prot · H10921 · 2013-11-05 00:00:00 — De här människorna gick till jobbet men kom aldrig hem igen. omkom och på i i en mycket tragisk arbetsplatsolycka. De dränktes i tjära. I hela vårt land omkom i arbetsplatsolyckor 219 personer. De gick till jobbet, men de kom aldrig hem. Den gångna helgen, allhelgonahelgen, tände vi ljus. Låt mig, herr talman, ta i anspråk lite av min talartid för att hedra dem som har omkommit på sina arbetsplatser och för att understryka allvaret i detta utlysa av tystnad. (Tystnad) Herr talman! Jag ville tacka statsrådet för svaret även om jag inte delar den ljusa bild som statsrådet vill förmedla i sitt svar. Jag vill påminna statsrådet om att utvecklingen av arbetsplatsolyckor är en mycket, mycket svart läsning. –ökade antalet arbetsplatsolyckor med sjukfrånvaro med , från 25 2009 till 30 190 arbetsplatsolyckor . omkom ungefär en person på sin arbetsplats. Det här är oerhört allvarligt och i högsta grad oacceptabelt. Att alliansregeringen dragit ned på resurserna för det som ska förebygga olyckor är djupt allvarligt och beklagligt. Resurserna till har inte varit något som regeringen prioriterat. Som en konsekvens av detta har antalet arbetsmiljöinspektörer kraftigt reducerats, och det förebyggande arbetet har tunnats ut. Olyckorna har ökat. Människor går till jobben och kommer aldrig hem. Jag ska i mitt nästa inlägg beröra utvecklingen särskilt i mitt hemlän . 78 (M): Det är självklart oerhört tragiskt med arbetsplatsolyckor, och vi blev alla tagna när vi hörde namnen på människor som förolyckats på jobbet. Ingen ska behöva riskera sitt liv på jobbet. Jag har själv en son som drabbades av en allvarlig arbetsplatsolycka. Efter ett antal operationer och en lång sjukskrivning tvingades han omskola sig. Jag vet alltså vad det vill säga att vara nära någon som drabbas på det sättet. I den här interpellationen undrar jag ändå om det inte blivit fel på rubriken av antalet dödsolyckor. Det är faktiskt inte rätt. Antalet dödsolyckor går tack och lov nedåt. har det varit en sjunkande trend. Flera årtionden tillbaka i tiden var det flera hundra som dog . har vi varit nere på rekordlåga siffror. kanske det blir ett nytt rekord. var det 45 som dog på jobbet. Det är 45 för många. tror jag att det är anmält 28, och det kan bli ett bra år. Vi måste ändå glädjas åt att det blir bättre. har blivit effektivare, och jag är glad för det. Jag tycker att det är bra att inspektörerna får göra kvalitativt bättre inspektioner. Det finns ett pressmeddelande där generaldirektören säger att inspektionerna ökade med . Han säger: gör vi mer nytta för samhället för de skattemedel som finansierar vår verksamhet. Detta säger alltså . Det måste vi väl säga är mycket bra och positivt. När det gäller antalet anmälningar får man ta det lite grann med en nypa salt. Jag har en rapport som kommer från och som heter Arbetsskador 2012. Redan på de första raderna på första sidan står det: skedde flera förändringar som kan ha påverkat antalet anmälningar. finns en elektronisk tjänst för att anmäla arbetsskador via internet, vilket kan påverka benägenheten att anmäla. Det blir alltså enklare att anmäla olyckor. Det är väl jättebra att man använder ny teknik. Det här med siffror får man ibland ta med en nypa salt. Arbetsmiljöarbete är jätteviktigt. Därför är det viktigt att har fått ett tydligare uppdrag att förmedla kunskap och information så att vi förebygger olyckor. Men det är också viktigt att se till att den kunskapen leder till efterlevnad av de regler och lagar som finns och att man inser värdet av att använda rätt skyddsutrustning. Det tycker vi är bra, och jag tror att ni tycker det också. Det sätts större fokus på psykosociala faktorer som stress och annat, områden där sjukskrivningstalen ökar. Vår ambition är arbetslinjen. Det är att varje person ska kunna jobba så mycket som möjligt efter sin förmåga. Här är en god arbetsmiljö oerhört viktig. Det är positivt att fler kan jobba längre. Statistiken visar att man gör det. Vi är friskare högre upp . Det finns statistik som visar att genomsnittstiden för arbete ökar för människor som har passerat . Man är beredd att arbeta både längre och mer tid. Detta måste vi tolka som ett gott betyg på att vi har en god arbetsmiljö i , kanske den bästa i världen även om det finns mycket kvar att göra. Som sagt är varje olycka och varje människa som dör på jobbet en för mycket och något oerhört tragiskt. 