prot · H00973 · 2013-03-06 00:00:00 — Det är en oerhört viktig sak att ha fortsatt kontroll över. 140 (S) replik: Det talades om dåliga försäljningar. Jag kan gärna skriva under på att Sonera inte var den mest lyckade försäljningen. Det blir lite roligt i sammanhanget när förespråkarna för att sälja lyckas lyfta upp dåliga exempel som motståndarna har gjort. När man har frågat svenska folket har man, fast man inte vill erkänna det, fått ganska dåliga betyg på sina egna försäljningar. är inte en lyckad försäljning om du frågar svenska folket. Merparten upplever att medicinen har blivit dyrare och tillgängligheten sämre även på de ställen där det har öppnats nya apotek enligt den senaste undersökningen. När det gäller lyckas man inte locka till sig nya kunder till de nya systemen eller ens nya entreprenörer. Man tvingas att göra en massa kråksparkar och krumbukter för att få till det. Vi står här och listar exempel på dåliga försäljningar. Det visar att det finns någon form av humor eller schizofren inställning till detta någonstans. Det som är intressant i det här sammanhanget är det som jag inte blir riktigt klok på i svaret. Är nöjd med hur regeringen arbetar med ägarstyrning och ägarpolicy? Vi har en skrivelse som vi behandlar i detta betänkande där man listar hur man tycker att det borde vara. Bolagen ska föregå med gott exempel. De ska arbeta mot hållbarhetsmål, och så vidare. kan vi konstatera att i ett antal bolag så brister det i detta . De följer inte de regler och riktlinjer som finns. Är nöjd med den ordning som är? Tycker han att regeringen tar ett tillräckligt ansvar för att se till att efterlevnaden är tillräckligt god? Skulle det till och med kunna vara så att det faktum att regeringens tydligaste ambition med sin ägarpolicy, åtminstone som är känd utåt, att man vill sälja faktiskt skulle kunna ha haft en påverkan så att flertalet bolag helt plötsligt ett efter ett inte sköter sig och inte lyssnar på regeringen? 141 (KD) replik: tar och som exempel på dåliga försäljningar. Det gäller verkligen att hålla reda på detta. Här talar vi om två områden som har haft ett absolut strikt monopol. Det har funnits en monopolsituation med en statlig ägare i bägge fallen. Apoteken har haft en god tillgänglighet. Men de har varit öppna mycket mindre än andra butiker. Om du kommit till ett köpcentrum till exempel kan du vara övertygad om att har de två statliga butikerna, nämligen Systembolaget och , varit stängda när allt annat har varit öppet. Det har varit så . Det har skett förändringar, men det har varit så historiskt. Det har blivit bättre. När man säger att Apoteksförsäljningen inte har varit populär, som säger, måste man skilja på omregleringen och delförsäljningen och ägarspridningen av delar av bolaget . Det är två helt skilda saker. Just den försäljningen tror jag inte att någon människa har uttalat sig om. Går man ifrån ett monopol och försöker att få flera aktörer och en större tillgänglighet, vilket också har uppnåtts, är det klart att det är en omställningsprocess innan marknaden sätter sig. Det kan ha varit en del för optimistiska aktörer som har gått ut och startat nya verksamheter eller övertagit verksamheter som inte blir lönsamma när det är monopol. Är jag nöjd? Jag tycker att det har varit bra men att det nu håller på att bli ännu bättre. Regeringens arbete med ägarstyrning bådar väldigt gott. Vi har haft i utskottet. Mitt intryck var att utskottets ledamöter var ganska nöjda efter den presentation han gjorde av hur man nu arbetar med ägarstyrningen framåt. 