prot · H00960 · 2013-01-30 00:00:00 — Det handlar om att uppgifter som samlas in i kan delas med andra länder, inte bara EU-länderna, vars rättssystem fungerar väldigt olika. Vi ser stora risker att den personliga integriteten sätts och kommer att fortsätta att sättas på undantag i det nya . I ett rättssamhälle bör noggranna avvägningar göras med hänsyn till ändamålet och ingripandet i integriteten samt proportionen mellan nyttan av ingripandet och den personliga integriteten. Det finns inget register som aldrig har läckt uppgifter till otillbörliga personer, som sedan missbrukat dessa. Detta bör man ha i åtanke då för sin talan i dessa frågor i EU. Den personliga integriteten får inte sättas på spel utan måste respekteras enligt om de mänskliga rättigheterna, särskilt artikel 8 som stadgar skyddet för privatlivet. delar inte heller till fullo utskottets uppfattning om de säkerhetspolitiska aspekterna när det gäller den framtida importen av olja och gas till unionen. Vi vill gå tillbaka till det som är färdplanen för ett resurseffektivt , och det även om färdplanen är ett viktigt och i flera avseenden lovvärt initiativ. Men om vi ska hålla oss inom säkra levnadsvillkor för mänskligheten inom de gränser naturen själv sätter för oss måste vi minska miljöbelastningen. Vi måste också fördela resurserna globalt sett mer rättvist. Det innebär att EU måste minska sin användning av naturresurser i absoluta termer. Det räcker inte med en effektivisering om effektiviseringsvinsterna äts upp av ökad tillväxt. Resurseffektivitet är en viktig parameter, men huvudindikatorn bör ta sikte på resursanvändningen i absoluta termer. Färdplanen tar upp ett antal milstolpar men kvantifierar dem inte mer än i svepande ordalag. Vi menar att om de tas på allvar kommer det att innebära en genomgripande och mycket välbehövlig förändring av EU:s nuvarande ohållbara resursanvändning. När milstolparna inte är kvantifierade blir det svårt att avgöra hur ambitiösa målsättningarna egentligen är. Det är också svårt att följa eventuella framsteg mot målen. Indikatorerna kan förstås visa om utvecklingen går åt rätt håll, men inte om den går tillräckligt snabbt. Det blir därför svårt att avgöra om medlemsstaterna gör tillräckligt för att leva upp till färdplanens intentioner. Vi menar att frivilliga åtgärder behöver kompletteras med bindande åtgärder på EU-nivå när åtgärder på lägre nivå inte är tillräckliga. Till exempel skulle en beskattning av naturresurser underlättas av ett gemensamt naturresursskattedirektiv med gemensamma minimiskatter. På så sätt minskar risken att länder spelas ut mot varandra och av konkurrensskäl avstår från skattereformer som skulle gynna omställningen till en resurssnål ekonomi. Planeten sätter gränser för oss, och vi vet relativt väl vilka effekter vårt resursslöseri får för oss. menar att åtgärder måste påskyndas och att mätmetoderna för att mäta resursanvändningen ska förfinas. kan man inte undgå att något nämna den ekonomiska kris som genomlever. Den får för människor i en stor mängd konsekvenser. För klimatet, kan man säga, har den varit bra eftersom människor i större utsträckning tänker över alla sina utgifter och konsumerar mindre, inte bara bensin och diesel. Å andra sidan leder den minskade traditionella konsumtionen till en sämre ekonomi i andra led, ökad arbetslöshet och inte minst ökad social oro. Det är tufft att leva och bo i södra . Finanskrisen slog till redan före förra EU-valrörelsen. Vi gröna i gick gemensamt till val under slogan . Med det menar vi en ekonomi som tar sin grund i människor och social rättvisa men utan att sätta mer press på planeten än vad den tål. Vi ser i finanskrisen det moment då det är dags att ställa om från en produktion och konsumtion som tär på vår gemensamma framtid till en som minskar vår klimat- och miljöpåverkan och skapar många nya jobb. Vi behöver i en väl utbyggd spårbunden trafik. Vi behöver i ren energi i stället för fossilberoende. Vi kan och bör satsa i på nya jobb med grön omställning av samhället som både mål och medel att minska våra utsläpp och ge människor en . 