prot · H009109 · 2013-05-22 00:00:00 — De här organisationerna har kämpat för att få bort kravet på tvångssterilisering. De har gjort det utifrån önskemål från de medlemmar som de har. Som jag sade i mitt anförande pågår det ett arbete. Av de 800 personer som har gjort könsbyte är det 165 personer som själva mycket tydligt uppfattar att de har blivit tvingade till en sterilisering som det inte alls är säkert att de hade valt själva, om de hade fått möjligheten att välja, om inte lagstiftningen hade funnits om att ifall de ville byta juridiskt kön måste de genomgå sterilisering. De har känt att man inte har brytt sig om deras synsätt. Man har liksom tvingat dem att säga att de aldrig vill ha egna barn. De har fått göra val som har gjort att de har känt sig kränkta i sina mänskliga rättigheter. Jag tror att det är viktigt att se att transsexuella människor och människor som vill göra ett könsbyte inte är en grupp människor som tycker lika, utan det finns människor där, liksom på alla andra områden, som kan ha olika synsätt. Men den alldeles grundläggande frågan tycker jag är att det handlar om en mänsklig rättighet, att individen själv måste kunna ta ställning till om hon vill bli steriliserad eller inte. Det är det jag ifrågasätter mest i ditt ställningstagande. 109 SKÅNBERG (KD) replik: Till att börja med: Det är inte en mänsklig rättighet att få byta kön, utan det handlar om en medicinsk diagnos på klara, tydliga kriterier som WHO har satt upp. Det är alltså inte så att alla som har identitetsstörningar är hjälpta av ett könsbyte, även om de själva begär det. Det måste ha blivit fastställt att man stämmer med de kriterier som WHO har ställt upp. Är det inte också så rätta mig om jag har fel att andra organisationer vill ta bort diagnosen, att detta är en sjukdom, en psykiatrisk sjukdom, en diagnos? Föreningen säger att de är en patientförening. De säger att detta är en sjukdom och att de är tacksamma för samhällets stöd att få byta på samhällets bekostnad, medan andra som brottas med de här sakerna och sin könsidentitet, som , säger att de vill ta bort själva diagnosen. Är det inte så att RFSL vill ta bort diagnosen? Då är det inte längre en sjukdom, och då faller det inte under WHO:s kriterier. På vilken grund ska man då operera, om man går emot diagnoskriterierna? 110 (V) replik: Jag tror att det finns en skillnad, som du säger. Jag tror att det finns en bredare syn på kön. När det gäller transsexuella har vi däremot en utredning, och sjukvården tar detta på stort allvar man kommer inte bara dit och byter kön, så att säga. Jag tror att både du och jag vet att det är en omfattande utredning som görs innan man hamnar i läget att man har möjlighet att få medicinska behandlingar för ett könsbyte. Jag har träffat inte dem som opererar men dem som arbetar på den enhet som jobbar med de människor som är transsexuella. De har beskrivit för mig hur genomgående man pratar och vilka svårigheter det kan vara under den ganska långa period man håller på med könsbytet, där man först får gå igenom och diskutera att det faktiskt är detta som det handlar om att det inte är något annat som gör att det går att förutsätta att man sedan ska ändra sig. Jag tror att vi har två diskussioner här. Huvudfrågan för mig gäller: När man vill göra könsbytet och har gått igenom hela bedömningen hos sjukvården ska det vara individen själv som tar ställning till steriliseringskravet. Det är inte staten som ska ha ett krav på tvångssterilisering. Det anser jag är en mänsklig rättighet. Sedan tror jag att vi också står ganska olika när det gäller att diskutera könsidentitet i en bredare bemärkelse. Jag tror att du har rätt i att det inte är Föreningen som för den striden, utan det är RFSL och andra organisationer. Jag vill också gärna ta upp barnperspektivet. Det som rör det medicinska tycker jag att sjukvården ska diskutera med personen. Beträffande det som berör könsidentiteten handlar det, starkt överdrivet, om att vi lever i samhälle där man har många möjligheter att identifiera sig med kvinnor och män utanför sin familj och annat. Här handlar det främst om att bekämpa fördomar och diskriminering av människor och att ha ett öppet, tolerant samhälle. 