prot · H00961 · 2013-01-31 00:00:00 — Jag ställer därför frågan : Är det verkligen som är bäst lämpat att hantera kapacitetstilldelningen och hur den ska prioriteras? har det uttryckts att överkapacitet ska göras tillgänglig för marknaden, det vill säga den kapacitet som inte behövs för egna behov. Men vad är överkapacitet? Hur mycket ska finnas tillgängligt för att kallas överkapacitet? Det är inget som jag hittar i regleringsbrevet till . Är det , , ledigt i nätet? Vilken marginal måste finnas? Och var finns överkapaciteten? Vi kan återigen jämföra med järnvägen. Om det finns ledig kapacitet på banor i eller hjälper det ju inte om det är i som det är trångt. Och så ser det ut i fibernäten också. Enligt ett EU-meddelande om den digitala agendan för kommer den mobila datatrafiken att öka 12 gånger och datatrafiken i smarta mobiler kommer att öka 14 gånger till 2018. Och snabba trådlösa uppkopplingar kräver stor kapacitet i stamnätet. Vi hittar även den här texten i samma dokument: Anslutning för snabbt internet är grunden för den digitala ekonomin. Utan en sådan kommer viktiga tjänster som datormoln, e-hälsa, smarta städer, audiovisuella tjänster och de fördelar som dessa för med sig inte att ta fart. En ökning av bredbandsanvändningen skulle enligt kunna ge en årlig ökning av bnp eller av arbetskraftsproduktiviteten . Mot bakgrund av detta: Har vi råd att ta bort stora delar av stamnätet nu när vi bygger ut 4G? Det här äventyrar den nationella it-strategin. Det är ingen farhåga. Det är en reell risk, tror jag, och jag vill inte att vi riskerar att hamna på efterkälken som it-nation. Det är därför som jag fortsätter att lyfta fram frågan. 12 Statsrådet (M): Jag har naturligtvis talat med min kollega , som är it-minister, om hur hon ser på om det finns överkapacitet eller inte och om hon känner en oro eller inte. Det är inte uppfattning att hon skulle känna en sådan oro. Men den digitala strategin kan ju vara ett lämpligt interpellationsobjekt för att möjligtvis få svar från . Som säger har vi egentligen fantastiska möjligheter med det femte benet i infrastrukturen även för våra andra trafikslag. Inte minst gäller det ITS och användandet av intelligenta tekniska system för framkomlighet, betalningssätt eller vad det nu kan vara på vägsidan men även på andra delar. Vi har också en utmaning längre fram som handlar om när vi ska ytterligare förstärka säkerheten på järnvägen men också öka kapaciteten i form av nya signalsystem, ERTMS. Det är svårt att veta hur både ITS och ERTMS kommer att påverka nyttjandegraden. Men bedömningen är att den teoretiska utbyggnadsmöjligheten borde vara tillräcklig för att även i fortsättningen ska kunna leverera överkapacitet på marknaden. Då går jag över till en fråga som inte är så där jättelätt att besvara, men jag ska ändå göra det, nämligen fråga om huruvida är bäst lämpat att hantera kapacitetstilldelningen. Regeringens uppfattning är att är det ingen annan som ska göra det, utan vi har gett det uppdraget till . 13 (MP): Låt mig sammanfatta mitt budskap och min uppmaning till regeringen. Vi har två statliga utredningar som visar på att statens kommunikationsinfrastruktur är viktig ur både sårbarhets- och säkerhetssynpunkt och för bredbandsutbyggnad och fungerande it- och telekommarknad. Jag vill särskilt framhålla det som slår fast i sin utredning, att driftsäkerheten i järnvägstransportsystemet inte äventyras för att fler nyttjar nätet. Det är snarare tvärtom, då andra stora användare bidrar till teknikutveckling som även kommer staten till godo. Detta påpekas även i MSB:s utredning som jag tidigare hänvisat till. Om fler får vara med i statens nät blir det en vinna-vinna-lösning både för det offentliga och det privata eller kanske snarare en vinna-vinna-vinna-lösning för staten, näringslivet och de enskilda individerna. I det svar som ministern lämnat uttrycker hon att har en viktig roll som operatörsneutral leverantör av bredbandskapacitet till den svenska marknaden och