handlar om att dumpa löner och rättigheter. Det som krävs är att det skydd som gäller i för svenska arbetare och arbetstagare ska gälla även dem som kommer hit. Det är där problemet ligger. När det gäller det sociala protokollet tycker jag att det är en bra avvägning – om det införs, vilket jag hoppas – att det överordnas den fria rörligheten. Om man inte gör det öppnar man upp för en mängd juridiska konflikter. Ska de vara jämställda? Vad är i så fall överordnat det ena eller det andra? Då kommer vi verkligen att få se många domar. Risken är att det blir domstolarna som fastslår vad som ska gälla. Jag tycker att det är bättre att slå fast vad som ska gälla genom politiska beslut, och så får domstolarna sedan tolka det. Problemet med Vaxholmsdomen, där dömde ut och konfliktåtgärder, är just att det blev en tolkningsfråga vad som egentligen gällde och vad som var överordnat. Domstolen slog fast att det var de fackliga organisationerna som gjorde fel. Det är inte självklart när man ser till andra sociala rättigheter som finns. krävs att vi till står upp för den svenska modellen här hemma och att vi fortsätter att driva de här frågorna på EU-nivå. Med den kritik vi har fått krävs ett tilläggsdirektiv till den utredning som arbetar i . Målet är att lex ska rivas upp. 87 Arbetsmarknadsminister (M): Det här är en intressant och viktig debatt. Jag har redogjort för hur regeringen arbetar i EU med sociala rättigheter och värnandet av den svenska modellen. Vi har systematiskt och effektivt arbetat för detta och även nått framgång i förhandling efter förhandling, senast när det gäller just tillämpningsdirektivet för utstationeringsdirektivet. Vi pratar om entreprenörsansvar och kontrollåtgärder. Det är så jag tycker att vi ska arbeta – konstruktivt. Att riva upp lex , som och Socialdemokraterna kräver, tror jag inte är riktigt seriöst. Det förutsätter att ändras. För mig är det alldeles självklart att man ska ha sjysta villkor på svensk arbetsmarknad oavsett om man kommer från , eller . Man ska veta vilka starka rättigheter man har. Här är det viktigt att till exempel fackförbund bevakar ordningen på svensk arbetsmarknad, informerar och är transparent om vad som gäller. Det är viktigt att ett polskt företag får information om vad som gäller när de kommer till så att de inte hindras att göra jobb här. På samma sätt måste svenska företag få rätt information när de möter andra delar av . , där vi har fri rörlighet och företag och människor kan röra sig, göra affärer och byta tjänster, är nämligen enormt viktigt. Skyddet ska vara starkt, men vi ska inte göra det svårare för människor eller företag att växa på denna marknad som faktiskt är gemensam. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2013/14:156 om visstidsanställningar 88 Arbetsmarknadsminister (M): har ställt mig ett antal frågor om visstidsanställningar. Inledningsvis undrar hon vilken slutsats jag drar av de två utredningar om visstidsanställningar som gjorts. Regeringens linje är att de svenska reglerna om visstidsanställningar är förenliga med det så kallade visstidsdirektivets bestämmelser. Regeringen, och jag med den, tar visstidsfrågan på mycket stort allvar. I de två promemorior som tidigare tagits fram har vissa lagändringar föreslagits i syfte att förbättra regelverket. Att vi inte har gått vidare med förslagen beror bland annat på att arbetsmarknadens parter har haft vitt skilda uppfattningar avseende om någon ändring behöver göras. Vidare undrar om jag har gjort ställningstagandet att reglerna för visstidsanställningar i bör ändras, i enlighet med EU:s direktiv. Hon frågar också vilka åtgärder jag kommer att vidta gällande visstidsanställningar och när detta ska ske. Jag står här fast vid den linje som den tidigare arbetsmarknadsministern, , haft i ärendet. Det är inte aktuellt med någon lagändring. har omfattningen av av visstidsanställningar särskilt uppmärksammats i den allmänna debatten. Det är