prot · H10947 · 2013-12-16 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollen för justerades. 2 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Talmannen meddelade att kl. 9.00 skulle interpellationssvar lämnas. 3 § Anmälan om subsidiaritetsprövning Talmannen anmälde att utdrag ur följande protokoll i ärenden om subsidiaritetsprövning av EU-förslag hade kommit in: prot. 2013/14:10 för från civilutskottet och prot. 2013/14:14 för från miljö- och jordbruksutskottet. 4 § Anmälan om uppteckningar vid sammanträden Talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde hade kommit in. 5 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2013/14:188 Till Interpellation 2013/14:188 ROT-fusket av (S) Interpellationen kommer inte kunna besvaras inom föreskriven tid. Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 6 § Ärenden för förnyad bordläggning Följande dokument bordlades för : betänkanden /14:TU1 och TU4 betänkande 2013/14:AU2 7 § Tillgänglighet och deltagande i val betänkande 2013/14:KU9 Tillgänglighet och deltagande i val (prop. 2013/14:37) föredrogs. 1 (SD): Dagens debatt gäller betänkande KU9 Tillgänglighet och deltagande i val. De ändringar som föreslås syftar till att vallokaler ska vara tillgängliga för var och en, vilket innebär att den nuvarande möjligheten för kommuner att använda vallokaler och förtidsröstningslokaler som inte uppfyller kraven på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning tas bort. Lagändringarna syftar även bland annat till att underlätta för utländska unionsmedborgare att ställa upp som kandidater i val till samt att möjliggöra för utländska unionsmedborgare med diplomatisk immunitet att delta i val till , kommunfullmäktige och . Vissa av förslagen till lagändringar är ett led i genomförandet av ett unionsdirektiv, och ändringarna föreslås träda i kraft . Vi har inga problem med betänkandet. Det allra mesta tycker vi är mycket bra, så när som på ett undantag: Vi anser att rösträtten ska vara förbehållen svenska medborgare. Jag yrkar bifall till reservation. 2 (S): För utskottets majoritet vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Principen om att det ska vara möjligt för personer som är bosatta i men saknar svenskt medborgarskap att delta i de kommunala och landstingskommunala valen är en ledande princip för denna frågeställning. Jag kan därför inte se att reservationen är berättigad . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Hälsovård, sjukvård och social omsorg betänkande 2013/14:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (prop. 2013/14:1 delvis) föredrogs. 3 (C): Det är lite grann av jultradition att så här i adventstider få debattera statsbudgetens utgiftsområde 9, som handlar om hälso- och sjukvård, folkhälsa, äldreomsorg, sociala tjänster, ANDT och barnrättspolitik. Det ger mig som företrädare för möjlighet att berätta hur jag ser på de prioriteringar som regeringen har valt att göra. Med tanke på att det nu är den åttonde budget som alliansregeringen lägger fram går det att se de stora förändringar som har skett . Budget handlar slutligen om hur statens pengar ska fördelas. Den intressanta frågan blir förstås vilka resurser som ska avsättas för området. Det handlar även om att se på vilka förändringar som skett . I regeringens förslag till budget 2014 satsas inte på utgiftsområde 9. Det ska då jämföras med motsvarande siffra i budgeten 2006, som var den sista budget som den nuvarande oppositionen lade fram. Då satsades 47 miljarder på utgiftsområde 9. Det är en ökning med 15 miljarder eller . När det i högstämda toner talas om att alliansregeringen har gjort nedskärningar inom välfärden ska man nog påminna sig om hur verkligheten ser ut. Detta är en ökning, om man bara ser till utgiftsområde 9, från 47 till 62 miljarder. I är det inte staten utan framför allt kommuner och landsting som är ansvariga för stora och viktiga delar av välfärdspolitiken. För att få en bra bild av alliansregeringens