142 (SD) replik: När jag lyssnade på anförande lade jag märke till att han inledningsvis började med att säga att detta med demokrati och marknadshushållning är det bästa. Jag minns inte den exakta formuleringen, men det gällde tillväxt och sådant. Jag minns tillbaka när var ansvarig minister för de inledande utförsäljningarna efter det att borgerligheten vann makten . Ett av de tidigaste bolagen som bjöds ut till försäljning var OMX. Det var statens 6,6 procentiga innehav av OMX, en inte helt oviktig samhällsfunktion, kan tyckas. Det var ändå ägare av . OMX bjöds ut till försäljning. Helt plötsligt såg det ut som att en av två islamistiska diktaturer var på väg att ta över hela verksamheten. Det var och som tävlade med varandra om att försöka få det till dess att det lyckligtvis inte blev någon utav dem. Dessa länder är inte demokratier. De sysslar inte så mycket med marknadshushållning av det slag som jag tror att förespråkar. Det är knappast särskilt bra att de kontrollerar viktiga svenska samhällsfunktioner eller marknadsplatser som ju OMX utgör. Jag skulle vilja fråga om han anser att det numera finns sådana politiska överväganden innan nästa utförsäljning görs. Har man tänkt analysera vilka politiska konsekvenser det kan få och också analysera vad det är för typ av ägare som kan tänkas ta över nästa verksamhet som säljs ut? Det behöver inte vara islamistiska diktaturer. Det kan vara ett mer auktoritärt styrt , oligarker därifrån eller vad som helst. Kommer sådana överväganden att göras framöver? 143 (KD) replik: OMX är en handelsplats för noterade papper av olika slag. De lever både under ett mycket strikt europeiskt regelverk och under tillsyn. Möjligheterna för en ägare, från vilket land det vara må, att styra verksamheten i någon viss riktning är lika med noll, vågar jag säga. Det är mycket strikta regler som gäller. Jag tror att kan slappna av i denna del det är varken hudfärg eller något annat som har någon betydelse om man ska äga ett bolag på de finansiella marknaderna. Det styrs av globala regler. Jag kan rekommendera att göra ett besök i , till exempel, och titta på börs. Där finns en internationell domarkår. Man har tillskapat seriösa och strikta förhållanden så att man har dragit till sig ganska mycket internationell handel. Det anses vara goda civilrättsliga villkor som gäller på denna börs i den frizon som den ligger i. Där finns inga sådana överväganden. Den dag det är aktuellt att hitta nya ägare till olika företag måste man se att det är kompetenta ägare. Jag noterar till exempel att ägs av det kinesiska bolaget . Jag kör själv , och jag är inte ett dugg orolig för detta. Jag tror att det finns anledning för och att tänka över denna hållning lite grann. Den är inte relevant. 144 (SD) replik: Först och främst har jag aldrig räknat som en samhällsfunktion som är viktig ur nationell säkerhetssynvinkel. När det gäller OMX tror jag säkert att de gör sitt bästa på sin börs i . Men själva poängen att det finns diktaturer och andra som definitivt inte ägnar sig åt vare sig demokrati eller marknadshushållning, som tycker att man ska göra, som tar över viktiga verksamheter tycker jag är ett stort problem. Jag tycker att det var tråkigt att höra detta svar från , för det vittnar trots allt om en viss naivitet. Jag ska komma in lite grann på något som jag nämnde i mitt anförande gällande regeringens aktivitet och förmåga att peka ut riktning för de olika styrelserna i de olika bolagen. Om man tittar på ett bolag som till exempel , som jag nämnde, ser man att de har gjort en del märkliga saker. De har också gjort en del bra saker, men en del saker såg lite märkliga ut . inledde med att låna ut till lägre räntor än andra bolåneinstitut. Sedan avskaffade man skillnaderna i ränta mellan bostadsrätt och villa. Därpå avskaffade man topplånen, och därefter tillät man utlåning till av köpeskillingen, vilket jag tror var mest av alla. införde man blankolån, det vill säga att man skulle kunna komma runt alla eventuella tak för bolånen. Varför finns det en sådan oförmåga hos regeringen att agera? Hur långt kan man låta gå i risken att driva fram en ny bolånekris? Om man också tittar på och det som har hänt där kan man fråga sig varför regeringen aldrig kan agera och säga åt styrelserna, ge dem direktiv och peka ut riktlinjer. Regeringen kan ju ändå vara så oerhört aktiv när det gäller att förbereda företag för utförsäljning. Då