prot · H009125 · 2013-06-18 00:00:00 — Att FOI skulle samarbeta med företag var inte konstigt eller ovanligt, och FOI måste ta ansvar för vilka företag väljer att samarbeta med. Det är inte regeringens sak att ta ställning till vilka företag som ska agera i eller vilka företag ska samarbeta med. växer kritiken hos några FOI-medarbetare mot att är anställd inom FOI och driver ett eget företag som ska leda . Dessutom ifrågasätts hur ett enmansföretag ska kunna driva detta stora projekt som kan förväntas omsätta två . framförs kritiken till generaldirektör , som låter göra en internutredning. bestämmer sig för att upplägget med SSTI är ohållbart och avslutar det . Kort därefter slutar på FOI. En kollega till honom kommenterar det så här i de förhör har hållit i ärendet: blev ganska tyken. Hans livs affär hade ju försvunnit, och han sade upp sig ganska fort därefter. SSTI hann uppenbarligen aldrig bedriva någon egentlig verksamhet, utan hann totalt omsätta . , , rapporteras i medierna om SSTI. och får först nu indikationer om att finansieringen av bolaget har varit märklig. Försvarsdepartementet uppmanar FOI att utreda saken, och FOI gör en polisanmälan om trolöshet mot huvudman. genomför en rad förhör, men åklagaren lägger ned förundersökningen. Nästa steg är KU:s granskning. KU får inför granskningen dokument på hundratals, kanske tusentals, sidor från och genomför elva utfrågningar. Det blir tydligt att regeringen inte har haft med SSTI att göra. Innebär KU:s granskning att svenska folket nu har fått veta sanningen om Saudiärendet? Svenska folket har i varje fall fått veta det viktigaste, nämligen att regeringen inte har haft med bolaget att göra. Några personer inom FOI är inte överens om vem som gjorde vad, men det är inte relevant för KU. KU granskar inte FOI, utan regeringen. Det hindrar inte oppositionspartierna från att i sitt ställningstagande spekulera om vad som hände inom FOI. De lyfter fram vissa pusselbitar som viktigare än andra och skissar på en berättelse. Låt mig därför framhålla att det finns i varje fall två tänkbara berättelser. En möjlighet är att generaldirektör uppmanade att bilda ett bolag som skulle leda det saudiska projektet. Om det var så talade sanning när han bad några kollegor om hjälp med bolaget och sade till dem att ville att bolaget skulle bildas. motiv kan i så fall inte ha varit att hon kände press från regeringen, för regeringen ansåg att konflikten med saudierna löstes . Kan ha velat dra in pengar till FOI genom att sälja konsulttjänster även till SSTI och inte bara direkt till saudierna? Bildandet av SSTI skulle i så fall syfta till att skapa en ny kund för FOI. Det är inte uteslutet. Det andra alternativet är att såg en affärsmöjlighet när det stod klart att FOI inte skulle få leda projektet med saudierna. Han kom på idén att skapa ett bolag som skulle överta FOI:s ledande roll i projektet. Projektet förväntades omsätta , varav en betydande del skulle passera genom SSTI. Rimligen skulle det bli någon form av vinst av verksamheten. För att få hjälp av några kolleger gav han sedan sken av att generaldirektören stod bakom idén. Att han faktiskt fick viss hjälp av några kolleger bevisar ingenting. De kan ha hjälpt till för att generaldirektören ville det eller för att de felaktigt trodde att generaldirektören ville det. Olika personer kan tycka att den ena eller den andra berättelsen är mest sannolik, men det avgörande för KU är att det i båda fallen handlar om händelser inom FOI. Statliga pengar och några statliga tjänstemäns arbetstid tycks ha använts på ett felaktigt sätt, men varken , eller någon annan har diskuterat bildandet eller finansieringen av SSTI med någon företrädare för regeringen eller . Regeringen har inte haft med SSTI att göra. Låt mig i detta sammanhang också kommentera några av de ganska detaljerade uppgifter som cirkulerat i medierna och använts för att bygga upp bilden av händelseförloppet. När man studerar uppgifterna närmare visar det sig att flera av dem