prot · H10922 · 2013-11-06 00:00:00 — En av orsakerna till elevers sjunkande skolresultat är att man inte brytt sig om att använda sig av rätt utbildade lärare. Fram till nu har vi kunnat skicka våra barn till en skola utan att veta om den har pedagogiskt utbildad personal eller inte. Även om alla lärare på en skola har lärarexamen garanterar det ändå inte att de är behöriga i de ämnen de undervisar i. Det är inte ovanligt att en utbildad lågstadielärare undervisar i matematik på högstadiet eller att en lärare som är utbildad för högre åldrar ska lära barn att läsa utan att ha utbildning i läsinlärning. Det säger sig självt att resultaten blir därefter. Situationen jag beskriver har till nu varit vanligare än man tror. Huvudmän och rektorer har ganska dålig koll på vad personalen har för bakgrund. Det visar hur viktigt det var att vi rodde i land beslutet om lärarlegitimationen. Det jag talat om tror jag att vi är hyggligt överens om mellan partierna. Men dagens motioner från oppositionen handlar om hur fler, såsom modersmålslärare, yrkeslärare och fritidspedagoger, ska erhålla lärarlegitimation. Det kan i och för sig verka logiskt, men ibland måste man vara lite pragmatisk också. som bor i är och har jobbat som målare hela sitt yrkesverksamma liv. På yrkesprogrammet på gymnasiet skriker man efter hans kompetens, och är glad att få byta bana och pröva något nytt. Han är mycket yrkeskunnig men saknar lärarutbildning. kan nu ansluta sig till regeringens VAL-satsning för att få lärarexamen. Får han sin lärarexamen och därmed lärarlegitimation har han förtur till jobb. Yrkeslärare kan alltså få lärarlegitimation. Om anser att det är omöjligt rent praktiskt att utbilda sig funderar han på om han kanske kan få jobba kvar ändå eftersom efterfrågan är så stor på just hans kompetens. Om lärarlegitimation skulle krävas för att han skulle få utöva sitt yrke kommer säkert gymnasielinjen att få lägga ned. Det är alltså en rent praktisk fråga och en fråga om att skolan har möjlighet att rekrytera personal med rätt kompetens. I strömmar det in nyanlända av alla nationaliteter. Det ställer stora krav på kommunen och inte minst på skolan, men både skolpersonalen och kommunen gör ett fantastiskt jobb. Mellan 200 och 300 flyktingbarn i behov av skydd har man tagit emot i . De här barnen kommer att ha rätt till modersmålsundervisning när de har placerats i klasser. Om man skulle kräva legitimation för alla dem som ska undervisa i arabiska, somaliska, dari och vad mer det kan tänkas vara kommer de här barnen att bli utan den trygghet det innebär att behärska sitt eget modersmål. Det är alltså en fråga om identitet. Det är ju fullt möjligt att få lärarlegitimation även för modersmålslärare, men den dag vi har en fungerande lärarutbildning i modersmålsundervisning kan vi ställa krav på lärarlegitimation även för dem. Det kan vi inte . jobbar på ett fritidshem i . Hon gick sin utbildning och får inte med automatik sin lärarlegitimation. De som går grundlärarutbildningen med inriktning mor fritidshem får sin lärarlegitimation. Det kan tyckas konstigt att ska jobba sida vid sida med kolleger som har legitimation medan hon inte har det. kommer i fortsättningen att kunna ansvara för verksamheten i fritidshemmet men utan legitimation. Vill hon ha sin legitimation kan hon ansluta sig till Lärarlyftet II och läsa in ett praktiskt estetiskt ämne. Möjligheterna till fortbildning har aldrig varit större. Flera före mig har argumenterat för Alliansens ställningstagande men jag väljer att upprepa några. För komvuxlärare gäller samma behörighetskrav som lärare i gymnasieskolan. Fritidspedagoger får lärarlegitimation i sin utbildning. De som har den gamla utbildningen kan komplettera den genom Lärarlyftet II. De som saknar lärarexamen kan ansluta sig till regeringens VAL-satsning. Att yrkeslärare och modersmålslärare inte avkrävs lärarlegitimation har rent praktiska orsaker, då det skulle bli mycket