prot · H00976 · 2013-03-12 00:00:00 — På skatteområdet har vi alltså redan gjort betydande insatser för att hjälpa sjöfartsnäringen. Vi är inte oeniga om att vi ska pröva förutsättningar för tonnageskatt. Det vi är oeniga om är om detta är komplicerat eller inte. Vi tycker att man bör göra ett grundligt arbete, inte minst för att vi förra gången fick en utredning som landade i platt intet. vill vi få ett förslag som fungerar. Om Socialdemokraterna har en enkel lösning på problemet skulle jag uppskatta att de redovisar den i talarstolen. Jag lovar att anteckna noggrant och säkra att de uppgifterna kommer utredningen till del. 20 (S): Jag har i tidigare interpellationsdebatter diskuterat precis den sak som nu tog upp och undrat varför regeringen eller några statssekreterare inte sätter sig med rederinäringen och diskuterar den latenta skatteskulden och hur man ska kunna lösa det. Till svar har jag fått: Nej, vi sitter inte och pratar med andra, utan det är regeringen som löser detta. Det är ingen förhandling. Jag vet därför inte riktigt vad finansministern syftar på. Vi har sagt att vi är beredda att gå in i en utredning om det finns ett intresse från regeringens sida att utreda hur man ska införa tonnageskatt i . Regeringen har dock inte varit intresserad. har infört tonnageskatt. Varför använder man sig inte av den lagstiftning som finns i ? Det vore bra om finansministern svarade på den frågan i sitt sista inlägg. Jag kan för övrigt upplysa er som talar så mycket om tidigare socialdemokratiska ministrar om att hörde av sig till mig strax efter regeringsskiftet och frågade: Varför inför man inte tonnageskatt? Det låg ju ett utredningsförslag på bordet före regeringsskiftet. Han ansåg uppenbarligen att det var tillräckligt omfattande för att det skulle kunna ligga till grund för en lagstiftning. Det gjorde dock inte regeringen. har det snart gått , och vi debatterar fortfarande denna fråga. Det är beklagligt att regeringen går till historien som den regering som försatte svensk sjöfart i en helt hopplös situation och sänkte den. Det är precis det som kommer att ske, för det kommer inte att hända något på ett och ett halvt till eftersom ni inte har något förslag färdigt och eftersom utredaren ska utreda detta fram , valåret. Ni har inte tagit till er av det som har hänt och vidtagit extraordinära åtgärder, vilket skulle ha behövts. 21 Finansminister (M): Låt mig konstatera att vi är överens om att tonnageskatt ska utredas. Det vi inte är överens om är om frågan är komplicerad eller inte. har möjlighet att få en klar och redig redogörelse för detta, för var skattestatssekreterare när man inte lade fram propositionen. Jag tror att hon kan ge en relativt fyllig och klar redogörelse till för varför man inte gjorde det, och jag tror att detta återspeglas i tidigare interpellationssvar från och . Det handlar om att det är en näring med stora skatteuppskov. Näringen har tydligt sagt att man ser tonnageskatten som en väg att skriva av skatteuppskoven. Som vi har konstaterat förhandlar vi i inte med företag om huruvida de ska betala sina skatter. Det gör man i en del andra länder. I gör vi inte så. Vi tillämpar lagstiftning, och vi har domstolar som prövar detta. Igen: Om det funnes en idé eller åtminstone en skiss till en idé från Socialdemokraterna om hur detta komplicerade system ska lösas det behöver inte vara ett färdigt lagförslag antecknade jag gärna den och vidarebefordrade den till utredningen, för detta är komplicerat. Jag tycker att vi kan visa sakfrågorna respekt i så måtto att vi erkänner när en fråga är komplicerad, även om man önskar finna en lösning. Vi ska utreda tonnageskatten och göra vårt yttersta för att hitta en lösning på problemet. Men givet att detta är komplicerat måste det få ta den tid som en normal utredning tar. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2012/13:245 om statsbudgeten och jämställdheten 22 Finansminister (M): har frågat mig vilka förklaringar jag ser till utvecklingen av den ekonomiska jämställdheten och vilka åtgärder jag avser att vidta för att bryta den enligt hennes bild negativa utvecklingen. Vi har fortfarande inte ett helt jämställt samhälle, men utvecklingen går åt rätt håll på en rad viktiga områden. har sysselsättningen för kvinnor ökat och skillnaden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män minskat. Vi ser också att arbetstiden för kvinnor ökar. har andelen kvinnor som arbetar heltid ökat och andelen som arbetar deltid minskat. Dessutom har skillnaden i månadslön mellan kvinnor och män minskat. var kvinnors månadslön av männens, att jämföra . Även andelen kvinnor med chefspositioner har ökat . Allt detta bidrar tillsammans till att öka den ekonomiska jämställdheten. tar kvinnor i allmänhet huvudansvaret för det obetalda hem- och omsorgsarbetet. En förutsättning för att nå målet med ekonomisk jämställdhet är att kvinnor och män har samma möjlighet att förena arbete och familj. RUT-avdraget ökar möjligheten för både kvinnor och män att förena arbete och familj. Regeringen har också infört en jämställdhetsbonus för att förbättra förutsättningarna för ett jämställt föräldraskap och därmed också ett jämställt deltagande i arbetslivet. 23 (S): Jag får tacka ministern för svaret, trots att det var kort och inte speciellt kärnfullt. Ministern svarade inte heller på mina frågor. Jag måste säga att det är oroande hur nöjd är med hur situationen ser ut, då utvecklingen inte går åt rätt håll och då inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor faktiskt ökar. var den genomsnittliga individuella disponibla inkomsten för kvinnor mot för män. Jämfört med året innan var det en ökning för kvinnor och för män. Kvinnors position försämras stadigt i förhållande till män. I ansedda jämställdhetsrankning har fallit från första till fjärde plats. När SCB presenterade den senaste jämställdhetsstatistiken var . I nuvarande takt skulle det dröja innan kvinnor kommer i kapp männens inkomster. Att regeringen avskaffade kravet på årliga lönekartläggningar, med krav på att rätta till löneskillnader, och att detta nu behöver göras endast har naturligtvis bidragit till att löneskillnaderna ökar. Inkomstskillnaden mellan män och kvinnor är inte något som regeringen aktivt motarbetar, utan tvärtom bedriver regeringen en medveten politik som bromsar utvecklingen. Det är även så att regeringens försämringar i a-kassan och sjukförsäkringen har drabbat kvinnor hårdast, eftersom kvinnor har en sämre förankring på arbetsmarknaden och är mer drabbade av ohälsa än män. Fler kvinnor än män tvingas acceptera tidsbegränsade jobb. Nästan en fjärdedel av de anställda kvinnorna i åldrarna hade en tidsbegränsad anställning, och det har inte blivit bättre utan snarare sämre. Inhyrning av arbetskraft och bemanningsföretag har möjliggjort för arbetsgivare att kringgå LAS, vilket har lett till att antalet timanställda och därmed antalet osäkra anställningar har ökat. Ministern lyfter fram RUT-avdraget och påstår att det skulle öka jämställdheten i hemmet. Men då RUT-avdraget nyttjas främst i höglönekommuner och av människor med hög inkomst och till stor del av pensionärer med goda pensioner kan man konstatera att inte har haft någon känd effekt på fördelningen av hemarbetet. Enligt rapport 2012:4 från ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, har inte heller jämställdhetsbonusen haft någon effekt på uttaget av föräldrapenningen. De två exempel som lyfter fram är snarare exempel på misslyckad politik, om man strävar efter ett mer jämställt samhälle. Det är uppenbart att regeringens ambitioner inte är speciellt högt ställda, då regeringen väljer att prioritera vårdnadsbidrag i stället för att satsa på utökad barnomsorg på tider som vi vet saknas : helgis, kvällis och nattis. Det är framför allt då kvinnor i välfärdsjobben behöver barnomsorg utöver dagis. Att man låter skattesänkningar gå före viktiga välfärdsjobb och stärker kommunernas ekonomi undergräver en arbetslinje värd namnet men också kvinnors möjlighet till ekonomisk frihet och självständighet. Det visar att det inte finns något jämställdhetsperspektiv i de politiska prioriteringarna. Jag önskar att ministern kunde svara på mina frågor. Vilka förklaringar ser ministern till att utvecklingen ser ut som den faktiskt gör, och vilka åtgärder avser finansministern att vidta för att bryta den negativa utvecklingen? 