prot · H009115 · 2013-05-31 00:00:00 — Vi vet också att , snart, av borgerlig politik har lett till ett alltmer ojämlikt samhälle. För detta finns ett ansvar. hade begärt en aktuell debatt om de ökade klyftorna i samhället. Jag tycker att den aktuella debatten, som vi inte vet om den kommer att bli av, med fördel kunde ha slagits ihop med den här aktuella debatten, för de handlar till stor del om samma sak. Så till bilbränderna och stenkastningen i som har spridit sig runt om i flera stadsdelar i många större städer. Självklart är de oförsvarliga. Självklart finns det ett individuellt ansvar för varje människas handlingar. Det kommer man aldrig ifrån. Att ta till våld är oacceptabelt. Det man har förstört är inte bara bilen som eldades upp eller det som skadades av stenen som kastades, utan man förstör en miljö. Man förstör det område som man bor i. Det får långsiktiga konsekvenser för människorna som bor i området. Det påverkar vilket rykte området får, om man vill bo kvar eller inte, hur sammanhållningen blir och också andra saker. Om det är vi överens. Det imponerande har varit, och flera talare har varit inne på det, att de viktigaste krafterna för att motverka det här finns i just dessa områden. Det är de som tog de områdena tillbaka. Under alla de här dagarna har min mobiltelefon fyllts av Twittermeddelanden och sms om att man kallar partiföreningarna i till att nattvandra eller att man samlas där och där för att visa att man inte är beredd att låta skadegörelse och våld regera. Jag är säker på att det har varit likadant i andra partier, för det har skett över partigränserna. De flesta har inte varit med i något parti, utan det har varit folk från och från ABF som har nattvandrat. De goda krafterna i samhället har försökt, och lyckats, att ta tillbaka det här. Frågan är nu: Kommer vi att lyssna på dem? Kommer vi att lära av dem när de talar om hur man går vidare från den här punkten? Det tycker jag är det avgörande. Polisen har ett svårt och väldigt viktigt arbete. Det är tufft för poliser som hamnar i de här situationerna. Väldigt ofta gör polisen rätt. Väldigt ofta gör man ett gott arbete. Jag har själv träffat många poliser som arbetar i utsatta områden och som verkligen arbetar med invånarna för att bygga upp ett bra förtroende, och de hamnar i situationer som är svåra att lösa. Det polisarbetet skrivs det sällan någonting om, för det är vardagen, och det ska vara vardagen. Undantagsfallet är att polisen gör fel. Undantagsfallet är rasistiska tillmälen och övervåld. Det är viktigt för polisens egen trovärdighet att man reder ut detta. Vi skulle helst se att det skedde genom en oberoende myndighet. Men det är inte polisens fel att de här sakerna sker. Det handlar om mycket mer komplexa saker som händer i vårt samhälle. Jag återkommer i mina kommande inlägg till hur vi vill göra någonting åt ett som blir allt orättvisare och hur vi vill att vi ska vara ett samhälle som håller ihop. 25 (KD): Vad uppnår man med att elda upp grannarnas bilar eller att slå sönder den lokala butiken? Varför tänder man eld på ideella föreningars lokaler, såsom ? Vad driver de ungdomar som tänder eld på , en skola för barn från förskoleklass upp till årskurs 5? Varför krossar man rutorna till föreningen lokal i , en förening som arbetar för människor som är utsatta och som lever i eller riskerar hemlöshet? Jag kan förstå att unga känner en ilska och frustration, men att göra sin röst hörd genom hot, skadegörelse och andra våldsyttringar kan aldrig accepteras. Att ha en framtidstro och känna sig behövd och lyssnad till är mänskliga behov som vi alla har. Tyvärr ökar inte möjligheterna att få behoven uppfyllda med våld och skadegörelse. Det blir inte fler jobb eller företag i områden där det är osäkert om man får ha sina saker eller lokaler i fred. Det Husbyborna drabbats av är fruktansvärt. Många säger att de inte känner igen sig i sin egen stadsdel. Det vi sett är inget vi i är vana vid, även om det skett tidigare. Min första känsla är empati