har en enda källa. I något fall tas en uppgift tillbaka i KU:s utfrågningar, i något fall visar det sig handla om en andrahandsuppgift av oklart värde, och vissa uppgifter har inget stöd alls. Uppgifter som har en enda källa, nämligen bolagets grundare, är bland annat att han fick order om att bolaget skulle finansieras via FOI och Must, hur pengarna överlämnades det är nämligen enbart han som nämner den mångomtalade plastpåsen var mötet om finansieringen ägde rum, att pengarna kvitterades och att pengarna inte var ett lån. Andra personer beskriver dessa händelser på andra sätt. När det gäller påståenden som tagits tillbaka handlar det till exempel om möten som senare visade sig inte ha ägt rum. Personen backade från den uppgiften. När det gäller en uppgift som fick stor uppmärksamhet , nämligen påståendet att en handling krävdes tillbaka från FOI till Försvarsdepartementet för att skydda ministern, framgår det tydligt i KU:s utfrågning att uppgiftslämnaren inte påstår sig själv ha hört orden skydda ministern, utan det återberättades av en medarbetare. Det var alltså en andrahandsuppgift. Den som angavs ha sagt orden förnekar bestämt att hon uttryckte sig så. När det gäller uppgifter som saknar stöd i utredningen handlar det till exempel om påståendet att regeringen skulle ha haft med finansieringen av SSTI att göra och att ett e-brev skulle ha lyfts bort ur Försvarsdepartementets diarium. När det gäller e-brevet var det så att det av misstag inte blev registrerat när det inkom, vilket är en brist som KU påpekar, men det är ändå en annan sak än det som först rapporterades. Jag kan sammantaget konstatera att det inte finns något i det sade vid sin presskonferens som avviker från det händelseförlopp KU skildrar i sitt betänkande. Låt mig avslutningsvis övergå till KU:s bedömning av ärendet. Som jag sade är alla ledamöter överens om att regeringen och inte har haft med bildandet av SSTI att göra. Regeringen frias av KU. Det vi däremot inte är överens om är synen på regeringens kontakter med FOI. KU:s ordförande och andra personer har hela drivit Saudiärendet hårt i medierna och gjort olika uttalanden som spridit spekulationer och uppenbarligen syftat till att skapa misstankar kring regeringens roll. Det är inte förvånande att de nu vill flytta fokus i sin kritik eftersom den tidigare tesen, att regeringen nog var delaktig i bolagsbildningen, inte kunnat beläggas. Som Per anförde bör varje slutsats som KU drar underbyggas av fakta som framkommit i utredningsarbetet. Annars är det ingen mening med att göra några utredningar. I oppositionspartiernas ställningstaganden finns dock ett antal påståenden som saknar stöd i materialet. De fyra oppositionspartierna påstår till exempel att Försvarsdepartementet sagt till FOI att lösa problemet, underförstått på vilket sätt som helst. Vad är källan till det? Vilka dokument eller vilken utfrågning hänvisar de till när de påstår det? Det är ett ogrundat påstående. Ingen har anfört att FOI pressades att hitta på egna lösningar, och det finns inga dokument som tyder på det. Tvärtom grep regeringen in resolut och fattade därutöver två regeringsbeslut som tydligt angav vad FOI fick och inte fick göra. Oppositionspartierna påstår också att Försvarsdepartementet sköt frågan ifrån sig och inte höll kontakt under hand med FOI. Det är också ett påstående som saknar grund. Det har varit en mycket intensiv kontakt mellan och . Det fattades, som sagt, två regeringsbeslut för att ange tydliga ramar för detta. KU brukar normalt kritisera regeringen om man använder för lite formell styrning av myndigheterna. Här är det en mycket och tydlig formell styrning, och då anser oppositionen tydligen att det saknar betydelse. Utifrån dessa osakliga påståenden, som inte styrks av KU:s utredning, påstår oppositionspartierna sedan att det förekommit brister av allvarligt slag som lett till skada för rikets internationella relationer. Det är överord utan motstycke i modern . Saudiärendet handlar om ett bolag