24 FINN (M): Jag får tacka finansministern för svaret på denna interpellation. Vid läsning av interpellationen och finansministerns svar är det helt givet att man lever i helt olika världar. Finansministern beskriver en världsbild som enligt de senaste siffror som jag såg måste stämma mycket bättre överens med verkligheten än den falska bild som jag tycker att ger av situationen i . Sedan alliansregeringen tillträdde har sysselsättningen ökat med långt över 200 000 individer, och utanförskapet har minskat med lika mycket. Vi har alltså närmare 450 000 som har kommit närmare arbetsmarknaden med den politik som vi för. I en situation, fru talman, där vår omvärld har arbetslöshetssiffror som kanske ligger uppemot 25, har klarat sig väldigt bra och står rustat emot en global finanskris och statskris på ett alldeles exceptionellt sätt. Det var en passus i interpellantens fråga som jag hängde upp mig på: Regeringens försämringar i a-kassan och sjukförsäkringen har drabbat kvinnor hårdast. Man kan fundera lite grann på hur sann den utsagan är. Först och främst verkar det som om Socialdemokraternas lösning på att kvinnor har det sämre än män enligt den utsagan skulle vara att man har fler som är arbetslösa och uppbär a-kassa och fler som är sjukskrivna och att det skulle vara bättre för kvinnor. Kvinnor är tyvärr mer sjukskrivna än män. Det är en allvarlig fråga som vi måste försöka råda bot på. Men låt mig i samma andetag säga: , i brinnande högkonjunktur, när Socialdemokraterna regerade, var svenska folket sjukskrivet dubbelt och dubbelt så mycket som i jämförbara länder runt om i , och detta drabbade verkligen kvinnorna under högkonjunktur, så man bekräftar verkligen den politik som man vill föra. Man vill låta kvinnorna ha bidragsförsörjning. Det är liksom den lösning man har. Sedan vill man säkert höja bidragen också. Men man vill inte föra individerna närmare arbetsmarknaden. Jag roade mig också med att fundera lite grann över den reform som vi har infört på sjukförsäkringsområdet, vilka positiva effekter den har gett genom att i runda slängar 60 000 individer har lämnat sjukförsäkringen och ungefär hälften av dem har gått vidare till arbetslivsintroduktion. När man tittar på de könsuppdelade siffror för arbetslivsintroduktionen som kommer från och Arbetsförmedlingen tillsammans visar det sig mycket riktigt att eftersom kvinnor är mer sjukskrivna än män var det kvinnor som lämnade sjukförsäkringen mot män. Men det visar sig också med samma siffror utan att det finns någon könsskillnad att fler har stannat kvar i Arbetsförmedlingens hägn och att man har fått många i arbete där kvinnorna är överrepresenterade. Regeringens förda politik ger alltså kvinnorna mer arbete. Till detta kan vi lägga jobbskatteavdraget, som är riktat just mot de inkomstlägen som kvinnor har mer än män och som efter fyra jobbskatteavdrag ger en trettonde månadslön. Vilken annan regering har gett den löneökningen, nästan riktad, kan jag säga, till den målgrupp som kvinnorna är, eftersom de har fler individer i det löneskiktet? Sedan kan vi titta på garantipensionärerna, där kvinnor är klart överrepresenterade. De fattigaste pensionärerna är de som har fått en trettonde pensionsinkomst tack vare fyra pensionsskattesänkningar. Detta är allianspolitik. Detta är något som gynnar kvinnor och som för kvinnor närmare arbetsmarknaden och för kvinnor närmare en egen försörjning, inte bort ifrån en egen försörjning mot en bidragsförsörjning och bort ifrån arbetsmarknaden. Det är också ganska slående när man diskuterar RUT-avdraget, som så förtjänstfullt nämndes av finansministern, att RUT-avdraget vid sidan av att det har ökat möjligheterna för familjer att vara mer jämlika i sitt utnyttjande av arbetet också har givit framför allt kvinnor vita jobb som var svarta och därmed har gett dem en social trygghet. På punkt efter punkt, fru talman, tycker jag att man kan bryta ned beskrivning av den situation som vi har i som grovt felaktig. Vi gynnar kvinnor. Vi driver ett aktivt jämställdhetsarbete. 