med de människor som vaknat till chocken av att se sin bil utbränd eller den egna butiken sönderslagen. Den andra känslan är upprördhet. Upprördhet över att människor förstör för sina medmänniskor, men också upprördhet över deras försvarare som tycker att allt är det offentligas fel. Det är viktigt att vi, som vi frågar oss vad som är orsakerna, är helt tydliga med att människor har ansvar för sina gärningar. Hur frustrerad man än må vara har man alltid ansvar för sina egna handlingar. Dessutom måste jag vara tydlig med en sak. Vad frustrationen beror på har inte framgått, och bilden framgår inte tydligare för att fler bilar bränns. Det finns konstruktivare sätt att uttrycka sin mening på. Om personer inte upplever att denna möjlighet finns måste vi självklart ta det på allvar, men bilbränder gör inte dessa röster tydligare, snarare tvärtom. Det diskuteras nu vad som är anledningen till det vi sett. En del vill lyfta fram att det är socioekonomiska faktorer som styr. De spelar självklart roll. Men att vara fattig och utan arbete leder inte automatiskt till att man slänger sten mot kvartersbutiken. Avsaknaden av en fritidsgård gör inte att man tänder eld på grannens bil. Andra debattörer vill lyfta fram att många av dem som vandaliserat har utländsk bakgrund. Lösningen på problemet skulle då ligga i att begränsa invandringen. En sådan argumentation kan man självklart säga mycket om. Utgångspunkten och människosynen är minst sagt ihålig, och att de som drabbas värst av kravallerna själva är utlandsfödda butiksägare eller bilägare verkar dessa tyckare dessutom helt bortse från. Dessa förklaringar missar alla något väldigt väsentligt, nämligen föräldrarnas roll. Föräldrarollen har kommit helt i skymundan. Barns och ungas uppväxtvillkor är det allra viktigaste. I detta är föräldrarnas roll central. Det är inte så att vi glömmer bort kampen mot sociala orättvisor eller behovet av tydlighet från rättsväsendets sida, tvärtom. Det finns ingen quick fix för det som händer, men i arbetet med att förhindra att det händer igen spelar föräldrarna och andra vuxna en nyckelroll. Hade det inte varit för alla vuxna som varit ute och nattvandrat hade situationen inte gått åt rätt håll. Många föräldrar kan behöva stöd i sin föräldraroll, och det ska vi ge dem. Den politik vi ska fokusera på måste stå på ett stadigt ben av förebyggande insatser där inte minst ökad samverkan mellan familjer, det civila samhället, skola, socialtjänst och polis spelar en central roll. Det är viktigt med förebilder. Vi har alla ett ansvar för att utforma ett samhälle som är brottsförebyggande i sig. För innebär det ett samhälle där vi tar ansvar för varandra och inte bara ser våra egna barn utan också skolkompisen och grannbarnet. En forskare intervjuade ett antal kriminella pojkar. Samtliga hade trassliga uppväxtförhållanden. De flesta hade fortsatt sin kriminella bana, men några hade lyckats sluta. Den gemensamma nämnaren för dem var att de kunde uppge någon vuxen i sin närhet som de som barn hade känt tillit till. Det kunde vara en släkting, en lärare, en idrottsledare, en granne eller någon annan. De som fortfarande levde ett kriminellt liv kunde inte nämna en enda person som de hade litat på under sin uppväxt. Lagstiftning och myndighetsinsatser är viktiga, men det är också vårt personliga ansvarstagande för barn som far illa. Polisens kortsiktiga målsättning behöver vara att skapa lugn och se till att personer och egendom inte skadas. På måste vi få till positiva spiraler i dessa områden. Flera satsningar är på gång, såsom satsningar på skolan och på nystartszoner. Att polisen är synlig och närvarande i lokalsamhället är också viktigt. Genom vardagliga möten och samtal på torg, skolor och fritidsgårdar läggs grunden för respekt och förståelse mellan unga, polis och andra goda krafter i samhället. 