79 (S): Låt oss titta på ett annat område, trafiken. Där har vi nollvision när det gäller dödsolyckor. Vi kan nu se resultatet av det arbete som har pågått för att få ned dödssiffrorna gällande trafiken. Vi har nått all-time low . månad var det så låga dödstal att man får gå tillbaka för att hitta sådana siffror. Överlag var dödssiffrorna gällande olyckor på våra vägar så låga att man får gå tillbaka för att hitta så låga siffror. Det är ingen slump att det har blivit på det sättet. Det är resultat av ett arbete med säkrare vägar, säkrare bilar, lagar om bilbälten, försök att skilja mellan cyklister och bilar. Det är ett arbete som har pågått och som har varit väldigt framgångsrikt. Tänk om vi hade haft ett lika prioriterat arbete när det gällde att förebygga dödsolyckor på våra arbetsplatser! Men det har vi uppenbarligen inte haft. Vi kan se att antalet dödsolyckor har ökat. Det är 50 dödsolyckor . Det är 1 600 arbetsplatsolyckor, varav många resulterar i sjukskrivningar och invaliditet, och 200 anmälda arbetssjukdomar. Detta är fruktansvärt. Men det som är ännu mer fruktansvärt är att flertalet av dessa incidenter hade kunnat förebyggas. Då är frågan: Varför gör vi inte det? När det gäller har verket ännu inte hämtat sig från de kraftiga nedskärningar som har gjorts. Där borde man satsa mycket mer. Även om inspektörerna pressas att göra fler inspektioner handlar det om antalet inspektörer – ett litet antal inspektörer kan inte göra hur mycket som helst. Kvaliteten i arbetet blir naturligtvis sämre när de tvingas vara ute på massor av ställen i stället för att prioritera så många som möjligt där det finns stora risker. Vi har problem med bemanningsföretag som alltmer tar över, och där kan man se att det finns en oklarhet om var ansvaret ligger. Ligger ansvaret på bemanningsföretaget att förebygga arbetsplatsolyckor, eller ligger det på den som tar emot personer från bemanningsföretag? Ja, det är ofta väldigt oklart. Det gäller över huvud taget när underentreprenörer anlitas att de som tas in inte har rätt utbildning för jobbet och inte har erfarenhet för det. Det finns mycket man skulle kunna göra. Man kan satsa mycket mer på arbetsmiljöarbetet. Företagshälsovården kapas av regeringen. Företagshälsovården handlar just om att förebygga dålig arbetsmiljö och dålig hälsa på jobbet. Det förebyggande arbetet skulle kunna bli mycket bättre, och även detta med underentreprenörer och bemanningsföretag. har vi också en situation där man inte har tillträde till vissa arbetsplatser. har det naturligtvis, men facket har inte tillträde och regionala skyddsombud har inte tillträde. Det krävs nämligen att man har fackliga medlemmar på arbetsplatsen, och är det de värsta arbetsplatserna som man inte har tillträde till, där människor inte vågar organisera sig fackligt. En konkret åtgärd som man skulle kunna vidta är att se till att facket och regionala skyddsombud kan hjälpa till och slå larm när de hittar farliga arbetsmiljöer. Det viktigaste i detta måste ändå vara att förebygga att olyckorna händer från början. 