prot · H009114 · 2013-05-30 00:00:00 — Låt mig vara tydlig. Den svenska definitionen av djurförsök innebär följande. Man har för avsikt att ta organ från några möss eller marsvin. De dödas senare, men deras organ tas ut för att användas i någon form av experiment. Det klassas som ett djurförsök. Det tycker jag är helt korrekt. Djuren dödas för att göra experiment. Enligt EU-definitionen klassas inte detta som ett djurförsök. Organen tas ut, och sedan avlivas djuren . Här råder en stor skillnad. I antal handlar det om drygt 200 000 djur i . Om går över till EU-definitionen osynliggör vi troligen hundratusentals djur i djurförsök. Jag vet att det har funnits konkreta förslag på bordet från regeringen om en harmonisering, det vill säga att vi ska anta EU-definitionen av djurförsök i . Vilken definition tycker att vi ska ha? Ska vi fortsätta att använda oss av den svenska definitionen eller ska vi harmonisera, det vill säga anpassa oss helt och hållet till EU och bara använda deras definition av djurförsök? 17 (FP) replik: Jag ber att få återkomma vad gäller definitionen. Jag är inte färdig med den frågan, och jag ber att få passa. Vi får använda oss av den svenska definitionen så . pratar om svek. Men då skulle jag vilja vända på det begreppet. Om det är någon som har tagit tag i frågorna är det regeringen. Vi såg till att en övergripande och mycket bra utredning kom till. Vi har jobbat vidare med kastreringsfrågan. Vi jobbar vidare med 3R-frågorna. Vi jobbar vidare, och driver på EU, vad gäller ett EU-center för djurskydd och djurskyddsfrågor. Vi har lyft upp frågan om bland annat djurskyddsdeklarationen globalt på FN-nivå. Vi tog tag i det under det svenska ordförandeskapet i EU. Under vårt ordförandeskap var djurskyddsfrågan en av de prioriterade frågorna. Regeringen har visat att vi har gått från ord till handling på område efter område. Det är lätt, , att stå här och ha väldigt mycket synpunkter. Men när vi börjar granska och se vad som egentligen gjordes för tycker jag att oppositionen blir svaret skyldig. Ni fastnar väldigt ofta i att vi lade ned . Ja, det gjorde vi. Jag satt själv med i myndighetens styrelse, och jag såg att det fanns många brister. Då hade vi möjligheten att få ett nytt, skarpt system. När man nu ser vad som hände måste man väl ändå konstatera att det har blivit mycket bra. Även djurskyddskontrollen har, trots oerhörda protester från oppositionen, blivit bra vilket också medger. Vi jobbar på, och vi återkommer väldigt snart. Det lovar jag. 18 (C): Djur ska ha det bra. Det är vi alla överens om. Djur liksom människor växer inte om de inte mår bra. God djuromsorg är därför en förutsättning för alla som har djur som levebröd eller sällskap. Men denna vetskap räcker . Därför har reglerat djurskyddet hårdare än många andra länder i omgivningen. Vi vill att djur som står under människans beskydd ska ha det bra, och vi är stolta över att har gått före andra länder när det gäller djurskyddet. Vi har också drivit på, genom landsbygdsminister , för att förmå övriga EU-länder att ta efter vårt svenska djurskydd. Det kommer vi att fortsätta göra. Vi ser även nödvändigheten av att kompensera våra svenska producenter för de ökade kostnader de har jämfört med omvärlden. Vi tycker att det är värt det för att leva upp till en värdig livsmedelsproduktion. Det vore sann dubbelmoral att straffa ut den svenska produktionen med fördyrande produktionskrav och sedan köpa in livsmedel som producerats på ett sätt som inte är tillåtet i . Sådan dubbelmoral ska vi inte ha. Vi måste se till att våra svenska livsmedelsproducenter får lika villkor så att de kan försvara vår svenska produktion som måste försöka påverka omvärlden att ge djuren bättre villkor. Ett ytterligare steg i denna riktning är det mjölkkovälfärdsbidrag som landsbygdsminister aviserade . Vi uttrycker det lite enklare inom och säger: kosing. Det är ett bra sätt som också är synbart i plånboken att visa uppskattning för det arbete som mjölkbönder