prot · H009127 · 2013-06-24 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Ansökan om fortsatt ledighet Förste vice talmannen meddelade att (M)ansökt om fortsatt ledighet till och med . Kammaren biföll denna ansökan. Förste vice talmannen anmälde att (M) skulle fortsätta att tjänstgöra som ersättare för . 3 § Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp anmält som suppleant i under fortsatta ledighet. Förste vice talmannen förklarade vald till och med till suppleant i EU-nämnden (M) 4 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Förste vice talmannen meddelade att kl. 9.00 skulle arbetsplenum med votering efter debattens slut äga rum. Därefter skulle interpellationer besvaras. 5 § Meddelande om aktuell debatt med anledning av den ökande ojämlikheten Förste vice talmannen meddelade att på begäran av riksdagsgrupp skulle en aktuell debatt med anledning av den ökande ojämlikheten anordnas . Från regeringen skulle statsrådet (M) delta. Den inkomna skrivelsen hade följande lydelse: Till talmannen om aktuell debatt med anledning av den ökande ojämlikheten presenterade en rapport om inkomstskillnader och relativ fattigdom i de 34 medlemsländerna. definierar relativ fattigdom som den andel av hushållen som har en disponibel inkomst som är lägre än av landets medianinkomst. I rapporten framgår det att den relativa fattigdomen mer än fördubblats i . Någon motsvarande förändring har inte skett i något annat OECD-land. Den relativa fattigdomen har ökat särskilt mycket . Denna utveckling bör, enligt mening, ses som en direkt och medveten följd av regeringens ekonomiska politik. Regeringens skattesänkningar har främst gått till de rikaste, som man genomfört dramatiska försämringar av bl.a. a-kassan och sjukförsäkringen. De direkta effekterna av nedskärningspolitiken är att många individer drabbas hårt, såväl ekonomiskt som socialt. Mycket tyder också på att stora ekonomiska klyftor kan vara negativa för den allmänna ekonomiska utvecklingen. Stora ekonomiska klyftor brukar leda till minskad social rörlighet, vilket kan antas minska den ekonomiska tillväxten. Den ökande ojämlikheten tenderar också att minska samhörigheten och tilliten bland medborgarna, vilket leder till ökade sociala problem och till att förtroendet för samhälleliga institutioner undergrävs. leder de ökade klyftorna till nya sociala, idémässiga och ekonomiska strukturer som undergräver medborgarnas vilja och förmåga att agera solidariskt. Mot bakgrund av de nya uppgifter som genom framkommit om den dramatiskt ökade ojämlikheten och eftersom denna fråga inte kommer att hanteras av på annat sätt, begär att en aktuell debatt ska hållas i . Detta för att ska ges möjlighet att diskutera de hastigt ökande klyftorna och för att ska få besked om vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att öka jämlikheten. 6 § Anmälan om protokollsutdrag från utskott Förste vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2012/13:27 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från kulturutskottet. 7 § Anmälan om uppteckningar vid sammanträden Förste vice talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde inkommit. 8 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2012/13:489 Till Interpellation 2012/13:489 En ny digital era i av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. (C) Enligt uppdrag 9 § Anmälan om inkommen granskningsrapport från Förste vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport inkommit från : RiR 2013:10 På väg ut i världen statens främjandeinsatser för export 10 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2012/13:164 till kulturutskottet /13:180 till justitieutskottet Skrivelse 2012/13:140 till näringsutskottet EU-dokument KOM(2013) 410 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2013) 430 till arbetsmarknadsutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 11 § Svar på interpellation 2012/13:465 om utredningsgaranti 1 (): frågar vad jag och regeringen avser att göra för att öka utredningskapaciteten inom polisorganisationen. Vidare undrar om det inte är dags att införa en utredningsgaranti som innebär att alla som anmäler ett brott får återkoppling inom en månad om hur ärendet utreds. Regeringen delar uppfattning att fler brott behöver upp. Brottsutredningsverksamheten tillhör en av polisens kärnuppgifter. Regeringen har också vidtagit flera åtgärder för att öka brottsuppklaringen. Genom att tillföra ökade resurser har riksdag och regering förbättrat förutsättningarna för rättsväsendet att utreda och lagföra brott. Riksdag och regering har också gett polisen ökade befogenheter inom ramen för sitt förundersökningsledarskap i syfte att effektivisera utredningsprocessen. Vidare har myndigheterna, däribland polisen och , haft regeringens uppdrag att i samverkan med varandra förbättra bekämpningen av såväl mängdbrott som grov organiserad brottslighet. Polis och åklagare har också haft i uppdrag att granska resultatet och kvaliteten i brottsutredningsverksamheten för att se hur verksamheten kan utvecklas ytterligare. Myndigheterna arbetar nu med att utveckla verksamheten utifrån resultatet av granskningarna. Även Brottsförebyggande rådets delrapport om satsningen på fler poliser pekar på att det finns potential för polisen att öka brottsuppklaringen, detta genom att styra resurserna så att fler och mer långtgående utredningsåtgärder på brottsplatserna kan vidtas. Ser man över en längre tidsperiod har antalet brott som rättsväsendet lyckats knyta en gärningsperson till ökat. var antalet personuppklarade brott fler än 2006. Däremot har den så kallade personuppklaringsprocenten legat förhållandevis , vilket beror på att också inflödet av anmälda brott har ökat. Polis och åklagare har därmed lyckats hantera den ökade belastning som en större mängd brottsanmälningar innebär. Den tydliga ökningen av antalet personuppklarade brott som vi kunde se efter 2006 har dock avstannat, vilket regeringen ser allvarligt på. Jag har varit tydlig med att och samtliga polismyndigheter nu måste fördjupa sin resultatanalys så att relevanta åtgärder kan vidtas för att vända den här utvecklingen. Det är självfallet viktigt att handläggningen av brottsärenden inte drar ut . Det är också betydelsefullt att målsäganden hålls informerad fortlöpande om läget i utredningsprocessen. Här kan polisen bli bättre, och jag överväger om det finns behov av åtgärder på det området. Utredningsverksamhetens resultat beror dels på omständigheterna i de ärenden som kommer in, dels på vilka resurser de brottsbekämpande myndigheterna har och hur resurserna används. Min bedömning är att polismyndigheterna måste lägga kraft på att säkerställa att det i utredningsverksamheten finns tydliga rutiner, en aktiv styrning och uppföljning, kompetent och motiverad personal samt effektiva arbetsprocesser. Det finns alltså en hel del att göra. För att nå dit krävs ett långsiktigt och uthålligt arbete på alla nivåer. 2 (S): Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Jag tycker att det är väldigt viktigt att de rättsvårdande myndigheterna fungerar på ett oklanderligt sätt. Jag har normalt sett inte sysslat särskilt mycket med polisens verksamhet, men har jag kommit i kontakt med polisen gällande förskingringsbrott, vilket jag också belyser i min interpellation. Jag tycker inte att detta är en fråga om ett enklare brott, utan det krävs mer av polisen än att säga att det där kan man väl titta på lite längre fram. Jag kan notera, vilket också framgår av interpellationssvaret och vilket jag poängterar i min interpellation, att resurserna till polisen har ökat högst avsevärt, med , . Antalet poliser har också blivit fler och är 20 000 jämfört med , då det fanns 16 000 poliser. Jag kan också notera att även antalet civilanställda som ska vara polisen behjälpliga har ökat något. Det verkar dock som om effektiviteten inom polisorganisationen inte är till