80 (S): Nolltolerans mot döden på jobbet – hur svårt kan det vara och hur svårt måste det bli? Nolltolerans mot döden på jobbet borde vara en självklarhet för den här kammaren. Arbetstagare som tillhör LO-kollektivet skadas på jobbet . Många av dem får bestående men. Det är tunga lyft, ensidiga arbetsuppgifter, pressade tider för att kunna genomföra sina arbetsuppgifter och en alltmer slimmad arbetsorganisation. LO-kollektivets medlemmar har de största bristerna i sin arbetsmiljö , och det resulterar i skador som gör att sjukskrivningarna ökar och i utslitning som innebär en kamp mot värk, en kamp mot och en allmän kamp för att komma upp ur sängen . Det är dödsfall – två stycken i som efterlämnade både anhöriga och arbetskamrater. En vanlig reaktion vid en arbetsplatsolycka är att den nog var lite oförutsedd eller att det kanske inträffade någonting på grund av olyckliga omständigheter. Men tyvärr, statsrådet , är det så att alltför många arbetsgivare slarvar med det systematiska arbetsmiljöarbetet . Hur ska vi annars kunna se de skador och de olyckor som sker ? Riskbedömningar sker inte kontinuerligt, skyddsronder skjuts upp och uppföljningen sker inte kontinuerligt, och då drabbas människor, arbetstagarna, av skador. I värsta fall, som på i , dör man på jobbet och kommer inte hem till middagen den kvällen. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på tre ben: staten, arbetsgivarna och de fackliga organisationerna. De fackliga organisationerna gör allt vad de kan med de resurser och de fackliga företrädare som de har genom sina skyddsombud och regionala skyddsombud. Arbetsgivarna har sitt ansvar genom lagstiftningen. Men vad gör staten? Och vad gör politiken? Det är kanske mest intressant i denna kammare. Om jag ska vara riktigt ärlig är nog inte arbetsmiljöarbetet den borgerliga regeringens paradgren, för då skulle man inte ha börjat sin regeringstid med att med ett pennstreck stryka hela . Man skulle inte ha sänkt anslagen till . Man skulle inte ha omöjliggjort den vidareutbildning som skyddsombuden behöver. Om det fanns en regering som ansåg att det var viktigt med nolltolerans mot döden på jobbet kanske vi inte skulle vara så jättemånga som debatterade detta ämne . Det går inte, statsrådet , att slingra sig undan att ni under er regeringstid inte har prioriterat arbetsmiljöarbetet. Sedan kan vi stå här med statistik och säga att det nog blir bättre än vad det kanske var . Vi har i till nu haft tolv dödsfall på jobbet. Jag tycker att det vore klädsamt om genom sin kammare och regeringen genom sitt statsråd kunde ha nolltolerans mot döden på jobbet. 81 (S): Om jag vore statsrådet skulle jag ta i örat, för hon står här i kammare och far med osanning. Senast kan vi läsa att Riksdag & Departement, vår tidning, redovisar resurserna för . När ni tog över regeringsmakten fanns det ungefär 400 inspektörer. finns det 230 i aktiv tjänst. Resurserna har minskat. Vi klarar inte heller av . Att i det läget stå i denna kammare och säga att man satsar på arbetsmiljön i är ett hån, och dessutom är det inte sant. När ni har lagt dit pengar har ni lagt dit pengar till olika projekt. Men prata då med och fråga: Vad gör när pengarna tar slut? Projekten tar slut, och då blir det ännu mindre pengar. Är det så att denna regering med i spetsen satsar på och lägger dit mer resurser? Är det därför man lägger ned kontoret i eller sex sju andra kontor? Är det för att man har fått mer resurser? Nej, det är för att man har fått mindre. Det som gör mig upprörd, herr talman, är att man inte far med sanning i kammare. Det är bara att konstatera att ni svälter ut . Jag sitter i insynsråd, och vi har möte . Detta kommer att diskuteras på nytt. Antalet inspektörer minskar, och har minskat kraftigt. Ni har tagit ett steg tillbaka och lagt dit lite pengar till projekt. Sedan försvinner de pengarna, och då måste det omorganiseras. Då måste man säga upp tio inspektörer framöver. Och står här i kammaren och säger att det är en satsning. är ett bra land att leva i. har många bra arbetsmiljöer. Men har också många dåliga arbetsmiljöer. Vi socialdemokrater är bekymrade över de psykosociala arbetsmiljöproblemen, som bara växer. Vi har hela TCO-sidan. Vi har bekymret med tillfälliga anställningar, som skapar oro. Det är någonting som händer ute på många arbetsplatser. Att folk dör har vi hört – det vet vi. Hur kan man stå i denna talarstol och säga att det blir bättre när vi vet att dödstalet fluktuerar mellan åren? Det vet vi. var det 61, och ett annat år var det 45. Det kanske