prot · H10924 · 2013-11-08 00:00:00 — Där konstaterades olika brister inom regelverken för föräldrar som har separerat och hur dessa regler bör ändras. Grundläggande utgångspunkter för utredningens förslag är att de offentliga systemen så långt som det är möjligt inte ska vara konfliktdrivande för särlevande föräldrar och inte heller särbehandla någon särskild boendeform. Ett av förslagen gäller just förändringar inom bostadsbidraget för barnhushåll och växelvisstödet inom underhållsstödet. Ett problem med bostadsbidraget är att reglerna utgår från att barn bor heltid hos den förälder som barnet är skrivet hos, och det kan bara vara skrivet på en adress. Det tas ingen hänsyn till om barnet bor växelvis hos föräldrarna eller om föräldern som barnet är skrivet hos också får ett underhållsstöd som är kopplat till växelvis boende. Förslagen, utifrån utredningen och remissinstansernas åsikter, bereds inom . 37 (S): Tack för försöket till svar, ! Jag ställde den här interpellationen med anledning av en artikel i eftersom den gjorde mig orolig. Jag förstår så klart att det är svårt för att ge något mer klargörande svar eftersom frågan är under beredning, men när propositionen väl landar på bord står vi ju inför fullbordat faktum. Jag vill därför ta chansen att höra hur regeringen resonerar. Den utredning som diskuteras här tar som utgångspunkt den ökning som skett av barn som bor växelvis hos föräldrar som inte lever ihop. Att föräldraskapet på så sätt blivit mer jämställt är en mycket positiv utveckling, men det ändrar så klart förutsättningarna för en del av de ekonomiska stöd som samhället tillhandahåller. Därför är den här utredningen viktig. Många delar i utredningen är helt rimliga. Såväl barnbidrag som underhållsstöd behöver ändras för att följa utvecklingen i boendemönstren. Det gäller också bostadsbidraget. Men man måste vara försiktig med hur det utformas för att det inte ska få oönskade effekter. Det finns en väsentlig skillnad mellan det stöd som finns till för att täcka delar av de kostnader som uppkommer när man har ett barn i hushållet och det som finns till för att täcka en del av själva boendekostnaden. Skillnaden är att det inte går att krympa boendet de veckor barnet inte bor hos en. I utredningen förslås att ett särskilt växelvisbidrag inrättas inom bostadsbidraget till de föräldrar som har barn växelvis boende hos sig. är, som sade, bara den förälder barnet är folkbokfört hos berättigad till bostadsbidrag, och växlingen av stöd sker inom underhållsstödet. Att slopa det och göra båda föräldrarna berättigade till bostadsbidrag vore jättebra; det vill jag understryka. Problemet är att det som föreslås är ett växelvisbidrag på en lägre nivå. Det skulle slå hårt mot ekonomiskt utsatta föräldrar. Det är framför allt kvinnor, som missgynnas av regeringens politik. I förlängningen drabbar det så klart barnen. Varför skulle man vilja göra det sämre för redan ekonomiskt utsatta? Svaret är så klart att det inte får kosta. Om båda boendeföräldrarna ska ha rätt till bostadsbidrag, vilket är rimligt, men det inte får kosta, då blir förslaget så här. Problemet här är alltså att regeringen bygger sin politik på föreställningen att vi inte längre har råd med varandra. Omsorg, moral och värdighet får stå tillbaka när välfärden slimmas och monteras ned. Det är inte bara jag som ger uttryck för den här oron. Den har uttryckts av flera av de organisationer som har skrivit remissvar till den här utredningen. Därför vore det betydelsefullt om kunde svara något på hur regeringen resonerar när frågan ändå bereds på departementet. 