svårt med rekryteringen. Men det är naturligtvis önskvärt , om man kan genomföra det rent praktiskt. En skola i världsklass är en förutsättning för att ska vara ett framgångsrikt land också . Att kvalitetssäkra läraryrket genom lärarlegitimationen är ett mycket viktigt steg i den riktningen. Låt oss därför hålla i den här reformen, som är så viktig. Här är det viktigare att det blir rätt än att det går fort. Vi riskerar att urholka förtroendet för en av de viktigaste reformerna om vi inte beror och för den i hamn innan vi utvidgar den. Jag yrkar bifall till utskottets förslag utom på punkt 2 och avslag på motionerna. 21 (MP) replik: började med att säga att hon är här uppe för fjärde eller femte gången och diskuterar legitimationsfrågan. Hennes kollega sade tidigare att han är uppe för femte eller sjätte gången. När jag refererade till kollegan och till dig, , kom och sade: Det är konstig matematik – vi har inte varit här uppe så . säger ni att det hellre ska bli rätt än att det ska gå fort. Då är min fråga: Varför gjorde ni inte rätt från början? De flesta av de reträtter som regeringen har gjort pekade man på redan från början, från lärarfack, från forskningshåll och från oppositionen. Jag nämnde ett par exempel för din kollega tidigare, till exempel frågan om introduktionsåret. Jag nämnde också kompetensvalidering och rättigheterna för fritidspedagogerna. Varför gjorde ni inte rätt från början? Då hade det också kunnat gå lite fortare. 22 (KD) replik: Som jag precis sade i min inledning känns det som om allt är sagt och att vi nu upprepar oss. Det är viktigare att vi gör rätt än att det går fort. kunde inte se vilken komplexitet uppdraget hade. Vi har talat om detta förut, på vilket sätt detta blev mycket komplext. Antalet ansökningar som kom in i pappersform var mycket större än man hade räknat med. Det var ofullständiga ansökningar. Det behövde utredas vilka kurser som folk hade gått. Allt detta har tagit tid. har begärt och fått mer resurser. Oppositionen har bett om redogörelser i utskottet och begärt finansieringsplan, och vi har mött upp mot detta . Jag vet inte vad frågar efter mer än vad regeringen redan har gjort. Man har inte kunnat förutse komplexiteten i uppdraget. 23 (MP) replik: Jag vill ställa regeringen till ansvar för en dåligt genomförd reform. Jag vill peka på och återkomma till att ni visste detta från början, beträffande de steg som ni backar från . Ni visste detta redan från början men ville inte lyssna. Jag vill återkomma till en fråga som du nämnde i ditt anförande och tog upp som ett exempel. Låt mig ta två exempel. och var kolleger och gick nästan till samma utbildning. Den ena tog förskollärarexamen och den andra fritidspedagogexamen. Den ena får nu lärarlegitimation men inte den andra. Är det rimligt att förvägra att få lärarlegitimation bara för att hon tog fritidspedagogexamen men säga att det är okej för ? Haltar det inte? Tycker ni att det är rätt att förvägra fritidspedagogerna rätten till lärarlegitimation när de flesta har mer eller mindre samma utbildning och ibland till har gått samma kurser? Är det rimligt? 24 (KD) replik: Det var precis det jag sade i mitt anförande, att det verkar ologiskt för de två yrkeskategorierna eller till och med människor som jobbar på fritidshem tillsammans där den ena har lärarlegitimation och inte den andra. Men det är viktigt att påpeka att när vi införde lärarlegitimationen var lärarlegitimationen för lärare. Ska vi då inte sätta upp gränser för vem som är lärare och vem som inte är lärare? Då urholkar vi den här reformens status. Syftet med lärarlegitimationen är ju att höja läraryrkets status och därmed rekrytera till lärarutbildningen på ett mycket bättre sätt. Jag håller med dig om att det kan verka ologiskt. Men finns det alla möjligheter för en person som jobbar på ett fritidshem att vidareutbilda sig och att få sin lärarlegitimation. Den som söker in på grundlärarutbildningen får automatiskt sin lärarlegitimation. Jag tycker att den här regeringen har öppnat upp mer än någon annan för att människor ska kunna fortbilda sig och få möjlighet att göra karriär inom sina yrken. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 6 § Redovisning av fördelning av medel från Allmänna arvsfonden under betänkande 2013/14:SoU3 Redovisning av fördelning av medel från Allmänna arvsfonden under (skr. 2012/13:172) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 7 § Bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter enligt strafftidslagen betänkande 2013/14:JuU2 Bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter enligt strafftidslagen (prop. 2012/13:176) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 8 § om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet betänkande 2013/14:JuU4 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet (prop. 2012/13:170) föredrogs. 25 (M): Det här ärendet handlar om justitieutskottets betänkande angående om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet. Inledningsvis vill jag säga att har varit ett föregångsland. Vi har tidigt varit inne i processen att arbeta fram avtal om internationell hjälp i brottmål. Det kan vara naturligt för ett litet men starkt internationaliserat land som att söka samarbete i olika former. Vi ser det också som naturligt att vi svenskar som har rest mycket och har gjort affärer med många länder har haft en tolerant syn på dem som kommer till för att arbeta eller kommer som turister eller flyktingar. Vi hjälper gärna andra länder i olika former av utredningsåtgärder och andra åtgärder för när vi hjälper människor förväntar vi oss och får också oftast hjälp tillbaka. När det gäller rättsvårdande myndigheter i andra länder bygger vi upp samarbete som gynnar alla i slutändan. Det finns bara vinnare i ett sådant samarbete, förutom de som försöker kringgå lagen. ser vi en utveckling där gränser suddas ut och där kriminaliteten verkar alltmer gränsöverskridande. Polisarbetet försvåras därmed , vilket gör att även kriminella kan gömma sig bakom gränser i brist på internationellt samarbete. internationella rättshjälp regleras numera i huvudsak genom det europeiska samarbetet och . Men vi ser vikten av att ömsesidig rättshjälp även kan erbjudas utanför EU- och EES-länderna. Ju fler länder som ansluter sig till konventionen, desto bättre rättssäkerhet kan garanteras svenska medborgare och desto svårare kan vi göra det för den gränsöverskridande brottsligheten. Därför välkomnar vi från justitieutskottet nu detta andra tillägg till denna konvention om ömsesidig rättshjälp. Förslaget i sig innebär inte att behöver göra några stora eller omfattande författningsändringar då vårt rådande EU-samarbete på detta område innebär att våra lagar i allt väsentligt redan är anpassade till ett internationellt rättshjälpsarbete, vilket omfattas även av detta tillägg. Ett par frågor kan dock förtjäna att belysas. är skyldigt att översätta rättsliga handlingar i brottmål om de ska skickas till person som vistas i annan EES-stat eller och personen kan förutsättas inte förstå språket. I och med dagens beslut breddas denna skyldighet till att gälla oavsett vilket land personen befinner sig i. Våra medborgare ska alltså kunna få handlingar på ett språk som de förstår oavsett var de befinner sig. Det tycker vi är positivt. Det är givetvis fundamentalt för att en person ska kunna tillvarata sina grundläggande rättigheter att personen har möjlighet att tillgodogöra sig informationen på sitt eget språk. Detta tycker vi är lika viktigt oavsett om det gäller en svensk medborgare i eller i annat land eller annan medborgare som svenska rättsvårdande myndigheter vill nå med rättslig information. Flera remissinstanser har framfört att kravet på samtycke för att delta i förhör via videokonferens borde strykas. Enligt svensk rättstradition och enligt vår författning behöver man inte samtycke för att