att dessa förhållanden gäller fortsatt. Men för att det sistnämnda inte ska stanna vid en from förhoppning måste regeringen ta sitt ansvar för helheten som vi nu diskuterat, för samhällsuppdraget. En rimlig och, som jag ser det, nödvändig åtgärd från regeringen borde därför vara att säkerställa samhällets och marknadens behov genom att förändra och förtydliga styrningen av statens fiberinfrastruktur. Så kan vi undvika monopol och regleringar och se till att utnyttja de tillgångar vi redan har till bästa möjliga samhällsnytta. Fru talman och ! Låt oss undvika att ett it-haveri blir ett samhällshaveri. 14 Statsrådet (M): Det sista som sade kan jag verkligen stryka under. Det är klart att ingen av oss söker möjligheter att hitta ett it-haveri, för det vore förödande på många sätt och vis. är det inte riktigt den utgångspunkt som jag har. Det är heller inte den utgångspunkt som som ansvarig för fibernätet har för sin uppfattning. Det är oerhört viktigt att jag i de regleringsbrev som jag ger till min myndighet håller mig inom deras område när det gäller infrastruktursidan. Fibernätet är viktigt av flera olika skäl på både väg och järnväg men också på kommande områden. Det finns fortsatt många som är intresserade av detta nät. om huruvida vi skulle kunna undvika ett monopol eller inte blir möjligtvis att betraktas som hypotetisk. Avslutningsvis vill jag säga till att frågan är aktuell av flera skäl. Dels blir det de facto en omorganisation av verksamheten på som i sig är viktig att följa upp, dels följer vi i övrigt hur nätet räcker till. Enligt de uppgifter som jag har fått så här långt finns det en rätt betydande överkapacitet kvar som inte används av . Jag tolkade många av frågor i interpellationen som om det inte skulle finnas tillräcklig kapacitet. Det huvudsakliga målet är att vi ska ha en bra och säker verksamhet som fungerar om landet skulle stå inför sårbarhet. Det är klart att vi ska förebygga det. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2012/13:206 om rovdjurspolitiken 15 Miljöminister (C): Fru talman, ärade ledamöter och ärade åhörare! har frågat mig om jag avser att bjuda in oppositionen för att få till en blocköverskridande överenskommelse i rovdjurs- och vargfrågan för att uppnå en långsiktig lösning. Hon har vidare frågat mig om jag ser möjligheter att lösa rovdjurspolitiken i samarbete med våra närmaste grannar i . Jag vill inledningsvis framhålla att regeringen har tagit tydlig ställning för att alla våra stora rovdjur ska ha livskraftiga stammar i arternas naturliga utbredningsområden. ska beslut som rör förvaltningen fattas nära de människor som lever och verkar i rovdjurstäta områden. Rovdjuren orsakar, särskilt vad gäller varg, oro, konflikter och skador för tamdjursägare, jägare, samer, fäbodbrukare och människor som bor i rovdjurstäta områden. Det är viktigt att länsstyrelserna i dessa områden arbetar med en ökad dialog och närvaro, till exempel med akutgruppsverksamhet vid rovdjursangrepp. Därför har regeringen ökat anslagen till rovdjursförvaltningen med och med . Beträffande vargstammen vill regeringen förbättra den genetiska situationen i första hand genom att underlätta för naturligt invandrade vargar att förflytta sig från norra till den vargpopulation som finns i . Regeringen gav och i uppdrag att arbeta med den inriktningen och även att genomföra aktiva åtgärder för den genetiska förstärkningen genom att möjliggöra flyttning av djurparksvalpar till vilda vargpar . Exempelvis pågår just nu ett intensivt arbete med att spåra och märka tikar, vilket är en förutsättning för valputsättningar i vår. har i uppdrag att ta fram förvaltningsplaner för våra stora rovdjur: varg, björn, järv och lo. Förvaltningsplanen för varg presenterades , och är planerna färdigställda för de andra tre arterna. Därmed finns verktyg för myndigheternas arbete att förvalta rovdjursstammarna. Däremot behöver de övergripande och långsiktiga målen för rovdjurspolitiken uppdateras med tanke på att de