25 (SD): Så fort jag eller någon annan företrädare för mitt parti för EU på tal brukar invektiven och de omedvetna eller medvetna missförstånden fullkomligt hagla i kammaren. Jag tänker därför inleda mitt anförande med att berätta att varken jag eller SD som parti vill lämna allt vad samarbete heter. Vi är inte heller mot allt som har skett i EU eller dess föregångare. Tvärtemot anser vi att EU:s föregångare, , bidragit till fred och stabilitet i . Vi anser också att det ibland, när alla är överens, kan vara en fördel att tala med en röst. Och tvärtemot vad som ofta sägs är vad vi anser hyllar vi självklart även den inre marknaden av varor och tjänster. Man kan alltså kort sagt säga att vår uppfattning är att ett EU byggt på ett rent samarbete och samförstånd är eftersträvansvärt och värdefullt. Dess värre är dagens EU mycket långt ifrån denna beskrivning. EU handlar i huvudsak inte längre om ett fredsprojekt för samarbete och inremarknadsfrågor. I stället handlar det från EU:s sida numera nästan enbart om att lösa alla problem som den så kallade integrationsprocessen mot ett federalt har medfört. Och lösningen heter inte mer makt åt de nationella parlamenten utan tvärtemot än mer integration och maktöverföring från medlemsstaterna till . En stor del av dessa ytterligare steg mot ett federalt har och , i regel efter smärre justeringar, också godkänt. Under det år som har varit har inte minst en gemensam ekonomisk styrning och samordning, en gemensam arbetsmarknadspolitik, en gemensam banktillsynsmekanism såväl som fröet till en gemensam skattepolitik diskuterats eller behandlats. Inledningsvis finns förvisso alltid skeptiska inslag från . Det gäller i stort sett alla EU-förslag. Men i slutändan hamnar vi mer eller mindre ändå vid det som kommissionen vill nå. Det vet vi alla som sitter i den här kammaren. Faktum är att i och i har endast ett stort EU-förslag behandlats med fullvärdig respekt för den svenska demokratin, nämligen frågan om en europeisk transaktionsskatt. Endast i denna fråga har alltså regeringen med stöd av haft kraft att avfärda ett svenskt deltagande i själva implementeringen av de nya politiska strukturer som EU eller delar av EU har efterfrågat. Det intressanta i detta avseende är att avfärdandet av ett svenskt deltagande gjordes med anledning av att inte har något intresse i transaktionsskatten. I alla andra pakter har det hetat att måste vara med och påverka, till och med i de strukturer som enkom berör EMU-länderna, trots folkomröstningens nej till EMU. eller för övrigt eventuellt andra politiska partier och deras företrädares eventuella kritik mot den alltmer accelererande takten mot ett federalt kan mot den bakgrunden rimligen endast avfärdas som en tom och totalt värdelös retorik, för det som avgör politiken är knappast vad som sägs utan vad som faktiskt görs. Det är den verklighet som politikerna skapar som verkligen betyder något för de enskilda väljarna. I den kontexten kan vi konstatera att vi har en regering och en riksdag som säger sig respektera väljarna men som likväl ser till att ansluta till Europakter. Vi har en regering och en riksdag som också säger sig värna demokratin men som vid varje ministerrådsmöte konsekvent ändå underlåter att kräva ett svenskt undantag för EMU. Vi har också en regering och en riksdag som utan att först fråga folket om lov konsekvent avsäger sig inflytandet över stora, övergripande, nationella och inte minst viktiga politiska områden. Det