38 Socialminister (KD): Tack för synpunkterna, – och för interpellationen! Det här är otroligt viktiga frågor. Jag tror att det är viktigt att påminna om att vår syn självklart inte är att vi inte längre har råd med varandra. Tvärtom bygger vi ut, förstärker och förbättrar för framför allt utsatta barnfamiljer. I den proposition som har landat på bord, alltså budgetpropositionen , finns det på just det här området alla möjligheter för att bidra till att höja det särskilda stödet för hemmavarande barn med ytterligare för ett barn, för två barn och för tre eller fler barn. Vi har gjort stora förstärkningar. Sammantaget har anslaget ökat . Utgångspunkten i det arbete som sker nu är detsamma, att säkerställa att barnfamiljer som lever under knappa ekonomiska förhållanden får en bättre situation – inte en sämre. Den utredning som kom att kallas har landat på ett antal slutsatser. Man vill åstadkomma ett regelverk som är bättre anpassat till de förändrade familjemönster som vi ser och de olika boendeformer som finns. Man vill öka möjligheterna till fördelning av olika familjepolitiska stöd utifrån respektive förälders antagna försörjningsbörda för barnen. Man vill tydliggöra föräldrarnas primära och gemensamma försörjningsansvar för barnen. Man vill öka föräldrarnas valfrihet i frågor som rör barnens boende och försörjning och öka utbudet av informations- och stödinsatser för att föräldrarna ska kunna göra välinformerade val. Det utredningen ägnade ganska mycket omsorg åt var att försöka sätta fingret på det som är betydande problem och föreslå åtgärder. Vi vet att föräldrar som väljer att gå skilda vägar ibland tyvärr hamnar i en situation där man tvistar om ekonomin. är ganska dramatisk i sina formuleringar, när man säger att barnet ibland kommer att användas som ett slagträ i konflikten mellan vuxna människor. Det är något som jag utgår från att vi gemensamt vill försöka undvika. Då gäller det att hitta så smidiga lösningar som möjligt som vi vet underlättar. Kommer föräldrarna på samtalsfot med varandra och gemensamt kan hitta goda lösningar blir konflikten mindre mellan föräldrarna och det är i första hand mycket viktigt för barnen. När en proposition kommer att landa på bord är det naturligtvis inte ett fullbordat faktum. Parlamentet har att pröva alla regeringens förslag. Jag hoppas förstås att det förslag som vi kommer att lägga fram ska få ett brett stöd i . Det kommer vi självklart att anstränga oss för. säger att det är viktigt att vara försiktig vid utformningen. Jag kan verkligen garantera att vi inte kommer att göra något förhastat eller något som vi föreställer oss kommer att försämra för de barn och föräldrar som befinner sig i en utsatt ekonomisk situation. De familjer och föräldrar som vi nu diskuterar är per definition de som har det sämre ekonomiskt ställt. Därför är det mycket viktigt att vi gör eventuella förändringar med stor varsamhet för att få de effekter som vi vill ha – inte de som vi inte vill ha. 39 (S): var i sitt svar inne på att ett av de uttalade syftena med utredningen var att se till att systemen för ekonomiskt stöd inte driver fram konflikter mellan föräldrarna. Det är såklart bra, vällovligt och viktigt. Hur stödet ges kan ju styra människors beteende. Därför är det viktigt att det är genomtänkt. Frågan är då om förslaget om växelvisbidrag är så genomtänkt. Som det fungerar , att bara en förälder är berättigad till bostadsbidrag, är konfliktdrivande. Då kan det bli så som sade, att barnet blir något slags slagträ i en ekonomisk tvist. Men samma sak riskerar man om man sänker stöden, så att en av föräldrarna utifrån dagens läge förlorar ekonomiskt på detta. Det kan ju också driva fram konflikter om den ena föräldern inte vill att barnet ska bo växelvis. Det enda sättet att lösa den konflikten är att se till att båda är berättigade till bostadsbidrag utan att sänka bostadsbidraget. Det här är personer som lever med små marginaler. De pengar som de enligt förslaget riskerar att förlora skulle leda till problem för de föräldrarna och de barnen. Systemet för ekonomiskt stöd har också andra styrande effekter. Något som har varit avgörande för utvecklingen av svensk jämställdhet är att kvinnor har gjorts ekonomiskt oberoende av män. hade vi en politik i för att få ut kvinnor på arbetsmarknaden. Man slutade beskatta familjer gemensamt. Man byggde upp välfärdssystem för att samhället gemensamt skulle kunna ta hand