111 SKÅNBERG (KD) replik: Låt mig få säga: Jag har den största respekt, den största tolerans för dem som är transpersoner. Det är en svår situation som de upplever. Men de är inte transsexuella de har inte den här diagnosen. Jag vill sluta med att citera vad patientföreningen skriver: Att kravet på sterilisering över huvud taget står med i lagen beror på att den ska hjälpa enbart transsexuella som är en patientgrupp inte transpersoner som inte är en patientgrupp. Att anpassa lag (1972:119) efter transpersoner saknar stöd i förarbetet. 1 § är avsedd för människor som lider av transsexualism. När allt kokar ned är detta är medicinsk fråga. Det handlar om diagnoser. Det handlar inte om att stå på barrikaderna för ett annat samhälle och ett tredje kön, utan det handlar om att hjälpa en mycket utsatt grupp med den adekvata medicinska behandling som de behöver de och inga andra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 10 § Anpassning av svensk rätt till EU-förordning om byggprodukter Föredrogs civilutskottets betänkande 2012/13:CU20 Anpassning av svensk rätt till EU-förordning om byggprodukter (prop. 2012/13:93). 112 (SD): upphör EU:s byggproduktdirektiv att gälla, och förordning börjar gälla i sin helhet. På grund av detta har regeringen lagt fram ett lagförslag där svensk rätt ska anpassas till byggproduktförordningen. Förslaget innebär att EU:s byggproduktförordning blir tillämplig och svensk rätt därmed måste ge vika för den förordningen. Förordningen innebär bland annat att det införs krav på att en stor del av alla byggprodukter ska CE-märkas, det vill säga en gemensam standard för hela EU. Det finns positiva sidor med en gemensam standard. Vissa talar exempelvis om att det sannolikt kan sänka kostnaderna för dessa produkter och i det långa loppet även sänka kostnaderna för de projekt produkterna ska användas till. Dock bör man också se till förslagets baksidor. Jag är övertygad om att CE-märkningen också kan leda till signifikanta kostnader som hämmar verksamheten för alla de små och medelstora företag som tillverkar byggprodukter. När redan har ett väl fungerande och inarbetat system med typgodkännande kan det vara en mycket dålig idé att prompt anpassa sig till EU. Vårt nuvarande system omfattar avsevärt många fler produkter än det nya europeiska systemet. Det är med andra ord väl utarbetat över . Detta system kommer inte att kunna användas för de produkter som får en CE-märkning, vilket innebär att kostnaderna för en övergång till CE-märkningen kan bli avsevärt stora, inte minst för små och medelstora företag. Min fråga är om inte dessa företag klarar av att hantera sin bransch själva. Kort sagt riskerar detta lagförslag att innebära att dessa företag, som i mångt och mycket redan har det svårt , får det ännu svårare att hålla i gång sin verksamhet. Det skulle som sagt vara bra med en gemensam standard. Med detta sagt vill jag även förtydliga min ståndpunkt att ingen EU-byråkrati ska få skada svenska företag. EU ska vara till för att hjälpa företag och stimulera tillväxt och ska inte hämma svenska företag. Jag yrkar bifall till reservation 1 och därmed också bifall till motionen. 