26 (): Det är intressant att lyssna på diskussionen och de synpunkter som förs fram, men det bekymrar mig att det tenderar att vara en allmänpolitisk debatt i stället för en diskussion om de allvarliga händelser vi precis har upplevt och upplever i ytterstadsområden och i vissa förorter runt om i landet, inte bara i . sade att han var bekymrad över bilden av . Jag är faktiskt mer bekymrad över verkligheten. Det är ingen tvekan om att i miljonprogramsområden i , inte minst i storstadsområdena, har vi haft en mängd bekymmer som man arbetar med. Ingen ska påstå att det inte görs något för att rätta till problem i skolan, rusta upp områden och annat, men mer kommer att behöva göras. Det är både nödvändigt och viktigt att så sker. Det som bekymrar mig är att den bild som ges av dessa förorter är en där man stämplar dem som problemområden, som om det bara skulle vara elände i , och . Så är det inte. Mycket fungerar bra. De allra flesta människor som bor i dessa områden begår inte brott, de kastar inte sten på polisen, de kastar inte sten på andra saker, de förstör inte och de bränner inte. De beter sig som alla andra normala hederliga människor i landet. De människorna har rätt till trygghet och till ordning och reda i sina bostadsområden i sin hembygd. Därför måste våra insatser inriktas på att plocka undan individer som inte ställer sig i det ansvarstagande ledet, som inte gör något vettigt av sitt liv. Därmed återkommer jag till de arga, unga männen som vi ser. De är ofta kriminellt belastade. Vi kan diskutera länge hur de hamnat där; det finns mycket att säga om det. Lösningen vad gäller de unga männen är inte att be deras föräldrar ta tag i dem. Många av dem är myndiga. Det är både vuxna människor och tonåringar, och då är det inte någon mamma som ska hålla dem i handen. De måste på något sätt tas av banan, den kriminella banan. Det är ett mönster som måste brytas. De präglas ofta av rätt missriktade uppfattningar om världen och samhället. De gillar inte samhället. Polisen blir en symbol. Alltså ger de sig på polisen. Min uppfattning är att för att komma åt den typen av personer som vi har för många av måste polis, sociala myndigheter och andra samverka på individnivå. Det handlar om att var och en måste ta sitt eget ansvar, måste ändra inriktning. Tyvärr har många dessutom helt fel förebilder eller ideal. En del drivs av kriminella som verkar ha mycket pengar och snygga tjejer och tycker att det är spännande. Andra förvirrar sig in i en radikalisering som leder fel och till mer våld. Här finns mycket att göra för det civiliserade samhället. Jag tycker att det är positivt att vi nu ser att fler och fler kommunala förvaltningar runt om i inser att de måste jobba med individer och inte med grupper. Som det sades tidigare i debatten är det märkligt att så fort det uppstår problem ägnar sig ett parti åt att beskylla alla med en viss bakgrund för att vara bekymret, som om det inte fanns ett individuellt ansvar, och sedan har vi de sociala ingenjörerna på vänsterkanten som vet precis vad som ska göras. Men det är inte riksdag och regering som ska hantera socialt arbete. Det är ett kommunalt ansvar. Vi kan ge möjligheter till det arbetet, vi kan stärka förutsättningarna att arbeta exempelvis tillsammans med polis och andra, men mycket av arbetet måste göras utifrån det lokala perspektivet. Det är så ett bra samhälle växer. Det måste växa underifrån, inte genom politiska pekpinnar från eller regeringen. 27 (S): Justitieministern var bekymrad, bekymrad, bekymrad. Sedan avslutade hon med att skylla på kommunerna, att det är deras ansvar. Det räcker inte att vara bekymrad. Man måste också agera, och det agerandet måste leda till resultat. Jag kan konstatera att när regeringspartierna redovisar det som de säger sig ha gjort har det bara gått åt fel håll. Arbetslösheten har ökat. Socialbidragstagandet har ökat , nästan 2 miljarder, sedan ni tillträdde, . Klyftorna har ökat. Andelen hushåll som ligger under fattigdomsstreck har ökat sedan ni tillträdde. I inget annat land har klyftorna ökat mer än i , visade . Disponibelinkomsterna för de med de lägsta inkomsterna har minskat, vilket är mycket