prot · H00981 · 2013-03-20 00:00:00 — Men det måste göras i sitt sammanhang. Avslutningsvis vill jag påtala vikten av, som det finns en motion om, att värna fordonshobbyn. Den har stor betydelse för fordonsintresserade. Det är uppskattningsvis en halv miljon svenskar. Den betyder mer för vårt land än vad som de flesta är medvetna om. Det finns en icke liten omsättning av varor och tjänster som ger intäkter till samhället, vilka används för det gemensamma bästa. Kulturinsatserna är omfattande och åtnjuts av många fler än de direkt engagerade. Vi kan bara titta på skolavslutningar, bröllopstillfällen, och så vidare. Villkoren för fordonshobbyn måste värnas och beaktas när nya regler och förordningar införs. Även på myndighetsnivå, där regelverket ska praktiseras, måste rim och reson beaktas. Exempel på svårförståeliga och orimliga tolkningar och bedömningar är många, jag vill säga otaliga. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde (KD). 177 (S): Jag avser att i mitt anförande i huvudsak uppehålla mig vid frågan om trängselskatter. Det är å andra sidan inte någon okomplicerad fråga. Före mig här i talarstolen viftade med den utredning om trängselskatter som presenterades för ungefär en månad sedan. I den föreslås att trängselskatten ska förbli en statlig skatt och att alla väsentliga detaljer även i fortsättningen ska bestämmas av . Utredningen får svidande kritik inte minst från , som säger att den hör bäst hemma i pappersåtervinningen. Jag är beredd att instämma. Hela utredningen kan ses som ett beställningsjobb från Finansen som under inga omständigheter vill överlåta makt, inflytande och beslut åt dem som kan frågorna bäst. Om detta är man också överens lokalt över partigränserna. Själva uppdraget för utredningen var att lägga fram ett förslag som möjliggjorde för den lokala nivån att själv göra de prioriteringar som behövs. Vad gör regeringen? Jo, i stället tillsätter den en ny utredning i hopp om att den ska lösa infrastrukturproblemen, bostadsproblemen och kollektivtrafiksproblemen i . Man kan inte annat än ana varför. Det är ganska uppenbart att majoritetsföreträdarna i helt saknar förtroende för sina lokala och regionala företrädare. Själva grundproblemet är att det saknas investeringar och att de bromsas i . Det hänger ihop med bristen på investeringsmedel. Regeringen och staten vill gärna lägga sig i, men man vill inte låta finansieringsmöjligheterna hamna där de hör hemma. Vad stockholmarna tyckte och tycker råder det ingen tvekan om. Vid den folkomröstning som hölls 2006 förklarade stockholmarna mycket tydligt att de var beredda att betala trängselskatter, eller miljöstyrande avgifter, som man också kallade det. Men detta var förknippat med att intäkterna skulle gå till vägar och kollektivtrafik. Regeringen har härvid en skuld till stockholmarna som vackert betalar men inte sett röken av någon förbättrad kollektivtrafik. I stället siar regeringen om att den ska öka skatten för att det ska ge mer intäkter. Här visas också en grundläggande skillnad mellan blocken. Den härrör till själva synen på skatten, eller avgiften om man så vill. Vi socialdemokrater väljer att se avgiften som ett medel för att styra trafikflödet ur ett miljöperspektiv. Därtill möjliggör den investeringar för att underlätta framkomligheten både i kollektivtrafiken och på vägarna. Här väljer de borgerliga partierna att i huvudsak se det som en intäkt. För att nå acceptans för trängselskatter eller miljöavgifter, som jag mycket heller skulle vilja kalla det måste de som betalar få se resultat av det. Allt annat är oacceptabelt. Man får känslan av att regeringen inte är beredd att lägga några investeringar alls i . Snarare får den göra några utspel hit och dit om utbyggnad av tunnelbanan, och sedan tillsätter man några utredningar. Men några spår ser vi inte röken av. Det gör man som man bakbinder de lokalt förtroendevalda och gång på gång trampar dem på tårna. Ta till exempel det nuvarande moderata finansborgarrådet i som