113 (M): är medlem i EU. Det innebär att vi också är skyldiga att se till att EU:s förordningar kan tillämpas och få genomslag i vårt land. Detta betänkande handlar om anpassning av svensk rätt till EU-förordningen om byggprodukter. För att underlätta handel med byggprodukter inom EU kom byggproduktdirektivet . Syftet var att medlemsländernas lagar skulle närma sig varandra. Direktivet fick inte önskad effekt, och tolkades även olika i medlemsländerna. Därför föreslog kommissionen 2008 att en förordning skulle ersätta direktivet. Målen för gemenskapslagstiftningen skulle definieras bättre och genomförandet skulle underlättas för att minska den administrativa bördan, särskilt för små och medelstora företag. För att anpassa svensk rätt till byggproduktförordningen föreslår regeringen i propositionen ändringar i . yrkar i sin motion avslag på regeringens lagförslag och hävdar att vi har ett fungerande system i . Att har ett bra system med typgodkännande kan jag hålla med om. Men handlar det om att underlätta handeln över gränserna, och då gäller det att ha en CE-märkning som är lika inom EU. hade synpunkter på att det blev fördyrande för småföretagen. Anpassar man till EU-bestämmelserna har man hela Europamarknaden att göra affärer med. Bakgrunden till regeringens förslag är att det ska vara lika inom EU. EU:s byggproduktdirektiv upphör att gälla , och blir EU:s byggproduktförordning tillämplig. Jag vill påpeka att regeringens förslag inte innebär att det svenska systemet för typgodkännande avvecklas för de byggprodukter som inte omfattas av en harmoniserad standard, utan det kvarstår som . Jag tillstyrker betänkandet och yrkar avslag på motionen. 114 (C): Det är få talare anmälda till den här debatten, men jag anklagar inte några för att de inte är här. Endast ett motyrkande finns, och det yrkar jag avslag på. Däremot är det många i det här huset som i andra sammanhang talar om de höga byggkostnaderna, den bristande konkurrensen och vad det betyder för det låga bostadsbyggande vi har . Svårigheterna att nyproducera och renovera till en rimlig kostnad drabbar hyresgästen eller bostadskonsumenten i form av höga hyror och byggkostnader som på vissa håll ligger långt över marknadsvärdet. Just det är ett problem som särskilt vill peka på. Alla som tycker det är viktigt att det blir billigare att bygga borde vara här och säga någonting positivt om det här förslaget, som går ut på att harmoniera standarden för byggprodukter och införa den europeiska gemensamma CE-märkningen och inte enbart kräva ett svenskt typgodkännande. Att byggproduktdirektivet införts i de flesta av EU:s medlemsländer är positivt, inte minst för de svenska byggföretagen och tillverkarna som säljer och bygger i annat medlemsland. Den inre marknaden för byggprodukter är splittrad, och därför blir byggsektorn väldigt nationell. Det blir svårare för svenska företag, utom möjligtvis de stora bjässarna, att verka utomlands. Givetvis leder det till motsvarande brist på konkurrens i byggsektorn här hemma. Jag menar att vi skulle tjäna på en gemensam europeisk byggmarknad även här i . Vi har ett motyrkande. Det är från , som envist hävdar att endast svenskt typgodkännande ska gälla i . Blott svenska krusbär har, skrev poeten . Att nationell lag successivt införlivas i är något som följer av medlemskapet. Men det utesluter inte att vi tillämpar egna godkännanden i de fall där CE-märkningen inte gäller. Därmed finns heller inte någon risk för att några byggprodukter som kontrollerats och märkts inte går att lita på, exempelvis när det gäller risken för astma och allergi eller produktsäkerheten. , , fanns två svenska biltillverkare som successivt tvingades anpassa sig till en växande global marknad med ökad konkurrens. Där har det varit helt naturligt att från en egen plattform skapa produkter med hjälp av standardiserade komponenter som är tillverkade i hela världen. Utan dessa komponenter kan vi försöka föreställa oss vad en bil skulle ha kostat . En tidigare generaldirektör för , , skriver i en bok som gav ut att om bilindustrin haft samma kostnadsutveckling som byggbranschen har skulle en kosta någonstans mellan och en miljon. Det gör den inte. Dessutom har en standardbil utvecklats enormt, om man jämför min första bil, en av modell, med en sprillans ny . Om vi drömmer oss tillbaka till den tid när det fanns två helsvenska bilmärken kommer en till jämförelse här: Tänk er att och skulle utveckla en ny bilmodell och att den bilmodellen bara fick säljas i . Sådana är förutsättningarna för dem inom