blir 72. Men att utifrån det säga att det blir bättre betyder att man inte ser verkligheten. Det är väl det vi får tvista om: Vem är det som kan beskriva verkligheten där ute? Är det så att ni moderater bara tittar på det som är fint och vackert och bra och som fungerar, eller lägger ni fokus på det som inte fungerar? Människor far illa, kvinnor slits ut och man går in i väggen. Centralorganisationerna och facken kräver åtgärder eftersom arbetsmiljön är så viktig. Och ni står här och säger att det blir bättre! Ni står här och säger att ni satsar! Kan statsrådet ställa sig i talarstolen och tala om för oss exakt på öret hur mycket satsningar det blir framöver? Hur många fler inspektörer blir det? På vilket sätt satsar ni för att dödsolyckorna ska minska? Som sagt tidigare, tänk vad enkelt det vore att dra i gång ett trepartssamarbete med nollvision mot dödsolyckor. Det är enkelt – det är bara att göra det. 82 (S): På väg av planet hit möts jag av nyheten att två stycken har omkommit i en dödsolycka. Många på arbetsplatsen det rapporteras om jobbar i min närhet. Min första tanke är: Må det inte vara mina ungars bästa kompis pappa, vår granne. Pressen på arbetsmarknaden har ökat. Brist på rätt personal att rekrytera rapporteras från arbetsgivarna på grund av en undermålig arbetsmarknadspolitik som inte rustar människor för att ta de lediga jobben. Det gör att företagen riskerar att få fel personal att utföra alldeles för farliga arbetsuppgifter. Pressen på de arbetslösa har också ökat. Det är på grund av konkurrensen, naturligtvis – det är hög arbetslöshet – men också på grund av försämrade försäkringssystem. Det gäller att visa framfötterna. Man jobbar för länge och utför arbetsuppgifter man inte riktigt är rätt utbildad för, och därför ökar också riskerna. Man vill visa framfötterna för att få komma tillbaka, för det är viktigt att få komma igen nästa gång det visar sig att det finns utrymme att göra ett jobb på en arbetsplats. På mina besök runt om i länet i möter jag skyddsombud som vittnar om just det här med ökat risktagande. På kan man läsa deras senaste rapporter. Rubrikerna lyder ungefär så här: Bemanningsbranschen: Personalens arbetsmiljö faller mellan stolarna, Tidiga signaler om risker i arbetsmiljön ignoreras vid av arbetsplatserna och Bristande introduktion av unga på jobbet. Detta är några rapporter som jag tycker borde få arbetsmarknadsministern att fundera på om de prioriteringar man gör verkligen är relevanta när inte bara dödsfallen på jobbet ökar utan också riskerna. Det syns på att allt fler arbetsplatsolyckor anmäls. Jag kan säga att jag blev lättad när jag kom hem, för då stod min granne framför vårt hus och väntade på att skjutsa ungarna till fotbollen. Det var inte grannen den här gången, och jag blev väldigt lättad. fick jag otroligt dåligt samvete, för jag vet att någonstans i min närhet finns det människor som har förlorat sina anhöriga. Är det inte dags att låta arbetsmiljön få kosta i reda pengar? Det omvända är att priset betalas i människoliv. 83 (M): inledning på sin interpellation tycker jag var en fin gest. Men jag tycker också att det är osmakligt att använda tragiska dödsfall på arbetsmarknaden som ett slagträ i den politiska debatten. Jag tycker faktiskt att det är ganska osmakligt. Vi vet att det händer olyckor i vårt samhälle. Det händer olyckor i trafiken och på våra arbetsplatser. Varje olycka är en för mycket, precis som arbetsmarknadsministern har framfört. Men jag tycker att man också ska ge en korrekt bild av hur verkligheten ser ut. försökte göra det förut; jag ska förtydliga det ytterligare. Vi fick nämligen en utförlig dragning, som även var med på, i , där vi gick igenom just detta. Vi arbetar i den utredningen med hur vi ska utforma framtidens arbetsskadeförsäkring. Som bakgrundsmaterial till det fick vi en föredragning av våra tjänstemän som beskrev hur utvecklingen har sett ut när det gäller arbetsolyckor, arbetssjukdomar och dödsfall på arbetsplatsen. Precis som flera har nämnt