var den som stod på barrikaden och ledde motståndet mot miljöstyrande avgifter. Sedan blev han överkörd av sin regering som ville permanenta försöket, eftersom högerregeringen inte kunde motstå intäkterna. Stadshusmoderaterna och stödpartierna biter igen i det sura äpplet och säger: Okej då, permanenta försöket. Men då vill vi som vet bäst hur man ska använda pengarna också vara de som bestämmer över dem. Här blir man blåst en gång till av en regering som inte förstår att huvudstaden är landets tillväxtmotor som just nu går på tomgång för att ingen tror på den politiska förmågan att lösa problemen. Ett lokalt beslutsfattande skulle kunna få många positiva effekter. Det är inte bara det att det skulle kunna gå betydligt mycket fortare från idé till beslut. Det är inte bara det att det skulle bli bättre framkomlighet både i kollektivtrafiken och på vägarna. Det är inte bara det att stockholmarna skulle slippa stå som packade sillar i överfulla tunnelbanevagnar. Det skulle också innebära en möjlighet till samplanering av bostäder och kollektivtrafik tillsammans med byggherrar och andra investerare. I stället för som det är nu där man letar russin i kakan skulle man kunna styra den framtida planeringen tillsammans. Det är just vad det handlar om. Det handlar om aktörers tro på att behövliga investeringar blir av, och regeringen den utreder. Där står lokalpolitikerna och kan inte göra något, eftersom regeringen utreder. Det man använder intäkterna från trängselskatten till handlar i huvudsak om sådant som staten ändå skulle ha varit med och bidragit till. För mig handlar det i grunden om tillväxt och framtidstro. Just nu lägger man bostadsprojekt efter bostadsprojekt på is för att man inte litar på att de spårdragningar som man tidigare hade trott skulle ske blir av. De kommer inte till stånd. Folk vill inte bo på ställen med dåliga kommunikationer. Det betyder inte bara att byggprojekt avstannar utan även att arbetstillfällen uteblir, arbetstillfällen som vi så väl behöver både i och i resten av landet. De betyder också att företagens möjligheter att hitta den rätta arbetskraften begränsas eftersom det inte byggs några bostäder. Listan kan göras oändlig. Regeringen visar dock en tydlig ovilja att hålla hjulen snurrande, och det drabbar alla i . Jag vet att många våndas över morgondagens votering. Många borgerliga riksdagsledamöter både från och från kommer att ha svårt att förklara sitt ställningstagande vid morgondagens voteringen när de kommer hem. Jag uppmanar såväl stockholmare som göteborgare: På dem, utkräv svar och ansvar! De företräder inte er, utan de företräder en regering som inte vill lösa storstadens problem. Jag ställer mig bakom samtliga S-reservationer i skatteutskottets betänkande 19 och yrkar bifall till reservation 11. 178 (FP) replik: kan man få intrycket att vi förflyttat oss till , en institution som jag aldrig någonsin satt min fot i, utom möjligen som journalist. Det påminner om när radio gör Ekots lördagsintervju med och hela ska representeras av . Det kan kännas lite problematiskt på andra håll. Jag håller naturligtvis med i många avseenden. Att vi har en huvudstad som fungerar tycker jag är viktigt, precis som det är viktigt att vi har en Region med , och som fungerar och att fungerar. Däremot håller jag inte med om att denna och tidigare regering inte skulle ha gjort någonting. Låt mig berätta något om det som har gjorts. Det har gjorts investeringar i med ungefär 6 miljarder. De jublade ända borta i , som sade, när de fick höra startanslagen. är i storleksordningen 16 miljarder, mycket kommer från och , Förbifart kostar omkring 23,5 miljarder, vet jag inte exakt, men jag skulle tippa på ungefär 10 miljarder. När det gäller tunnelbanan till vet vi inte ännu, men 1015 miljarder lär den komma att kosta. Det är ganska betydande investeringar även i ett nationellt perspektiv. På den punkten håller jag alltså inte med. Däremot håller jag med om att det är viktigt att vi har en väl fungerande huvudstad, inte minst på järnvägssidan. kommer att förbättra situationen från till , vill jag påstå. 