byggindustrin som ska satsa på industriell tillverkning av bostadshus. Så fort en husmodell ska säljas utanför måste den anpassas till det andra landets nationella byggregler och i vissa fall dessutom till regionala och lokala bestämmelser. Som om inte detta krångel vore nog har varje land dessutom sina specifika branschbestämmelser som materialindustri, entreprenörer och fack inte bryr sig om att stävja över huvud taget. Hur långt ska till exempel ett fönsterbleck sticka ut från fasaden? Det är ibland stora skillnader, men för det mesta rör det sig om små saker som ska justeras på plats. I själva verket rör det sig om och får konsekvensen att helt nya produktionslinjer behövs eller att stickspår i fabriken måste etableras. Helst ska en ny fabrik byggas för en utlandsmarknad som är tillräckligt stor; annars gör hustillverkaren bäst i att tacka nej till affären. Var och en inser att det vore stora fördelar med samma regler i fler länder över hela . Först då kan det bli tal om en verklig konkurrens. Det är därför positivt att svenska byggprodukter också inlemmas i CE-märkningssystemet. Det vore också bra om de nationella energikraven i byggregler anpassades till de länder i där man har antagit direktivet om nära-nollenergibyggnader på stort allvar och tidigt satt standarden för det. På motsvarande sätt hoppas jag att vi i större utsträckning kommer att kunna använda vattenarmaturer, toalettstolar, isoleringsmaterial, rör och fönster som har en hög och certifierad kvalitet men som kan bidra till att sänka boendekostnaden, både för dem som bygger själva och för den som ska hyra. Jag yrkar bifall till propositionen och avslag på motionen. 115 (KD): Jag vill först yrka bifall till civilutskottets förslag i betänkande CU20 om anpassning av svensk rätt till EU-förordning om byggprodukter och yrka avslag på motionen. Ordet för dagen, eller åtminstone i den här debatten, är harmonisering. Hur ofta möter vi inte det här uttrycket i civilutskottet och i andra utskott i samband med att vi tar upp frågor kopplade till den europeiska gemenskapen? Jag ser det som positivt att medlemsländerna i EU får en alltmer gemensam hållning och gemensamma regler som underlättar i olika frågor. Detta betänkande handlar alltså mycket om harmonisering. Det gäller en anpassning av svenska regler för byggprodukter så att de överensstämmer med EU-förordningen. Vad är då bra med det här? Jo, byggprodukter köps och säljs över hela världen , även från EU och inom EU:s inre marknad. Det gynnar marknaden när vi har enhetliga regler. skiljer sig reglerna stort åt mellan olika länder. En harmonisering kommer att gynna tillverkare i som vill sälja till annat land, eftersom det bland annat leder till mindre administration. Med andra ord förbättrar en harmonisering den inre marknaden i EU genom en större omsättning av byggprodukter. Regeringen föreslår en del ändringar i den svenska så att svensk rätt anpassas till den nya förordning, byggproduktförordningen, som har beslutat om. Resultatet blir en överensstämmelse mellan länderna i EU. Det innebär också att den så kallade CE-märkningen kommer att gälla. Det är, för den oinvigde, en produktmärkning inom EES, Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. En produkt med CE-märkning får säljas inom EES-området utan ytterligare krav. Förutsättningarna för att få CE-märka en produkt är att produkten överensstämmer med grundläggande krav på exempelvis hälsa, säkerhet, funktion och miljö och att man har följt en föreskriven kontrollprocedur. Byggproduktförordningen som det har beslutats om i EU är tillämplig i svensk rätt. Det innebär att vi som medlemsstat också har en skyldighet att se till att förordningen tillämpas i praktiken och verkligen genomförs. Låt mig förklara hur vi kristdemokrater ser på EU. De första kämparna som var med och formade den europeiska gemenskapen var kristdemokrater och flera andra. Vi kristdemokrater är i grunden positiva till EU. Det gäller självklart miljön och också freden. Det handlar om en kontrollerad och fungerande inre marknad. har vi en kritisk hållning när det gäller all form av överstatlighet, och vi håller hårt på subsidiaritetsprincipen. Vi vill ha besluten så nära människorna som möjligt. Jag tror att det var som yttrade följande: Ett samhälle kan inte byggas utan människor, och ett samhälle kan inte bestå utan institutioner. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § Nedsättning av en byggsanktionsavgift Föredrogs civilutskottets betänkande 2012/13:CU21 Nedsättning av en byggsanktionsavgift (prop. 2012/13:104). 116 (C): Det blir lite favorit i repris här. I debatten om byggande och bostadspolitik hamnar regler ofta i fokus för kritiken. En byggbroms som behöver avskaffas är detaljreglering och krångliga bestämmelser som kommunernas och byggnadsnämnder har att bevaka att vi medborgare följer. Byggsanktionsavgiften, som är det som vi ska diskutera, är en avgift som tas ut vid olovligt byggande eller ett så kallat svartbygge. Det är ett begrepp som de flesta kan relatera till. Byggsanktionsavgiften tas ut av kommunen med stöd av . Avgiften är bestämd utifrån åtgärden, och storleken regleras genom plan- och byggförordningens 9 kap. Den är baserad på det prisbasbelopp som gäller beslut om byggsanktionsavgiften fattas. För den som inte vet det är prisbasbeloppet . Ett halvt basbelopp är sanktionsavgiften som man har rätt att ta ut för en byggnad om högst . Det går kanske an om det är fråga om ett byggföretag med en totalentreprenad som går ut på att sälja den färdigställda villan till en köpare. Man kan förvänta sig att ett sådant företag vet vad som gäller och skulle vara berett att stå för kostanden om någonting skulle bli fel. Men för självbyggaren och hemmafixaren kan ett sådant litet fel som att man flyttar in i den tillbyggda delen av huset innan man har hunnit med att meddela sitt slutbesked kosta , det vill säga halva prisbasbeloppet detta trots att utbyggnaden har utförts helt i enlighet med det bygglov som har beviljats. I ett annat fall har man ansökt om bygglov och skickat in alla papper, men dröjer med sitt förhandsbesked längre än de som den nya lagen kräver. Om beslutet när det väl kommer är positivt fast den sökande redan har påbörjat arbetet i förvissningen om att ansökan ska godkännas blir påföljden åter en avgift på . Trots att myndigheten, , är den som har gjort formaliafelet genom att inte ge förhandsbeskedet , är det byggherren, den enskilde, som måste betala. Om det dessutom är fler åtgärder som har utförts felaktigt kan avgift på avgift tas ut. Det finns många exempel, och även om det är enklast att tala om konsekvenserna för enskilda personer som bygger själva, så är storleken på dessa avgifter någonting som kan skapa osäkerhet också vid större byggen. Därmed är den här lilla förändringen också en viktig regelförenkling för att åstadkomma ett ökat bostadsbyggande. En sanktionsavgift ska enligt propositionen kunna halveras eller sättas ned till en fjärdedel av halva prisbasbeloppet om det fel som har begåtts är litet, om det inte har gjorts med uppsåt och om det förutom att det finns formella fel inte påverkar säkerhet eller miljö eller har någon annan effekt på omgivningen. Det finns en risk att tolkningen av vad som är ett litet fel kan bli besvärlig för byggnadsnämnderna. tror jag att många känner att det är rätt skönt att inte behöva klämma åt sina kommuninvånare värre än vad som är rimligt med höga avgifter. välkomnar detta eftersom det ökar den enskildes frihet och underlättar för den som vill bygga till eller förändra användningen i någon del av sin egen bostad och fastighet. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och till propositionen. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 12 § En skärpt sexualbrottslagstiftning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2012/13:JuU20 En skärpt sexualbrottslagstiftning (prop. 2012/13:111). 