är, menar jag, ageranden som står i direkt strid med den demokratisyn som jag företräder och som bygger på att all makt i ska utgå från folket. Hade EU, herr talman, delat min demokratisyn hade jag inte haft några invändningar mot det svenska EU-medlemskapet. Men eftersom det nu inte gör det och eftersom EU inte längre handlar om att samarbeta i stora och gränsöverskridande frågor byggt på samsyn kommer jag att ägna hela min politiska framtid åt att kämpa för att ändra på detta faktum. Jag kräver därför, och kommer alltid att kräva, att om ska kvarstå som medlem i Europeiska unionen ska medlemskapet bygga på respekt för rätt att hävda sin nationella suveränitet. Om invänder mot en EU-pretention ska EU inte kunna överpröva vilja. Om skulle vilja backa ur redan genomförda EU-pakter ska EU inte heller kunna förhindra detta. Men jag kräver också att inte bara jag utan hela det svenska folket ska få säga sitt gällande vem eller vilka som ska företräda dem i den politiska beslutsgången. Inför en eventuell framtida folkomröstning vill jag redan nu påpeka att förra årets alla långtgående maktöverföringar bara är början på det EU som håller på att byggas upp. I arbetsprogram framgår det inte bara att man från EU:s sida tänker bygga på den ekonomiska och monetära unionen genom att föreslå ytterligare överstatlig lagstiftning, utan att man också avser att fortsätta arbetet med att låta svenska skattepengar finansiera bredbandsuppbyggnad i , fortsätta vägen mot en gemensam arbetsmarknadspolitik, fortsätta försvaga de nationella parlamentens utrikespolitik och inte minst driva igenom en EU-budget som påtagligt ökar avgift för att delta i federaliseringen och avdemokratiseringen av . Med en sådan inslagen väg för ett minskat nationellt självbestämmande och en allt större konfiskering av svenska skattemedel kan jag förstå att regeringen inte vågar utlysa en folkomröstning om fortsatt medlemskap i unionen i dess nuvarande tappning. Men, herr talman, det kan likväl givetvis inte anses vara ett hållbart argument för varför så ändå inte ska ske. Det svenska EU-medlemskapet är långt ifrån detsamma som det EU-medlemskap man gick till val på och som man lovade väljarna inför valet i folkomröstningen . I min värld, herr talman, utgår makten från folket. Då måste rimligen också folket i direkt mening avgöra när eller om makt ska tas ifrån dem. Jag vill vara tydlig med att jag verkligen tror på ett samarbete och på en inre marknad i . Men jag tror varken på en illegitim och fortsatt maktöverföring till eller på en fortsatt nonchalans från sida gentemot dess uppdragsgivare. Jag yrkar därför bifall till reservation i betänkandet. I detta anförande instämde (SD). 26 HANS (V): Den ekonomiska och sociala krisen i EU:s medlemsstater fördjupas alltmer. I land efter land ser vi hur arbetslösheten nu exploderar, hur klyftorna snabbt ökar, hur välfärden och löntagarnas trygghetssystem snabbt monteras ned. Vi talar ofta om denna kris i denna kammare, och vi talar om den i termer av siffror och statistik, men där bakom finns människor, miljoner människor i som just nu får sina liv sönderslagna. Där finns den 77-åriga grekiska apotekaren som sköt sig själv till döds framför parlamentet i och som lämnade ett meddelande om att han vägrade att fortsätta leta efter mat i soporna. Där finns de spanska barnfamiljerna som just nu inte har råd att betala sin elräkning och värma upp sina bostäder, trots att temperaturen beräknas krypa ned mot noll i . räknar man med att vart tionde hushåll i inte längre har råd att värma upp sin egen bostad. Där finns också barnen i de västsahariska flyktinglägren som jag träffade när jag besökte . De får inte längre frukost i skolan därför att EU-länder nu snabbt minskar sitt bistånd till flyktingarna. För många barn i