tidigare är det en dramatisk minskning vi ser. Jag vet inte om ni känner till att det dog mellan 400 och 500 personer i arbetsplatsolyckor. är vi nere på någonstans runt 40 eller kanske ännu lägre. Det är väl ändå en ganska positiv utveckling vi ser. Samma sak när det gäller arbetsolyckor och arbetssjukdomar – de minskar. Om vi jämför med hur det såg ut när Alliansen tog över har vi lägre tal, både på arbetsolyckor och på arbetssjukdomar än vad vi hade 2006. Om man helt dömer ut Alliansens arbetsmiljöarbete och säger att det är en katastrof på arbetsmarknaden undrar jag vad man ska säga om de resurser som satsades och det arbete som bedrevs fram tills Alliansen tog över. Då var det ju mycket värre siffror på alla de här områdena – sjukdomar, olyckor och dödsfall. nämner att vi har all-time low i trafiken och har det som ett föredöme: Se så bra det går när man jobbar med nollvisionen. I trafiken dog det 296 personer 2012. 296 personer dog i trafiken trots nollvisionen. På arbetsplatserna var det 35–40 personer som dog. Det är trots allt lägre tal än i trafiken. Jag tycker att det är lite väl magstarkt att ha trafiksituationen som ett föredöme när man diskuterar arbetsmiljöfrågor. Sedan kan vi dessutom konstatera en sak som jag fick veta på föredragning: En hel del av de dödsfall som sker på jobbet sker i trafiken. Trafikdödsfall är alltså en ganska betydande del av dödsfallen på arbetsmarknaden. Jag tycker att det är självklart att vi ska ha nolltolerans mot dödsfall på jobbet. Men, som sagt, trots att vi har en nollvision i trafiken kommer vi inte ned till noll olyckor. Det är inte så enkelt som att använda dödsfallen som ett politiskt slagträ, utan jag tror att man måste tänka väldigt mycket mer. Det handlar inte bara om inspektioner och resurser utan också om det som jag själv har framfört : individens ansvar. Om man, som jag, själv har jobbat i industrin och vet hur det ser ut på en industriarbetsplats vet man att alla arbetstagare tyvärr inte följer de åtgärder som finns eller använder den utrustning som finns. Det tycker jag är ett stort bekymmer. Om man säger att arbetsmiljöarbetet inte är Alliansens paradgren undrar jag hur man tänker med tanke på att alla tal har utvecklats åt rätt håll, som tur är, under våra år vid makten. 84 (S): började jag jobba i gruva. har jag i huvudsak jobbat i fronten, och i gruvan har jag och flera kamrater mist sex personer i arbetsplatsolyckor. Senast var det en far och son som 2010 störtade ned i ett schakt då hissvajern brast. Det jag funderar över är: Har arbetsmarknadsministern besökt en familj som mist en nära anhörig i en arbetsplatsolycka? Det har jag. Har hon fått känslan beskriven för sig? Den anhörige har lämnat hemmet och aldrig kommit hem igen till sina nära och kära. De hann dessutom aldrig ta farväl. Sådana händelser sätter djupa spår och efterlämnar en stor sorg hos anhöriga. Det är händelser som man aldrig någonsin kommer över. Man kan sätta det i perspektivet att en arbetare aldrig mer kommer hem till sina nära och kära. Det är helt fruktansvärt, helt oacceptabelt. Vad tänker arbetsmarknadsministern göra åt detta? Sedan tänkte jag på , som sade att det är osmakligt att ta fram det som sker i verkligheten. Men det är faktiskt den krassa sanningen. Det är därför vi står och diskuterar just arbetsmiljön. Dessutom tar utredningarna om arbetsmiljöbrott . Utredningen om olyckan i har till exempel tagit , och jag tror att den pågår . Dessutom förhördes vittnena först efter det att olyckan hade inträffat. Då är det stor sannolikhet att man har glömt saker. Dessutom finns det möjlighet till efterkonstruktion, om man vill det. När väl utredningarna är klara visar de ofta på bristande rutiner. Arbetsplatsolyckor och ohälsa uppstår ofta på grund av att arbetsgivare och arbetstagare inte kan få råd från experter om hur man ska förebygga och lösa arbetsmiljöproblem med andra rutiner. Svaret på interpellation gör mig verkligen mörkrädd. Då tänker jag på regeringens förslag om en ny reform rörande sanktionerna på arbetsmiljöområdet. Reformen innebär att sanktionsavgifter i stor utsträckning ska ersätta straff. Tycker verkligen arbetsmarknadsministern att det är ett bra förslag att arbetsgivare ska kunna köpa sig fria från straff när de har vållat personskador? 