som kopplades bort innan det hann bedriva någon egentlig verksamhet, och oppositionens konkreta kritik går ut på att departementet ringde för sällan till FOI. Att i det läget använda ord som allvarligt och skada står inte i rimlig proportion till anklagelsen ens om anklagelsen vore välgrundad, vilket den som sagt inte är. Till detta kommer att KU inte har granskat hur utrikesrelationer har påverkats. skrev i ett debattsvar till oss att världen undrar över hur taffligt verkar styras. Jag ställer mig frågan: Har frågat världen vad den tycker? KU har i vart fall inte gjort det. Är det något som har skadat är det anklagelserna om att regeringen stod bakom ett konstigt företag som skulle bygga en vapenfabrik. Det är anklagelser som visat sig vara ogrundade. Denna ogrundade och högljudda kritik devalverar KU:s anseende som sakligt, konstitutionellt kontrollorgan. Detta säger dock mer om oppositionspartierna än om regeringen. Regeringen hanterade en besvärlig situation, SSTI bildades bakom regeringens rygg och de fyra oppositionspartierna gör allt för att flytta fokus från just detta. 79 (FP): Jag talade inledningsvis om frågan: Vad är KU:s uppgift? Det mest raka svaret är att granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. I denna granskning, där vi har fått så mycket extra information och talat med så många utanför departementet, kan det vara värt att inledningsvis lyfta fram denna begränsning. Har regeringen och departementen agerat utanför sina reglerade ramar? Vilken information har de haft? Vilka beslut har de fattat? Har någon minister gjort fel? Det är frågor som vi i KU söker svar på. har förtjänstfullt och utförligt beskrivit ärendet och dess bakgrund. Detta är information som vi fått fram genom att hålla elva muntliga utfrågningar med regeringsföreträdare och tjänstemän vid och personal vid myndigheter. Vi har också ställt skriftliga frågor, begärt in säkert 1 000 sidor dokument, läst polisförhör och tagit del av medieuppgifter. Det centrala är att KU inte har funnit något som styrker att någon i regeringen eller varit delaktig i eller godkänt bildandet eller finansieringen av företaget . Det finns inte heller något som visar att det från departementets sida skulle finnas förväntningar på att myndigheten skulle göra något annat än det som det fattats formella beslut om. Det finns inte heller någon som säger sig ha informerat eller diskuterat SSTI med företrädare för regeringen eller . Detta stöds av de utfrågningar vi gjort och de dokument som vi har begärt att få se. Vad som skett inom FOI är inte helt klart för KU. Hur gick bolagsbildningen till? Hur kom det sig att finansieringen kunde ske som den gjorde? Hur fungerar rutiner för att kontrollera de bolag de samarbetar med? Det är exempel på frågor man kan ställa sig. Under granskningens gång har vi fått information som vi noterar, men vi lämnar dessa uppgifter utan att värdera dem. Vad som sker inom en myndighet är inte KU:s uppgift att hantera. Det finns det andra som ska göra. Vi kan dock konstatera att FOI gick för långt i kontakterna med och klev in på områden som borde ha skötts av regeringen. Granskningen av regeringens agerande i samarbetet med sågs som en stor affär. Så här i efterhand, efter en omfattande granskning, finns det inte mycket till brister från regeringen eller att ta fasta på. Man kan också säga som sade: Om den så kallade Saudiaffären handlade om regeringens delaktighet fanns det ingen Saudiaffär. Regeringen och har inte gått utanför sina reglerade ramar. Oppositionen riktar in sig på att styrningen av myndigheten var för svag och att kontakterna var för få. Men vi kan alla konstatera att den formella styrningen har skötts. Det finns tydliga mandat och beslut där sådana krävs. En anmärkning gör vi gemensamt, och den handlar om att följa offentlighets- och sekretesslagen. Det inkom ett e-postmeddelande till en regeringstjänsteman som gallrades på ett sätt som inte följer OSL. Vi noterar att regeringen förklarar det som ett förbiseende, och utskottet förutsätter att nödvändiga åtgärder vidtas för att något liknande inte ska hända igen. Det har också varit oklarheter kring registreringen av en handling från ett möte på myndigheten med företrädare från . Det är naturligtvis inte bra, eftersom diarieföringen alltid ska fungera. Detta menar jag är de slutsatser som ur KU:s perspektiv är kärnan i ett ärende som fått stor mediebevakning och som KU ägnat mycket tid och kraft åt i syfte att vända på varje sten. Jag konstaterar att detta inte är särskilt uppseendeväckande, men det är ett nog så viktigt resultat. 