prot · H00985 · 2013-03-27 00:00:00 — Alliansregeringen har sänkt skatten på arbete fyra gånger och dessutom sänkt skatten för pensionärer fyra gånger. Den socialdemokratiska regeringen sänkte inga inkomstskatter över huvud taget. Jag blev rätt överraskad över vilken fantasifull personalvårdsförmån jag hittade i reservation 5 från . Ni hittar det på mitten av s. 46, rad 2529, om någon skulle tvivla på mina citat. I reservationen skriver : Ett sätt att stimulera människor att ställa bilen och ta cykeln till arbetet är att ge en cykel till de anställda. I meningen efter skriver man: En möjlig åtgärd för att stimulera en sådan utveckling kan vara slopad arbetsgivaravgift och förmånsbeskattning för cykel i de fall där arbetsgivare stimulerar sin personal att ta cykeln till arbetsplatsen. Stimulans verkar vara ett viktigt ord för eftersom man använder det i två meningar, men ligger det inte lite väl mycket stimulans i förslaget när föreslår slopad arbetsgivaravgift för att få personalen att cykla till och från jobbet? Det är kanske hög tid att göra arbetsgivaravgiften tydlig i lönebeskedet så att alla vet vilka belopp vi faktiskt talar om. Arbetsgivaravgiften per anställd ligger i snitt på . Det skulle definitivt löna sig för en arbetsgivare att köpa cyklar till sina anställda om de kompenserades med slopad arbetsgivaravgift på per cykel och anställd . Frågan är hur tänker sig att finansiera hålet på många miljarder i statsbudgeten? Jag blir uppriktigt besviken när jag hittar sådana oseriösa förslag i oppositionens texter. Jag anser att skattepolitik ska ha en mer seriös debatt med fokus på fler i arbete. Som centerpartist är jag inte främmande för en skatteöversyn. Jag tror till och med att det kommer att vara nödvändigt, men jag tror inte att vi kan klumpa ihop alla åtta partier och förvänta oss ett resultat som alla är överens om. Om vi hade befunnit oss i en situation som eller , eller för all del 1990, hade det varit en helt annan sak. I en extrem krissituation måste alla göra sitt yttersta för att ta ansvar och dra åt samma håll. Det gjorde vi i . Men vi befinner oss inte där . Vi har en av starkaste ekonomier. Och skattepolitiken är nog det område där det går att finna de största politiska spänningsfälten. Inkomstskatten behövs för att finansiera våra gemensamma åtaganden och säkra vårt behov av trygghet och välfärd. För att klara framtidens behov måste alla bidra utifrån sina förutsättningar. När fler kan leva på sin lön och klara sin och sin familjs försörjning och dessutom bidra till samhällets gemensamma kostnader kan vi uppnå hållbara skatter. En bredare skattebas ger också utrymme för lägre skattetryck. Därför måste både arbetskraftsutbud och arbetstillfällen skapas, alltså både jobb och företag stimuleras. är ett litet land med stor öppenhet mot omvärlden. Våra skatter behöver vara globalt konkurrenskraftiga och stimulera till entreprenörskap och innovationer. Beskattningen behövs också för att utjämna regionala olikheter och skapa likvärdiga förutsättningar för utveckling i hela landet. Beskattning begränsar dock människors självbestämmande, och därför bör skattemedel användas sparsamt. För oss centerpartister är det viktigt att fortsätta reformera skattesystemet i linje med principer om enkelhet och transparens och i syfte att ytterligare uppmuntra till arbete, utbildning, investeringar, företagande och genomförande av en grön skatteväxling. Det är därför, sist men inte minst, viktigt att göra skatteskalan mindre brant. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 109 (KD): Inkomstskatt får mig osökt att tänka på . Det har nog att göra med och . Det var det egentliga startskottet till diskussionen om hur mycket inkomstskatt och vilka marginalskatter man kan ha. Det ledde till den överenskommelse som träffades då man kom fram till att man inte kunde ta ut hur hög inkomstskatt som helst. Flera partier kom gemensamt fram till att var vad man max kunde kräva och att en viss mindre andel av befolkningen skulle betala statlig skatt. Det var utgångspunkten för det hela. En annan utgångspunkt är att kommunalskatten är den största inkomstkällan för kommunerna. Staten har inte några stora intäkter genom inkomstskatten, utan det är kommunerna. Därför är det också viktigt att sysselsättningen hålls uppe, och det är därför också viktigt att de reformer som alliansregeringen har genomfört ökar sysselsättningen och ger skatteintäkter till kommunerna. Det är ofta det vi glömmer bort. Vi talar som om det är staten som tar in pengarna, men det är faktiskt kommunerna som vinner mest på detta. Därför är det viktigt med en hög sysselsättning. Det är ingen självklarhet med maximal inkomstbeskattning. Då skulle ju procentsatsen, ju högre den blev, vara den maximala lyckan för alla, så att det offentliga samhället fick administrera om och ge tillbaka i form av olika ersättningar. Men det har visats att det är ganska kontraproduktivt. En hög nivå på inkomstskatten är ofta kontraproduktiv. Blir den för hög motverkar den sitt syfte och medför i praktiken lägre skatteintäkter. Det är inte heller en självklarhet att skattemedel används på ett optimalt sätt det kan vi nog se. Det finns också en oskriven lag som säger att man kan vara beredd att dela med sig av hälften av det man har tjänat in men kanske inte mer. Inkomstskatterna måste också utformas så att det lönar sig att arbeta och därmed bidra till det offentliga samhällets åtaganden, som man kan vara självförsörjande. Det har funnits tider då rundgången på skattepengar har varit omfattande och inte premierat arbetsinsatser. Jobbskatteavdraget jag vill säga förvärvsavdraget, vilket är mer förståeligt för andra syftar just till att premiera arbete och göra det mer lönsamt att arbeta. Det står inte i motsats till det offentliga åtagandet och stöd till personer som så behöver. Som kristdemokrat kan jag säga att vi knappast hade förväntat oss att kunna sänka skatten för pensionärer med 14 miljarder. Det är historiskt, och jag är väldigt stolt över detta. Det har inneburit att en garantipensionär har fått en månad mer i ekonomiskt utrymme för dem som tjänar lite mer. Det är en ganska bra förbättring. Dessutom har det gjorts andra förändringar med förbättrade bostadstillägg och så vidare. Många äldre som har bott länge i sina fastigheter och som bor i områden som har blivit populära har också fått klara sänkningar genom fastighetsavgift i stället för fastighetsskatt, vilket betyder att de kan bo kvar tills de känner att de ska flytta. , som kommer att presentera sitt slutbetänkande , har i delredovisningar påtalat behovet av att arbetsdeltagandet måste öka och att alla som har förutsättningar att arbeta behövs för att upprätthålla välfärden och en rimlig inkomstpension. Skatteintäkterna gör ingen åtskillnad på människor, utan alla ska vara välkomna i samhällsbygget. Där har vi alla ett ansvar som vi måste ta. Utredningen konstaterar också att det dubbla jobbskatteavdraget för personer som har fyllt har haft en tydlig och mätbar effekt och inneburit att fler äldre personer fortsätter att arbeta jämfört med tidigare. Arbete är positivt inte enbart inkomstmässigt, utan det ger även ökad social gemenskap och delaktighet i samhället. Människan är skapad så att arbete ger välbefinnande och utlopp för en kreativ sida av hennes natur. Det finns ett äldre ordstäv som säger: Arbete befordrar hälsa och välstånd och förhindrar många tillfällen till synd. Den devisen står sig fortfarande. Gemenskap och delaktighet motverkar också obetänksamma och mindre kloka beteenden. I betänkandet återfinns en lång rad förslag och reservationer. I motsats till vissa reservanter är jag övertygad om att möjlighet till avdrag för gåvor till ideella organisationer är bra. Dessa verksamheter tillhör det civila samhället men innebär stora insatser för människor som annars inte skulle kunna nås. Sysselsättning, inkomst och gemenskap är kännetecknande för ändamålet för många verksamheter inom trossamfund och andra