gör, enligt . I stora drag är vi överens om djurskyddet i utskottet. Socialdemokraterna, och har dock lämnat ett gemensamt särskilt yttrande som jag vill kommentera något. Jag har förståelse för er otålighet. Det kan tyckas som att inte så mycket har hänt sedan utredningen presenterades 2011 fram till nu 2013. Då var jag här i och tjänstgjorde, och är jag här igen. Det är, som många har sagt förut, ett mycket omfattande material som har överlämnats. Det är också oerhört många remisser som har lämnats in. Allt detta måste behandlas och beredas på ett korrekt sätt. Det tar, som alla också har sagt, tid att få till lagstiftning så att den blir bra. Men det finns också förslag i utredningen som skulle bli svåra och kostsamma att förverkliga, exempelvis registrering av katter. När det gäller hållandet av mjölkkor i uppbundna system anser jag att det inte behövs någon plan. Lönsamhetskraven i produktionen kommer att styra detta. Frågan borde i stället vara hur djuren mår och sköts. Jag kommer mycket väl ihåg debatten om båspallsmåtten. Det är inte millimeterna som avgör om djuren har det bra eller inte, och den utveckling som vi ser mot allt större mjölkbesättningar gör att beteskravet börjar ifrågasättas. Är det bättre att korna är fria men aldrig får beta fritt? Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 19 (KD): Vi har ett i sidomfång ganska tunt betänkande, MJU19. Vi har hört alla företrädare före mig i denna talarstol tala om att vi väntar på en proposition på en mycket gedigen lunta, nämligen den utredning som gjorde gällande djurskydd och lagstiftning runt detta. Denna utredning är oerhört gedigen, men det visar sig när juristerna sätter tänderna i sådana här utredningar att man alltid hittar saker som behöver förtydligas, förbättras och förstärkas. Det är oerhört centralt, för det rör ämnesområden som är bland det viktigaste vi kan syssla med. Jag går nästan aldrig upp i denna talarstol utan att använda ordet förvaltarskap, och är det det passar alldeles utmärkt är det . Djur ska skötas, vårdas och förvaltas av sina ägare. Det gäller all djurhållning, oavsett om det är katten hemma i lägenheten, 400 kor i mjölkstallet eller någonting annat. De har en ägare, en vårdare, som ska sköta dem. I detta sammanhang, fru talman, är det oerhört väsentligt att konstatera att vi har en av världens bästa djurlagstiftningar i vad gäller djurskydd. Vi har fått ett nytt begrepp, som vi kommer att komma ihåg för kosingen. Vi har duktiga mjölkbönder och duktiga djurhållare, och ingen av dem vill missköta sina djur. Det är detsamma som att inte sköta sitt företag väl och få en avkastning i sitt företagande. tog upp detta, och jag kan inte låta bli att kommentera frågan om djurhållningen bland våra företag . av alla kor, om vi tar den diskussionen först, har någon form av frigående i stall. All nyproduktion av anläggningar för den typen av djurhållning kommer att bli för lösgående. Den frågan är alltså på väg att förändras utan lagstiftningsförändring. Som vanligt, höll jag på att säga, går saker fortare än denna kammare går ibland när människor ute upptäcker och ser: Vad är det som är viktigt att vi gör för att få en bra miljö att jobba och arbeta i? Jag är den första att säga att hade den miljön funnits hade jag nog inte stått här, fru talman, utan då hade jag varit mjölkbonde . Men den miljön var för dålig. Jag blev astmatiker och fungerande inte, så därför är jag här . Det brukar jag säga, och jag tror att det är ganska sant. Jag kan inte heller låta bli att kommentera ännu en del i det som har tittat på och som delvis berörs i dagens betänkande med anledning av en motion. Där har jag förväntningar på att den proposition som vi får på bordet här kommer att innehålla tydliga delar vad gäller djurförsök. I mångt och mycket delar jag restriktivitet och restriktiva syn. Vi ska naturligtvis inte använda djurförsök om det inte är absolut nödvändigt. Och det finns situationer där det är absolut nödvändigt. I medicinska