kan man detaljstyra väldigt noggrant, men inte annars. Hur kommer det sig? 145 (KD) replik: När det gäller har vi haft många debatter i den här kammaren om vilken roll denna bank ska ha. En mycket vanlig synpunkt från oppositionen är att är en viktig bank. Den ska vara en prispressare och en föregångare och den som konkurrerar. Om man ska vara det måste man ha bättre förutsättningar än andra banker att hålla låga räntor, låga kostnader och så vidare. Detta blir självreglerande om inte ägaren vill sätta in nya pengar och råkar det vara skattebetalarna som skulle skjuta till nya pengar. Jag vet inte vad anser. Är det en aktuell politik? Jag vet att inte har någon möjlighet att svara på detta , men fundera på det! Därför måste man anpassa sig efter de villkor som gäller på bankmarknaden givet hur ens egen kapitalstruktur ser ut. Om man inte har ägare som är beredda att skjuta till en massa nya miljarder för att man ska kunna ligga lägre än andra blir det svårt. Min bedömning är att regeringens ägardirektiv till och till andra statliga bolag har anpassats efter de regler som är rimliga för de olika branscher som dessa företag arbetar inom. Det gäller i allra högsta grad också . 146 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. Staten är en av största företagsägare med 58 bolag, varav 43 helägda och 15 där staten är delägare. Tre av bolagen är börsnoterade. Den statliga företagsportföljen värderades 2011 till , och de helägda bolagen hade nästan 100 000 anställda. Ägandet medför därför ett stort och viktigt ansvar. Det är regeringen som förvaltar företagen på uppdrag, men företagen ägs gemensamt av hela svenska folket. Det är därför viktigt att staten är en aktiv och professionell ägare. Vår syn på själva ägandet är pragmatisk, och vi prövar det i varje enskilt fall. Man kan inte säga att det alltid är bra att staten äger företag. Man kan inte heller säga att det alltid är dåligt. Frågan om ägandet måste prövas löpande i varje enskilt fall. Prövningen görs dels utifrån en grundläggande uppfattning om vikten av att staten ska vara en neutral aktör på marknaden, dels utifrån synen på varje enskilt bolag kopplat till eventuella särskilda samhällsuppdrag. För oss är det självklart att en av statens viktigaste uppgifter är att ange ramar och spelregler för näringslivet, att se till att det finns fungerande lagstiftning och ett rättsväsen och att marknaden fungerar. Men det är inte rimligt att staten både sätter spelreglerna och dömer som staten är en aktör på marknaden. Om ett bolag verkar på kommersiella marknader med fungerande konkurrens och inte har ett särskilt beslutat samhällsuppdrag menar vi att det är rimligt att företaget säljs, men vi menar också att försäljningen ska ske då det bedöms vara gynnsamt för skattebetalarna. Vår syn på det statliga ägandet är att det är centralt att de statliga bolagen bedriver sin verksamhet så att ett långsiktigt värdeskapande uppnås. En förutsättning för detta är att företagandet bedrivs hållbart. Det definierar vi som ett ansvarsfullt utnyttjande av resurser samt avseende hantering av mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, antikorruption, affärsetik, jämställdhet och mångfald. Förvaltningen ska vara effektiv, professionell och transparent. I statens ägarpolicy slås fast att statligt ägda bolag ska vara föredömen inom området hållbart företagande. Ägarpolicyn fastställer vilka internationella riktlinjer som alla statligt ägda företag ska följa. utökades riktlinjerna med FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. fanns bland annat riktlinjer för multinationella företag och Global Compact, som är ett FN-initiativ som innehåller principer avseende mänskliga rättigheter, arbetsrätt, miljö och korruption. har staten ett krav på statligt ägda bolag att de ska rapportera sitt hållbarhetsarbete enligt riktlinjerna för Global Reporting Initiative GRI. rapporterade samtliga företag utom två enligt dessa riktlinjer. Det motsvarar , vilket