socialt inriktade föreningar. har en lång och god tradition av frivilligrörelser som har betytt mycket för uppbyggandet av det svenska samhället. Låt oss bevara och stödja den traditionen! Ett annat ämne som tas upp i reservationerna är a-kassan och arbetslöshetsförsäkringen. Som företrädare redan har påtalat pågår det redan ett omfattande arbete i . Det vore därför olyckligt och oklokt att rusa före med förändringar innan utredningen har lämnat sitt betänkande. Om den politiska viljan att finna långsiktiga lösningar hade funnits skulle mycket vara vunnet, särskilt för dem som berörs. Två frågor har ställts. Den ena handlar om en bredare skatteöversyn. Jag håller med i det svar som han gav till att det kräver att man vet vart man ska komma med utredningen. Den tidigare utredningen var sprungen ur den stora ekonomiska kris som fanns då socialdemokratiska finansministrar avgick och ekonomin inte gick ihop. Då fanns till slut viljan att komma överens. Jag beklagar att man inte har kunnat behålla de nivåer som fanns i den överenskommelsen. När det gäller reseavdrag: hade tittat på vilka kommuner som hade mest pendling. ligger i , och jag kan berätta att den är så utformad geografiskt att det i vissa delar av kommunen faktiskt är närmare att åka till genom att ta bilen än genom att åka tillbaka till för att ta de allmänna kommunikationerna in till staden. Det blir alltså mindre utsläpp genom att man använder reseavdraget. Sedan vill jag påtala en sak som inte har kommit fram. Hur har kommit fram till de här uppgifterna förstår jag inte. Den som använder sin bil till jobbet en längre sträcka har redan genom kommunal- och landstingsskatten betalat subventionerna till de allmänna kommunikationerna, som finansieras genom skattsedeln när det gäller kommun- och landstingsskatten. Han har betalat detta plus att han betalar till för att använda sin bil med höga drivmedelsskatter så han är väldigt glad i att köra i så fall. Det finns alltså en motverkande pol här. Sedan kan vi också komma ihåg att var drivande i fråga om pumplagen, som innebar att man på landsbygden inte hade några drivmedel. Ett exempel kommer från kommun, där var kommunalråd. Han köpte tio miljöbilar. Det var bara det att det inte fanns någonstans i närheten att tanka. Om man körde ned till , därifrån, kunde man tanka på hemvägen. Men på den plats där tankstället var fanns det bara en miljöbil. Så kan det gå när styr i vissa delar av landet. Jag tror inte att det är så lyckligt för oss andra. 110 (MP) replik: Jag hade inte tänkt begära replik, men när hade sina sista tänkte jag att jag ändå måste gå upp och ställa till rätta några saker. Diskussionen om pumplagen kan vi ta . Jag har till och med för mig att trafikutskottet gjorde en utredning som tydligt visade att detta att pumplagen skulle ha lett till nedläggning av mackar var ren rappakalja. Beträffande reseavdrag: De siffror jag använde mig av kommer från egen utvärdering. av avdragen är felaktiga, och av de felaktiga avdragen är till förmån för den som har gjort avdragen. Det pågår alltså ett utbrett skattefusk i den här frågan. Min fråga till allianspartierna är: Tolererar ni detta skattefusk? Jag har i mitt inlägg inte pratat om koldioxidutsläpp, utan jag har pratat om rent och skärt skattefusk. Den här regeringen jagar ju annars skattefuskare på alla möjliga sätt, och det har jag inga synpunkter på man ska inte fuska med skatt. Men vi ska ha system som inte gynnar fusk, och det är det ni inte rör ett finger för att åstadkomma. Detta måste vara det mest utbredda skattefusksystemet i något av alla avdragssystem som vi har i fel, varav gynnar den som har gjort avdraget! Då stämmer det inte. Jag kan nämna att , när de ändrade sitt system, nästan fick bort skattefusket. Och i finns det också glesbygd. Vad avser med sitt inlägg, och hur ställer han sig till ändringen att få ett färdmedelsneutralt och avståndsbaserat reseavdragssystem? 