fyllest och att det finns mycket mer att önska därvidlag. Det är därför jag har lyft upp ett tidigare förslag från Socialdemokraterna, nämligen att man skulle införa någon form av utredningsgaranti som går ut på att polisen måste återkoppla till den som har gjort en polisanmälan och tala om att man kommer att vidta åtgärder inom en månad. behöver polisen inte göra det, utan ett ärende kan bli liggande på polismyndigheten i många veckor, till och med månader, innan man vidtar några utredningsuppdrag. Detta har jag nu stött på själv, och jag tycker att det känns väldigt illavarslande. Ska vi ha tilltro till vår polisorganisation måste vi känna att den tar människor på allvar. När människor sköter sina ålägganden på ett riktigt sätt och kontaktar polisen för att polisen ska vidta åtgärder måste polisen tala om i fall polisanmälan är korrekt, om den ska förbättras, hur fallet ska utredas och så vidare. Det handlar alltså inte om några småsaker som jag har varit i kontakt med, utan det handlar om ganska stor förskingring grov trolöshet mot huvudman eller något liknande. Då kommer vi in på andra frågor som är centrala i sammanhanget. Är det grov trolöshet mot huvudman är preskriptionstiden . Är det inte så är preskriptionstiden . Om inte frågorna utreds så går tiden. Man riskerar då att det inte kan gå fram till något åtal och heller inte till någon domstolsförhandling, och då går ju den som har begått ett brott fri. Det är därför som det är så viktigt att polisorganisationen har en trovärdighet, att man verkligen tar polisanmälningarna på allvar och vidtar åtgärder och återkopplar till dem som har gjort en anmälan. Jag kan i allmänna ordalag uttrycka det på det viset. Sedan har jag i interpellationen pekat på ett mer konkret fall. Av interpellationssvaret kan jag konstatera att tycker ungefär som jag, att det är väldigt viktigt, men hon kommer inte med några konkreta åtgärder för att komma till rätta med de nuvarande problemen. Därför vill jag gärna höra vad har att säga i sitt nästa inlägg. 3 (): Det är nog så att interpellanten och jag delvis har samma uppfattning om nödvändigheten av att förbättra återkopplingen till brottsoffer. Jag har själv lagt fram ett liknande förslag, dock i partisammanhang. Det har inte kommit till regeringsnivån . Däremot skulle jag kunna komma med en hel lista av åtgärder som vi har vidtagit från regeringens sida för att öka effektiviteten när det gäller brottsutredningar. Några saker som jag ändå vill säga, och som hör till det här, är att det i vissa fall kan vara okej att ett ärende inte hanteras , under förutsättningen att målsäganden får information om det. Ett ärende av viss karaktär kan bli liggande därför att resurserna är begränsade och därför att det inte är så att bevis förstörs. Men det förutsätter ju att man har sett till att säkra den bevisning som finns, och under förutsättning att målsäganden vet att den finns är ju inte det ett stort problem. Men generellt sett har vi anledning att arbeta med effektivisering på olika sätt. Det är ju så att en del av den typ av brott som vi nu pratar om ökar. Bedrägerier i synnerhet ökar väldigt kraftigt. En tiondel av de anmälda brotten under den första delen av det här året var just bedrägerier. De är svårutredda och mycket besvärliga. Även om man kan konstatera att polisen nu redovisar fler sådana ärenden till åklagare är det ingen tvekan om att antalet ärenden som behöver hanteras växer. Det är naturligtvis ett jättestort bekymmer. Jag vill också gärna passa på att lägga in i den här diskussionen, som är otroligt viktig, att det är riktigt att polisen har fått kraftfulla resursförstärkningar. Men Brå har gjort en analys av detta och kom med den för någon vecka sedan. De modifierar lite grann bilden av det här, därför att om man tar hänsyn till ökningen av befolkningen som vi har tillfört nya resurser är ökningen av årsarbetskraften inom polisen. har antalet anmälda brott ökat . Det säger någonting