prot · H10945 · 2013-12-12 00:00:00 — När det gäller den långsiktiga hållbarheten är, som jag sade, social, ekologisk och ekonomisk hållbarhet grundläggande för . Jag tror att man kan se i regeringens arbete hur det tar sig uttryck på olika sätt. räknade till 17 000 hemlösa i . För ett eller räknade man igen – jag tror att de då var 36 000 eller något liknande. Då räknar man i och för sig in alla som bor hemma och har haft kontakt med socialtjänst, så det blir en väldig ökning. Man räknade inte in alla dessa 2005, utan det är nya kategorier som kommer in. Jag måste säga, , att jag har svårt att ta in och din motion och förslaget om social housing som du lyfter fram. Utskottet har faktiskt avvisat det där, och det finns naturligtvis skäl till det. Vi vill ha den svenska modellen. Vi vill inte ha ett systemskifte, som sade, utan vi vill att människor ska kunna göra en bostadsresa. Alla ska ha den möjligheten. Alla ska ha samma förutsättningar. Det finns en inlåsningseffekt och en stigmatisering i social housing. Så tolkar jag ditt förslag, så du måste nog utveckla det om jag på något sätt ska kunna gå på och förstå din linje. 31 (MP) replik: Jag tyckte inte att jag fick något svar på någon av mina frågor. Hela den här mandatperioden, eftersom det blev som det blev efter valet , har jag undrat över varför man inte är intresserad av att försöka skapa långsiktigt hållbara villkor – på många politikområden, men framför allt på dem som vi arbetar med i civilutskottet. Varför, eftersom branschen enträget vädjar om långsiktiga villkor, försöker man inte med trevare till något parti utanför alliansgruppen? Det är ju genom att hitta en part vi historiskt i har skapat långsiktiga villkor, till exempel för energipolitiken där Socialdemokraterna och har haft en blocköverskridande överenskommelse. Åtminstone i min begreppsvärld är det vad som menas med långsiktighet. Åter till frågan om social housing. Jag förstår att ni i Alliansen inte vågar prata om det eftersom det är den problematik som uppstår när ni lämnar över bostadspolitiken till marknadskrafterna. Om ni inte har någon beredskap eller några idéer om hur staten ska ta ansvar för den uppkomna situationen med allt fler människor som är utan bostäder, menar ni då att det är kommunerna som ska ta ett ökat ansvar på det sätt de gör ? Kommunerna gör ju redan det, och det är det jag menar med att vi redan har omfattande social housing i . Eller har ni någon annan idé? Är det någon annan part i samhället som ska ta ansvaret? Vad jag kan se har ni inte någon ambition att göra det på statlig nivå. 32 (KD) replik: Om jag får ta det sista först: När det gäller social housing är det ju så att regeringen från sätter ett större tryck på kommunerna när det gäller bostadsförsörjningsansvaret. De ska ha en tydlig plan. Det är inte alla kommuner som har skött det. Jag menar att det är en viktig del i detta. Sedan är det ju så, som också har sagts tidigare, att det finns socialtjänst. För dem som är mest utsatta finns det möjlighet till social förtur. Du får ursäkta mig, , men jag kan inte se någon anledning att förändra den svenska modellen. Det får vi ta ett samtal om utanför det här, för du måste förklara bättre vad du menar med den modellen. Det är tydligen som ensamt driver det här. Jag är mycket förvånad, det måste jag säga, över att ni funderar i de här banorna. Utifrån mina utgångspunkter handlar det om ökad segregation av människor. När det gäller långsiktigheten tycker jag att regeringen arbetar långsiktigt. Jag var på i , och de beskrev att de har tagit del av regeringens olika förslag. Det handlar bland annat om bostadsförsörjningslagen, som jag nämnde, alltså att man sätter ökat tryck på kommunerna när det gäller planering. Jag har nämnt ett antal åtgärder som kommunen gör med nya regelpaket för statliga regelverk. Det handlar om planprocesserna, om en parlamentarisk utredning som ska titta på regional planering och så vidare. Jag tror att man ska inlemma allt i det. Då blir resultatet en god linje. 