80 (C): I min inledning om granskningsarbetet ägnade jag mig åt synpunkter på hur genomfört granskningen av regeringens agerande i fråga om militärt samarbete med . Jag är starkt kritisk till vissa delar när det gäller hur granskningen genomförts och också till utskottets ställningstagande. Granskningen har varit mycket omfattande. Detta ärende har varit uppe på minst ett tjugotal sammanträden, och vi har haft ett tiotal utfrågningar, de flesta hemliga. har gett en utförlig bild av hur vi i allianspartierna i KU-gruppen har sett på detta. Jag ska inte upprepa det. Grunden har varit att regeringen har haft att hantera det samförståndsavtal som den socialdemokratiska regeringen, med som statsminister och som försvarsminister, ingick med 2005. Det som regeringen och försvarsminister främst haft att hantera har handlat om att ägna sig åt skademinimering, beroende på att det gavs väldigt långtgående utfästelser i det som ingicks . Regeringen konstaterade att det var betydande risker för vidareexport av vapen som skulle tillverkas i . De riskerna har varit så uppenbara att man från regeringens sida och från myndigheten som haft att pröva vapenexporten sett att det inte varit acceptabelt att bygga den vapenfabrik som man faktiskt 2005 kom överens om skulle byggas med svensk hjälp. När det gäller att komma ur det här avtalet har det krävts en hel del arbete från den nuvarande regeringen. Med den arbetsfördelning som då fanns inom Försvarsdepartementet har det varit närmaste man, statssekreterare , som varit den som haft uppdraget att sköta frågan om det militära samarbetsavtalet med och därmed också sköta kontakterna med FOI. Jevrell har ägnat mycket aktiv tid åt att se till att det togs fram alternativ. FOI fick i uppdrag att ta fram alternativ till den militära vapenfabriken. Det skulle då ha en mer civil och säkerhetsmässig inriktning. Jevrell besökte i det syftet själv i för att det inte skulle byggas någon vapenfabrik utan bli en annan inriktning på avtalet. Sedan tog fram förslag till regeringen, som beslutade om den inriktning som skulle ske. Och FOI fick i uppdrag att träffa avtal. Som jag ser det har det här avtalet inneburit att den nuvarande regeringen löste en väldigt knepig fråga. Det var naturligtvis svårt att hantera, eftersom FOI hade gjort saker som man kan säga att regeringen inte hade kännedom om men som naturligtvis påverkade förutsättningarna för det samarbete som skulle ske med . Jag kan inte finna att Tolgfors på det sätt som majoriteten i kommit fram till skulle ha misskött sin uppgift, att han inte aktivt gjort detta. Att ge sin statssekreterare ett uppdrag att handha de här kontakterna har varit ett rimligt sätt att hantera frågan från regeringens sida. 81 SKÅNBERG (KD): I mitt inledningsanförande i den här debatten nämnde jag att granskningsbetänkandet kallades för dechargebetänkandet, alltså betänkandet om statsrådens ansvar och deras ansvarsfrihet. Jag vill ta er med till en tidpunkt och påminna om de rubriker som då fanns. Det var blev anmäld till KU för granskning. Det hette i medierna att Tolgfors var ansvarig för att det byggdes vapenfabriker i . Vår ordförande blev pressad, inte så motvilligt, på uppgifter om ett expresståg för att man skulle kunna processa den här frågan snabbt. Vi började jobba i KU, och tjänstemännen började arbeta var inne. Det var enorma rubriker som talade om att var tvungen att avgå. Och