är en enorm förbättring jämfört med de som gjorde rapporteringen , när alliansregeringen precis hade tagit över. I ägarpolicyn anges vidare att statligt ägda bolag ska ha en genomtänkt och förankrad policy och en strategi och fastställda mål för att hantera hållbart företagande. Regeringen ställer krav på att samtliga styrelser i de statligt ägda bolagen ska fastställa långsiktiga övergripande hållbarhetsmål knutna till verksamheten samt strategier för att nå målen. Målen ska vara relevanta för affärsverksamheten. De ska vara utmanande, övergripande och uppföljbara samt tydliga och enkla att kommunicera. Mål och måluppföljning inom hållbart företagande ska redovisas i bolagens årsredovisningar, och kommer de att följas upp kontinuerligt i den löpande bolagsstyrningen. Jag vill ägna den andra delen av mitt anförande åt att kommentera den debatt som redan har varit uppe här, det vill säga den som gäller det största statliga bolaget, , och köpet av det holländska företaget som gjordes 2009. Det har cirkulerat många sifferuppgifter och anklagelser i den allmänna debatten, och inte minst Socialdemokraternas partiledare har på ett synnerligen oseriöst sätt hävt ur sig felaktiga påståenden och bland annat hävdat att staten skulle ha förlorat 97 miljarder. Jag måste säga att det är både förvånande och synnerligen anmärkningsvärt att en person som aspirerar på att leda det här landet handskas så vårdslöst med siffror och sprider falska uppgifter i syfte att försöka plocka politiska poäng. Låt oss därför reda ut vad som egentligen hände. köpte Nuon och betalade då för bolaget. Det motsvarade för förvärvet , enligt bolagets redovisning, alltså inte 97 miljarder som ofta nämns. Det är en mycket stor summa pengar, och framstår priset som högt, men köpeskillingen baserades naturligtvis på den information som fanns tillgänglig just när köpet genomfördes. Det var omöjligt att då förutse den kraftiga nedgång i priserna på kol och utsläppsrätter som skett, vilket ju är det som har orsakat värdeminskningen i bolaget. Samma typ av problem som kanske kan framstå som felbedömningar har flera andra stora energibolag råkat ut för. De förändrade marknadsförutsättningarna berör således inte bara . Värdet på elproducerande företag är starkt kopplat till elpriset och dess förväntade utveckling. för köpet, alltså 2009, var den förväntade trenden för elpriset att det skulle vara stigande. har utvecklingen gått i motsatt riktning, vilket naturligtvis påverkar värdet på företag i branschen. Vi kan exempelvis konstatera att värdet på några av konkurrenter i har fallit ordentligt fram till , Eon , RWE och franska EDF med . En kreditanalytiker från Standard & Poors konstaterade också att alla bolag som investerade i energisektorn har gjort dåliga affärer. Enligt analytikern går det inte att peka ut Nuonaffären som väsentligt sämre än någon annan affär i branschen i det läge som rådde 2009. har gjort både bra och dåliga affärer . Totalt sett har den internationella expansionen ekonomiskt sett trots allt gett en hel del pengar, även om det också finns dåliga exempel. har lämnat omfattande utdelningar till ägaren. handlade det om 20 miljarder, följande femårsperiod, alltså 20072012, dubbelt så mycket, det vill säga . Därutöver har betalat bolagsskatt och andra skatter på ca . Men det finns som sagt dåliga exempel också. Nuonaffären får och med facit i hand betraktas som en sådan, åtminstone på kort sikt. Men, och det är viktigt att komma ihåg, köpet av Nuon ska rimligen inte betraktas som ett försök att göra snabba klipp. Enligt självt handlar det förutom intäktsskapande om att skapa tillträde till en ny marknad med 2,6 miljoner elkunder och 2 miljoner gaskunder. Och det handlar inte minst om att sprida riskerna mellan olika energislag, vilket i grunden och i förlängningen gör bolaget mindre sårbart. När vissa energislag blir olönsamma blir andra lönsamma, vilket talar för att det är klokt med en mix. På lång sikt kan det mycket väl