prioriteringar på välfärdsområdet räcker det därför inte med att bara se till vårt utgiftsområde – socialutskottets utgiftsområde 9. Man måste också se vad som har hänt med de generella statsbidragen till kommuner och landsting. I budgeten kan man se att det har skett en ökning från 58 till drygt 90 miljarder. Inte heller här är det fråga om någon nedskärning, utan dess raka motsats. För kommunernas och landstingens ekonomi är det dock inte statsbidragens storlek som egentligen är det viktigaste. Helt avgörande för kommunsektorns ekonomi är hur många människor som har jobb och därmed betalar skatt. Fler i arbete ger mer pengar till vård, skola och omsorg. har i sina rapporter pekat på att en enda person som går från arbetslöshet eller sjukskrivning till arbete ger ett plus på 250 000–i skatteintäkter. Vi har minst 200 000 fler i arbete än 2006. Det är den viktigaste förklaringen till att kommunsektorn 2014 beräknas ha intäkter på mer än 880 miljarder – jämfört med 656 miljarder . När man ser på den totala effekten har de samlade utgifterna på välfärdsområdet ökat med i fasta priser. Bara för hälso- och sjukvården handlar det om en ökning med . Omvandlat till procent innebär det en ökning . Jag vill vara den förste i den här debatten att erkänna att behoven inom välfärdssektorn långt ifrån är tillfredsställda. Det finns äldre som inte får plats på särskilda boenden, sjuka som inte får den rehabilitering de har rätt till och människor i glesbygd som inte får den närhet till sjukvård som de har rätt till. Men den som beskriver denna utveckling inom välfärdsområdet med begrepp som nedskärningar och att man har raserat välfärden har antingen inte läst på de siffror som tillkännages i statsbudgeten eller utgår ifrån att väljarna inte har gjort det. Pengar är inte detsamma som kvalitet i välfärden. Det finns ett samband, men det är svagt. Att en kommun lägger ned mycket pengar på äldreomsorg är inte lika med att kommunen har en äldreomsorg av hög kvalitet. Det är därför viktigt att inte bara titta på hur många kronor som stoppas in utan också vad det är för välfärd som kommer medborgarna till del. I index för resultat av hälso- och sjukvård placerar sig på en andraplats med bättre siffror än vi hade 2006. Vi har i den jämnast fördelade hälsan inom hela OECD-området. Inget annat land har en så jämn fördelning av förväntad livslängd. Vi har mycket goda resultat vad gäller cancerbehandling och världens näst lägsta barnadödlighet, bara för att ge några exempel på medicinska resultat. Förtroendet för primärvården ökar år , väntetiderna minskar och tillgängligheten till apotek och vård har ökat. I en jämförelse som European Observatory on har gjort konstateras att har det bästa sjukvårdssystemet bland 43 jämförda länder. Om alla länder i bedrev sjukvård på samma nivå som skulle två miljoner liv räddas. Icke desto mindre går det inte och absolut inte utan att vi blir påminda om de stora utmaningar som det svenska välfärdsbygget står inför. Hur ska vi långsiktigt garantera finansieringen av svensk välfärd? Hur ska vi gå vidare för att minska de sociala klyftorna? Hur ska vi komma till rätta med skillnaderna, minska byråkratin och behålla den topposition vi har i världen? Även om vi har kunnat se stora förändringar till det bättre finns det fortfarande stora utmaningar. För de flesta människor är en väl fungerande sjukvård och en bra äldreomsorg något av det absolut viktigaste. För del kan vi genom samarbetet i Alliansen visa mycket tydliga positiva resultat. Vi kommer också att före valet redovisa en gemensam vision för hur välfärden ska fortsätta utvecklas positivt i det här landet. Mot Alliansens gemensamma agerande står en splittrad opposition som inte ens kan ge svar på hur en eventuell vänsterregering skulle kunna se ut, än mindre vilken välfärdspolitik den skulle driva. Vi har en socialdemokrati som inget hellre vill än att återigen styra över resurser från välfärden till bidragssystemet och som genom stora