ovanligt. De fattiga har blivit fattigare, de rika har blivit rikare vid makten. Ni har hållit på . Ju längre ni håller på desto värre blir det. Då kan man inte skylla ifrån sig på någon annan, att något annan ska lösa problemen. När man ser hur läget är måste man ta till sig nya konstruktiva förslag. Jag har lagt fram fem förslag . Det gäller polisen, , arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken och socialförsäkringarna. Det är förslag som skulle medverka till att binda samman igen. Jag tycker att regeringen ska ta till sig och börja arbeta med dem . Alla tar naturligtvis avstånd från våldet. Det gör alla demokratiska krafter. Men det handlar också om att kunna skilja på att förklara en sak och att försvara den. Att man förklarar våldet innebär inte att man försvarar det. Det innebär bara att man söker efter en förklaring så att man på något sätt kan hitta en lösning. Det är en viktig distinktion att göra. Det räcker inte att bara ta avstånd från våldet. Man måste också se till att förstå varför det inträffar. Först då kan man lägga fram konkreta och konstruktiva förslag för att lösa detta. Då handlar det om att ta avstånd från allt våld. Tar avstånd från de nazister som var ute i med sina egna medborgargarden? Det skulle jag gärna vilja höra honom göra. Det handlar om att ta avstånd från allt våld. Jag måste nog säga att det för inte verkar handla om att sätta stopp för våldet. För handlar det bara om att återigen, om och om igen, hetsa mot invandrare. Jag undrar om har någon trovärdighet när det gäller gatuvåld över huvud taget. Det är bara som dina egna riksdagsledamöter avslöjades med att springa runt på gatorna med järnrör, . Du är partiordförande, men du har inte ens orkat lyfta bort dem från . De finns kvar här. Du pratar om att polisens befogenheter måste öka. Du står här och försöker göra dig bred kring gatuvåld. Tror du att du har någon trovärdighet i detta? Städa upp i ditt eget parti först innan du börjar kritisera andra partier! 28 (MP): Jag tackar för tydligheten. kommer vi förhoppningsvis inte att behöva inleda med en liknande debatt. Vi måste ha den handlingskraft som förväntas av politiker. När jag träffar människor, mina grannar, dem som bor i området och dem som går i skolan där, är de inte särskilt glada över politikerna. Det har ni säkert också märkt, ni som har besökt förorten. har kriminella lättare att rekrytera i de här områdena än vad de politiska partierna verkar ha. Den här sommaren kommer att gå så bra som vi har förberett oss. Det har räknats upp ett antal goda krafter; gjorde det förtjänstfullt. De finns i varje småstad, storstad och förort. Det kan handla om kyrkan, moskén, ideella föreningar som jobbar med idrott, scouting eller nykterhetsarbete och alla de som kanske inte är organiserade men känner att de är ett med sitt bostadsområde. Det är de krafterna vi har att lita på den här sommaren. Men , 2014, tycker vi från sida att det är oerhört viktigt att skapa möjligheter för ungdomarna. Vi från tror att en av punkterna inte den avgörande, men en oerhört viktig sådan handlar om sommarjobben. När skolorna nu stänger kommer tiotusentals ungdomar i åldern att gå ut och kanske inte ha någonting att göra mer än att hänga utanför tunnelbanan eller i centrum. I samarbete med kommuner, lokalt näringsliv och lokala myndigheter vill vi säkerställa att ingen ungdom ska gå ut gymnasiet utan att ha sommarjobbat åtminstone en sommar, helst två. Varför är det här viktigt? Varför ligger en del av problematiken här? Jo, det handlar om nätverk. Om man senare ska få möjlighet att komma in på arbetsmarknaden behövs det olika former av kontakter och nätverk som många av ungdomarna ute i miljonprogramsområdena inte har. När skolan har praoveckor ringer man till oss ledamöter och ber att få plats för en ung människa. Vi har många sådana här i . Vi gör så gott vi kan. Men utan den hjälp som skolan, föräldrar, släktingar, vänner och grannar kan ge är det rätt svårt för en ung människa att få in en fot på arbetsmarknaden, och det är det sommarjobb handlar om. ska alla som går ut högstadiet utan fullständiga betyg erbjudas kompletteringsutbildning. Det är också en ingång som handlar om att man ska kunna ta sig vidare i livet. tycker vi också att värdegrundsarbetet måste fortsätta vid den myndighet som förvaltar det våldsmonopol vi har gett den. Vi vet hur viktigt det har varit. Jag har själv suttit i justitieutskottet och vet att poliser gör ett fantastiskt arbete ute i samhället. Det är viktigt att det arbetet fortsätter. 