delta i en videokonferens, vilket stadgas i tilläggsprotokollet. En del remissinstanser anser alltså att detta ska strykas. Men vi liksom har konstaterat att det enligt artikel 9.8 inte är möjligt att göra. Jag kan dock konstatera att den som motsätter sig ett samtycke till sådana konferenser kan bli utsatt för andra åtgärder i form av utlämning eller tillfälligt överförande till annat land. I och med dagens beslut godkänner det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättshjälp i brottmål. Vi gör detta med ett undantag, nämligen att inte godtar artikel 17 om gränsöverskridande övervakning eftersom det skulle kunna riskera att myndighetsutövning blir tillämpad i annat land, och detta är inte förenligt med svensk grundlag. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 9 § Preskription och information i försäkringssammanhang betänkande 2013/14:CU4 Preskription och information i försäkringssammanhang (prop. 2012/13:168) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) betänkande 2013/14:CU6 EU-miljömärket (prop. 2012/13:179) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § om utsläppshandel för att begränsa klimatförändringen Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2013/14:MJU3 om utsläppshandel för att begränsa klimatförändringen (skr. 2012/13:105) föredrogs. 26 (S): Klimatfrågan är vår tids ödesfråga. Hur har vi inte hört det? Jag tror att jag säger det varje gång som jag står i denna kammare och talar om klimatpolitik. Man hör ofta miljöministern och andra kamrater här i kammaren säga det. Vi hör det var vi än rör oss. Men ändå händer alldeles för lite. Det har varit många larmrapporter . Det sägs att vi är på väg mot en ökning med fyra grader eller att vi är på väg mot en katastrof på olika sätt. Det är ibland lite svårt att tolka vad de olika scenarierna betyder, men de talar sitt tydliga språk. kom FN:s klimatpanel, IPCC, med sin senaste rapport över det vetenskapliga läget. I den bekräftas det som vi redan visste, och den skärper på vissa punkter allvaret i frågan. IPCC har lagt fast något slags budget för hur mycket vi kan släppa ut. Man har gjort en beräkning av hur mycket vi kan släppa ut om vi med viss sannolikhet ska kunna klara oss med bara två graders ökning av medeltemperaturen. Man räknar sedan också ut hur mycket av det som vi redan har knaprat på, och det är mer än hälften. Lägger man dessutom till hur mycket av detta utrymme som redan är intecknat i investeringar i infrastruktur och olika anläggningar för fossil energi finns det bara ett litet utrymme kvar. Det betyder att vi har på oss att globalt vända trenden i fråga om utsläpp som fortfarande ökar. är det klimattoppmöte i . Miljöministern hade i går presskonferens och sade att det är fifty-fifty att det blir ett fiasko igen. Alldeles oavsett det är planen som vi just nu har kommit överens om att vi ska ha ett avtal på plats först . Det ska fattas beslut om det 2015 i och börja gälla först . I bästa fall, med nuvarande plan, viker utsläppen av globalt efter det. Det är alldeles för lite. Det behöver hända mer. Vi måste göra mer utanför de internationella förhandlingarna för att kunna klara att få utsläppen att vika . Där har , som ett land som historiskt har haft utsläpp och tjänat på denna utveckling och har goda förutsättningar att ställa om, ett stort ansvar. Vi behandlar en skrivelse från regeringen som är ett svar på den granskning som har gjort om utsläppshandel för att begränsa klimatförändringarna. Det är rätt tekniska frågor. Men de har stor betydelse. Man kan säga att det betänkande som vi behandlar handlar om tre mycket viktiga delar av den svenska klimatpolitiken, och det är dessa delar som jag kommer att tala om här utan att ge mig in i alla tekniska detaljer. Det handlar om EU:s handel med utsläppsrätter och agerande kring det. Det handlar om användning av CDM-krediter för att uppnå det egna klimatmålet. Det handlar också om den svenska