skattehöjningar på företag bromsar ekonomin så att resultatet blir mindre pengar till välfärd. Det är en socialdemokrati som inte har förstått att pengar till välfärd inte skapas genom kraftiga skattehöjningar utan genom att svenska företag blir framgångsrika i en stentuff konkurrens på en global marknad. Det finns ett vänsterparti som också med stöd från vill sätta stopp för all sjukvård och äldreomsorg som bedrivs av aktiebolag som kan ge utdelning till sina ägare. Dessutom finns det ett miljöparti som tycker att köer i vården inte är något större problem och som därför vill avskaffa kömiljarden. Riksdagsvalet står mellan å ena sidan en fortsatt utveckling av välfärden med en stark ekonomi och framgångsrika företag som grund och å andra sidan ett kaos med minskande resurser, tvärstopp för entreprenörer och ökande köer. Med dessa ord vill jag för och för övriga allianspartier tillstyrka regeringens förslag till medelsanvisningar och begärda bemyndiganden avseende utgiftsområde 9. Vi yrkar bifall till utskottets förslag i betänkande SoU1 frånsett beslutspunkterna 2 och 4. För tids vinnande avstår vi från att yrka bifall till våra två reservationer. I detta anförande instämde (C). 4 (S): Det är dags för mandatperiodens sista debatt om utgiftsområde 9. Låt mig inleda med att säga att svensk hälso- och sjukvård håller en mycket hög medicinsk standard och utförs av professionella medarbetare. Jag tror att vi svenskar delar en stolthet över hälso- och sjukvården, som är en central och uppskattad grundbult i vårt moderna välfärdssamhälle. Även konstaterade att den svenska vården hör till de bästa i världen sett till bland annat medicinska resultat. Men något håller på att hända. Flera delar av sjukvården har allvarliga problem. I oroar sig gravida kvinnor över att inte få plats på BB. I är bristen på vårdplatser så stor att konstaterat dödsfall som konsekvens, och på allt fler akutmottagningar i landet tvingas sjuka, ofta äldre, vänta i timmar på hjälp. utvecklar problematiken och påpekar att den svenska vården bör bli bättre på att bemöta personer med komplexa vårdbehov. slår också fast att det bör formuleras nationella kvalitetsmål för vården och att ansvariga myndigheter måste se till att de fria vårdvalen inte går ut över patienter som har komplexa vårdbehov. Barn- och äldreminister , som också är på plats i kammaren , kommenterar så här till : Vi tror att det behövs en bättre samordning av sjukvården och har föreslagit att vi ska titta på att sjukvården faktiskt finns i statlig regi, vilket skulle göra det enklare att styra och få till stånd mer likvärdig vård över hela landet. Uttalandet väcker flera frågor. Vilka är vi i sammanhanget? Är det endast , eller inkluderar det något större parti eller till och med hela regeringen? Det är högst oklart. En än större fråga är på vilket sätt det skulle bli enklare att styra sjukvården om den fanns i statlig regi. Och vad talar för att vården skulle bli mer likvärdig över landet för att den styrs från när olikheterna finns inom varje enskilt landsting? Kanske kan dagens debatt bringa något mer klarhet i detta. Jag noterar framför allt att vi inte hör något om resurser, trots att Kommuner och Landsting enhälligt inför i princip förutsatte ökade statsbidrag för att kunna bibehålla nuvarande standard på välfärdstjänsterna – men det beror väl helt sonika på att regeringen prioriterar skattesänkningar före resurser till sjukvården och välfärden. Förutom för att införa vårdval i specialistvården blir det ytterligare några överenskommelser med SKL som var och en tillför några miljoner till en sektor som omsätter hundratals miljarder. Särskilt utpekad är vården när det gäller kroniska sjukdomar, där en överenskommelse ska göras om en satsning på . Vi socialdemokrater tillför i vårt budgetförslag , eller 18 gånger mer än regeringen om man så vill, till sjukvården eftersom vi ser behoven och menar att vi på olika sätt måste lätta på trycket på vårdavdelningar och