25 (FP): Jag har tagit med mig en lunta som heter Avtalsrörelsen och lönebildningen från understryka det som jag ska säga, nämligen att interpellanten har fel på en lång rad punkter. Först och främst talar interpellanten om ökade skillnader och en försämrad situation. Men skillnaden i lön mellan män och kvinnor har tvärtom minskat under denna regerings tid. skriver i sin årsrapport : Resultaten visar på en utveckling med minskade löneskillnader mellan kvinnor och män under 20052011. Detta gäller både den ovägda och den standardvägda löneskillnaden, samt för alla sektorer. Detta är ett mycket starkt och viktigt resultat i den fortsatta debatten om mäns och kvinnors löner. Löneutjämningen går naturligtvis för långsamt, men den går åt rätt håll. Utvecklingen gick dessutom mot en allt mindre könsuppdelad arbetsmarknad , och snabbast går det i de mest enkönade yrkena. Då ska man veta att yrke är den variabel som kanske är den allra viktigaste förklaringsfaktorn till lön och löneskillnad. Detta är ett svar på fråga vad det är som orsakar detta. I kan man vidare läsa: Resultatet indikerar att könsfördelningen på arbetsmarknaden blivit något mindre segregerad. Interpellanten har här hävdat motsatsen. Det är också intressant att notera att det är främst inom staten som löneskillnaderna mellan män och kvinnor i alla kategorier har minskat mest. Man kan alltså säga att staten i det faktiska resultatet har gått betydligt bättre än större delen av arbetsmarknaden och bättre än den politiskt styrda stora arbetsgivaren, nämligen kommuner och landsting. Rätt till heltid finns i många kommuner, även i borgerligt styrda kommuner, till exempel i som jag kommer från. Det är också intressant och viktigt att för det första notera att det är parterna på arbetsmarknaden som bestämmer lönerna. För det andra är det intressant att notera att facket inte är särskilt intresserat av löneutjämning mellan män och kvinnor annat än i högtidstalen. Låt mig på den punkten också referera vad skriver. Först påpekar institutet den självklara iakttagelse som jag talade om , nämligen att det är parterna som ansvarar för lönebildningen. Sedan konstaterar institutet att parterna har gjort skrivningar i tre lönerörelser 2004, 2007 och 2012 om att man skulle motverka oförklarliga löneskillnader och diskriminering. Men detta har inte avspeglat sig i mäns och kvinnors löner och anställningsvillkor i övrigt, skriver institutet. Alltså mycket snack och lite verkstad. skriver vidare i sin senaste rapport : När kraven inför förhandlingarna sammanfattas kan man se att det i jämförelse är sparsamt med yrkanden om kollektivavtalslösningar på jämställdhetsområdet. Institutet påpekar också att några nya grupper eller projekt på jämställdhetsområdet inte har initierats avtal. Detta tycker jag är en viktig anledning för Socialdemokraterna att ta upp jämställdhetsfrågan med sin partner . Har gjort det? Om hon inte har gjort det föreslår jag att hon gör det. 26 Finansminister (M): Låt mig börja med att tacka för denna interpellation. Det är viktigt att vi har en levande jämställdhetsdebatt i . Jämställdhet är en viktig del av hur vi ser på ett bra och väl fungerande samhälle och en kärndel av den svenska modellen. Regeringens mål för jämställdhetspolitiken är mycket tydliga. Makt och inflytande i det svenska samhället ska vara jämnt fördelat mellan män och kvinnor. De ekonomiska resurserna ska vara jämnt fördelade mellan män och kvinnor. Hemarbetet, framför allt vård och omsorg av barn och äldre, ska vara jämnt fördelat. Och det våld som vi har från män mot kvinnor måste motverkas och bekämpas på alla