de västsahariska flyktinglägren, långt bortom toppmöten, innebär det att undernäring och bristsjukdomar kommer att öka. EU:s svar på krisen har varit att skära ned i välfärden, privatisera offentlig verksamhet och slå sönder fackliga rättigheter. Vanliga löntagare ska betala priset för en kris som har skapats genom oansvarig spekulation, som har skapats genom att näringslivet och överklass i många EU-länder satt skattefusk och kapitalflykt i system och som har skapats genom ett EMU-samarbete som har fråntagit medlemsstaterna många av de centrala verktyg som en nationalstat behöver för att kunna hantera ekonomiska kriser. Det finns de i den svenska debatten, även här i kammaren, som kallar massuppsägningar, sänkta minimilöner och höjda pensionsåldrar för solidaritet. Men på gatorna i och är entusiasmen över denna så kallade EU-solidaritet begränsad, om jag ska uttrycka mig diplomatiskt. Verklig solidaritet, i ordets rätta bemärkelse, vore att låta banker bära kostnaderna för den spekulation man är ansvarig för. Det skulle vara att reglera finansmarknaderna och låta de länder som så önskar lämna eurosamarbetet. I sammanhanget vore det på sin plats att ja-sidans partier i denna kammare gemensamt tackar svenska folket för att det var så klokt och röstade nej till EMU. När man läser kommissionens arbetsprogram är det inte utan att man tänker på de tre aporna som inte vill höra, inte vill se och inte villa tala. Man vill inte se EMU-samarbetets konsekvenser och uppenbara brister, man vill inte lyssna till den folkliga frustration som växer runt om i EU och man vill inte tala om de åtgärder som uppenbarligen måste vidtas för att hantera den ekonomiska krisen i EU. I ögon är svaret på krisen mer överstatlighet, mer makt till EU och minskad makt och minskat inflytande över sin egen vardag för EU:s medborgare. Hade EU:s ledning och ledningarna runt om i EU:s länder lyssnat på EU:s invånare är det min övertygelse att vi hade diskuterat ett helt annat arbetsprogram än det som ligger på bord. Det är ju knappast så att förslagen om bankunion eller sexpack är sprungna ur några folkliga krav i unionen. Demonstrationer med krav på att blåkopian om EMU:s framtid ska följas upp eller till stöd för den europeiska terminen är lätta att räkna. När fick någon i denna kammare senast ett mejl från en upprörd väljare som frågade: När ska ni egentligen sjösätta Horisont 2020? Det är hög tid att EU:s ledare börjar lyssna på sina länders befolkning också i EU-frågan. Det är i det sammanhanget positivt att premiärminister öppnat för att britterna ska folkomrösta om relationer till EU. hörde till nej-sidan i folkomröstningen om EU-medlemskapet 1994. Det är fortfarande vår övertygelse att det hade gynnat vårt land om röstat nej i den folkomröstningen och inte gått med i EU. Men så länge vi är medlemmar i arbetar vi konstruktivt i och för att utveckla EU i en mer demokratisk och solidarisk riktning. Vi tycker därför att bör följa exempel och inleda en process för att omförhandla vårt EU-medlemskap. ser fyra helt avgörande frågor där vi önskar att den omförhandlar vårt medlemskap i . För det första måste få ett socialt protokoll som stoppar låglönekonkurrens och allt sämre villkor för dem som arbetar i och kommer från andra EU-länder. Vi ser redan nu i de svenska skogarna, på de svenska vägarna och på byggarbetsplatser i hela vårt land konsekvenserna av att företag från andra EU-länder har fått grönt ljus att på den svenska arbetsmarknaden konkurrera om anbud med lägre löner och sämre villkor. värnar ett öppet , men ska vi långsiktigt kunna värna vårt lands öppenhet måste svenska kollektivavtal gälla för alla på den svenska arbetsmarknaden oavsett var i världen man kommer från och vilket medborgarskap man har. EU kan inte tillåtas att fortsätta