om barn och äldre föräldrar och för att kvinnor skulle kunna komma ut på arbetsmarknaden och bli självförsörjande. Man byggde också upp ett socialförsäkringssystem som ger individer en ekonomisk trygghet. De systemen har försämrats kraftigt med borgerligt styre. Regeringen har fört en politik som systematiskt har missgynnat låginkomsttagare och systematiskt försämrat för arbetslösa och sjuka. Många av de personer som lever i ekonomisk utsatthet är kvinnor. Detta skulle göra det ännu värre. Då riskerar man att få en styrande effekt som hindrar just kvinnor att bli ekonomiskt oberoende och som låser fast kvinnor i dåliga relationer och äktenskap. Det skulle vara ett stort bakslag för den svenska jämställdhetspolitiken. Den bild som målar upp av att man på något sätt skulle ha gett familjer som är ekonomiskt utsatta så mycket bättre villkor menar jag är en förljugen bild. På det stora hela har människor som hade det dåligt ställt innan fått det ännu sämre, och många av dem är ensamstående kvinnor, lågavlönade kvinnor, deltidsarbetslösa kvinnor eller sjukskrivna kvinnor. För dem skulle det här förslaget göra det betydligt sämre. Det är alltså en förljugen bild, menar jag. Det är tydligt i utredningen att ansatsen är att göra det bättre för barnen, att förändra systemen ur ett barnperspektiv. Därför vore det mycket oklokt och sorgligt om resultatet blev att man lägger fram ett ogenomtänkt förslag som kan leda till något som är precis tvärtom, alltså något som är sämre för barnen. 40 Socialminister (KD): Först och främst: Vad vi nu diskuterar är ett utredningsförslag. Regeringen överväger det förslaget utifrån utredningens egna tankar och förslag och mot bakgrund av de synpunkter som kommer från remissinstanserna. Regeringen ska väga ihop detta till en klok och genomtänkt proposition. Utgångspunkten är att båda föräldrarna ska ha möjlighet att umgås med sina barn. Man kan hamna i en mycket olycklig situation – som finns för vissa – att ekonomin inte räcker till för att kunna umgås med barnen, framför allt när föräldrarna bor med långa avstånd mellan sig. Vi vet att det är bra för mamman och för pappan men framför allt för barnen med kontakt mellan föräldrar och barn, även om de inte råkar bo tillsammans. Regeringen har vidtagit en lång rad åtgärder som förstärker och förbättrar för personer som har låga inkomster. Det är något som är prioriterat för regeringen och som är av allra största betydelse för ett samhälle som håller ihop, ett samhälle där skillnaderna inte blir för stora. Det är också mot bakgrund av det som man ska se vårt arbete med att utveckla politiken på det här området, att säkerställa situationen för barn som ibland råkar i ekonomisk knipa därför att deras föräldrar har det ekonomiskt svårt och har gjort valet att leva åtskilda. Vi vet ju att om man som vuxen lever ensam har man sämre ekonomi, allt annat lika, i jämförelse med om man kan dela kostnader med andra. Då gäller det att utforma systemet på ett förnuftigt sätt, så att det blir möjligt för föräldrar att umgås med sina barn och, kanske viktigare, för barn att umgås med båda sina föräldrar. Men det gäller också att säkerställa att det finns likvärdiga förutsättningar för föräldrar ekonomiskt att uppfylla sitt ansvar och sin i regel uttalade vilja att vara förälder. Vi kommer att fortsätta arbetet med att utforma förslaget. Som jag sade kommer vi självklart att vara mycket noggranna, så att utformningen blir sådan att den förbättrar. Det är själva utgångspunkten – det är få gånger man har som idé att försämra något, utan tvärtom vill man utveckla och förbättra utifrån de brister som har identifierat. Förslagen ska vara sådana att det blir bättre. 