85 (S): Jag hade inte tänkt gå upp i den här debatten, men jag gör det i alla fall. Jag har stått här ett antal gånger och diskuterat arbetsmiljöfrågor. Man kan säga att det var mycket sämre . Men det betyder inte att det är bättre . Vi ser en ganska alarmerande utveckling. Statistik visar en sak – verkligheten visar något annat. Att människor dör i arbetet och att det har dött en , som tog upp, tycker jag är anmärkningsvärt. Det mest skandalösa och det mest osmakliga är väl att människor dör på jobbet, precis som redovisade. När det gäller arbetsmarknadsministerns svar: Jag tror inte att det finns någon här i kammaren som välkomnar att människor skadar sig och dör i jobbet, utan jag tror att alla är intresserade av att vi ska få en bättre arbetsmiljö – det är jag helt övertygad om. Men vi har olika medel för att komma dit. Arbetsmarknadsministern säger i svaret att det är viktigt att komma ihåg att det är arbetsgivarnas ansvar att se till att arbetsmiljölagstiftningen följs. Det är helt korrekt. Det är arbetsgivarna som är ansvariga. Men det är också viktigt att man ger den myndighet som ska se till att arbetsgivarna sköter sitt ansvar resurser och möjligheter att bedriva tillsyn. har man minskat antalet inspektörer med 240 personer. Då ska man komma ihåg att alla som har slutat på inte var inspektörer, utan det var också personer som tog emot uppgifter och hjälpte inspektörerna att administrera de här uppgifterna. Då inser man att inspektörerna får göra en massa andra saker. Enligt generaldirektören leder regeringens så kallade satsning till att det blir tio färre anställda . Då måste man fundera på: Hur ger man möjlighet att bedriva tillsyn på ett tillfredsställande sätt? Hur ger man verket möjlighet att komma åt de arbetsgivare som inte tar sitt arbetsmiljöansvar på allvar? Arbetsmarknadsministern säger att det är viktigt med ett gott samarbete mellan regeringen, , arbetsmarknadens parter och arbetsgivarna i det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Min fråga är: Hur tänker regeringen att det samarbetet ska gå till? Tycker regeringen, det vill säga statsrådet som är här i kammaren, att samarbetet med arbetsmarknadens parter och med fackförbunden, som faktiskt påtalar ett antal viktiga frågor, ser bra ut? Ministern säger att regeringen har tillfört resurser till för olika satsningar. Ja, det har man gjort. Men man har reducerat det totala anslaget , och det får effekter på verksamheten. Jag skulle vilja veta hur arbetsmarknadsministern ser på möjligheten att bedriva den här tillsynen och komma åt de arbetsgivare som inte tar sitt arbetsmiljöansvar. Jag skulle också vilja veta hur samarbetet ska gå till, för arbetsmarknadsministern talar ju om samarbete. 86 Arbetsmarknadsminister (M): Tack, , för interpellationen! Den är viktig. Den handlar om hur vi ska minska antalet dödsolyckor på jobbet. Återigen vill jag vara tydlig och poängtera att varje olycka där någon dör är en olycka för mycket. Det som hände på ska inte hända. Vi vet inte allt om den olyckan. Vi hoppas att vi ska få den ännu mer utredd, så att vi får veta vad som hände. Men ingen ska behöva mista livet på jobbet – inte på och inte någon annanstans. Vi har den här debatten om arbetsmiljö, har haft en tidigare och kommer att ha en senare också. Grunden är att arbetsrutinerna är mycket viktiga. Men arbetet ska inte ske under vilka förutsättningar som helst, som jag var inne på tidigare. Vår arbetsmarknad ska präglas av goda villkor, trygga arbetsmiljöer och ett starkt skydd för grundläggande rättigheter. När jag tittar på ser jag flera saker. Jag ser att det är viktigt med tillsyn. Den är otroligt viktig. Men det är också mycket viktigt med information och kunskapsspridning.