33 Statsrådet (KD): Många har beskrivit bostadsbristen i målande ordalag. Bostadsbristen har också många ansikten. Det är den hemlöse, som tog upp, som har svårt att hitta en bostad över huvud taget. Det är den som kanske efter en svår skilsmässa snabbt behöver ha en bostad för sig och kanske också för barnen. Det handlar också om den högutbildade som har fått ett jobb i en storstad och snabbt behöver hitta en bostad. Det handlar också om den unge som ska ha en bostad för sina studier, sitt jobb eller bara för att få komma hemifrån och känna att man nu är vuxen och har ett eget hem. Därför måste också bostadspolitiken möta bostadsbristens alla olika uttryck och ansikten. Det krävs därför också en bred reformagenda för det. Jag kommer direkt från regeringssammanträdet, där vi nu har fattat beslut om propositionen Fler bostäder åt unga och studenter. Propositionen innehåller förslag för att göra det enklare och billigare att bygga ungdoms- och studentbostäder. Vid sidan av lagförslagen i propositionen förenklar också sina byggregler. Därmed kommer vi att göra det möjligt att bygga studentbostäder till uppemot 25 procents lägre kostnad, på fler platser än och mer flexibelt. Detta är bara ett exempel på hur regeringen steg för steg angriper problemen som försvårar, fördyrar och i vissa fall förhindrar bostadsbyggande. Jag vill påstå att vi har den största reformagendan i . Vi renoverar och bygger nytt. I början av mandatperioden träffade vi företrädare för bygg- och fastighetsbranschen. Vi samtalade med hyresgästföreningar, kommuner och länsstyrelser. Vi frågade var problemen finns och vad det är som är orsaken till att långsiktigt bygger så mycket mindre än alla jämförbara länder. Svaren kom: Statens bullerhantering gör det svårt att bygga i lägen där folk allra helst vill bo. Det är svårt att förtäta och bygga i kollektivtrafiknära lägen, sade man. Okej, sade vi, då tar vi tag i det och ser över de regelverk som förhindrar och försvårar. En annan sade: Kommunernas särkrav fördyrar byggandet. Okej, då tittar vi på det också. Överklagandetiderna hos länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna tar för långt tid, sade en tredje. Okej, då ger vi mer pengar och tydliga mål till länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna för att förkorta handläggningstiderna. Det är för många instanser att överklaga till, sade någon. Då ser vi över hela systemet för överklagande. Har vi för många steg? Är det för lätt att överklaga? Är det så att vissa argument tuggas om i alltför många omgångar? Någon säger också att reglerna för att bygga studentbostäder är för rigida och leder till höga byggkostnader och därmed höga hyror. Därmed är det inte möjligt att lösa studenternas bostadsbehov. Så har det gått till på område efter område där vi nu ser över bostadspolitiken på bred front. Vi har redan slopat fastighetsavgiften . Vi har sänkt det totala skattetrycket på boendet med . Vi kortar handläggningstiderna på länsstyrelserna. Vi har reformerat andrahandsuthyrningsreglerna. Vi har reformerat hyressättningssystemet och tydliggjort regelverket för de kommunala bostadsföretagen. Vi har förbättrat de statliga kreditgarantierna. Vi har alldeles skärpt bostadsförsörjningslagen, och vi har höjt bostadsbidragen i ett par olika omgångar både för barnfamiljer och för pensionärer. Under de kommande månaderna kommer att behandla flera förslag för att fortsätta reformpolitiken – allt för att göra vägen mellan idé och byggande kortare, rakare och mer förutsägbar. Men vad hör vi då från vänstersidan, från oppositionen? Ja, inte är det mycket till konkreta åtgärder. Det är mycket allmänt prat om det som vi är överens om, men ingen djupgående analys av vad som är problemen och framför allt inga konkreta åtgärder. I stället anklagas regeringen för att utreda för mycket. Det behövs en aktiv bostadspolitik, säger och . Då hade man ju förväntat sig en tydlig reformagenda från Socialdemokraternas sida, men icke. Med tanke på det understundom höga tonläget från Socialdemokraterna skulle man vänta sig att Socialdemokraterna hade något mer i bakfickan än vad man kan se i motioner och programförslag – något nytt, något eget alternativ till regeringens omfattande agenda. Men läser man Socialdemokraternas skuggbudget hittar man bara allmänt prat och god vilja men lite av konkretion och ingen tydlig reformpolitik utom på ett område: De gamla subventionerna har plockats upp ur gömmorna. 