så avgår . Han säger att han är så pressad att han inte kan utföra sitt uppdrag. Han talar om barnens situation hemma, att de inte kan förstå hur pappa i deras ögon blir alldeles förvriden. Han säger: Jag kan inte vara kvar som försvarsminister. Då tänkte en och annan: Ingen rök utan eld. Tolgfors var väl skyldig. Men det fanns aldrig någon vapenfabrik i , annat än i önskedrömmarna hos en enskild tjänsteman eller kanske några tjänstemän vad vet vi? Men dessa önskedrömmar stoppades på ett tidigt stadium. Det har vår gemensamma utredning visat. Det finns ingenting i anklagelserna mot som har någon substans. De var fullständigt grundlösa. Han hade inget annat än personliga skäl för att avgå. Han visade sig vara en minister och tidigare riksdagsledamot med en stor personlig integritet. när han har lämnat ska ha han rätt till sitt renommé. Han är oskyldig och var felaktigt anklagad. Det var han som i stället redde ut en svår situation och som såg till att stoppa den skada som hade skett genom att tjänstemän eller möjligen en tjänsteman på FOI hade tagit sig alldeles för stora friheter. Ett enigt utskott finner att det i granskningen inte har framkommit något som styrker att någon i regeringen inte heller eller har varit delaktig i eller godkänt beslutet om bolagsmedverkan samt bildandet och finansieringen av bolaget . Utskottet har genomfört elva utfrågningar. Ingen av de nuvarande eller tidigare myndighetsföreträdarna säger sig ha diskuterat SSTI med företrädare för regeringen eller innan bolagets medverkan i kontakterna med avslutades. Ingen nuvarande eller tidigare företrädare för regeringen eller säger sig heller ha initierat, godkänt eller finansierat SSTI. Den omfattande dokumentation som utskottet fått del av från stöder dessa uttalanden. Där kan vi sätta punkt för den så kallade Saudiarabienfrågan eller Saudiaffären som det till och med har hetat. Då vänder vi på kuttingen. Så fick vi göra när hela frågan var avgjord. Då försökte oppositionen hitta något. Kanske hade gjort för lite om han nu inte hade gjort för mycket? Frågan är då om har brustit i att hålla sig informerad om vad som hände i FOI. Till att börja med är det 1 000 tjänstemän anställda. Det är helt omöjligt för en enskild tjänsteman att veta vilka önskedrömmar som enskilda tjänstemän bär på eller om de startar privata bolag. När inte ens generaldirektören i KU-förhör säger att hon visste om det, hur skulle då kunna gissa sig till önskedrömmar hos en enskild tjänsteman? Det är visserligen så att regeringen och statsråden har en allmän skyldighet att hålla sig underrättade om myndigheternas verksamhet och att följa upp tidigare beslut och diskussioner som gäller myndigheterna. Granskningen har visat att Försvarsdepartementet, när FOI i det inledande skedet informerade om pågående diskussioner med , uppmanade myndigheten att skaffa ett brett underlag för den kommande beredningen genom att efterlysa både promemorior som beskrev det tänkta projektet och ISP:s bedömning av om projektet skulle komma att innebära tillståndspliktig verksamhet. När det blev känt för departementet att FOI utan att informera departementet hade inlett arbete med en förstudie och utan bemyndigande hade inlett en avtalsförhandling med samt att det uppstått problem sades uttryckligen till FOI att dels hänskjuta de fortsatta diskussionerna till det förestående , dels besvara ett antal detaljerade frågor om den dittillsvarande kontakten med . Härutöver anmodades FOI att lämna alternativa förslag på samarbetsområden av mer civil karaktär. Efter att i kontakt mellan departementet, FOI och den saudiska motparten ha funnit en väg framåt som både tillfredsställde motpartens önskemål och var förenlig med svensk exportlagstiftning fattade regeringen respektive beslut som bemyndigade FOI att förhandla om, respektive att som konsult ingå i, ett väl definierat avtal med . Besluten sätter tydliga gränser för vad FOI får och inte får göra i projektet. Den situation som uppkom under framför