29 GULAN AVCI (FP): har vi hört hur parti efter parti från den samlade oppositionen framlagt olika politiska manifest för utvecklingen av socioekonomiskt utsatta områden. Socialdemokraternas främsta recept för att komma till bukt med ungdomsarbetslösheten är en 90-dagarsgaranti. Men glömmer att nämna att hans parti vill avskaffa den halverade arbetsgivaravgiften för ungdomar, som bidragit till att väldigt många arbetslösa ungdomar fått ett jobb att gå till och som sannolikt också har bidragit till att många ungdomar kunnat behålla sina jobb i denna globala ekonomiska kris. Jag har suttit i kommunfullmäktige i . Jag sitter i arbetsmarknadsnämnden. Vi har verkat målinriktat för att skapa positiv utveckling i dessa områden. Men tyvärr har representanter för , och Socialdemokraterna är inte representerade i som sitter i samma arbetsmarknadsnämnd som jag inte missat ett enda tillfälle att rösta mot de förslag som vi lagt fram för arbete och utbildning samt andra insatser som syftar till att människor i utanförskap ska komma in i samhället. , då Alliansen i öppnade de fem jobbtorg vi har som ett komplement till Arbetsförmedlingen, har 17 000 människor som tidigare hade försörjningsstöd gått till egenförsörjning. Men det är någonting som ni inte gärna nämner i debatten. Ni vill skapa bilden att människor i förorterna bara sitter med händerna i kors. Jag kan tala om för er att det var väldigt många människor som gick upp ungefär som vi som debatterar här i kammaren och åkte till sina jobb. Men detta vill ni helst inte prata om, och det är mycket beklagligt. Man pratar om ett manifest för att garantera att ungdomar ska få sommarjobb. Jag kan tala om för dig, , att fick alla de ungdomar på , bland annat i där du bor, som ansökte om sommarjobb ett jobb att gå till . De kunde arbeta de där , tjäna lite egna pengar och få in en fot på arbetsmarknaden. Jag kan också nämna att vi ska flytta ut kommunala förvaltningar. Jag hoppas att regeringen tar efter detta och ser till att ett antal myndigheter flyttar ut till förorter. Det kommer sannolikt att bidra till att vi kan öka sysselsättningen, men även till att stärka det lokala näringslivet, när människor rör sig i de här områdena. När det gäller tidiga insatser för att motverka våld och kriminalitet bland unga människor kan jag tala om för er i oppositionen att vi i har en 24-timmarsgaranti för när ska komma i kontakt med föräldrarna till de ungdomar som är ute och begår kriminella handlingar. Det görs alltså väldigt mycket i . Men detta vill ni inte prata om, för ni vill stigmatisera förorterna. Ni tror inte på de människornas inre kraft att kunna klara sig själva, arbeta och bli en del av det här samhället. Det är bara att beklaga. 30 (C): Den brottslighet som pågick i och andra stadsdelar är inte unik. Det är inte första gången som arga män skapar otrygghet i våra städer. Det har i själva verket hänt förut , och även långt innan vi fick segregerade bostadsområden. Man undrar om även skyller upploppen på och marsoroligheterna 1848 på för stor invandring. Detta har hänt förut, och det har hänt både i och utomlands. Sannolikt kommer det att hända igen. Precis som åhörarna här och tv-tittarna har hört finns många som tror sig veta mycket om de personer som bränt bilar och kastat sten. Tyvärr är det nog mest spekulationer. Efter en av de tidigare händelserna, 2008, gjorde Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, ett slags utvärdering utifrån räddningstjänstens