om att man inte har fått våldsamt stora resursförstärkningar. Därtill kommer att den typ av ärenden som kommer in förändras i karaktär, där internetrelaterade brott, som är svårutredda, ställer till det. Dessutom har vi en väldigt stor generationsförändring inom polisen. Vi har ökat antalet poliser totalt sett, men en tredjedel av polisens anställda är anställda , det vill säga att väldigt mycket av den erfarna kompetensen har endera försvunnit till specialuppgifter eller gått i pension. Allt detta sammantaget ställer en del på ända. Min uppfattning är att vi behöver säkerställa att den som anmäler ett brott får relevant information om vad polisen gör, varför och vad man kommer fram till. Det är klart att om det blir en fördröjning bör anmälaren också under resans gång kunna få en återkoppling. Däremot kan kanske riksdag och regering vara försiktiga med att bestämma hur det ska se ut i detaljerna. Risken är att vi får en onödigt omständlig process. Men vi har gett uppdrag och fortsätter att ge uppdrag till polisen att förbättra sin hantering och sitt bemötande av just brottsoffer för att förbättra den här informationen. 4 (S): Men inom andra områden, till exempel inom sjukvården där jag har varit engagerad en hel del, har vi olika tidsgränser för olika former av vårdande behandling, kontakt med läkare, möjlighet att komma i kontakt med sjukhus. Det ska ske inom vissa tidsramar. Det har också inom sjukvården alltid pratas om att detta är väldigt komplicerat. Det är krångligt. Det är olika behov som ska tillgodoses och så vidare. Vi har som politiker då sagt att vi faktiskt måste få en lite hårdare styrning så att vi vet att det vidtas åtgärder för att människor ska känna ökad tillit. Jag menar att mycket av det som säger och som också står i svaret är helt okej. Jag tycker att det är bra att man jobbar internt med polisen och får dem att försöka bli effektivare. Men jag tror faktiskt att en sådan här tidslimit skulle ha mer konkret betydelse i organisationen, därför att då skulle organisationerna tvingas att skärpa sig, att bli tydligare i sina kontakter med människor som gör polisanmälan. Framför allt skulle de människorna känna en större tillit till polisens organisation. Det är där jag upplever att det finns ett stort problem. Jag läste i en av de västsvenska tidningarna om ett fall där en överförmyndare hade förskingrat ganska mycket pengar. Det hade gått väldigt . Åklagaren säger att man riskerar att inte klara preskriptionstiden. gör hon en anmälan om grov trolöshet då är det fråga men om domstolen säger att det är som gäller går förmodligen den här personen fri. Det hänger ihop med att det är komplicerade utredningar, inte i det här fallet kanske, men att det tar väldigt . Jag kan säga att i det fall som jag har stött på är det inte en komplicerad utredning. Där ligger papperen på bordet. Det är bara att sätta i gång och göra en del kontrolluppgifter så finns alla saker framme. Trots det tar det väldigt att få polismyndigheten att vidta åtgärder. Det talas ju tyvärr om att de lägger ned dem i något de kallar för balansen. Då blir man ju väldigt upprörd. tror jag att är man en medveten person kommer man naturligtvis att driva frågan hos polismyndigheten så att det kommer att ske någonting. Men väldigt många människor ger ju upp när de känner att polisen inte tycker att det här är så väsentligt. Man har kanske inte tid att sitta i telefon för att ringa och påminna och kontakta polisorganisationen, utan man släpper frågan och tycker: Okej då, det kanske är annat som är viktigare. Det skapar en tråkig stämning i samhället. Framför allt innebär det att människor mister tilliten till polisorganisationen. Det är därför jag tycker att vi måste ha några sådana här regler som blir tydligare, som polisen faktiskt har att rätta sig efter och som gör att människor också kan känna tillit till att de får en återkoppling inom . Därför tycker jag att det här förslaget, att det ska