41 (S): Om är det val i . Förhoppningsvis kan vi få en ny regering efter det valet, men till dess får vi dras med den sittande regeringen. Denna regering har en inriktning på politiken som har slagit hårt mot personer i ekonomisk utsatthet. Det kanske inte alltid har varit syftet, men likväl är det detta som har blivit konsekvensen. Jag ser en stor risk för att även detta förslag kommer att leda till samma sak, eftersom det inte får kosta. När man läser utredningen blir det tydligt hur pengar flyttas om inom systemet för att det inte får kosta. har vi i att behandla regeringens budgetproposition, där man vill sänka skatterna kraftigt. Det är en tydlig prioritering, och den tar inte sin utgångspunkt i barnperspektivet eller barnens behov. Det vore väldigt sorgligt om regeringen lade fram detta förslag. Därför har jag ställt min interpellation. Jag får tacka för svaret, även om det inte var särskilt klargörande. Trots allt får jag avsluta med en vädjan till och den övriga regeringen att inte försämra villkoren ytterligare för ensamstående föräldrar och deras barn. 42 Socialminister (KD): Det skulle vara synd om sov dåligt på grund av förslag som ännu inte har lagts fram. Jag kan försäkra att vi har de bästa ambitioner och att vi till vårt förfogande har människor som drivs av samma vilja som jag själv drivs av, nämligen viljan att åstadkomma en bättre lösning för de barn vars föräldrar har gått skilda vägar. När säger att det är tydligt att det inte får kosta kan jag bara påminna om att det här har varit en regel inom utredningsväsendet , oavsett regeringsfärg. I händelse av att utredningar föreslår nya reformer som kostar pengar ska också en möjlig finansiering redovisas. Så har det varit , och det gäller också denna utredning. Det är ingenting unikt. Men det är upp till regeringen att pröva det här i ett större sammanhang och lägga fram förslag som leder till den lösning som vi vill ha. Jag är tacksam för att vi kunnat ha detta meningsutbyte. Jag har haft möjlighet att berätta om en del av de åtgärder vi vidtagit för att förbättra för ekonomiskt utsatta familjer, till exempel i form av genomförda förstärkningar av bostadsbidrag, förstärkning av flerbarnstillägg och annat. Vår ambition är att fortsätta arbetet för att göra livet lättare att leva för de familjer som lever under små ekonomiska omständigheter. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2013/14:2 om kostnader för massarbetslösheten 43 Finansminister (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att sänka arbetslösheten, bli bäst i på att bekämpa arbetslöshet och uppnå maximalt resursutnyttjande i ekonomin. För att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och varaktigt sänka arbetslösheten är det centralt att skatte- och socialförsäkringssystemet ger tydliga drivkrafter att arbeta, att utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken rustar människor för jobb samt att det finns ett väl fungerande företagsklimat. Vidare är det viktigt med en väl fungerande lönebildning. Regeringen har genomfört omfattande åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Jobbskatteavdraget och en återupprättad arbetslinje i socialförsäkringssystemen har stärkt drivkrafterna att arbeta. Regeringen har reformerat arbetsmarknads- och utbildningspolitiken samt vidtagit åtgärder för att stimulera efterfrågan på grupper med svag förankring på arbetsmarknaden, till exempel sänkta socialavgifter för unga och nystartsjobb. för regeringen samtal med parterna, bland annat för att öppna nya vägar in på arbetsmarknaden för unga. Bland annat , och bedömer att regeringens åtgärder kommer att leda till en varaktigt högre sysselsättning och lägre jämviktsarbetslöshet. har bland starkaste offentliga finanser och goda säkerhetsmarginaler. Det ger utrymme för åtgärder som påskyndar återhämtningen och är jobbskapande på lång sikt. 44 (S): Jag tackar finansminister för svaret, även om det var ett svar där han talade om vad man har gjort men inte vad man ska göra. Problemet kvarstår ju. räknar upp allt det man gjort och talar om drivkrafterna och incitamenten. Han använder nationalekonomiska teoretiska termer som låter väldigt bra. Men i praktiken har det visat sig att det inte fungerar. Min fråga är då: Vad ska ministern göra för att vi ska komma ifrån massarbetslösheten? Ni kan