1 miljard av skattebetalarnas pengar ska ges till byggbolagen. Från LO, SSU och ropas det på ännu fler miljarder. Man vill ge uppemot 15 miljarder i olika typer av stöd. pratade jag med en byggföretagare som undrade vad som händer efter valet om vänsterpartierna vinner. Kommer subventionerna tillbaka då? Han funderade på om han skulle vänta med att börja bygga det han ändå tänkte bygga. Det är precis vad som åstadkoms med en subventionspolitik. För det första går pengarna i hög grad till projekt som ändå skulle ha byggts. Med andra ord går pengarna rakt ned i byggherrarnas fickor. För det andra: Har man påbörjat ett införande av subventioner händer ingenting, utan alla avvaktar tills det hela är klart och subventionerna finns på plats. Om vänstern vinner valet och återinför subventioner ska regelverket beredas i . Om det är samma regelverk som tidigare går det kanske lite fortare, men ska det utredas igen tar det tid. Även om det sker med expressfart och man tänjer på de beredningskrav som finns i vår grundlag ska subventionerna ändå beslutas i . Sedan ska de skickas till EU för notifiering. Så fungerar regelverket. Den processen tar ungefär eller kanske till och med längre. Vad vännerna på vänsterkanten kommer att åstadkomma är alltså ett stopp på byggandet av hyresrätter eller kanske uppemot . Varför skulle man sätta spaden i jorden nu om man vet att det väntar subventioner runt hörnet? Så fungerar företagare självklart. Vad svenskt byggande behöver är långsiktiga spelregler och minskat regelkrångel, inte en mäktig stoppkloss som oppositionen förespråkar. Det förvånar mig att Socialdemokraterna genom att säga nej till den högre brytpunkten för statlig skatt vill förneka en miljon löntagare sänkt skatt. I stället vill de använda en del av pengarna till att strö miljarder över byggindustrin. Men jag kan berätta för vännerna i oppositionen att byggföretagen klarar sig väl utan subventioner, och de vill inte ha subventioner. De fyra stora svenska byggbolagen omsatte 2012 tillsammans ca . Deras sammanlagda vinst uppgick till . Är det dessa fattiglappar som vill ge subventioner och stöd med skattepengar? Vi ser nu hur bostadsbyggandet ökar. Under årets tre första kvartal har byggandet av nya bostäder ökat med , enligt SCB. ökade byggandet , enligt Byggindustriers byggbarometer. har också kommit med olika rapporter som tyder på ökat byggande både och kommande år. har byggandet i flera andra länder rasat, länder där man haft en bostadsbubbla som spruckit. Det är för tidigt att ropa hej, och självklart är det långt kvar till de nivåer som vi behöver, men är trots allt på rätt väg. Grunden är stabila statsfinanser och långsiktiga spelregler. För att få upp bostadsbyggandet på en nivå som bättre motsvarar efterfrågan är nämligen långsiktigheten A och O. Det som gäller måste branschen också kunna vara säker på gäller . Socialdemokraterna, aspirerar samtliga på regeringsmakten efter valet. Det är ännu höljt i dunkel hur regeringsalternativet ser ut. Vilka ska Socialdemokraterna i så fall bilda regering med? De verkar själva inte riktigt veta. Och vilken bostadspolitik kommer då att formas? Det vet vi inte heller. Blir det subventioner, som två av tre vänsterpartier vill? Blir det 1 miljard, eller blir det uppemot 15 miljarder? Hur ställer ni er till de reformer som regeringen bereder just nu? Jag tycker att det vore bra om Socialdemokraterna kunde ge klart besked. Vilken typ av subventioner vill ni införa, och vilket regelverk vill ni införa? Hur ser tidsplanen ut? Hur kommer ni att hantera det faktum att sådana här stöd måste notifieras av EU? Och vad blir konsekvensen om byggbranschen börjar tveka och stoppar allt byggande av hyreslägenheter i avvaktan på subventionerna? Frågorna är många, men tyvärr är svaren få. I detta anförande instämde (C). 