perspektiv. De intervjuade pojkar och unga män som hade varit med vid kravallerna vid Herrgården, en del av i . I intervjuerna nämns framför allt tre anledningar till att de kastade sten mot polisen: för att de hatar polisen, för att de var sysslolösa och för att de vill ha spänning. Svaren var alltså inte alls i linje med någon klasskampsretorik, socialt utanförskap eller dåligt boende. Det var inte alls speciellt genomtänkta motiv. har vi fått höra analyser av anledningar och motiv till händelserna i både av politiker och i svenska och utländska medier. Men tänk om det var fråga om personer som ville skapa spänning, som ville ge sig på polisen utan något som helst genomtänkt syfte. har försökt kartlägga de som är misstänkta för upploppen och kom fram till att en överväldigande majoritet är dömda för brott och är välkända för polisen. Det kanske inte är personer som vill skapa uppmärksamhet för att visa på de problem som finns i stadsdelen. Det kanske är personer som har begått brott och som använder tillfället för att begå nya brott, dolda bland större fullt legitimt protesterande folkmassor som inte alls har för avsikt att bränna bilar eller kasta sten. Det är i så fall inte heller första gången. Vi har sett huliganer som inte alls är fotbollsfans. De hänger på för att dolda i folkmassan begå brott. Polisen i upptäckte tidigare kända fotbollshuliganer som plötsligt deltog i antirasistiska demonstrationer för att hitta en möjlighet att slåss mot polisen. Jag önskar att ingen gör dessa kriminella personer till talesmän för sina stadsdelar, dels för att de absolut inte är representativa för storstädernas ytterområden, dels för att de kanske över huvud taget inte bor i de områden där de har deltagit i upploppen. I samband med problemen i konstaterades att de gripna i många fall inte alls bodde i . Under den värsta natten greps 18 personer för våldsamt upplopp. Ingen av dem bodde i . Den som tror att upplopp kan stoppas enbart med hjälp av sociala satsningar i utsatta områden tror fel. Om de kriminella inte ens bor där lär sådana satsningar inte påverka deras hat mot polisen eller vilja att kasta sten. Åtgärderna ska vidtas i alla fall, men de är inte det enda receptet för att få stopp på upploppen. Då gör man det för enkelt för sig. 31 (SD): Den fråga jag tycker att bör ställa sig är: Varför hatar man polisen? Det är för att man inte ser den som sin polis. Man ser inte samhället som sitt samhälle utan lever i ett parallellt samhälle. Man är inte en del av det svenska majoritetssamhället. Därför hatar man svenska myndigheter, därför kastar man sten på polis, därför kastar man sten på brandkår och därför kastar man sten på sjukvårdspersonal. De är inte deras myndigheter, och de är inte till stöd för dem. Det är därför man hatar. Jag blir oerhört provocerad av skuldbeläggande av polisen. Det var subtilt, förvisso, men jag kan inte förstå varför man lyfter upp frågan över huvud taget om man inte har för avsikt att just skuldbelägga polisen. Vilka signaler sänder det, , till de poliser som utför det oerhört otacksamma jobbet i dessa områden? Vilka signaler sänder man när man skuldbelägger dem på det viset? Vilka signaler sänder detta till de våldsverkare som kastar sten på polisen? Vilka signaler sänder detta om de händelserna? Vilka signaler vill sända ut genom att skuldbelägga polisen? Det vill jag gärna ha svar på. Jag blir också provocerad av dem som säger att upploppen nu har upphört och att lugnet är återställt. Det är rena påhitt. Så är det inte. De pågår ständigt i dessa områden, framför allt i våra storstäder. Att medierna slutar skriva om dem och att slutar skicka sina live-reportrar till betyder inte att problemen har upphört. Så sent som besköts till exempel en väktarbil i i . Det är sådant som sker i dessa områden, i de segregerade otrygga invandrartäta områdena. Stå inte här och säg att upploppen har upphört! Det har de inte gjort. Tvärtom pågår de i allra högsta grad. Justitieministern säger att polisen har lyckats väl.