inte skylla på sossarna hur länge som helst. Ni kan inte heller skylla på den internationella krisen hur länge som helst. älskar att jämföra med och . Det brukar inte vi göra. Vi brukar jämföra oss med länder runt omkring. Varför klarar sig då andra jämförbara länder bättre än vi gör? De är i precis samma kris som vi. Eller har en egen kris inom sig? Det kan tänkas. Men , , , och klarar krisen bättre. Det går inte att skylla på den internationella krisen. Och jag tycker inte att man kan skylla på sossarna när man har suttit i regeringsställning så länge, även om ni älskar att göra det. Har vi råd att inte arbeta? Svaret är självklart nej. Eftersom socialbidragen ökar i 241 av våra kommuner är er så kallade jobblinje en socialbidragslinje. Kommunerna har definitivt inte råd med den höga arbetslösheten, eftersom ni också har försämrat för de arbetslösa. Många säger att de söker socialbidrag just för att deras arbetslöshetsförsäkring är så dålig, och det är ni som har försämrat den. Det kallas drivkraft hos er. Om man blir fattig hittar man sig ett jobb – i teorin. Men i praktiken har det visat sig inte fungera. Jag fortsätter att ställa frågorna. Vad avser ministern att göra för att komma till rätta med massarbetslösheten? Jag vet vad ni har gjort, men det har inte hjälpt. Ministern räknar upp vad man har gjort. Jag känner till detta. Men är finansministern nöjd med utfallet? Är han nöjd med att ungdomsarbetslösheten ligger kvar på 20–? Regeringen har själv skrivit i sina propositioner att vi kanske kommer ned till siffror – det år då vi socialdemokrater lämnade över makten – ungefär till 2017. Alltså har vi tio förlorade år, med denna massarbetslöshet där människor sitter i kläm för att ni har bundit er fast vid en och samma teori: Gör de arbetslösa fattigare – då kommer de att hitta jobb! Ni sänker också skatterna för dem som har det allra bäst, för då tror ni att det blir fler jobb. kommer snart någon här att gå upp och säga att det blivit 200 000 fler jobb. Jag kan besvara detta . Det är betydligt fler som lever i det här landet . Därför kan man inte vara nöjd med att det är 200 000 fler som har jobb. Det är procenten som vi måste titta på. Det är antalet människor som kan jobba som ska räknas. Man kan inte hitta på att det räcker med att fler har kommit i arbete. Det hjälper inte den arbetslöse. 45 (S): Jag tackar finansministern för svaret. frågade vad finansministern avser att göra för att sänka arbetslösheten. Frågan kommer inte ur tomma intet. Den kommer av att vi har en förskräckande hög arbetslöshet. Med tanke på att finansministern har varit ansvarig för politiken är det naturligtvis så att frågan kvarstår. Vad tänker man göra? Finansministerns politik har lett fram till den situation vi har , och då måste vi naturligtvis få ett svar på frågan. Nästa fråga är: Hur ska vi bli bäst i på att bekämpa arbetslösheten? Vi socialdemokrater tycker att det är en fullständigt rimlig ambition. Vi förstår inte varför finansministern trivs med att vara medioker när det gäller att hantera arbetsmarknadsfrågor. Det är mycket konstigt. Jag skulle vilja ha ett svar på följande: Varför tycker finansminister att det är helt okej att vara medioker i dessa sammanhang? Finansministern anför att skatte- och socialförsäkringssystemet ska ge tydliga drivkrafter att arbeta. Det har även upprättats någon arbetslinje i socialförsäkringssystemet. Då har man en analys som går ut på att 400 000 svenskar är arbetslösa för att de har valt att inte arbeta. Det är den grundläggande analysen. Man menar att om man gör valet att arbeta lite mer attraktivt kommer 400 000 svenskar att välja att arbeta. Finansministern har gjort denna analys av problemet och lagt fram förslag till lösningar på detta problem. Det handlar om det som har anförts här om skatte- och socialförsäkringssystemet. Bekymret är att denna analys är grovt felaktig. Vi har 400 000 arbetslösa i detta land för att de inte får jobb. Då finns det i huvudsak två skäl till att dessa personer inte