34 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Det låter på statsrådets inlägg som om de skattesubventioner eller ränteavdrag och bidrag som har getts till privata sektorn inte är skattebetalarnas pengar. Du och regeringen har betalat mer än till den privata sektorn. Är det inte skattebetalarnas pengar? Varför höjer du rösten här i kammaren när vi i och i de rödgröna vill ha skattesubventioner för att bygga hyresrätter? 40 miljarder betalas till den privata sektorn i räntebidrag och avdrag. Vems pengar är det, förresten? Om det inte är våra, om det inte är det svenska folkets, vems pengar är det? Förklara för mig! Så fort vi föreslår något kommer EU-regeln att gälla. Vad händer med den nationella suveräniteten? Vad händer med vår egen kammare och riksdag? Är det inte vi som bestämmer över detta? Vad är det för påhitt så fort det gäller att ta ansvar för politiken? Jag undrar verkligen. Hur svarar statsrådet på de frågorna? 35 Statsrådet (KD) replik: Ja, alla pengar är skattebetalarnas pengar. När vi säger till barnfamiljen som köper sitt första hus att man får dra av en del av räntekostnaden är det klart att det är en mindre skatt som barnfamiljen behöver betala in till staten. Det tycker jag känns ganska rimligt. Det är samma sak om jag bygger ett mindre hyreshus. Då kan jag också göra ränteavdrag. Är jag företagare och har den skatteformen betalar jag skatt när jag gör vinst. Så fungerar reglerna. Problemet när man använder subventioner är att man riktar dem till olika byggbolag. Då uppstår problemet att byggare som ändå tänkte bygga kan casha in lite extra pengar. Det innebär också att byggföretag tyvärr fungerar som de alltid har gjort, det vill säga de jagar efter de lätta pengarna – subventionen – i stället för att lägga energi på att utveckla sin produkt. Vad som händer med Amineh Kakabavehs och förslag är att pengarna som skattebetalarna – undersköterskor, sjuksköterskor, lärare och byggnadsarbetare – har betalat in går till byggbolagen, antingen till ett ineffektivt utnyttjande eller till högre vinster. Jag förstår inte varför vill ge mer pengar till den typen av aktörer, som har det ganska gott ställt, i stället för att satsa pengarna på att antingen sänka skatten för vanliga löntagare eller på att åtminstone åstadkomma verkliga förändringar. Det är detta som är effekten. Titta på historien! Vi har haft olika subventionssystem tidigare. Ändå har vi byggt hälften av vad norrmän, och danskar har gjort, och byggföretagen har gått ordentligt med plus i resultatet. Det blir effekten av politiken. Det är att kasta pengarna i sjön, i bästa fall. I värsta fall åker de rakt ned i byggherrarnas fickor. 36 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag tror att vi är överens om att pengarna inte ska gå till någons ficka. De ska berika den generella välfärden, som bostadspolitiken är en del av. Det är det vi strävar efter. Vi har också lagt fram tydligt och klart att det ska finnas ett produktionskostnadstak för vår insats eller investeringsstöd till nyproduktion. Någon måste ta ansvar. Om vi har 40 miljarder till den privata sektorn måste vi också se till att fler bostäder byggs. Jag, och hela kammaren vet att vi får information om till exempel att kvinnor inte får plats på kvinnojourer. Eftersom det inte finns något boende får de gå tillbaka till en man som misshandlar dem. Vi vet att det finns baracker för studenter. Vi vet att det finns en stor segregation i det svenska samhället. Det är jättegeneröst och jättebra att ska ta emot fler människor från andra delar av världen, men vi måste också ge dem ett värdigt liv. Vi kan inte ha den trångboddhet som gäller och den här bostadssegregationen. Detta är totalt frånvarande i kammare. Det här måste vi ta ansvar för, . Därför vill vi bygga för de unga, för studenterna och för de här kvinnorna. är världens mest jämställda land i talet, men i praktiken skickar vi tillbaka kvinnor till en man som misshandlar. Människor kan inte skiljas eftersom det inte finns bostäder. Det är stora samhällsproblem. Vi vill ta ansvar från Vänsterns sida. Vad säger om detta? Det är jättebra att det kommer en proposition om ungdomar. Men frågan är om de kommer att få lägre standard för att de är studenter. Eller hur kommer det att vara i denna proposition? 