akutmottagningar. Alla har rätt till en god sjukvård. Den som blir sjuk ska veta att han eller hon får hjälp av personal som har den bästa utbildningen, tillräckligt med tid och arbetar med de modernaste metoderna och den senaste medicinska tekniken. Detta kräver bland annat resurser. Det är ändå smått löjeväckande att vi ska stå här i kammaren och diskutera om anslagen har räknats upp och också om de har ökat i värde. Välfärden har ju inte tillförts ökade resurser. Däremot har befolkningen ökat med nästan en halv miljon människor. Fler i befolkningen betyder skatteintäkter som ökar i kronor och ören. Men priser stiger och vinster och löner blir högre, och ingen yrkesgrupp, inte heller i vården, har haft stillastående löner , vilket naturligtvis innebär att kostnaderna 2012 för att finansiera samma verksamhet är högre än de var 2006. Ofta påstår man i samma andetag att skatten sänkts med massor för alla, men det stämmer inte heller. Skatten har sänkts ganska mycket, men bara för löntagare och mest för dem med höga inkomster. Däremot har ojämlikheten mellan människor ökat sedan den moderatledda regeringen tillträdde 2006. I bästa fall är detta siffertricksande ett sätt att försöka föra väljarna bakom ljuset. I värsta fall är det regeringen som saknar kunskap i grundläggande matematik. Någon vecka innan kom en undersökning från som visade att tillgängligheten minskar. Jag citerar: Bara har lika långa väntetider som . Trots att regeringen pumpat in många kömiljarder händer mycket lite. Det tycks som att landstingen, som borde ha ansvaret, inte bekymrar sig. I både fick ett fåtal landsting del av den så kallade kömiljarden. Detta ställer ändå frågan om kömiljarden på sin spets. Jag vill understryka – så att ingen behöver ställa den frågan – att kömiljarden var bra. Den skakade om och bidrog till ett delvis annat synsätt, men den var inte allena saliggörande. Frälsningen var inte kommen. Om inte socialdemokratiska argument eller professionskritik biter kanske verkligheten gör det till slut, så att vi nu kan ha en seriös diskussion om hur vi ska öka tillgängligheten och undvika de uppenbara brister som vi ser med kömiljarden. Vi har i flera budgetalternativ föreslagit att patientkontrakt ska införas på bred front. Det handlar om patientkontrakt som upprättas mellan och patienten och omfattar alla delar i hälso- och sjukvården: besök, undersökningar, röntgen, remisser och inte minst en tidsplan. Bristen på exakta besked och att inte veta när och vad som ska genomföras är ofta frustrerande för patienten och skapar ett missnöje med vården. Vi anslår i vårt budgetförslag medel för att stimulera utveckling av patientkontrakt. Vi ser det civila samhällets engagemang som viktigt och väsentligt och ökar i vårt budgetförslag anslaget till alla handikapporganisationer och patientorganisationer . Det är medel som vi tror kommer att vara till stor nytta och som vi hoppas ska bidra till att utveckla organisationernas verksamhet. Vi vill också öka stödet till , för att än fler ska kunna delta i deras familjeveckor. Det är veckor som anordnas för familjer som fått ett barn med en sällsynt sjukdom eller ett sällsynt syndrom. Det är en veckolång vistelse som anordnas för att hela familjen ska få kunskap, stöd och kontakter när livet förändras på ett sätt som inte samhället alltid har beredskap för. Att jobbpolitiken har misslyckats är uppenbart. Lika uppenbar är oförmågan att minska det så kallade utanförskapet. Förutom statistik som visar att arbetslösheten är högre nu än när regeringen tog över 2006 kan vi se att försörjningsstödet har ökat och att nästan varannan biståndsmottagare söker försörjningsstöd just på grund av arbetslöshet i stället för att ta del av a-kassa eller annat arbetslöshetsunderstöd. En konsekvens av detta blir att barnfattigdomen alltmer etableras. Och när regeringen ska vidta någon åtgärd blir det att erbjuda extra ersättning till barnfamiljer med långvarigt försörjningsstöd mot uppvisande av kvitto på barnens