hänseenden och så vidare måste det få förekomma. Däremot kan jag inte se att vi skulle behöva producera mer kosmetika och annat med djurförsök. Vi kanske till och med ska se till att dra ned konsumtionen av dylika produkter. Men det blir en annan debatt i denna kammare. Det finns en annan del i utredningen som jag hoppas får en mycket seriös genomgång och bedömning, och det handlar om reglerna runt djurförbud och straffet där. är det strängaste straff en svensk medborgare kan dömas till djurförbud, för det är mer eller mindre livstid på det. Det måste kunna gå att hitta nya vägar utan att för den skull göra avkall på att djuren ska ha det väl de ska naturligtvis skötas. Men det måste kunna finnas en väg tillbaka för den som har drabbats av detta. Det kan ha med sjukdomsbilder och annat att göra. Jag känner tyvärr, fru talman, väl till några sådana fall, men de ska inte beskrivas i talarstolen då det inte ska gå att identifiera dem. Men jag kan se där att nuvarande lagstiftning inte fungerar så väl som den skulle kunna göra. Det handlar också, fru talman, om att vi när det gäller hanteringen av våra djur behöver mer kunskap och mer kompetens. Då menar jag ned på nivån barn och unga. Vi har ett antal gånger i denna kammare haft diskussioner om skogen, skogens betydelse, skogen i skolan och så vidare. Men snart skulle jag vilja säga ladugården i skolan och djuren i skolan, så att alla barn och ungdomar får en betydligt bättre kunskap om djurs situation, behov av välbefinnande och annat. Jag kan inte heller låta bli att beröra diskussionen om den myndighet som alliansregeringen lade ned det första den gjorde. Just det att nu har helhetsansvaret, fru talman, har nämligen visat sig ge tydliga resultat i ett bättre arbete både som tillsynsmyndighet och vägledande myndighet och i att kunna göra bedömningar av vad som är mest centralt att förändra jämfört med om man inte hade haft helhetsansvaret. Man har också tagit ett stort ansvar för att länsstyrelserna nu ska ensa sina bedömningar och få en god kompetensgrund för att bedriva verksamheten. Berget av tillsynsobjekt håller på att raderas ut, och därmed kommer tillsynen att ske av objekt utifrån en riskbaserad tillsyn som är väsentlig. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Jag vill göra ett litet tillägg, som några redan har sett. Vi är ett stort antal partier, det vill säga alla utom ett, som tycker att djurskyddsfrågor och djurskyddsdebatt är värda att ta upp i denna kammare. Det finns ett parti närvarande som inte har anmält sig till talarlistan. Jag tycker att det är beklämmande när vi andra diskuterar en av de mest centrala frågor vi kan tala om, nämligen hur vi hanterar djuren i vår omgivning. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 8 § Utvärdering av penningpolitiken för perioden 20102012 Föredrogs finansutskottets betänkande 2012/13:FiU24 Utvärdering av penningpolitiken för perioden 20102012. 20 (V): Det är en intressant tid för oss som är intresserade av penningpolitik att följa den penningpolitiska debatten och att se hur djup oenigheten är om hur målen för penningpolitiken ska tolkas i riksbanksdirektionen. Den konflikten har blivit allt tydligare ju har gått. Efter att reporäntan bottnade på höjde den i flera steg, för att därefter successivt sänka den till dagens . Motiven till räntehöjningarna var länge höljda i dunkel. Räntehöjningarna var svåra att förstå då inflationen låg långt som arbetslösheten var mycket hög. Inte förrän gav företrädarna för majoriteten i direktion ett tydligt skäl för räntehöjningarna. I en artikel i skrev riksbankschefen att motivet för räntehöjningarna var att motverka hushållens skuldsättning. Vice riksbankschef , som länge förespråkat en mer expansiv penningpolitik, har visat att om hade låtit styrräntan ligga kvar på fram till nu hade inflationen stabiliserats kring som antalet arbetslösa hade varit omkring 65 000 personer färre. Hur har det då blivit med vinsterna av den förda