klimatpolitikens mål och struktur. Jag börjar med EU:s handel med utsläppsrätter. Tanken med utsläppsrätter är mycket enkel. Man definierar ett utrymme för hur mycket som får släppas ut – som en budget. Man delar upp utrymmet mellan olika aktörer, och de tilldelas rätt att släppa ut en viss mängd. Är de duktiga och förfinar och effektiviserar kan de få utsläppsrätter över och tjäna pengar på att sälja dem till någon som inte har varit lika duktig och behöver släppa ut mer. Företag ska på detta sätt stimuleras att göra investeringar som bidrar till minskade utsläpp utifrån ett egenintresse. Det är en enkel modell med tydlig marknadslogik. Men problemet uppstår när verkligheten inte stämmer överens med de antaganden som man har byggt modellen på, till exempel när en ekonomisk kris slår till eller när tilldelningen av utsläppsrätter ges bort i mängder i stället för att säljas. Just detta har hänt. Priset för att släppa ut ett ton koldioxid beräknades av när man sjösatte systemet hamna på 35–. I stället har priset legat stadigt . Bland vissa har detta lett till hurrarop över hur duktiga vi är. Vi kommer att nå målen, och det är mycket billigt. Det hade varit jättebra om målåret hade varit 2020 och om målet hade varit tillräckligt bra. Men så är det inte. Det som har hänt är i stället det som jag just beskrev, nämligen en alltför slapp tilldelning och en ekonomisk kris som har slagit till och på det sättet sänkt priset på utsläppsrätter. Då förlorar hela systemet sin styrande effekt, och det är mycket negativt för den fortsatta utvecklingen. Detta är regeringen medveten om, sett till den skrivelse som ligger till grund för det som vi behandlar . Man skriver att man aktivt bidrar till att förändra och stärka handelssystemet. Vi kan titta på när detta var aktuellt . Vad gjorde då? Vad gjorde den ? Man gjorde ingenting. var otroligt passivt. När andra länder drev på och aktivt lade fram förslag satt och sade ingenting. Vi fick inte ens svar här i riksdag på var regeringen stod i frågan. De svenska i röstade ned förslaget som kommissionen lade fram. När det till slut röstades igenom var det så urvattnat att det närmast kommer att sakna betydelse. Vad är det som regeringen säger att den ska göra? Regeringen hänvisar till den rapport som gjordes av om hur man skulle kunna stärka handelssystemet. Men några konkreta förslag nämns inte i denna skrivelse. Det är bara luddiga formuleringar som inte förpliktar. Det finns förslag om prisgolv, det finns förslag om att permanent undandra utsläppsrätter och så vidare. Men regeringen säger inget om vad det är den vill se. behöver skärpa sig och verkligen agera aktivt om man vill vara med och bidra till förändring och ett stärkt handelssystem. Det bästa vore såklart att höja EU:s klimatmål från -till -till 2020. Det skulle ge direkta effekter på priset. Men det väljer regeringen att inte göra. En annan av de frågor som diskuteras i betänkandet är regeringens strategi för att uppnå sitt klimatmål. När regeringen lade fram sin klimatproposition under förra mandatperioden hade man bestämt sig för att en tredjedel av utsläppsminskningarna skulle göras i andra länder med hjälp av CDM – en flexibel mekanism inom Kyoto. Det är en punkt där vi är djupt oense. Till att börja med finns det, och har funnits, anledning att ifrågasätta additionaliteten i de projekt som drivs. Hela poängen är ju att få till utsläppsminskningar som inte annars hade skett. Vi vet att det förekommer tveksamheter. uppdagades att det fanns ett stort missbruk av CDM-krediter för projekt som förstör lustgas som uppkommer som en bieffekt av annan produktion. Många av CDM-projekten visade sig vara just sådana. Den valde då att inte räkna av just dessa mot det svenska klimatmålet. Det välkomnade vi. Trots detta har det visat sig att systemet har tydliga brister. Det finns olika exempel på projekt i den svenska portföljen som är tveksamma. Ett sådant är ett projekt i en kolgruva