179 (S) replik: Jag får ta det som en komplimang att jag bidrar till lite drag i riksdagsdebatten när jag kommer från . Du har inte helt rätt, , när du hävdar att det skulle vara den borgerliga regeringen som ligger bakom investeringarna och besluten om investeringar beträffande såväl Norra som . Det var socialdemokratiska regeringar, en kombination av borgerliga och socialdemokratiska majoriteter i , som stod bakom besluten, inte borgerliga regeringar. Jag vill göra det klart. Problemet är att regeringen använder trängselskatten som ett motiv för den egeninsats som staten borde ta för de väginvesteringar som staten gör för att underlätta för de statliga vägarna. , både kommunen och , har alltid fått ta en stor del av dessa investeringar, betydligt mer än man behöver göra någon annanstans. Därför är det inte riktigt sjyst mot regionerna att låta trängselskatten utgöra den statliga egenfinansieringen. Här borde stockholmarna och alla de som reser och kör bil i få åtnjuta de avgifter man betalar genom att få ett bättre flöde i trafiken. I synnerhet gäller det kollektivtrafiken. Inte en enda satsning har gjorts. Det är bara prat när det gäller kollektivtrafiksatsningar. Vi har inte sett någonting , mer än utredning på utredning. Och det är inte så att en tunnelbana till kommer att kunna lösas snabbt, utan det kommer att ta mycket innan det blir verklighet om det blir verklighet. 180 (FP) replik: Jag vill absolut inte frånta Socialdemokraterna och många andra partier äran av det som skett. Det har skett i samverkan. Den stora skillnaden är, som påpekar, att det har funnits en annan form av finansiering i statliga bidrag, landstingspengar och pengar från och kranskommuner ända bort till . Även de betalar nu till . Det är intressant och skiljer sig från förhållandena i andra delar av landet. Jag håller inte med om att den nuvarande regeringen skulle ha varit särskilt passiv. Det har skett mycket. I stället skulle man kunna fråga sig vad som hände mellan 1871 jag menar inte att Socialdemokraterna ska ta ansvar för politiken och till dess att man fattade beslut om efter 2006. Jag tror inte att det har varit fel på ambitionerna hos Socialdemokraterna under den tiden heller, men det är inte alltid möjligt att komma fram till resultat. Jag var med i när danska fattade det första beslutet att bygga Öresundstunneln. Jag var på och tillstyrkte det starkt. Jag är glad över att andra delar av landet fått bättre kollektivtrafik, bättre möjligheter till samfärdsel. Här har vi sett en utveckling. Jag håller definitivt inte med om att den nuvarande regeringen skulle varit mer passiv än någon annan regering. Det är inte sant, tvärtom visar det sig vilket och andra varit inne på att regeringen satsar kraftigt på att förbättra kollektivtrafiken, vägtrafiken och järnvägstrafiken i . Dessa resultat kan vi se. Men allt sker inte , och det duger inte att bara åka flyg över landet. 181 (S) replik: har rätt i att jag inte tänker ta ansvar för det som hände 1871. Jag tänker inte ta ansvar för något som hände före den allmänna rösträttens införande. Man har satsat på tågtrafik och så vidare, men problemet är att man dubbelbeskattar stockholmarna i det här fallet, som alltså betalar trängselavgifter men inte får tillbaka dessa pengar. Jag tycker inte att det borde vara en skatt, utan snarare borde det vara en avgift som går tillbaka till regionen. Detsamma tycker partiföreträdare i , . Hon säger till och med att i väntan på att den regionaliseras borde den särredovisas så att vi kan se varenda krona. Men vi har en finansminister som inte vill det. Han vill inte att det ska göras för då kommer det att synas hur liten den andel som faktiskt går tillbaka är. Det är problemet. Trängselskatten borde rimligen gå tillbaka till dem som betalar, både i och, självfallet, i så att pengarna kan användas till det som de behöver användas till. Jag tror inte att vi i eller finansministern eller regeringen är bäst lämpade att göra dessa prioriteringar, utan de borde naturligtvis göras av de lokala och regionala företrädarna i samverkan. 