politiken? Befintlig teori och empiri på området tyder på att penningpolitiken har högst marginella effekter på hushållens skuldsättning på kort sikt och inga effekter alls på lång sikt. har visat att om man med räntevapnet skulle försöka minska bostadspriserna skulle arbetslösheten öka med 150 000 personer. Räntevapnet är med andra ord ett mycket trubbigt verktyg för att påverka hushållens skuldsättning. Att minska hushållens skuldsättning är framför allt ett ansvar för regeringen. Regeringen bär därför också ett stort ansvar för den uppkomna situationen. Regeringen har fört en passiv bostadspolitik som har lett till ett oerhört lågt byggande. är sämst i på bostadsbyggande. Vi bygger hälften så mycket bostäder som våra nordiska grannar. Detta har tillsammans med ombildningen av hyresrätter till bostadsrätter och drivit upp skuldsättningen och bostadspriserna. Därtill kan vi lägga den slopade förmögenhetsskatten och den sänkta fastighetsskatten, som kraftigt har eldat på bostadsmarknaden. Regeringens uteblivna ansvarstagande för den höga skuldsättningen har lett till att i stället tagit över ansvaret, vilket har resulterat i att tiotusentals arbetstillfällen har gått förlorade. Diskussionen i direktionen är begriplig eftersom hushållens skuldsättning i förhållande till disponibla inkomster har ökat mycket kraftigt och uppgår till . För nya låntagare är det ännu värre. Där är skuldsättningen i genomsnitt så hög som av disponibel inkomst, och för nya låntagare i är den så hög som . har också hushållens nettoförmögenheter ökat kraftigt. En stor del av denna förmögenhetstillväxt är dock kopplad till stigande bostadspriser. Frågan om hushållens skuldsättning utgör en risk för den finansiella stabiliteten eller inte beror i mångt och mycket på huruvida det finns en bostadsbubbla på den svenska fastighetsmarknaden. Här kan man konstatera att olika bedömare kommer till olika slutsatser. har varnat för en bostadsbubbla medan mer djupgående analys har kommit fram till slutsatsen att det inte är troligt att det föreligger någon bostadsbubbla. Till detta ska läggas stresstester av nya bolånekunder, som visar att dessa har god motståndskraft mot såväl ränteuppgångar, inkomstbortfall som prisfall på bostäder. Det är en intressant debatt. Den penningpolitiska debatten pågår både internationellt och här i . Den handlar om hushållens skuldsättning, penningpolitiken och om centralbankernas mål och medel, om hur inflationsmål bör utformas, vilket ansvar centralbankerna ska ha för finansiell stabilitet och i vilken utsträckning centralbankerna även ska ta hänsyn till hushållens skuldsättning när de utformar sin penningpolitik. Det handlar också om insynen och den demokratiska kontrollen av centralbankerna och hur den förda penningpolitiken ska utvärderas. Enligt min och uppfattning är det här väldigt viktiga frågeställningar som omgående bör utredas. Jag anser därför att det behöver tillsättas en bred parlamentarisk utredning om och penningpolitiken. En sådan utredning bör kritiskt granska inflationsmålet och den flexibla inflationsmålspolitiken och undersöka effekterna på samhällsekonomin och sysselsättningen av det faktum att underskridit inflationsmålet. Den bör också granska ställning och den demokratiska kontrollen av och insynen i verksamhet. Det nuvarande ramverket för och penningpolitiken utformades . är situationen en annan. Allt detta sammantaget visar att det behövs vidtas ett antal åtgärder, menar vi. För det första behövs det ett sysselsättningsmål i penningpolitiken. Här har vi i stöd av såväl LO som TCO. Tittar vi på den förda penningpolitiken kan vi också förstå varför. har sedan inflationsmålet infördes inte varit framgångsrik med att stabilisera den svenska ekonomin kring fullt resursutnyttjande. har det genomsnittliga bnp-gapet legat på -2,, vilket betyder att penningpolitiken i genomsnitt har varit för stram. Ett annat starkt tecken på att penningpolitiken har varit för stram är att såväl KPI som den underliggande