visa sig att den här affären inte alls varit så dålig som den kanske verkar . Värdet på Nuon har skrivits ned med 15 miljarder, vilket är en kostnad på kort sikt. Om marknadsförutsättningarna ändras kan värdet också förändras och till och med återställas. Om detta vet vi ingenting , men en reell förlust uppkommer egentligen först om bolaget säljs med förlust. Oavsett hur det visar sig bli med den saken är det ändå anmärkningsvärt att höra Socialdemokraternas höga tonläge i den här frågan, för det är ju inte så att det statliga ägandet har varit befriat från problem eller utmaningar under tidigare regeringar. Jag vill påminna om att med flera riktade skarp kritik mot ägarstyrningen och att , den dåvarande näringsministern, faktiskt prickades just för bristande styrning av . När det gäller expansiva inriktning kan det också vara på sin plats att påminna om att det inte precis var någon ny innovation, ingenting som man hittade på 2009. Den strategin hade då redan ett styvt decennium på nacken. Att det fanns risker med detta påpekade bland annat i sin rapport : investeringar i innebär en markant förändring av bolagets tidigare verksamhetsinriktning och strategi samt ett i väsentliga delar ändrat ekonomiskt risktagande i förhållande till tidigare. Det betyder att den avgörande strategiförändringen för , med ett ökat risktagande som följd, gjordes under den dåvarande . Även under regeringar, då var verksam som planeringschef vid och statssekreterare i , har det gjorts investeringar som resulterat i betydande nedskrivningar. Det investerades bland annat i både kärnkraft och transmissionsnät i , vilket har genererat nedskrivningar på , det vill säga minst lika mycket som i den affär som Socialdemokraterna nu försöker kritisera så hårt. Ni sjösatte expansiva strategi. Ni hade ägaransvaret när affärer genomfördes som innebar större risker och som lett till ännu större förluster än i det nu aktuella fallet. Ni tillsatte hälften av ledamöterna i den styrelse som fattade beslut om köpet av Nuon. En av dem var den tidigare ministern . Ni lade er i köp av exempelvis kärnkraft och kolkraft i . Varför skulle någon på allvar tro att ni socialdemokrater just i denna fråga plötsligt 2009 på alla dessa punkter skulle ha agerat tvärtemot hur ni agerat tidigare? Sannolikheten för det är försvinnande liten. Er trovärdighet i den här frågan är därmed, med förlov sagt, inte så särskilt hög. I detta anförande instämde (M). 147 (S) replik: började sitt inlägg om med att säga: Låt oss reda ut vad som hände. Sedan ägnade han åt att egentligen inte reda ut någonting alls av vad som hände, vilket gör att han tyvärr sällar sig till sina mer ansvariga, ska erkännas i sammanhanget, kolleger i som tycks ha fått uppmaningen: Huka, ducka, spring, skyll ifrån dig! Och det är inte klädsamt. Han försökte också göra en jämförelse av Löfven och , moderater och socialdemokrater, och hade någon form av avslutning som byggde på kära socialdemokrater. Problemet är bara att försökte hantera sitt inlägg som om det vore han som tog replik, som om det vore Socialdemokraterna som regerade, som om det vore Socialdemokraterna som kunde ta ansvar för situationen här och . Sanningen är, kära , kära moderater, tyvärr får jag väl säga, att det är ni som regerar. Det är ni som har ansvar för den här historien. Det blir bara pinsamt att stå och påpeka att kritiserade Socialdemokraterna för att man inte hade tillräckligt stark ägarstyrning av . står man här 2013 och hänvisar till något som man visste innan man ens tillträdde regeringsmakten och försöker få det att låta som att med detta sagt har man inget ansvar. Kritiken av Nuonköpet handlar heller inte främst om att det var en dålig affär, för precis som säger är det kanske för tidigt att säga hur det blir i det långa perspektivet. Den springande kritiken i detta handlar om att man hade tjänstemän som talade om att priset för köpet var för högt. Sedan fattade man ändå beslut om en högre summa. Regeringen försöker med statsministern och finansministern i spetsen säga att man inte kände till något. Man ändrar historien allteftersom det passar. Där ligger kritiken. 