fritidsaktiviteter. Syftet må definitivt vara gott, men vi menar att det är bättre att räkna upp försörjningsstödet till samma barnfamiljer i stället för att de med mössan i hand ska visa upp sina kvitton. Än mer häpnadsväckande är det väl att inte heller detta är viktigare än skattesänkningar. Satsningen ska betalas med pengar som skulle ha gått till äldreomsorg. I Socialdemokraternas budget tillskjuter vi i stället medel för satsning på barn som växer upp i familjer med långvarigt försörjningsstöd, och vi låter äldreomsorgen behålla sina resurser. När det gäller alkoholpolitiken kommer det ett separat betänkande , baserat på motioner från den allmänna motionstiden. En fråga som garanterat kommer att debatteras då är frågan om hur vi ser till att i lagstiftningen täppa till den uppenbara oklarhet som City Gross har utnyttjat – det handlar om Systembolagets ensamrätt att försälja alkohol, som vi som bekant har ett undantag för i EU. Eftersom regeringen lägger fram alla tänkbara lagförslag i budgeten, ibland för att skynda på, ibland för att slippa stor debatt, vill jag ta tillfället i akt att fråga ansvarigt statsråd varför inte detta har lagts in i budgeten. Varför agerar regeringen så saktfärdigt när så många kunde förutse just denna utveckling? Den svenska välfärden och den svenska välfärdsmodellen är ingen naturlag. Den har vi tillsammans byggt upp under långt mindre än . Vi har byggt välfärden medvetna om att vi kostar som mest i början och i slutet av livet. Däremellan har vi tack och lov inte så stor aning om vad som händer, men just därför försäkrar vi oss bland annat mot arbetslöshet och sjukdom. Tanken är att vi alla ska känna trygghet och därmed frihet att våga ta nya steg, våga byta jobb, söka en utbildning, bilda familj. Det förutsätter att vi inte ständigt ifrågasätter andras val och sätt att leva livet, och det kräver solidaritet människor emellan. Det kräver att handslaget gäller även vid stora ekonomiska påfrestningar. Det kräver att vi vårdar och underhåller välfärdsbygget och att vi inte tillåter det att gå sönder. Vi står förstås bakom samtliga socialdemokratiska reservationer och särskilda yttranden, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 2. I detta anförande instämde , , , och (alla S). 5 (C) replik: Det är intressant att lyssna på , för här avtecknar sig den stora skillnaden i hur vi ser på svensk välfärd. Vi är helt och hållet överens om att det behövs betydligt större ekonomiska resurser. Jag kan förstå att väljer att bortse från att resurserna till välfärdsområdet har ökat med . Trots att har gått igenom två av de svåraste lågkonjunkturerna i mannaminne har vi alltså lyckats tillskjuta 67 miljarder till välfärdssektorn. Jag har förståelse för att det är ett besvärande faktum för . Men den viktiga principiella skillnaden handlar om frågan: Hur ska vi se till att vi framgent kan få mer resurser till välfärden? , en av mina förebilder inom socialpolitiken, brukar säga så här: , glöm aldrig bort att pengar till välfärden inte kommer likt manna ramlande från himlen, utan de kommer genom att svenska företag är framgångsrika på en global marknad. Det är klart att detta är den stora skillnaden mellan Alliansens politik och Socialdemokraternas politik. Vi ser att mer pengar skapas genom att vi får bättre fart i svensk ekonomi, fler människor i jobb och fler människor i sysselsättning. Socialdemokraterna tror i stället att det är genom kraftiga skattehöjningar för företag och även till viss del för individer som man kan få in mer pengar. Vi har, herr talman, inte minst med tanke på förra veckans diskussion sett hur skattefrågan direkt påverkar tillväxten. Min fråga till är därför: Hur kan man tro att vi får mer pengar till svensk välfärd genom att bromsa den svenska ekonomin genom att göra stora skattehöjningar? 