111 (KD) replik: Jag kan säga att jag satt med i den arbetsgrupp i trafikutskottet som utredde den frågan. Det var väldigt diskrepant hur nedläggningen av mackar var. Jag har varit på flera ställen i och besökt mackar och kan tala om för dig att det inte var någon lyckad idé. Det finns flera som har gjort stora investeringar men inte har kunnat driva sina mackar, och det har inte blivit någon miljönytta över huvud taget. Så går det med hugskott som kommer från partier som har lite skygglappar när det gäller miljön. Beträffande skattefusk: Förekommer det att människor inte använder bilen och ändå gör avdrag är det uppgift att i så fall sätta dit dem. Annars måste de ha fått bensinen gratis från något håll, genom någon sorts smuggelmack, för att betala drivmedel. Alltså är det skattefusket som är problemet. Om det finns skattefusk får det åtgärdas av skattemyndigheten, och då bör de säga till om det behövs nya regeländringar för att sätta åt skattefuskarna. Det har jag inga problem med. Jag kan tänka mig att människor i varje fall måste komma till jobbet. Det är svårt att göra ett avdrag om man inte har ett jobb. Reseavdrag för arbetslösa har vi inte infört ännu, och jag vet inte om det kommer. Om det finns ett skattefusk ska det givetvis åtgärdas. Men om det finns ett reguljärt avdrag vill jag inte förhindra att människor flyttar på sig. Vi vill öka mobiliteten i arbetskraften för att människor lättare ska ta sig till jobbet och för att öka viljan att arbeta. Vi vill då inte ha för höga kostnader för resor, och vi vill också ha vissa rimliga avdrag. Vi ska komma ihåg att alliansregeringen höjde gränserna för när människor fick göra avdrag när man införde jobbskatteavdraget i det första steget. Om vill sätta åt skattefuskare är jag gärna med på den vagnen. Men först måste man presentera förslag för hur man ska göra det. 112 (MP) replik: Jag vill be att lyssna på vad jag säger. Jag säger väldigt tydligt: Vi vill inte ta bort reseavdragssystemet. Jag säger också att det finns en erfarenhet av hur man får bort reseavdragssystemet. I vårt grannland hade de ett system liknande det svenska med omfattande fusk. Det är precis som vi har det enligt utvärdering. De ändrade systemet till ett färdmedelsneutralt avståndsbaserat system och fick bort fusket. Alliansregeringen har ett bibehållet system som man ärvt från tidigare som inbjuder till fusk genom sin konstruktion. Det är tydligt enligt och diverse oberoende konsultbyråers utvärderingar. Det är ni som har ansvaret för att vi behåller skattefusket. Vad jag vill är att ni tar till er fakta, stoppar skattefusket och har kvar ett reseavdragssystem. Vi ska självklart ha en stor mobilitet. Det är inte någonting som jag vill ha bort. Men jag vill att funderar och lyssnar på min fråga. fick bort fusket och behöll ett reseavdragssystem. glesbygd har inte slutat att fungera. Kan vi i tänka oss att lyssna på de erfarenheterna och reformera ett system som inbjuder till skattefusk? Alliansregeringen gynnar skattefusket. Det är kanske det största skattefusksystem vi har kvar. Det vore lämpligt att en regering som så starkt har bekämpat skattefusk och har en finansminister som talar om vikten av att betala riktig skatt och jag håller helt med honom på den punkten tar till sig erfarenheterna från grannlandet och ändrar systemet. Ni borde diskutera sakfrågan i stället för att tala om andra saker. 113 (KD) replik: När det gäller sakfrågan är reseavdraget utformat så att man får avdrag för resor från sin bostad till sitt arbete och tillbaka igen. Det är avståndsbaserat. Det innebär att om man har resor som överstiger får man reducerad skatt på den bit som är över. Det förutsätter att man flyttar sig från punkt A till punkt B fram och tillbaka. Är det så att kommer på att det finns människor i systemet som fuskar med detta ska vi givetvis hitta regler för att åtgärda det. Eftersom man talar om att man är så glad för att betala skatt i måste det någonstans finnas en hederlighetskod. Man är väldigt glad att hitta undantag för alla skatter. Det kan i så fall