allt 2008 hade därmed fått sin lösning. Det var förtjänst. Det finns varken i utfrågningarna eller i dokumentationen något som tyder på att det från departementets sida fanns förväntningar på att FOI skulle göra något annat eller något mera än det som framgår av regeringens beslut. Därför kan man konstatera att utgångspunkten måste vara att det är varje myndighets ansvar att avgöra vilka företag som myndigheten ska samarbeta med. Det kan inte en enskild minister gå in och peta på. Alldeles talade vi om att inte skulle gå in och peta i vilka konferenser och seminarier som en generaldirektör deltar i. Det här är på samma detaljnivå. När departementet fick kännedom om att den nya myndighetsledningen vid FOI upptäckt vissa problem som gällde ett fristående, privatägt bolags roll i kontakterna med fick det också beskedet att problemet var löst. Det fanns inte längre. Därmed ansågs det inte finnas behov av ytterligare åtgärder från departementets sida. Man kan notera att generaldirektören valde att lämna denna information till statssekreteraren, och man kan konstatera att arbetsfördelningen inom ett departement kan utformas så att statssekreteraren, alltså inte statsrådet , har huvudansvaret för den politiska ledningens kontakter med departementets myndigheter. När statsministern utfrågades gjorde han också ett uttalande med denna inriktning. Jag kan vidare konstatera att det i utredningen i vissa frågor finns olika uppgifter om händelseförloppet och beslutsgången inom FOI. Det hade varit roligt att fördjupa sig i det. Vi är alla intresserade av vad som egentligen hände. Men KU:s uppgift såsom vi hörde från lagtexterna är inte att gå in och granska myndigheterna. Det är inte vår uppgift. Vi granskar statsråden. Det finns uppgifter om att generaldirektör uppmanade en medarbetare att bilda ett bolag. Det finns också uppgifter om att den här medarbetaren, alltså , bara skulle ha gett sken av detta för att få hjälp av några kolleger och få trovärdighet för sitt bolag. Vi har inte kunnat slutföra det. Det har inte varit vår huvuduppgift. Men där någonstans ligger problematiken. Vad som förevarit inom FOI väcker intressanta frågor. Det ligger dock utanför utskottets granskning, och vi avstår därför från att här försöka värdera de omständigheter som talar för respektive emot olika påståenden. Men alla låg de på myndighetsnivån, under den nivån som ett statsråd ska lägga sig i. Vi noterar att SSTI, enligt de årsredovisningar som utskottet inhämtat från , omsatte bara . Det blir, som vi hörde tidigare, inte mycket krut och granater för de pengarna. var det inga pengar alls. Man kan alltså helt tydligt dra slutsatsen att SSTI i stort sett inte bedrivit någon verksamhet alls. Det stoppades innan det kunde göra något allvar av att, som önskedrömmen var, få disponera över en enskild persons konto. Utgångspunkten måste vara att regeringen och ansvarigt departement måste kunna lita på och förutsätta att myndigheterna agerar i enlighet med givna, tydliga instruktioner. Ett annat förhållningssätt gentemot myndigheterna vore både i teorin och i praktiken omöjligt. Vi kan konstatera att det i här uppmärksammade delar har funnits tydliga mandat, fastlagda genom regeringsbeslut, för FOI:s verksamhet. finns, som framhållits här, en skyldighet för regeringen och statsråden att följa upp sina beslut och hålla sig underrättade om myndigheternas verksamhet. Har det då skett? Granskningen visar att det förekommit en mängd kontakter mellan myndighet och departement. I den mån det vid dessa har framkommit behov av åtgärder från departementets eller regeringens sida har sådana också vidtagits. Att utskottet inte närmare studerat exakt vilka löpande kontakter som förekommit mellan departementet och FOI efter ger oss ingen grund för en annan bedömning. Så till frågan om förbindelser med andra länder har skadats. Har det över huvud taget varit någon skada? Vi vet inte, men uppenbarligen inte eftersom vi fortfarande har affärer med den delen av världen.