därför angeläget att så långt som möjligt skapa större klarhet runt hur användningen av tidsbegränsade anställningar i ser ut. Slutligen har också frågat mig om jag delar uppfattningen att viktiga dokument endast ska hemligstämplas om synnerliga och väl preciserade skäl föreligger och, om dessa skäl inte längre föreligger, att dokumenten ska offentliggöras. Regeringens och arbete präglas av öppenhet och offentlighet. I arbetet med utlämnande av allmänna handlingar följer gällande lagar och regler. I det ärende nämner i sin interpellation omfattas uppgifterna i handlingen av utrikessekretess. 89 (S): Bakgrunden till min interpellation är att många i inte har fast anställning utan olika former av tidsbegränsade anställningar. Det kan handla om provanställning, vikariat, säsongsanställning eller allmän visstidsanställning som innebär att arbetsgivaren inte ens behöver ge något skäl till varför personen i fråga är visstidsanställd. Huvudregeln är att man ska vara tillsvidareanställd, alltså ha en fastare form av anställning, men det går att göra undantag, och det är problemet. En undersökning som gjordes visar att var sjunde person i är visstidsanställd. Det är en ganska hög siffra. Om vi tittar på grupperna med flest visstidsanställda kan vi se att varannan under är visstidsanställd. Vi kan se att det slår mot både arbetare och tjänstemän, men det är fler inom arbetaryrkena som är drabbade. Vi kan också se att det slår mot både män och kvinnor, men det är fler kvinnor som drabbas. I topp ligger Hotell- och restaurangfacket, alltså de som jobbar inom det området. Det är både kvinnor och män, men kvinnorna är överrepresenterade. Det som hänt är att haft synpunkter på det. Det finns anledning att ha synpunkter på det, även oavsett vad kommissionen tycker i frågan. Kommissionen har påtalat att bryter mot EU-direktiv på det här området. Man ska alltså inte kunna stapla olika visstidsanställningar på varandra hur länge som helst med resultatet att människor i värsta fall aldrig får en fast anställning. Här har kommit med kritik mot . Vi sticker ut i den här frågan. Trots kritiken har ingenting hänt. Jo, regeringen har tillsatt två utredningar, men det har inte resulterat i att visstidsanställningarna minskat eller i regler för att begränsa visstidsanställningar. Kommissionen börjar tröttna på regeringen när det gäller den här frågan, och vi riskerar att dras inför domstol för att vi bryter mot EU-direktiv på området. fick vi ett klargörande från ministern, att det inte blir några lagändringar. Det tycker jag är oroväckande både med tanke på alla de människor som är visstidsanställda och för att vi riskerar att dras inför . När det gäller visstidsanställning så visst, möjligheten ska finnas. Det kan vara ett sätt att få in en fot på arbetsmarknaden, till exempel i form av en provanställning eller ett graviditetsvikariat, det vill säga att när någon är föräldraledig kan man gå in som ersättare. Problemet uppstår när visstidsanställningen bara fortsätter och fortsätter, när det inte endast gäller utan när olika visstidsanställningar staplas på varandra. Det finns undersökningar på hur de människor mår som är visstidsanställda . De har sämre hälsa än de med fast anställning. Det handlar om ökad stress, otrygghet, osäker ekonomi och svårigheter att få lån och bostad. Det finns många sådana effekter kopplade till otrygga anställningar, framför allt till visstidsanställningar. Jag vill därför fråga: Ska vi verkligen inte hjälpa alla de människor som är visstidsanställda? Och ska vi inte göra någonting åt problemet så att vi slipper hamna i ? 90 Arbetsmarknadsminister (M): När man lyssnar på skulle man nästan kunna tro att hon vill förbjuda visstidsanställningar. Hon får väl svara på om det är det hon är ute efter. Svensk arbetsmarknad ska såklart präglas av ordning och reda och av goda villkor. Av alla anställda hade heltidsanställning, det vill säga tillsvidareanställning, 2012.