182 (SD): Effektiva trafiksystem är viktiga för miljön men också för tillväxten. I arbetsmarknadsregioner finns ett samband mellan biltrafik och kollektivtrafik. En ineffektiv kollektivtrafik tvingar fram alltför mycket biltrafik. Icke överraskande är det alltså viktigt med långsiktig planering av såväl biltrafik som kollektivtrafik. Investeringarna i trafiksystem är stora, och den valda modellen ligger fast . Jag har begärt ordet, herr talman, för att tillstyrka reservation 12, vilket innebär avbrytande av trängselskatten i . Reservationen tar inte fasta på trängselskatt generellt i alla tappningar utan gäller specifikt den trängselskatt som tas ut i . Trängselskatten i är inte enbart en trängselskatt utan mer en medfinansieringsskatt till det västsvenska infrastrukturpaketet. har tydligt kritiserat medfinansiering av nationellt viktig infrastruktur, som är en statlig angelägenhet. Medfinansiering, oavsett om det är från kommunala skatteintäkter eller från punktskatt, som i fallet med trängselskatten i , innebär en icke optimal investering i den nationella infrastrukturen. Trängselskatten i hänger intimt samman med finansieringen av det västsvenska infrastrukturpaketet. Det västsvenska infrastrukturpaketet har diskuterats i olika forum som kommuner, , och staten. har varit den enda kritikern. Vi röstade bland annat nej till paketet i dess helhet i . Vad innehåller då det västsvenska infrastrukturpaketet? Det innehåller en Marieholmsförbindelse som beräknas kosta 3 ½ miljarder kronor. Förbindelsen har två delar, dels en vägtunnel som avlastar och kompletterar den närliggande Tingstadstunneln under , dels en ny järnvägsbro över älven. Paketet innehåller också en ny Götaälvsbro för sammanlagt 3 ½ miljarder kronor, varav 2 kommer från paketet. Därtill innehåller paketet en ny knutpunkt i och en del justeringar i övrig kollektivtrafik. Så långt är det bra. Dessa investeringar är helt nödvändiga. Det behövs heller ingen trängselskatt för att finansiera dessa delar. Men sedan har vi sista delen av det västsvenska infrastrukturpaketet, Västlänken. Västlänken är en tågtunnel som ska underlätta inpendling till österifrån. är väldigt kritisk till effekten av Västlänken om man ställer den mot vad länken kostar. Kostnadskalkylen för Västlänken har redan innan den byggts stigit från till 20 miljarder. bedömer att kostnaderna för Västlänken kan stanna på och att den skulle kunna ersättas med vanliga stombussar. Utan Västlänken behövs ingen trängselskatt. Det är mot den bakgrunden jag föreslår att trängselskatten i avskaffas. vill att Västlänken inte byggs. vill att inte förtätas i absoluta centrum utan i flera kärnor runt om. vill däremot att en stadsbana i en ring runt , skild från övrig trafik och med hög medelhastighet, utreds. När den nya infrastrukturen är implementerad i kan medborgarna kräva att restiderna är ordentligt förkortade, även för resorna i staden. Jag har angett mina huvudargument till varför vi kan avveckla trängselskatten i . Det finns flera andra förstärkande argument för detta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Planering och byggande Föredrogs civilutskottets betänkande 2012/13:CU9 Planering och byggande. 183 (S): Då står vi här igen och ska debattera frågorna om planering och byggande, CU9. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i den delen som handlar om att tillsätta en parlamentarisk och yrkar med det också avslag på reservation 1. Jag yrkar också bifall till reservation 8, Energihushållningskrav vid ny- och tillbyggnad. Jag kommer i mitt anförande att hålla mig till förslaget om tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en parlamentarisk kommitté som ska arbeta med . Vi socialdemokrater menar att denna kommitté bör ges ett brett uppdrag när det gäller att föreslå ändringar i plan- och bygglagstiftningen så att syftet med lagstiftningen uppnås, det vill säga att förenkla och förkorta plan- och byggprocesser. Vi anser också att uppdraget ska omfatta de frågor om regionplanering som regeringen anser ska bli föremål för parlamentariska överväganden. Vi tycker att det här är en bra idé. Vi delar alltså regeringens syn på att tillsätta en parlamentarisk kommitté som ska utvärdera det nuvarande systemet med regionalplanering i PBL:s sjunde kapitel för att se om regelverket där bör förändras. En bättre regional samordning i planeringen är ju angelägen, inte minst i regioner där bostads- och arbetsmarknaden är helt integrerad. En samordning av bostadsförsörjningen är viktig för att få en fungerande bostadsmarknad. Därför är det också viktigt att detta arbete görs i samma kommittéuppdrag. Samtliga partier i har länge varit överens om att behöver förnyas. tillsattes en parlamentariskt sammansatt kommitté som hade till uppdrag att se över plan- och bygglagstiftningen och att föreslå de lagändringar som behövdes för att göra lagen mer tidsenlig och mer hanterbar. har flera utredningsuppdrag givits till särskilda utredare och myndigheter med inriktning på att ändra den då gällande lagstiftningen. Vi socialdemokrater hade många synpunkter i den parlamentariska kommitté som då tillsattes, och vi var kritiska mot flera av förslagen. Men 2010 beslutade att en ny plan- och bygglag skulle ersätta den gamla, och den nya lagen trädde i kraft . Som jag sade var vi socialdemokrater kritiska till flera delar av lagstiftningen. Vi menade också att den nya lagen hade sådana brister att det vore klokt att skjuta upp införandet av lagen och i stället tillsätta en parlamentarisk kommitté som gemensamt och över partigränserna skulle se över och jobba fram en lagstiftning som vi kunde enas om. Vi nådde ingen framgång i vår kritik, och lagen trädde i kraft som planerat. Efter det datumet, , har regeringen tillsatt sammanlagt elva utredningar eller regeringsuppdrag som egentligen har kommit till i syfte att mildra, laga och lappa de delar av lagen som regeringen nu insåg inte fungerade. Jag kan bara konstatera att prestigen var viktigare för regeringen än att skapa en lagstiftning som fungerar, som har ett helhetsperspektiv och som framför allt kan hålla under en lång följd av år. Det är naturligtvis av yttersta vikt att en lagstiftning ser till samhällsutvecklingen i stort såväl som till den enskilde. Vad är det då som inte fungerar? Vi har i diskussioner med utskottet talat om vad som är det ena eller det andra. Därför väljer jag att plocka fram saker ur lagstiftningen som vi menar inte fungerar eller har fungerat. Syftet var alltså att förenkla och förkorta hanteringen av såväl bygglovsförfarande som förenklingar i detaljplaner, hur handläggning av överklaganden ska gå till och hur sanktionsavgifter ska hanteras. Dessa förändringar skulle förenkla och förkorta för samtliga inblandade, det vill säga privatpersoner, kommuner och länsstyrelser. Vi kan alla konstatera att dessa syften inte har uppnåtts. Regeringen insåg också det på ett tidigt stadium, men i stället för att tillsätta den parlamentariska kommitté som vi har efterlyst har man valt att från lagens ikraftträdande i stället tillsätta elva olika utredningar och uppdrag som i olika delar av nya antingen ska kartlägga eller göra en översyn, analysera, redovisa, utreda behov, utvärdera och så vidare. Till det här kommer också detaljer som i sammanhanget kan tyckas små och obetydliga, men som kommuner och privatpersoner finner mycket besvärande och försvårande i byggprocessen. Jag vill nämna några. Det gäller alltifrån att i den nya lagen har kommunerna getts informationsplikt till grannfastigheterna vid bygglovsgivning. Det går inte att överpröva eller ens ha synpunkter på informationen; kommunerna ska informera om att det ska byggas. Men faktum är att det har inneburit att bygglovshandläggarna sitter i telefon och förklarar för medborgare att detta bara var