inte vara bra med höga skatter. Någonstans glappar resonemanget hos . kommer ständigt med nya förslag om än det ena och än det andra. Det är till och med så att vi får stoppa det. Om det kommer på att det finns fusk som kan åtgärdas på något vis välkomnar vi de svaren. tog i sitt anförande själv upp att människor pendlar in från kringliggande regioner. Det har ofta blivit resultat av den urbanisering som gärna driver genom att det är svårare att bo i glesbygden. Jag vill värna att de reseavdragen finns så länge de människorna är med och finansierar de allmänna kommunikationerna. Det gör de via sin skattsedel. Det kommer ofta inte fram i denna kammare. Om vet mer kan kontakta och tala om för det att det ska tala om för oss vad det är för fel på våra skatteavdrag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 13 § Granskning av meddelande om en plan för en djupgående och verklig ekonomisk och monetär union Föredrogs finansutskottets utlåtande /13:FiU29 Granskning av meddelande om en plan för en djupgående och verklig ekonomisk och monetär union (KOM(2012) 777). 114 PER (MP): Jag vill börja med att yrka bifall till vår motivreservation som vi har i ärendet. Anledningen till det är att jag är djupt oroad över den riktning eurosamarbetet är på väg mot nu efter eurokrisen. Till att börja med kan man konstatera att i en alltmer globaliserad världsekonomi påverkas alla länder av en djup ekonomisk nedgång i närområdet. Särskilt ett litet och exportberoende land som drabbas hårt när det blir ökad instabilitet eller kris i ekonomierna omkring oss. Det ser vi nu tecken på i den ekonomiska nedgången i . Jag vill understryka att det därför är positivt ur synvinkel att kunnat hantera den mest akuta ekonomiska krisen. Däremot tror jag att det är alldeles för tidigt att blåsa faran över för den europeiska ekonomin. Det finns många risker kvar att överkomma. För oss är det tydligt att eurokrisen inte är en slump utan en strukturell kris som beror på att den gemensamma valutakursen och räntan som gäller för så vitt skilda ekonomier som den grekiska, den cypriotiska och den tyska inte kan skapa hållbara ekonomiska villkor. Att på det sätt man gjort inom eurosamarbetet låsa fast medlemsstaterna i en gemensam penning- och valutapolitik kommer att leda till fortsatta ekonomiska bubblor som spricker och riskerar att skapa nytt ekonomiskt kaos. Det är lätt att se att det under varit stora skillnader i produktivitetstillväxt mellan länderna. Det har bidragit till stora underskott i bytesbalanserna och de offentliga finanserna på vissa håll i eurozonen. Om man inte vill se de strukturella skillnaderna mellan ekonomier och de risker som det medför kan man inte heller lösa problemet med ekonomiska kris. Det tycker jag kännetecknar kommissionens förslag, vilket jag verkligen beklagar. Det blir också alltmer tydligt att inte klarar av att uppfylla ens de regler som man redan tidigare kommit överens om. Mycket tyder till exempel på att inte kommer att kunna hålla sig inom de ekonomiska ramar enades om i den så kallade stabilitetspakten och inte heller uppfyller det som man kom överens om i finanspakten . är grunden för eurosamarbetet. Ändå klarar man inte av att uppfylla ens de villkor man hade där. Det är värt att fråga sig: Om inte ens de tyngsta kan hålla sig till de regler som man har satt upp, är det då verkligen högst prioriterat att ta nya och ganska långtgående steg i eurosamarbetet? Borde man inte försöka fixa det som man har kommit överens om ? Ur vår synvinkel kan inte några långtgående planer från kommissionen rädda förtroendet för euron om inte länderna är beredda att följa de regler som redan gäller för samarbetet. Man kan därför med fog fråga sig om kommissionens förslag i detta dokument är möjliga att genomföra eller ens rimliga. I stället för att acceptera att eurosamarbetet inte var någon särskilt god idé redan från början och minska omfattningen av den ekonomiska samordningen mellan länderna väljer nu att gå åt precis