6 (S) replik: Jag trodde att den arbetsmarknadspolitiska debatten ägde rum . Därför gjorde jag inget långt arbetsmarknadspolitiskt inlägg utan höll mig till just socialpolitik, hälso- och sjukvård och många andra områden som vi har på utgiftsområde 9. Det är naturligtvis inte så att det kommer någon manna från himlen. Den som vill får tro på det. Jag har aldrig förespråkat det. Det har inte heller Socialdemokraterna som parti gjort. Man jämför kronor 2012 med kronor 2006, som om mer kronor och ören till kommuner och landsting skulle innebära att man får ökade resurser. kan ägna sin andra replik åt att förklara det. Man kan räkna antalet anställda i den kommunfinansierade sektorn. var det ungefär 132 personer per 1 000 invånare. hade det sjunkit till 126 personer per 1 000 invånare. Det är ett annat sätt att mäta om man faktiskt kan bära de kostnader som vi bör göra, den välfärd som vi har bestämt oss för att vi ska bedriva. Det är naturligtvis ett problem att regeringen talar om kronor och ören när verksamheterna ska betala löner och omkostnader som stiger i takt med inflationen. 7 (C) replik: Den centrala frågan är hur stora ekonomiska resurser man är beredd att satsa på välfärdssektorn, å ena sidan genom statsbidrag, å andra sidan genom att bedriva en framgångsrik politik som får fler människor i arbete. Det handlar dessutom om att mäta hur resultaten i sjukvården och äldreomsorgen har förändrats . Där talar fakta sitt tydliga språk. Vi kan uppvisa betydligt bättre resultat inom äldreomsorgen och framför allt inom sjukvården än de resultat som vi hade 2006. Det är ett läge där man har fått mer till välfärdssektorn, dessutom 200 000 fler skattebetalare. Det är klart att det ger en helt annan effekt även vad det gäller resultaten i välfärdssektorn. Det går inte att bortse från det. Men här är den stora skillnaden i välfärdsdiskussionen. Vi är helt överens om att det kommer att behövas betydligt större ekonomiska resurser till sjukvården, äldreomsorgen, sociala tjänster och så vidare. Men hur skapas de resurserna? Där har vi helt olika uppfattningar från Alliansens sida och från vänsteralternativets sida. Min fråga kvarstår: Hur kan man tro att det blir mer pengar till välfärden genom att bromsa ekonomin genom jättelika skattehöjningar? 8 (S) replik: representerar ett av fyra partier i en regering som har sänkt skatten med 130 miljarder. Varje krona har varit ett medvetet val. Där har inte välfärden varit det val som ni har gjort. hade räckt till rätt mycket skola, vård och omsorg. Man påstår att vi gör gigantiska skattehöjningar när vi säger att vi ska höja restaurangmomsen, till exempel. Jag tycker att det är att ta i. Däremot handlar det om att faktiskt se att utvecklingen går framåt. Det handlar om satsningar på kunskap och utbildning och på kompetens för dem som arbetar i den här sektorn men också i samhället som helhet. Du representerar en regering som drar ned kraftigt på utbildningssystemet. Det är bara ett exempel på hur vi kan skilja oss åt när det gäller att skapa resurser och utveckling för framtiden. 9 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkande SoU1, med undantag för punkterna 2 och 4. Jag avstår alltså från att yrka bifall till våra två reservationer. Jag vill också hälsa statsrådet välkommen till debatten. I dagens debatt kommer jag att fokusera på hälso- och sjukvårdsfrågorna. Min kollega kommer att tala om de ansvarsområden som hon har, alltså frågor om äldre och funktionshinder. När alliansregeringen tog över regeringsmakten såg vi många utmaningar för den svenska sjukvården. Här fanns en undermålig tillgänglighet. Det var långa köer som inte följdes upp och inte ens mättes. Det resulterade i stora kunskapsluckor om vårdens egentliga resultat. Vi såg en närmast obefintlig valfrihet för patienter och anhöriga i fråga om vilken vårdcentral, vilken hemtjänst eller vilket äldreboende man skulle bruka. har mycket hänt. SKL:s verksamhetsstatistik visar hur utvecklingen har sett ut . Antalet vårdcentraler har ökat med 190. Tack vare regeringens valfrihetsreform har vi sett en viktig utveckling i den starkt ökade tillgängligheten.