försämra den svenska arbetsrätten. För det andra måste få ett juridiskt bindande undantag från hela EMU och europrojektet. Vi ska inte göras till en del av EU:s gemensamma ekonomiska politik. Den svenska folkomröstningens tydliga signal om att svenska folket inte vill gå med i måste respekteras. Jag hade önskat att man från ja-sidans partier hade respekterat folkomröstningen om EMU på samma sätt som vi som hörde till nej-sidan 1994 respekterar utslaget i den folkomröstningen. För det tredje, herr talman, måste få rätten att ställa hårdare miljökrav och folkhälsokrav än vad som sker inom EU. Vi måste ha rätt att kunna gå före. Vi kan inte längre tillåta och acceptera att EU förhindrar att gå före på miljö- och klimatområdet. Hänsyn till miljö och folkhälsa är för mycket viktigare än företagens fria marknad. För det fjärde vill vi att lämnar EU:s jordbrukspolitik och att en nationell politik på området i stället inrättas. Det skulle öppna för en betydande sänkning av vår avgift till EU och ge oss en möjlighet att använda våra skattemedel till att bekämpa den kris och arbetslöshet som vi så ofta talar om och värna den svenska välfärden i stället för att pumpa in pengar i EU:s alltmer havererade gemensamma jordbrukspolitik. har på en rad andra punkter invändningar mot kommissionens arbetsprogram, som jag inte kommer att utveckla i detta anförande. De finns mer utförligt beskrivna i vår motivreservation. Jag yrkar bifall till reservation 3. 27 (S): Det betänkande som vi debatterar handlar om kommissionens arbetsprogram . I programmet ges tillväxt- och konkurrenskraftsfrågorna stort utrymme, vilket vi socialdemokrater tycker är bra. Fokus har så här långt ensidigt varit på bekämpningen av krisen i euroområdet, men har man insett att det inte räcker med återhållsamhet och sanering av offentliga finanser. Det är viktigt, men det behövs också åtgärder som främjar tillväxt och stärker konkurrenskraft i den globala ekonomin. Vi hörde berätta om de sociala konsekvenser som den ekonomiska krisen har gett i . En hel ungdomsgeneration håller på att slås ut. Det är en generation som riskerar att få det sämre än sina föräldrar. Det är något som vi brukar tala om men som aldrig har inträffat. Detta riskerar att bli verklighet i . Insikten om att EU och behöver mer än en ensidig åtstramning borde ha kommit tidigare. EU har hanterat eurokrisen valhänt och borde ha sett tidigare att den var i antågande. Det är skuldkrisen började i . Situationen i och i andra krisande länder har behandlats på otaliga toppmöten, men vi är fortfarande inte ute ur krisen. Fokus har varit att rädda banker, inte att reda ut skuldkrisen. Annars hade man gjort helt annorlunda. Då hade också långivarna fått vara med och ta ansvar. Det är inte bara de som har tagit lånen som har slarvat. Också de som har gett lånen utan riktig kreditbedömning har slarvat med sitt ansvar. Vi har haft generösa stödprogram från . har frikostigt lånats ut till krisande banker. Men ännu kan vi inte ropa faran över. Visserligen har de offentliga finanserna stabiliserats i krisländerna. Deras kostnadsläge börjar bli konkurrenskraftigt igen, men vi har fortfarande oro i banksektorn. såg vi hur den tredje största banken i skakade när det upptäcktes att banken spekulerat bort stora summor utan att någon reagerat. Vad döljer sig i balansräkningen hos de stora bankerna i , till exempel i de franska och tyska bankerna som har stått för de största lånen till de krisande länderna? Det vet vi inte, eftersom det finns en tystnadskultur. Man sopar hellre problemen under mattan och hoppas på bättre tider. Det är en del av problemet. Det är en av orsakerna till att EU i flera länder inte har kunnat lösa krisen som orsakats av den frikostiga utlåningen från banker utan kreditprövning. Det