ske inom en månad, är högst rimligt jämfört med hur vi har det inom andra samhällsorganisationer, till exempel inom sjukvården eller när det gäller sådana saker som att jag ska betala min räkning . Gör jag inte det kommer inkasso och knackar på dörren och säger att nu får du betala extra mycket för att du inte har skött dina ålägganden. Jag menar att det finns på många områden i samhället. Det borde också kunna gälla inom polisens organisation, inte minst med tanke på preskriptionstiderna, som har stor betydelse för hur brott ska kunna upp. 5 (): Jag ska inte ge mig in i en diskussion om sjukvården och skillnaden mellan sjukvård och rättsväsen. Vi har massor av tidsfrister också inom rättsväsendet. Så är det naturligtvis. Det gäller inom flera områden. Exempelvis ska man återkomma till målsäganden om hur ärendet utvecklas. Särskilt vid våldsbrott, sexualbrott och brott mot frihet och frid ska man återkomma . Det finns ju riktlinjer av det här slaget. Det finns i hela rättsväsendet. Att tillföra ytterligare en tidsgräns tror jag inte löser problemet. Däremot har interpellanten en poäng i att vi har ett behov av bättre styrning och uppföljning. blir vi beskyllda för att ägna oss åt pinnjakt, därför att vi följer upp resultatet inom polisen ganska mycket, men faktum är att den största reformen i modern tid, , är just nu i görningen. Det handlar om att omvandla 21 polismyndigheter och till en nationell polismyndighet. Bland annat syftar det till att skapa en bättre och mer enhetlig styrning av svensk polis. Det är inte så att vi inte ser det här problemet. Rättsväsendet jobbar på många olika sätt för att förbättra bemötandet av och informationen till brottsoffer. Inom polisen har man tagit fram särskilda riktlinjer för ett mer enhetligt strukturerat och professionellt brottsofferarbete. Det finns också en handbok om information till brottsoffer som riktar sig till personal i polisen som kommer i kontakt med brottsoffer. Där framhålls bland annat att polisen har ett särskilt ansvar för att säkerställa att den som har utsatts för brott får återkoppling till hur ärendet utvecklas. Det är inte så att man inte tänker på detta. Vissa ärenden har högre prioritet än andra. Så är det. I trängt läge prioriterar man brott mot person sexuella övergrepp och annat före vissa förmögenhetsbrott. Det kan man ha synpunkter på, men det finns alltid situationer där man måste prioritera. Det gör man även inom sjukvården. Akuta olycksfall går före annan behandling, och så måste det vara. Regeringen har i regleringsbrevet gett i uppdrag att redovisa vilka resultat man ser av insatserna för att förbättra brottsofferarbetet. Redovisningen, som jag kommer att få , ska särskilt fokusera på vad man gör för att förbättra informationen till brottsoffer, såsom avses i interpellationen. har också gjort två tillkännagivanden om detta, och vi kommer att återkomma till i de frågorna. Det pågår mycket arbete, och jag vågar säga att på många håll fungerar det väldigt bra. Men det vi generellt har problem med är ojämnheterna inom polisen i . Det är olika i olika delar av landet, och förutsättningarna för arbetet är också olika. Det är dock för ojämnt. Som medborgare måste man kunna förvänta sig att ärenden hanteras likvärdigt och med hög kvalitet och skyndsamhet, oavsett var man råkar bo eller var man blir utsatt för ett brott. Här finns mer att göra, och jag tror att polisreformen kommer att ha viss betydelse. Vi har mycket i gång för att förbättra detta. Jag vill gärna säga att det finns balanser, men de är lägre nu än när jag tillträdde. Vi arbetar med att öka trycket för att se till att ärenden inte ligger för . I många ärenden kallnar spåren, och då är skyndsamhet av särskilt stor betydelse. 