i , där tillgodoräknar sig minskningar av de utsläpp som frigörs vid metanförstörelse när man bryter kol. Det är bra att man tar hand om det metan som frigörs vid kolbrytning, men det är också någonting som gör att kolkraften blir mer konkurrenskraftig gentemot förnybar energi. Det måste anses strida mot de svenska målen. Är det rimligt att det är så vi minskar de svenska utsläppen? Argumentet från regeringen brukar vara att det är kostnadseffektivt. Men då räknar man inte in de långsiktiga effekterna av klimatpolitiken. Man ser inte de arbetstillfällen som kan skapas om vi för klimatpolitiken på hemmaplan. Det blir också mångtydigt när regeringen sjösätter internationella projekt där man ska övertyga andra om the benefits of action, det vill säga lönsamheten i att gå före. Tror man inte själv på det? Det är klart att ska ta de möjligheter som finns i klimatfrågan att göra investeringar i det som utvecklar , vårt samhälle och nya näringar. Det vore bra för svensk sysselsättning och svensk välfärd. Men det betyder inte att vi inte ska bidra internationellt. Det ska vi, det har vi åtagit oss att göra och vi har ett tungt moraliskt ansvar att göra det. Men det ska ligga utanför det egna klimatmålet. Vi socialdemokrater har därför valt att lyfta ut de pengar som regeringen i sin budget lägger på CDM och i stället lägga dem i den gröna fonden. Där behövs stora resurser, både till åtgärder som minskar utsläpp och till åtgärder som hjälper till med anpassning i utvecklingsländer. Det går att både ta ansvar för den egna omställningen och att ta ett ansvar internationellt. Det är vad borde göra. , herr talman, vill jag säga någonting om klimatpolitikens mål och struktur. Klimatpolitiken är till sin natur långsiktig, och den behöver gripa in på alla samhällets områden. Klimatmålen måste vara styrande. Så är det inte . Regeringen har ett långsiktigt klimatmål som den inte själv känner till innebörden av. Det är knappast ett mål som kan verka styrande. Vi socialdemokrater föreslår ett absolut mål, även på lång sikt. Det gör klimatpolitiken förutsägbar för alla i som har att förhålla sig till det – såväl näringsliv som kommuner och privatpersoner. Men till det måste läggas en struktur som ser till att det händer och som gör att hela politiken styrs effektivt. Vi kallar det för klimatpolitiskt ramverk, men kärt barn har såklart många namn. Poängen är att vi vill lägga fast ett tak på lång sikt och utifrån det fastställa tak också på kortare sikt, med koldioxidbudgetar och årliga uppföljningar. På så sätt blir klimatpolitiken en central del av hela samhällsplaneringen. De flesta av oss i denna kammare är i alla fall överens om det finanspolitiska ramverk som Socialdemokraterna tillsammans med lade fast . Det har tjänat väl. Jag skulle önska att fler såg behovet av att ta samma ansvar också på detta område. Det vore att ta ansvar för och den svenska klimatpolitiken utan att låsa fast sig i detaljer. Jag önskar att vi kunde lägga partiprestigen och blockpolitiken åt sidan för denna viktiga och livsavgörande fråga. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 7. 27 (MP): Vi som sitter i den här kammaren har en tendens att kasta oss direkt in i konstiga förkortningar som CDM, JI, EU och ETS och effektivt skrämma bort alla som råkar kolla på tv. Jag vill därför tacka för en pedagogisk början så att man lite grann vet vad vi snackar. Då kan jag hoppa över det och verkligen gå direkt in i EU:s utsläppshandel. Denna handel handlar om att företagen handlar med utsläppsrätter under ett uppsatt tak. I den rapport från som vi nu diskuterar pekar man på väl kända brister i systemet. , 2008–2012, har tilldelningen av utsläppsrätter varit större än de faktiska utsläppen. Det säger sig självt att om man vill minska utsläppen måste taket för utsläppsrätterna sättas lägre än taket för utsläppen och inte högre. Taket kritiserades från sina håll för att vara för högt redan när det sattes.