117 (S): I dagens debatt behandlar vi justitieutskottets betänkande över regeringens proposition En skärpt sexualbrottslagstiftning. Det finns nio motionsyrkanden som har väckts med anledningen av propositionen. Med oss har vi också 44 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2012. Det finns 15 reservationer. Vi socialdemokrater står bakom alla våra, men här och yrkar jag bifall endast till reservationerna 8 och 9. Propositionen har en direkt koppling till en utvärdering av tillämpningen av sexualbrottsreform. Det är bra och nödvändigt att ständigt se över vår lagstiftning. Det är en grundläggande uppgift för samhället att skapa ett starkt och väl fungerande skydd för barn och vuxna mot sexuella kränkningar och övergrepp av olika slag. Ett sexuellt övergrepp är ett extremt uttryck för bristande respekt för en annan människas självklara rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande. Därför är det viktigt att ha en ändamålsenlig och effektiv sexualbrottslagstiftning. Frågan är hur skarp regeringens En skärpt sexualbrottslagstiftning är. Vi socialdemokrater tycker att de få förslag, cirka fyra, som läggs fram i stort sett är bra, men vi vill mer. Vi tycker inte att detta är tillräckligt. Visst är det bra att bestämmelsen om våldtäkt utvidgas genom att begreppet hjälplöst tillstånd, som har varit så omdiskuterat både vad gäller tolkning och vad gäller tillämpning, nu ersätts av ett mycket vidare begrepp när det ändras till särskilt utsatt situation. Då blir det också tydligare att sådana situationer där ett offer möter övergreppet med passivitet omfattas av våldtäktsbrottet. Vi tycker också att det är mycket bra att man ytterligare markerar allvaret i sexualbrott mot barn där tillämpningen av grovt sexuellt övergrepp utvidgas. Det kommer att ge domstolarna ett mycket större utrymme att bedöma allvarliga sexuella övergrepp mot barn som grova brott, och straffet för detta höjs också. I propositionen föreslås också den lagstiftning som krävs för att ska uppfylla åtagandena enligt konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Bland annat innebär detta att preskriptionstiden för utnyttjande av barn för sexuell posering förlängs och börjar löpa först den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Vi ser positivt på att preskriptionstiden nu föreslås bli förlängd för vissa sexualbrott mot barn, men vi vill mer. Vi vill att regeringen ska låta utreda om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort helt. Vi tycker inte att regeringen agerar tillräckligt starkt i denna fråga. Många barn utsätts för grova övergrepp som skadar dem för resten av livet. Det kan dröja långt upp i vuxen ålder innan man orkar, vågar eller får möjlighet att bearbeta händelserna och vill anmäla dem. Har man varit utsatt för övergrepp är det viktigt att det finns en möjlighet att få upprättelse även om det har gått . Har man begått ett grovt övergrepp mot ett barn ska man också kunna fällas för detta även om det har gått . Vi har också andra förslag i våra reservationer som stärker brottsoffrets ställning. Det gäller inte minst anmälningsprocessen för att ytterligare förbättra tryggheten. Vi vill att man redan när en brottsanmälan sker ska ha hjälp av ett målsägandebiträde. Det stöd och den hjälp ett målsägandebiträde kan ge tidigt i processen betyder oerhört mycket för den som utsatts för våld eller sexualiserat våld och ofta befinner sig i en traumatisk situation. Att målsägandebiträdet kommer in tidigare kan också innebära ökade möjligheter att få bättre kvalitet i förundersökningarna. Men när det gäller målsägandebiträden verkar regeringen tyvärr vilja gå i motsatt riktning och helt enkelt snäva in anlitandet av målsägandebiträden. Vi vet att statistiken visar att påfallande få våldtäktsanmälningar leder till åtal. Vi behöver mer kunskap om varför det är så. Vi behöver också komma till rätta med eventuella brister i förundersökningarna. Därför föreslår vi att en tillsätts när det gäller våldtäktsärenden.