148 (M) replik: inleder med att påstå att jag inte redde ut vad som hände i denna affär trots att jag sade att jag skulle göra det. Jag hävdar dock att jag gjorde det. Jag gick igenom rätt så tydligt hur denna affär gick till, vilka värderingar som gjordes och att det var ett annat marknadsläge då. Min kritik mot Socialdemokraterna handlade mer om att ni nu har ett högt tonläge och antyder att ni skulle ha gjort en helt annan bedömning trots att verkligheten talar emot det. ni hade ansvar agerade ni inte på något annat sätt, och det finns ingen anledning att tro att ni skulle ha gjort det i detta fall. Ansvaret för bolaget i den operativa och löpande delen ligger på styrelsen. Det är styrelsen som fattar beslut om köp. Det är lämpligt att ägaren har en dialog med bolaget, men det fråntar inte styrelsen ansvaret. Ägaren kan bara ge bolaget nya uppgifter genom ägardirektiv som tas på bolagsstämman. Om bolaget vill ha sådana uppgifter får man efterfråga dem på bolagsstämman. Det skedde inte i detta fall. Sanningen är att affären har gått till precis som det har beskrivits. Det är styrelsen som har fattat beslutet. Det baserades på det marknadsläge som var då. Det var inget som talade för att marknaden skulle utvecklas som den gjorde. Det kunde ingen veta. Det kunde inte ni veta. Därmed finns det ingen anledning att tro att ni skulle ha gjort en annan bedömning. Därför blir det anmärkningsvärt att ni har detta höga tonläge och försöker påstå att regeringen har gjort något som ni inte skulle ha gjort. 149 (S) replik: Vi hade definitivt gjort två saker annorlunda. Om ett statligt bolag skulle genomföra den största kontantaffären någonsin hade vi förväntat oss, och antagligen krävt, att det förankrades i och godkändes av regeringen. Det är det första som är märkligt i detta, och och alla andra i hans parti har fortfarande inte tydliggjort hur det såg ut med det. Jag kan i någon mening förstå varför, för vilket är mest pinsamt: att styrelsen inte hade förtroende för regeringen och därför inte förankrade en affär av denna dignitet eller att regeringen fick information om den? Och jag menar all information, även informationen från som visade att man räknat på affären och konstaterat att priset var för högt. Fanns det underlaget med när man fattade beslut eller när man fick information? Frågan landar i om man var arrogant och struntade i vad tjänstemän sade och trodde sig veta bättre eller om man var ignorant. Jag vet inte. Det hade inte hänt med en socialdemokratisk regering. Vi hade fått information, om det nu är det ni påstår att ni inte har fått. Vi hade erkänt att vi hade fått information, och om det i efterhand visade sig vara en dålig affär är jag övertygad om att vi hade tagit ansvar för vad vi visste, vad vi inte visste och vilka beslut som fattades. Vi hade heller aldrig någonsin kommit undan i medierna, men det beror väl på att både samhället och medierna har olika syn på oss och förväntar sig olika saker av oss. när det känns lite surt får vi trösta oss med att det i grunden är en god sak. Man förväntar sig mer och bättre av socialdemokrater än av moderater. 150 (M) replik: Jag bortser från de sista lite snyftiga orden från och börjar i stället där hon inledde. Vi hade gjort annorlunda , säger ni. Socialdemokraterna hade agerat på ett annat sätt. Det tror jag inte alls av det enkla skälet att det har gjorts affärer tidigare, vilket jag nämnde i mitt anförande. När köpte kärnkraftverk, transmissionsledningar och kolkraft i , fanns det någon dialog då? Affärerna med kärnkraftverk och transmissionsnät, som jag nämnde i anförandet, har genererat minst lika stora förluster som den affär vi diskuterar . Fanns det en sådan dialog, menar ? Vi har inte hittat några uppgifter om att det förekom en sådan dialog, och det är i så fall rätt så anmärkningsvärt.