37 Statsrådet (KD) replik: Jag förringar inte det engagemang och den goda vilja som Amineh Kakabaveh har. Det är metoden som jag kritiserar, metoden med subventioner till byggföretag för att de ska bygga på ett visst sätt. Den fungerar inte. Vår historiska erfarenhet visar detta. Vi har haft tre olika sådana system, och ändå har vi byggt hälften av vad norrmän, och danskar har gjort, hälften av OECD-genomsnittet. Det finns inget historiskt belägg för att den här typen av system fungerar. Ska man sedan införa sådana system måste man enligt de regelverk vi deltar i notifiera detta i , få ett okej om att det inte är otillåtet statsstöd. Den processen tar . kommer alla att avvakta. Vad händer med det här? Därmed kommer det att bli stopp på hyresrättsbyggandet. Amineh Kakabaveh menar väl. Men detta kommer att leda till att det byggs färre hyresrätter och att det blir mer vinster hos byggföretagen, tvärtemot den politik hon önskar. Jag beklagar, men det blir effekten av hennes politik. 38 (MP) replik: Ministern pratade en del om långsiktiga villkor. Eftersom jag inte fick något svar på frågorna från övriga ledamöter ställer jag dem igen. Jag är förvånad över att man under en hel mandatperiod som minoritetsregering inte har försökt att förankra sina förslag, till exempel dem som ni har tagit beslut om i regeringen . Varför har ni inte gjort några försök att förankra dem, så att ni kan försäkra er om att de passerar i hyfsat skick genom ? Jag tycker att det är märkligt. Jag förstår inte det. Sedan vill jag upplysa ministern om något när det gäller höjningen av brytpunkten, som inte blev av. Det är inte alls så att de pengarna ska användas till det som ministern påstod. Ministern kunde ha lyssnat på intervjuerna med de ekonomisk-politiska talespersonerna för oppositionspartierna efter att beslutet hade tagits. Det var tydligt att pengarna i första hand ska gå till utbildningssektorn. Jag vill också ha en kommentar från ministern när det gäller den oro som finns i princip i hela landet över det förslag som regeringen i budgeten på utgiftsområde 18 lägger när det gäller ett centralt konsumentrådgivningskontor hos , var det nu ska placeras. Det finns en oro över att det kommer att innebära att trängda kommunalråd runt om i landet, framför allt i små kommuner som kanske bara har en halv tjänst för konsumentrådgivning, kommer att dra in den tjänsten och i stället hänvisa till den centrala verksamheten. Det är många väldigt oroliga för. Ministern kan inte ha undgått att uppmärksamma att det är någonting som man verkligen är orolig för. Hur resonerar ni kring den signalen? 39 Statsrådet (KD) replik: Eftersom konsumentpolitiken ligger på statsrådet sida tycker jag att ska ställa de frågorna till henne, exempelvis i en interpellationsdebatt. Jag ska inte diskutera andra statsråds ansvarsområden. Låt mig gå tillbaka till diskussionen om subventioner. säger att pengarna från den uteblivna skattesänkningen inte ska gå till subventioner. Det är uppfattning eftersom inte vill ha tillbaka subventionerna. Det är bra. Men om det skulle bli en vänstermajoritet i kammaren efter valet eller en regering ledd av Socialdemokraterna med stöd eller medverkan av , kan jag lita på att och kommer att göra allt för att stoppa subventionerna? Kan säga att verkligen kommer att se till att det inte blir några subventioner, att vi inte kommer att återgå till den typ av ryckighet i politiken som subventionssystemen innebär? Kan jag få ett klart besked? Det vore intressant för kammaren och alla andra som följer debatten att veta att man kan lita på i frågan. 