motsatt håll. På grund av, som vi ser det, politisk prestige och önskan att rädda europrojektet nästan oavsett kostnad kommer kommissionen med väldigt långtgående förslag om fördjupat eurosamarbete. Strategin verkar vara att till varje pris dölja ett misslyckande och i stället med krisen som påfösare tvinga befolkningen att gå med på åtgärder som aldrig hade varit tänkbara . Med kommissionens plan tas mycket stora steg mot ökad överstatlighet inom EU. Makt förskjuts väldigt snabbt från medlemsstaterna till EU och . För mig och för de gröna partierna är det uppenbart att det inte finns något folkligt stöd för den inriktning som målas upp i kommissionens förslag. Jag är därför djupt kritisk till de förslag som upptecknas i detta utlåtande. För mig är det tydligt att eurozonens problem inte kan lösas genom att man tar bort den nationella beslutanderätten över finanspolitiken. I stället är risken stor att överstatliga lösningar hindrar medlemsstaterna från att fatta de beslut som är nödvändiga för att lösa landets egna problem. Eftersom länderna helt uppenbart står inför väldigt olika utmaningar och eftersom det finns obalanser i de individuella ekonomierna måste de lösas på nationell nivå. De steg i federal riktning som finns i kommissionens förslag är fel väg att gå ur vår synvinkel. Det är viktigt att medlemsstaternas kompetens inte beskärs ytterligare. Om man ska rädda förtroendet för euron är det inte rimliga steg att ta att flytta över ansvar för budgetregler och skatter och att börja tala om gemensam politik för arbetsmarknadsområdet och det sociala området. Vi anser att detta är områden som fortsatt ska vara uppe till diskussion i EU men som ska hanteras på mellanstatlig nivå. De ska inte hanteras genom överstatliga beslut. Den viktigaste grunden för det är att det folkliga förtroendet för en sådan utveckling och det folkliga stödet för att ta stora steg åt det hållet inte finns inom . Att fatta beslut som går emot befolkningens inriktning och det folket accepterar kommer inte att leda till ett stabilt och långsiktigt hållbart Europasamarbete. Det kommer snarare att riskera att leda till att sociala konflikter byggs in, vilket kommer att skapa mer instabilitet inom eurozonen i stället för motsatsen. Om man ska röra sig åt det håll som kommissionen nu förespeglar och föreslår måste till att börja med ett kriterium uppfyllas. Det är att man har en bred debatt och en grundläggande diskussion inom eurozonen och även inom resten av EU, som självklart påverkas mycket av de förslag som genomförs inom eurozonen. Jag menar att det behövs en bred debatt och att de nationella parlamenten måste involveras tidigare än vad som har gjorts i diskussionerna om ett framtida EU. Utan demokratisk legitimitet kan inte några samarbeten överleva. Det gäller även euron. Vi får ofta i debatten om eurofrågan och eurosamarbetet höra att det inte spelar så stor roll vad som händer där eftersom löser sina egna problem. är inte med i euron. Därmed skulle vi inte beröras och inte heller kunna komma med förslag eller påverka inriktningen. Det tycker jag är en farlig verklighetsbeskrivning. Det finns många skäl till det. Ett är, som jag var inne på, att är en liten ekonomi och att vi påverkas mycket av vad som händer i vår omvärld. Ett annat är det faktum att formellt är en del av eurosamarbetet. I och med de fördrag som vi har skrivit under är vi bundna att gå med i euron. har därför vid ett antal tillfällen krävt att precis som och ska kräva att få ett permanent undantag från euron. är det av svenska folket som är emot att ska ansluta sig till euron. Det vore därför rimligt att lyssna till den starka majoriteten och lyssna till alla dem som sade nej i folkomröstningen om euron 2003 och kräva att får ett permanent undantag från eurosamarbetet precis som våra grannar i och . Tyvärr är det en majoritet i den här kammaren av partier som inte vill gå med på dessa krav. De vill inte legitimera folkomröstningen och det beslut som har fattats där.