inflationen trendmässigt klart har understigit inflationsmålet på . En penningpolitik som trendmässigt understiger inflationsmålet får negativa konsekvenser på sysselsättningen eftersom realräntorna blir högre än vad som motiveras av konjunkturläget. har räknat att kostnaden för detta motsvarar ca 40 000 arbetstillfällen . Detta visar, menar vi, att riksbankslagen behöver kompletteras med en explicit målvariabel för den reala ekonomin. Ett mål för sysselsättningen är det lämpligaste målet för detta, menar vi. Detta mål ska inte vara underordnat målet om prisstabilitet. Det är den första åtgärden jag menar att vi behöver vidta. För det andra behövs ett högre inflationsmål. Här har vi ett brett internationellt stöd, men vi har också professorer som och Calmfors med oss i det ställningstagandet. Det finns goda skäl att tro att ett högre inflationsmål är att föredra på grund av såväl stabiliseringspolitiska skäl som långsiktiga strukturella faktorer. Utvecklingen under finanskrisen och centralbankernas agerande under densamma kan illustrera det förstnämnda skälet. I samband med finanskrisen sänkte centralbankerna dramatiskt sina viktigaste styrräntor i syfte att stabilisera finansmarknaderna och öka efterfrågan. I så gott som samtliga av finanskrisen drabbade länder låg styrräntorna stilla under stora delar av 2009 och 2010, så även i . är det lätt att konstatera att vi hade behövt en mer expansiv penningpolitik om det hade varit möjligt. Förklaringen till att penningpolitiken hamnade i den här fällan står att finna i de låga inflationsmålen. En ofta nämnd handlingsregel för en neutral penningpolitik är att den i ett normalt konjunkturläge bör syfta till realräntor som ungefärligen ligger i linje med den långsiktiga bnp-tillväxten. I implicerar detta realräntor på omkring 2 ½ procent. Problemet är att nominella räntor på , som det blir vid fullt resursutnyttjande, inte medger en tillräcklig fallhöjd i penningpolitiken vid en kraftig konjunkturnedgång. Ett annat problem med inflationsmål på är att marginalen ned till deflation blir väldigt liten. Vid en lågkonjunktur sjunker i allmänhet inflationstakten, och om deflationsförväntningar då uppstår riskerar ekonomin att hamna i en negativ spiral eftersom hushållen då skjuter upp sin konsumtion i väntan på lägre priser och börjar spara, och då sjunker efterfrågan och så vidare. Mot bakgrund av detta menar vi att inflationsmålet bör höjas till och att målvariabeln för detta ska vara den underliggande inflationen. För det tredje menar vi att det behövs att utformar de mer exakta målen för penningpolitiken. Detta ska omfatta nivån på inflationsmålet, vilken målvariabel inflationsmålet ska baseras på samt mål för utvecklingen av den reala ekonomin. Utifrån dessa mål ska sedan självständigt utforma den löpande penningpolitiken. På detta sätt skapas en tydlig ansvarsfördelning. De folkvalda i beslutar om de penningpolitiska målen och verkställer. För det fjärde menar vi att det behövs en öppen process när det gäller hur riksbanksdirektionens ledamöter utses. bör inte genomföra påveval, som . In går riksbanksfullmäktiges presidium, och de kommer ut när röken stiger ur skorstenen och nya riksbanksdirektionsledamöter är utsedda. Den senaste tidens debatt inom direktion om utformningen av penningpolitiken, där det finns en majoritet och en minoritet som förordar en annan uppfattning visar att valet av ledamöter i direktionen kan ha stor betydelse för den förda penningpolitiken. sker dessa val utan större debatt och insyn. Vi menar därför att direktionens ledamöter ska utses i en öppen process, där finansutskott eller riksbanksfullmäktige bör anordna en öppen utfrågning av kandidater till direktionen, och sedan bör dessa utses. , fru talman, menar jag att resurser för ansvarsutkrävande och utvärdering av penningpolitiken behöver utökas. Det är inte rimligt att finansutskottet använder eget underlag för sina återkommande utvärderingar inte minst för demokratins skull. gör ett bra arbete, men det behövs mer resurser för att kunna genomföra utvärderingar mer kontinuerligt. Vi gör en stor , som då är mer oberoende. Men att vi genomför utvärderingar byggda på egna underlag finner jag mindre lämpligt. Jag skulle därför gärna se en annan ordning. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till motivreservation. 21 (S): Inledningsvis vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. är mer än 400 000 människor arbetslösa i . Ungdomsarbetslösheten har bitit sig fast kring . Och antalet långtidsarbetslösa har nästan tredubblats vid makten. är arbetslösheten högre än i jämförbara länder. Den är högre än i våra grannländer. Den är högre än i och . Den är högre än i , och . Och den är faktiskt högre än i . Det är resultatet av regeringens misslyckade jobbpolitik och ekonomiska politik. Problemet i svensk ekonomisk politik heter regeringens misslyckade jobbpolitik. Ineffektiva skatteundantag, innehållslösa åtgärder och inbillade långsiktiga effekter har ersatt en effektiv arbetsmarknadspolitik, ansvarstagande finanspolitik och investeringar i utbildning som leder till jobb. Vi socialdemokrater har föreslagit ett effektivt stopp för ungdomsarbetslösheten. Det heter 90-dagarsgarantin. Den betyder att ungdomar ska jobba eller plugga, inte vara långtidsarbetslösa. Regeringens politik har i stället lett till att antalet långtidsarbetslösa ungdomar nästan tredubblats. Vi har också föreslagit extratjänster i välfärden. Arbetslösheten är ett slöseri. Just nu betalar dyrt för att sysselsätta långtidsarbetslösa i fas 3, med sysslor som ingen efterfrågar på riktigt. ser vi stora behov av avlastning i välfärden. Många anställda berättar att det finns gott om enklare arbetsuppgifter som behöver utföras men som inte blir utförda för att tiden inte räcker till. Då måste politiken kliva in och ta tag i problemen på svensk arbetsmarknad. Därför vill vi socialdemokrater investera i extratjänster i välfärden riktiga jobb med riktig lön, där den som jobbar får göra riktig nytta. Det är vårt alternativ för att bryta långtidsarbetslösheten. Det är vårt alternativ till fas 3. Regeringen säger att den sluter upp bakom budgetreglerna men struntar i överskottsmålet. Det har vi nu svart på vitt. är mycket tydligt när man dömer ut alla regeringens bortförklaringar. Ingen av regeringens egna indikatorer är i linje med målet. Det håller inte. Regeringen borde ta ansvar för finanser. Ineffektiv jobbpolitik och oansvarig finanspolitik där är problemen i svensk ekonomisk politik . diskuterar vi penningpolitiken. Den svenska inflationen har varit lägre än inflationsmålet. Här räknar jag med att framgent kommer att leverera bättre. När väl når upp till sitt mål kan det finnas anledning att utreda den innevarande ordningen. Men att här och inleda ett förändringsarbete i det penningpolitiska ramverket är inte aktuellt. Det är svårt att utvärdera konsekvenserna av ett mål som faktiskt inte nåtts. Vi ser därför inget behov av att här och genomföra sådana förändringar. gäller det att fokusera på det som är viktigt i den ekonomiska politiken i . avvikelser från sitt inflationsmål är i detta sammanhang av sekundärt intresse. Det primära är regeringens misslyckade jobbpolitik. Det primära är behovet av effektiva insatser, jobb och utbildning, i stället för de ineffektiva åtgärder som präglar regeringens arbetsmarknadspolitik och finanspolitik. I detta anförande instämde (S). 22 (V) replik: Jag vill först och främst önska välkommen till finansutskottet, också så här offentligt. Det känns bra att ha dig med i finansutskottet. Jag reagerade på en sak som du sade i ditt anförande. Men innan jag kommer dit kan jag säga att vi gör ungefär samma bedömning när det gäller regeringens misslyckade jobbpolitik och att det skulle behövas en helt annan linje i svensk politik. Man ska bort från den ensidiga skattesänkarvägen. Det ska vara en politik för jobb- och sysselsättning, helt enkelt, som skulle skapa bättre förutsättningar.