härrör års beslut och propositioner. Därför avser regeringen att återkomma till med en proposition avseende målen . Det kommer då att finnas tillfälle för att ta ställning till regeringens förslag. Vid sidan av detta pågår arbetet i under ledning av landshövding . Detta arbete har resulterat i en gemensam åsiktsförklaring om en utvecklad rovdjurspolitik. Jag är mycket glad åt den gemensamma plattform som har skapat med representanter för både bevarandeintressen och markägarintressen. Här finns en bred grupp som arbetar med detta. arbete blir också viktigt för propositionens innehåll. När det gäller frågan om möjligheten att lösa rovdjurspolitiken i samarbete med våra närmaste grannar i pågår redan ett sådant arbete. Mellan , och finns en överenskommelse från om ett utvecklat samarbete på politisk nivå om stora rovdjur: björn, varg, lodjur och järv. undertecknades även en överenskommelse mellan om förvaltning av genetiskt värdefulla vargar i den skandinaviska vargpopulationen. 16 (V): Jag tackar ministern för svaret. Jag kommer från som är ett relativt rovdjurstätt län. Jag diskuterar givetvis med befolkningen både i och runt om i andra län och hör vad man tycker om saken. Jag har varit med ganska länge politiskt i denna fråga. Det har varit en besvärlig och irriterande diskussion, för den har blivit väldigt polariserad. Två grupper har oftast stått emot varandra. Det är därför svårt att lösa upp alla knutar långsiktigt. har jag till och med känt mig trött på frågan eftersom vi aldrig får en långsiktig lösning på den, vilket jag vill se. Den skymmer också sikten för andra viktiga politiska frågor. Alla partier har tassat fram i detta. Det är ingen lätt fråga, och den har varit infekterad . Den här debatten ska inte främja någon nollvision. Det är fullständigt klart. Eftersom jag har sysslat en hel del med jakt vet jag att det finns många inom jägarkåren som också är stora naturmänniskor och som har åsikten att vi ska ha rovdjur men att debatten har blivit så infekterad att man inte kan komma till någon långsiktig lösning. Jag menar på fullaste allvar att ni borde bjuda in oppositionen. Det ska inte spela någon roll vem som sitter vid makten . I slutändan är det ett djur som får ta smällen av hela denna politik. Vi borde vara överens om att lösa detta långsiktigt, men den frågan svarar inte ministern på. Jag skulle vilja ha ett svar på det i denna debatt. Jag vet att många förväntar sig det av oss och säger: För skull, sätt er ned ihop och lös detta så att vi blir av med frågan en gång för alla! Jag vill ha ett tydligt svar, ja eller nej, på den frågan. Ministern kanske kommer att gå in på det som har varit. Det som har varit har farit, och jag vill se framåt, både för djurens skull och för dem som ska vara i djurens närhet. Man måste ta in acceptans också. handlar mycket om det som har hänt , men vi har inte kommit särskilt långt om dessa djur inte accepteras i de trakter där de befinner sig. Jag ställde också en fråga om det nordiska samarbetet. I svaret sägs hur man ska komma till bevarandestatus och få in nytt blod. Det ska komma genom . Hur ska dessa vargar med annat blod i sig ta sig hit så att vi kommer till bevarandestatus? 17 Miljöminister (C): Jag uppskattar interpellationen och den ton som finns i den och i den diskussion som vi har. Precis som tror jag att vi gemensamt måste hitta en balanserad linje som både bevarandeintressen och människor som bor i dessa områden kan acceptera. Detta är precis vad vi försöker göra. Med lugn och stadig hand försöker vi steg för steg hjälpa till att lösa upp de knutar som finns och hjälpa dem som har råkat ut för ett vargangrepp. Vi jobbar också med förebyggande åtgärder och med att se till att länsstyrelserna har den finansiering som behövs för att de ska kunna jobba enligt det som jag brukar kalla Värmlandsmodellen, som är en diskussion och dialog med tydlig samhällelig förankring för varje steg och händelse som rör vargen. Vi försöker förstå och möta människors