sätt. Regeringen har alltså mycket tydliga mål för jämställdhetspolitiken. Men skälet till att vi har tydliga mål är att det återstår mycket att göra på detta område. Ett jämställt samhälle är ett tydligt mål, och vi är på god väg mot det. Men vi ska vara medvetna om att när det gäller makt och inflytande, ekonomiska resurser, hemarbete och våld finns det mycket kvar att göra. Låt oss dock bara göra en ögonblicksbild av vad som har hänt och sedan ställa det i relation till vad som har hänt under den socialdemokratiska regeringsperioden. Arbetskraftsdeltagandet för kvinnor låg på 2006. Det har ökat till 2011. Man kan tycka att det inte är en så stor ökning med . Men då kan man notera att arbetskraftsdeltagandet för kvinnor 1995 låg på och 2006 på . Under det långa socialdemokratiska maktinnehavet minskade arbetskraftsdeltagandet bland kvinnorna. Det kan vara intressant att notera givet att Socialdemokraterna normalt sett tycker att just arbetskraftsdeltagande är ett mycket viktigt mått. När man sedan tittar på hur många som arbetar heltid framgår det att den andelen minskade 20022006 från till . har den ökat till . Andelen kvinnor som arbetar heltid har alltså ökat . Det är faktiskt en liknande bild när man tittar på lönerna. Kvinnors månadslön som andel av männens låg 1994 på . låg den på . hade det alltså inte skett någon förändring. har vi fått en ökning till 2011. Det är klart att det inte är tillfredsställande att det har ökat med , men det kan ändå stämma till eftertanke att arbetskraftsdeltagandet föll under Socialdemokraternas regeringsperiod, andelen som arbetade heltid minskade och kvinnors lön som andel av männens stod och stampade trots ett mycket långt maktinnehav. Vad beror detta på? Jag skulle vilja säga att grundorsaken är att denna regering har prioriterat det som verkligen bygger jämställdhet, nämligen att kvinnor har en möjlighet att vara på arbetsmarknaden i samma utsträckning som män. Det reella maktförhållandet i ekonomin, i hemmet, på arbetsplatserna och i samhället i stort beror på hur mycket kvinnor är med på arbetsmarknaden. Ju mer kvinnor arbetar på lika villkor och med lika förutsättningar som män, desto mer jämställt blir vårt samhälle. Det är därför som förstärkningen av arbetslinjen med jobbskatteavdrag, RUT- och ROT-avdrag, förändringar i försäkringssystem och prioritering av arbete på Arbetsförmedlingen är jämställdhetsåtgärder. Det är åtgärder som gör att vi bättre når våra jämställdhetsmål. Det är därför som Socialdemokraterna alltid har bekymret att så snart de talar om jämställdhet eller jämlikhet är de egna resultaten och tillkortakommandena någonting de glömmer bort. De glömmer att berätta att arbetskraftsdeltagande, andel som arbetar heltid och löner utvecklades på ett påtagligt sämre sätt när man tillämpade Socialdemokraternas politik. 27 (S): Det är bra att inleder med att tala om att vi är överens om hur vi vill att vårt samhälle ska se ut. Vi vet båda två att vi vinner på att vi har ett mer jämlikt och jämställt samhälle. Jag tycker att det är mycket viktigt att vi jämför det som vi faktiskt talar om. Vi talar om hur männens situation på arbetsmarknaden ser ut och hur kvinnornas situation på arbetsmarknaden ser ut. Tittar vi på statistik om sysselsättningsgapet mellan män och kvinnor var det . var sysselsättningsgapet mellan män och kvinnor . Där har utvecklingen inte gått dit vi tycker att den borde. är lönegapet mindre än 2006. Det är klart att vi inte kan vänta och tycka att utvecklingen går åt rätt håll eller i rätt takt när det går så långsamt. När det gäller sysselsättningsgapet har det faktiskt gått åt fel håll. Om vi ska nå det jämställda samhälle som vi båda är överens om, och som jag hoppas att alla här är överens om, är det klart att vi måste ha en helt annan ansats än vad vi har och se detta i ett större perspektiv. Det måste ske en omställning av hela samhället. Jag har nämnt att barnomsorgen måste byggas ut. Äldreomsorgen måste också byggas ut. Många kvinnor tar ett mycket större