får jobb. Det ena skälet är att de inte är rustade för att ta de jobb som faktiskt finns. Det andra skälet är att det inte finns tillräckligt många jobb. Vi socialdemokrater gör alltså en helt annan analys än finansministern av varför det finns 400 000 arbetslösa och lägger naturligtvis fram helt andra förslag. Vi menar att det är orimligt att var femte rekrytering i misslyckas. Vi menar att det är orimligt att vi har 400 000 arbetslösa personer. finns det i svenska befintliga företag arbeten som inte blir gjorda – produktion av varor och tjänster som inte blir utförd – för att arbetsgivarna inte hittar rätt utbildad arbetskraft. Detta ser vi och lägger fram förslag för att åtgärda detta. Finansministern administrerar en regering som har en arbetsmarknadspolitik som är så fullständigt impotent att Arbetsförmedlingen, som har ansvar för att rusta de arbetslösa, har ett regelverk som gör att man inte kan ge de arbetslösa dessa möjligheter. Det innebär att Arbetsförmedlingen lämnade tillbaka . Det var pengar som man hade fått av finansministern för att rusta de arbetslösa. Men finansministern skickade med restriktioner som var av det slaget att Arbetsförmedlingen inte kunde använda pengarna. Det finns 400 000 arbetslösa, var femte rekrytering i befintliga företag i fråga om riktiga jobb blir inte av, och 3 miljarder som finns anslagna i budgeten kan inte användas för att finansministern har en oduglig arbetsmarknadspolitik. Jag skulle vilja att finansministern svarar på varför det är på det sättet. 46 (M): Socialdemokraterna har ambitionen att arbetslösheten i ska vara den lägsta i . Det är en god ambition. Då borde de också ha en verktygslåda för hur man ska komma dit. Jobben skapas i företag, och för företagen utgör lagstiftning och vilka skatter som betalas förutsättningarna för att de ska kunna skapa dessa jobb. När jag har träffat företagare i mitt län tar de ofta upp de förändringar som har skett av skattesatserna, speciellt för unga. Det är billigare att anställa unga. De talar om att det kan handla om så mycket som på grund av att det är en lägre arbetsgivaravgift när man anställer unga. Det har stor betydelse. Det är också när man nyrekryterar som man har möjlighet att anställa unga i stället för någon med lång erfarenhet. Vi vet också att det är mycket viktigt att skaffa det första jobbet och få in det i sitt cv. Jag har följande fråga till Socialdemokraterna: På vilket sätt tror ni att höjda arbetsgivaravgifter för unga ska kunna leda till att ambitionen att vi ska vara bäst i nås? 47 (M): Jag tycker att detta är en klargörande och intressant interpellationsdebatt. sade att hon inte ville tala om makroekonomi utan att hon ville tala om mikroekonomi och procent. Det tycker jag att vi gärna kan göra. Jag ska ta mitt hemlän, , som exempel. Där är det, enligt , ungefär 3 000 anställda i restaurangbranschen. Av dessa 3 000 anställda är ungefär 1 000 under . Ungefär 850 personer är utrikesfödda. Det är precis dessa två målgrupper på arbetsmarknaden som kanske har det tuffast att komma in – utrikesfödda och unga. I har alltså restaurangnäringen 3 000 anställda. Hur har det då gått sedan vi sänkte momsen på mat på restauranger? Det kom statistik som visade att antalet anställda i restaurangnäringen i har ökat , . Och du ville ju prata procent, . Det är en helt fantastisk utveckling. Tänk om antalet anställda hade ökat på hela arbetsmarknaden. behöver varje enskilt jobb som vi kan få fram. Varje enskilt jobb är jätteviktigt. måste svara på frågan: Vilken företagare har du mött i restaurangbranschen som säger att om ni bara fördubblar arbetsgivaravgifterna kommer man att anställa fler? Du måste ha mött en enda företagare som faktiskt anställer och som har sagt till dig att om du bara gör det mycket dyrare att anställa kommer man att anställa fler. Om du inte har mött någon som har sagt det är du inte trovärdig. Jag besökte som är ett stort och viktigt internationellt företag som finns i vårt hemlän. Jag ställde två frågor till dem.