oro och engagemang. Det gäller oron hos dem som har tamdjur och hundar och rör sig i dessa områden. Vi försöker också möta oron hos dem som värnar om våra stora rovdjur. Vi försöker hitta en lösning. Regeringen jobbar med att förverkliga det riksdagsbeslut som vi har , vilket jag redogjorde för i början av mitt svar. Där jobbar också våra expertmyndigheter på ett förtroendeingivande och bra sätt. Jag håller med interpellanten om att saker och ting förändras. Det som förändras just nu är att vi gör det som borde ha gjort redan vid EU-inträdet, nämligen en förvaltningsplan för våra stora rovdjur. Det har varit en lång diskussion om huruvida vi ska ha en sådan eller inte. Jag brukar säga att det är som att deklarera: diskutera inte utan gör det och diskutera avdragen sedan. Det kanske är ett raljant sätt att se på saken, men art- och habitatdirektivet säger tydligt att vi ska ha en förvaltningsplan. Därför har vi forcerat arbetet med att få in förvaltningsplaner för de andra stora rovdjuren. Jag är angelägen om att detta ska grundas på vetenskaplig basis. Den mittlinje som vi hittar i den här frågan ska grunda sig på konkret, gedigen och stabil kunskap och forskning. Det tycker jag att vi har fått fram. Vi har fått en sammanfattning av det material som man har jobbat med i olika forskargrupper i . När vi ska ta steget vidare finns det anledning att gå till och förankra ett sådant beslut. Det är vad jag aviserar i mitt interpellationssvar som jag hoppas att är nöjd med. När det gäller frågan om det nordiska samarbetet inventerar de nordiska länderna vargstammen gemensamt. Det arbetet är gediget och bra. Vi har en överenskommelse om hanteringen av genetiskt viktiga individer, och myndigheterna träffas regelbundet. Statssekreterare har träffat sina kolleger i den här frågan . När jag var ny miljöminister och innan jag började diskutera rovdjursfrågan besökte jag och pratade med människor i och för att få den här förankringen. 18 (V): Det är bra att ministern har pratat med människor i och . Jag skulle gärna se att man pratar med fler. Rovdjurslänen är fler. Detta engagerar många människor också i städerna. Jag har respekt för vad också de människorna tycker. Jag tycker att det är viktigt att få en balans och skapa förståelse mellan dem som bor på landsbygden och dem som bor i staden. I svaret tar ministern upp den av regeringen tillsatta vargkommittén. Man säger att man ska åstadkomma en långsiktigt hållbar rovdjurspolitik. Man trycker på de förebyggande åtgärderna vid rovdjursangrepp. Det behövs mer resurser för människor som bedriver annan näring och behöver skydda sina djur. Här tycker jag att regeringen är väldigt snål. Det pratas inte så mycket om det. Vi har lagt mer pengar på förebyggande åtgärder. När vi har diskuterat frågor inom justitieutskottets område har ministern bjudit in till rundabordssamtal. Är miljöministern redo att bjuda in oppositionen till rundabordssamtal? Vi vill väl lösa den här frågan gemensamt och få ett så bra resultat som möjligt som alla kan stå bakom? Jag hoppas att det här inte är en fråga där man försöker plocka billiga politiska poäng. 19 Miljöminister (C): Jag vill återigen säga att jag verkligen uppskattar den konstruktiva tonen i inlägg i den här interpellationsdebatten. Jag är självklart alltid beredd att diskutera de här frågorna. Vi ska naturligtvis förbereda en proposition till på ett så gediget sätt som möjligt; där ingår också att träffa samtliga partier. Det är viktigt med förebyggande åtgärder. kan vi inte stängsla in hela . För en vanlig medelstor fårbesättning kostar stängslingen kanske en miljon. Hur många sådana har vi inte? Dessutom finns det en massa andra djurbesättningar. fungerar det bra med förebyggande åtgärder, men förebyggande åtgärder är inte bara stängsling. Det handlar också om att se var reviren finns och se hur man kan bidra på annat sätt så att vi inte får en kollision mellan vargen och byarna och de människor som lever i dessa områden. Jag inkluderar