information och att det inte finns någon möjlighet för dessa personer att ändra det beslut som byggnämnden har fattat. Det här tar värdefull tid för tjänstemännen, och det känns onödigt. Regeringen säger att det är alltid bra med information. Nej, jag tycker inte det i det här fallet. Nytt i är också kontrollansvariga. Att vara kontrollansvarig innebär att man ska ha ett slags certifikat som ska säkerställa kompetens för att godkänna nybyggnationer. fanns kvalitetsansvariga som inte hade samma dignitet. Det är också den som ska bygga som är skyldig att hitta, anlita och bekosta den kontrollansvarige och dennes arbete. Hur många kontrollansvariga skulle det finnas enligt den nya lagen? Man beräknade från början att det handlade om 8 000 kontrollansvariga. Siffran har därefter ändrats sedan lagen sattes i sjön. För något halvår sedan trodde bostadsministern att det kunde röra sig om 4 000, men han visste inte säkert. med nya lagen fanns strax under 3 000 kontrollansvariga. Det har inneburit att har fattat ytterligare ett beslut om förlängd övergångstid för att få fram dessa kontrollansvariga. Konsekvenserna av detta innebär att i vissa kommuner kan väntetiden bli lång innan man får starta ett bygge. I andra kommuner har man inte lyckats skaka fram kontrollansvariga, och därför blir inte reglerna likvärdiga i alla kommuner. Det kan inte heller vara bra. gick jag in på för att se hur det ser ut med kontrollansvariga i min hemkommun. Döm om min förvåning när det visade sig att listan på kontrollansvariga låg i bokstavsordning, inte kommunvis eller länsvis utan bara i bokstavsordning. Där fanns 2 5003 000 namn att gå igenom. Det tog en ansenlig tid innan jag hittade 13 kontrollansvariga för min kommun. Det här känns oerhört oprofessionellt av . Jag tycker att det är slarvigt handlagt. Det kan tyckas vara små saker, men för dem som söker bygglov och är i färd med att bygga är det här irritationsmoment som tar tid. Sanktionsavgifterna är ett annat område som är ett totalt misslyckande, och de är oerhört slarvigt hanterade av regeringen. Reglerna om sanktionsavgifter utformades inte bara slarvigt utan visade också att det fanns stora kunskapsbrister om hur olika vårt land ser ut. Detta har regeringen upptäckt, och vi kommer snart att få ett nytt förslag om hur sanktionsavgifterna ska hanteras . Ingen av de kommuner jag har pratat med säger att nya har nått sitt syfte, det vill säga förenklat och förkortat byggprocesserna. I stället tar handläggningen , och den är krångligare. Privatpersoner ringer till mig och är mäkta irriterade och upprörda. Det är inte smickrande att höra vad de anser om kapacitet att stifta nya lagar, framför allt . Det är sådant som skapar politikerförakt. Partierna var, som jag sade från början, eniga om att en ny modern plan- och bygglag behövdes. Vi socialdemokrater står fast vid det, men det är viktigt att det finns ett helhetstänkande i en ny lagstiftning. Detaljer i en lagstiftning är en del av helheten, och fungerar det inte på det sättet innebär det naturligtvis att resultatet inte blir bra. Därför menar vi att det är så viktigt med en parlamentariskt tillsatt kommitté som får ta alla delar i beaktande. Jag är orolig för att alla dessa uppdrag och utredningar är så utformade att vi ändå inte stiftar en lag som är bra och ger en helhet utan blir ett lapptäcke av olika lösningar. Jag vill också säga några ord om strandskyddet. På det sättet strandskyddet har förändrats innebär det för många kommuner ingen som helst utveckling. Det är en förbudslag, och den ger ingen tillväxt. Jag är helt införstådd med att vissa områden redan är överetablerade, bland annat vid kustlinjer och i vissa särskilt attraktiva turist- och fritidsområden. Men det finns stora områden som skulle kunna bebyggas utan att riskera de värden vi värnar om. Förra näringsministern talade varmt om hur de nya reglerna skulle ge många kommuner möjligheter att växa och frodas med hjälp av nya strandskyddsregler. Jag kommer från .