40 (MP) replik: Om ministern hade följt debatten hade ministern hört att även Socialdemokraternas utbildningspolitiska talesperson var mycket tydlig med att de 3 miljarder som vi räddade i går ska gå till utbildning. Ministern försöker inte ens svara på min fråga om långsiktiga villkor. Det gör mig bekymrad. Det är en systemfråga. Vi har en lång historik i landet av att minoritetsregeringar gjort aktiva försök att förankra sina förslag i . Det här är allvarligt. Det är som om den här regeringen försöker låtsas som att inte existerar. är ändå överordnad regeringen. Man borde vara lite ödmjuk inför det förhållandet. Om alliansregeringen skulle bestämma sig för subventioner skulle det förmodligen bli som ministern säger. Då skulle ni inte stoppa subventionerna. Om det kommer en faktura från på 50 miljoner skulle ni väl ge dem några till. Men det är inte så vi resonerar om att använda skattemedel. har lagt fram ett förslag, som ministern kanske inte känner till. Vi vill utvidga ROT-systemet till att även gälla hyresfastigheter. Vi menar att det inte på något sätt ska förändra prisbilden för den tjänst som en fastighetsägare upphandlar. Självklart ska det vara samma press där. Vi är övertygade om att den offentliga sektorn – det finns historik – är en duktig upphandlare. Jag vill poängtera att det som byggs byggs med hjälp av subventioner, även om ministern inte vill erkänna det. 41 Statsrådet (KD) replik: Jag noterar att Socialdemokraterna och vill ha subventioner till nyproduktion, och vill ha subventioner till . Partierna vill inte samma sak. Det innebär att vi måste avvakta ett gemensamt besked. undvek mycket tydligt att svara på frågan om han kommer att stoppa alla försök att införa subvention av nyproduktion, som hans parti är emot. Den frågan gled han undan genom att tala om subventioner av ombyggnationer, som Socialdemokraterna inte vill ha. Däremot har något liknande förslag. Det är intressant. Totalt sett ska detta gå ihop statsbudgetmässigt, och det ska vara system som fungerar i praktiken. När systemen ska införas ska de notifieras, och det skapar problem. parti och övriga partier som aspirerar på att få bilda regering har ingen gemensam politik och inte heller några tydliga besked att ge. Det är oerhört olyckligt. Det innebär att det kommer att bli ett stort vakuum om olyckan skulle vara framme och det blir en annan majoritet i kammaren. Långsiktigheten handlar om att vi inte håller på med subventioner utan att vi lägger grunden för ett regelverk som främjar att byggföretagen känner till spelregler och kan investera långsiktigt. Låt mig ge ett exempel. En företrädare för ett byggföretag som bygger ett av Sabos Kombohus, ett koncepthus som byggs för lägre kostnad, säger att de började utveckla de billigare husen när de insåg att subventionernas tid var förbi. Då jobbade de för att bygga smartare så att de kunde pressa kostnaderna. Den utvecklingen stannar av om vi återigen börjar med subventioner. Jag hade hoppats att jag kunde få med mig i kampen mot subventioner, men det verkar som att svävar på målet. Jag beklagar det. 42 (S) replik: Det är svårt att inte bli lite fnissig när statsrådet använder nästan hela sin talartid till att tala om inte bara vad som blev fel under Socialdemokraternas tid med utan också till att tala om att socialdemokrater i opposition skadar bostadsproduktionen. Oj, oj, oj, säger jag! Jag förstår att det är tufft. Jag förstår att det inte är så roligt att efter två mandatperioder titta ut över landet och se att det har blivit sämre. Jag kan dessutom lugna statsrådet och övriga ledamöter i kammaren med att en socialdemokratiskt ledd regering kommer att kunna ta ansvar för . Socialdemokratiska minoritetsregeringar har regerat det här landet tidigare. Det har gått alldeles utmärkt. Genom att söka brett stöd i kammaren hos olika partier över blockgränser har vi klarat av att leda landet framgångsrikt. Det behöver ni inte oroa er för.