då också samebyarna. Det hänger ihop med den totala rovdjurspolitiken. Det finns bara en viss mängd mat i skogen. Om rovdjursstammarna är stora, som till exempel björn, innebär det att rovdjur av olika slag drivs mot byarna när det blir konkurrens om födan. Det är något som vi måste fundera över gemensamt när vi har förvaltningsplanen framme och det underlag som då finns när det gäller våra stora rovdjur. Jag tror att det totala rovdjurstrycket är något som vi måste diskutera inför propositionsarbetet. Regeringen har anslagit mer resurser till det förebyggande arbetet, och stängselersättningarna höjdes . har möjlighet att diskutera ersättningsfrågor både när det gäller det arbete som samerna gör för att hjälpa till och det förebyggande arbete som sker på andra ställen i . Det är något som man diskuterar, och man ska återkomma till regeringen med ett förslag. Jag hoppas att man kommer fram till ett resultat som är acceptabelt för en gedigen majoritet i kammare. Om vi ska få på plats en långsiktigt hållbar rovdjurspolitik i som människor accepterar handlar det mycket om dialog och om att mötas och förstå människors oro av olika slag. Jag har, liksom , lagt mycket arbete på att möta människor. Jag nämnde att jag som nybliven miljöminister började i och med att träffa olika intressen i rovdjurspolitiken. Jag har sedan varit i tre andra län och diskuterat detta. Senast var jag i och träffade representanter för norra och södra samebyar som med en meter snö och har ansträngt sig för att se till att kollision mellan ren och varg inte uppstår. Man har lagt ned ett oerhört arbete på att försöka se till att det inte blir fler trafikskador eller att människor i villaområden, samhällen och byar störs. Det visade sig vara ohållbart som situationen utvecklade sig, och tre länsstyrelser begärde skyddsjakt på just den vargen. Det finns mycket att lära av den situationen. Vi jobbar mycket med att få en dialog. 20 (V): Mycket samsyn finns det, och saker och ting är inte statiska, utan förändras. Jag tyckte i alla fall att jag hörde en öppning mot att bjuda in andra partier för att ha den här dialogen. Det skulle hedra ministern väldigt mycket om hon gjorde det, så att vi kanske får ett så bra slut som möjligt på den här frågan. Jag har fått en skrivelse från en man från som heter . Denne har en gedigen erfarenhet som vargspårare, jägare och lokal medborgare. Han har en del idéer, och han avslutar sin skrivelse på det här viset: När ska våra politiker börja ta rovdjursfrågor och rovdjursproblematik på allvar? Skapa en förvaltning, så att människan och rovdjuren på landsbygden kan leva sida vid sida på ett bättre sätt än ! Börja lyssna också på oss som står för neutralitet och lokal traditionell kunskap som ett viktigt komplement till vetenskaplig kunskap! Vi har väldigt många människor som gör ett fantastiskt bra jobb. Jag kommer att ge ministern den här skrivelsen efter hennes sista inlägg. 21 Miljöminister (C): Jag skulle vilja tacka för en väldigt bra diskussion i en mycket konstruktiv anda. Det är alldeles självklart att jag som miljöminister tar diskussionen om den svenska rovdjurspolitiken på oerhört stort allvar. Det är kanske jämsides med klimat- och kemikaliefrågorna den fråga jag lägger allra mest tid på. Vi måste ha en långsiktig lösning på plats, så att människor kan känna sig trygga med hur rovdjurspolitiken organiseras i landet och trygga i sina vardagsliv, men också så att vi kan känna stolthet över att vi har en gynnsam bevarandestatus för våra fyra stora rovdjur. Det här är ingen lätt diskussion. Eftersom det inte har kommit en lösning utan i stället en låsning i allt svårare positioner är det ganska svårt att hjälpa till att lösa upp knutarna. Men vi ger det väldigt mycket tid och väldigt mycket av dialog, mänskliga möten och även anslag i statens budget totalt sett. Jag hoppas att vi ska kunna bli klara med frågan under det här året på ett sådant sätt att båda sidor känner trygghet och förtroende i detta. Jag hoppas också att vi får på plats den här beslutsorganisationen och att den gör att vi får en lokal och regional känsla av äganderätt i rovdjurspolitiken, av att man är med och påverkar när de här besluten tas på lokal och regional nivå, som våra expertmyndigheter ser till att den vetenskapliga grunden är solid och korrekt och att de ramar som den lokala nivån får stämmer med den långsiktiga förvaltningsplanen. Jag känner att vi är på väg, men det är oerhört mycket arbete kvar. Jag uppskattar verkligen alla som är beredda att bidra till att vi löser denna fråga. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2012/13:188 om teckenspråkstolksutbildningens framtid 22 Statsrådet (FP): Det känns mycket spännande och inspirerande att få stå här första gången och svara på en interpellation. har frågat utbildningsministern om vad han avser att göra för att säkerställa tillgången av utbildade teckenspråkstolkar inför framtida behov och för att säkerställa ett mer rättvist ekonomiskt fördelningssystem för det särskilda statliga anslaget. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill börja med att säga att även jag såklart anser att den framtida tillgången på tolkar för döva, dövblinda och hörselskadade personer är en viktig fråga. I en skrivelse har ett antal intresseorganisationer , , Föreningen och , hörselskadade och språkstörda barn påpekat behovet av teckenspråks- och dövblindtolksutbildning samt skrivtolksutbildning på akademisk nivå. Det föreslogs också att dessa utbildningar skulle anordnas av . Regeringen anser att det är angeläget att det i finns en högskoleutbildning av teckenspråkstolkar, inte minst för att öka forskningsanknytningen. Mot denna bakgrund har vi bidragit med medel för att ska anordna ett kandidatprogram i teckenspråk och tolkning med en planerad antagning om 40 studenter . Finansieringen av kandidatprogrammet innebär att det särskilda bidraget för utbildning av tolkar för döva, dövblinda och hörselskadade personer vid folkhögskolor minskar , och den årliga antagningen till sådan utbildning vid folkhögskolorna sjunker därför också något. Myndigheten för bedömer att åtminstone fem folkhögskolor av nuvarande totalt sju kan fortsätta att anta nya deltagare till utbildningen inte två, som anger. beräknar att den aktuella utbildningen vid folkhögskolor kommer att omfatta 190 årsstudieplatser . Det är angeläget att utbildningens kvalitet kan öka, vilket sker genom en utbildning på högskolenivå. Jag ser det inte som troligt att högskoleutbildningen leder till att tillgången på utbildade teckenspråkstolkar kommer att minska i någon större omfattning. Jag anser därför inte att det finns anledning att ompröva fördelningen av medel mellan folkhögskolans utbildning av tolkar för döva, dövblinda och hörselskadade personer och högskolans teckenspråkstolksutbildning. Jag avser dock att noga följa utvecklingen framöver. 23 (S): Jag vill börja med att hälsa statsrådet välkommen till kammaren och till hennes första interpellationsdebatt. Jag vill också passa på att gratulera till utnämningen till jämställdhetsminister och biträdande utbildningsminister. Det är bra att vi har teckentolkning i samband med den här debatten. Jag tackar för det svar som statsrådet givit mig på min interpellation om teckenspråkstolksutbildningens framtid. Med tanke på den information jag hade när jag skrev interpellationen är statsrådets svar ett steg i rätt riktning. När jag skrev interpellationen hade det kommit till min kännedom att Myndigheten för aviserat en kraftig neddragning av antalet platser på de sju folkhögskolor som bedriver utbildning i teckenspråkstolkning och dövblindtolkning. Det budskap som gick ut var att det kunde bli så illa som att det bara skulle vara kvar två eller tre folkhögskolor. Detta föranledde att lämna in en skrivelse till där man tog upp frågan och berättade om den oro som fanns inom folkbildningen för tolkutbildningens framtid och de dramatiska konsekvenser som stod för dörren.