ansvar för sina föräldrar än vad de borde behöva göra. Resurserna som läggs på äldreomsorgen har minskat rejält trots att de äldre har blivit fler. Cirka hundra tusen personer har gått ned i arbetstid eller slutat arbeta helt för att vårda en anhörig, och majoriteten är naturligtvis kvinnor som får ta hand om sina föräldrar. Att vi talar om rätten till heltid tycker jag är otroligt viktigt, och där går utvecklingen alldeles för långsamt. Vi vet att av de kvinnor som arbetar deltid gör det ofrivilligt. Det är av männen som arbetar ofrivillig deltid. Vi måste naturligtvis stärka arbetsmiljöarbetet samla forskningen och få en större kunskap om kvinnors situation på arbetsmarknaden och om deras arbetsmiljö. Kvinnor är i mycket större utsträckning än män sjukskrivna, och det är inte bara ett stort jämställdhetsproblem utan också ett stort samhällsproblem. Det är en stor samhällskostnad vi alla betalar för kvinnor som slits ut. Vi måste verka för bra jobb i den offentliga sektorn. Det var tidigare någon som nämnde hur det såg ut vi regerade. Ja, det vi gjorde var att sanera ekonomin . En stor grupp av de kvinnor som är sjukskrivna är det på grund av den sanering och det stålbad den offentliga verksamheten gick igenom . Man kan se att de fick ta smällen. Det var stress och tung arbetsbelastning, man trivdes inte och fick sjukskriva sig. Man fick permanenta skador på grund av den ansträngda arbetsmiljön. Vi måste bekämpa diskrimineringen av kvinnor i arbetslivet. Jag tycker att vi borde ge ett tydligt men ordentligt avgränsat uppdrag att aktivt verka för mer jämställda löner. Vi måste förändra lagstiftningen så att arbetsgivare som har minst tio anställda blir skyldiga att återigen göra lönekartläggningar och upprätta handlingsplaner för mer jämställda löner. Det måste man göra om man verkligen seriöst vill jobba med att få en bättre lönenivå för kvinnor. Vi kan inte acceptera att lönegapet mellan män och kvinnor är så stort som . Det går alldeles för långsamt, och ambitionerna är alldeles för lågt ställda. 28 FINN (M): Låt mig poängtera att när det gäller alla de punkter förtjänstfullt nämner för hur man ska bedriva jämställdhetsarbete i den ekonomiska politiken har alliansregeringen tillsatt en parlamentarisk utredning. Den ska se över arbetsskadeförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen på lång sikt. Detta är insatser som just en alliansregering har tagit initiativ till, brett parlamentariskt, men som vi saknade under den socialdemokratiska regeringstiden. Sedan till det finansministern nämner, att månadslönerna faktiskt har ökat för kvinnorna. Här står nästan ord mot ord, men jag är böjd att hålla med finansministern av ytterligare en anledning: Den faktiska nettoinkomsten har ökat ännu mer eftersom vi har jobbskatteavdrag som pricksäkert når de lönenivåer som kanske tyvärr kvinnorna som kollektiv har mer än männen. ser det ut så, och en quick fix för att snabbt få upp friheten i att ha mer pengar i plånboken som kvinna är trots allt en höjning av månadslönen parad med en sänkning av skatten i de inkomstskikt där kvinnorna är dominerande. När det gäller sjukförsäkringen hänförde jag inte utan till 2002, när vi hade världens mest sjukskrivna befolkning i till både antal och längd. Det drabbade kvinnor oerhört mycket hårdare än män. Vi har en sjukförsäkringsreform, som ytterligare har förbättrats i näst senaste budgetpropositionen för att ge alla en möjlighet att få sjukersättning när de behöver det men inte hindra dem från att komma tillbaka till arbete. Siffror visar väldigt tydligt att av dem som har lämnat sjukförsäkringen är i arbete och att därtill är arbetssökande. deltar i program hos Arbetsförmedlingen. Då är det på det viset att detta är kvinnor. Denna reform med sin generositet det finns undantagsregler så att man kan fortsätta att vara sjukskriven om man behöver det ger en möjlighet att komma på fötter närmare arbetsmarknaden i stället för att passivt vara sjukskriven. Detta gynnar kvinnor och män. 29 (FP):