6 (S): Jag vill avslutningsvis säga att personuppklaringsprocenten trots allt har legat , såsom framgår av interpellationssvaret. Man har inte blivit duktigare trots de ökade resurserna, och trots de insatser talar om har vi fortfarande ett stort problem. Jag tycker att det är viktigt att vi poängterar detta . Det kan mycket väl vara så att antalet ekonomiska brott, såsom förskingringsbrott och bedrägeribrott, ökar. Då måste man titta på förutsättningarna för att prioritera insatser mot de typerna av brott. Kanske måste andra slags poliser och utredare finnas på plats för att klara uppgifterna bättre än de poliser som är tillsatta för att jaga med blåljus, som vi lite förenklat säger. Det är klart att sådana prioriteringar är oerhört viktiga för att människor i allmänhet som kommer i kontakt med polisen ska känna att man också prioriterar den typen av brott, även om jag naturligtvis är varm anhängare av att man ska prioritera de mer akuta våldsbrotten. Det är självklart. Men vi måste ha en nolltolerans när det gäller ekonomisk brottslighet och sådant som handlar om trolöshet mot huvudman, som har ökat . 7 (): personuppklarades nästan 235 000 brott, vilket är en ökning i förhållande till 2006. Personuppklaringsprocenten har precis som interpellanten säger legat sedan alliansregeringen kom till makten. Att det ligger på samma nivå kan man naturligtvis ha synpunkter på. Man ska dock komma ihåg att ökningen av antalet ärenden är omfattande, vilket innebär svårigheter. Man måste nämligen också ta hänsyn till vilken komposition av olika typer av brott som ligger i antalet anmälda brott. Vi får till exempel fler anmälningar vad gäller våld i nära relationer, som ofta är rätt besvärligt att utreda, i synnerhet om man inte kommer . Bevissvårigheterna är särskilt besvärliga, och det är bekymmersamt. Därtill kommer internetrelaterade brott, där vi har utmaningar när det gäller utredningstiden. Det finns alltså förklaringar. Regeringen tycker inte att detta är okej. Vi anser att egentligen ska alla brott utredas. Det finns säkert något brott polisen inte kan klara upp, men i princip måste målsäganden få en rimlig förklaring och polisen ska helst hitta den som är ansvarig för att ha begått ett brott. Sedan förstår alla att det inte går till . Vi kan göra mer, och vi måste bli bättre. I det perspektivet ska man se alla de uppdrag vi har lagt ut. Jag tror inte att det viktigaste för att komma till rätta med problemen är att sätta en tidsfrist för information till målsäganden, även om det är en viktig punkt, utan jag tror att det handlar om att förbättra kvaliteten i utredningskapaciteten. Jag nämner gärna att vi också tittar på möjligheten att använda fler civila utredare för att hitta nya infallsvinklar på en del av problemen. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2012/13:491 om rehabilitering inom 8 (): har frågat mig om jag avser att verka för att sammanföra de två tydliga inriktningarna inom verksamheten, säkerhet kontra rehabilitering, samt vilka åtgärder jag avser att vidta utifrån det som anfört i interpellationen. Det rör Kriminalvården, vilket inte framkom i frågan. Av Kriminalvårdens instruktion framgår att myndigheten bland annat ska verka för att påföljder verkställs på ett säkert, humant och effektivt sätt och att man ska förebygga återfall i brott. Kriminalvården ska särskilt vidta åtgärder som syftar till att brottslighet under verkställigheten förhindras, frigivningen förbereds, narkotikamissbruket bekämpas och innehållet i verkställigheten anpassas efter varje individs behov. Kriminalvårdens uppdrag omfattar, precis som beskriver det, både säkerhet och rehabilitering. Dessa två delar av myndighetens uppdrag står dock inte emot varandra. Tvärtom förutsätter ett framgångsrikt återfallsförebyggande arbete att klienterna inte fortsätter med brottslig verksamhet eller missbruk. Ett aktivt återfallsförebyggande arbete förutsätter både den intagnes motivation till förändring och att hans eller hennes behov och förutsättningar kan tillvaratas på ett professionellt sätt samt att de åtgärder som vidtas under verkställigheten grundas på underbyggd kunskap om vad som faktiskt fungerar.