behövs mer transparens i banksektorn. Det behövs mer tillsyn och övervakning, och det behövs skärpta regler för den finansiella sektorn, alltifrån skärpta kapitaltäckningskrav till konditionalitet villkor för när man går in och stöder krisande banker med statsstöd. Det är krav som vi socialdemokrater förde fram redan i början av krisen. Det är krav som de borgerliga regeringarna i EU borde ha tagit till sig mycket tidigare. Men det behövs inte bara transparens inom den finansiella marknaden. Det program som vi pratar om handlar om många fler samarbetsområden. Öppenhet måste vara en vägledande princip inom EU:s alla samarbetsområden. Det är också något som utskottet i enighet framhåller i utlåtandet. Utskottet understryker särskilt betydelsen av att EU främjar yttrande- och mediefrihet såväl inom EU som globalt. Vi socialdemokrater välkomnar att kommissionen i det här programmet presenterar ett nytt ramverk för en mer koldioxidsnål ekonomi för perioden . Vi välkomnar också att kommissionen påtalar vikten av bindande utsläppsmål. Den gröna omställningen är bra för miljön, men den är också en del av lösningen på ekonomiska problem. En grön omställning kan skapa många nya jobb genom att går före när det gäller teknikutveckling. EU har dominerats av krisen i euroområdet. Det återspeglas också i programmet. Den krisen har förvärrats av ett valhänt agerande av EU:s alla regeringar. har också ett ansvar för det som skett. Vi är en del av EU. Vår regering har suttit med vid sammanträdesbordet när situationen i och andra krisande länder har behandlats. Det går aldrig att komma ifrån. Krisen har inte heller underlättats av att euroområdets regelverk visade sig inte hålla i praktisk prövning. Den så kallade stabilitetspakten räckte inte till. Krisen beror inte på euron i sig. Enskilda regeringar, som till exempel , bär visserligen ett ansvar för att man inte parerade den effekt som kraftigt sänkta räntor gav i samband med eurointrädet en form av ekonomisk dopning. Men den grundläggande orsaken till den kris vi genomlider är finanskrisen som startade och som drevs fram av oreglerade finansiella marknader, ohemula avkastningskrav och extremt risktagande. Det borde ha lyft fram i sin kritik. Det handlar inte bara om ett regelverk; det handlar om att det internationella kapitalet har getts alltför fria tyglar. Det är en lärdom vi ska dra snarare än att peka finger åt de länder som har drabbats av finanskrisens andra våg. Vi hade kunnat vara i samma sits som de om någon av våra egna storbanker hade dragits in. Det var nära, som när krisade . Glöm inte att krisländer som och hade starkare statsfinanser än när finanskrisen stack hål på deras bostadsbubblor och tvingade dem att gå ut till försvar för sina krisande banker. Faran är inte över för vår del. Våra hushåll är hårt skuldsatta, inte minst av belåning till bostäder. Det är en belåning som de svenska bankerna tillhandahåller genom upplåning utomlands. Vi har därför ett intresse av att lösa eurokrisen och se till att våra största handelspartner kommer på fötter igen och att deras banker saneras så att vi inte får fler negativa spridningseffekter till vår egen ekonomi. Då krävs mer transparens, tillsyn, övervakning och skärpta krav på bankerna. Det borde bli kommissionens såväl som regeringens prioriteringar inför det kommande arbetsåret i EU vid sidan av tillväxtfrämjande åtgärder för fler jobb och bättre välfärd. Med de orden yrkar jag bifall till utskottets förslag i utlåtandet. 28 (M): Vi ska debattera utrikesutskottets utlåtande över arbetsprogram . Det är en årligt återkommande debatt. Vi stod här för ganska exakt i en likartad debatt. Det är ett av flera exempel på hur denna riksdag har blivit allt bättre på att göra en seriös och ordentlig granskning och ha en seriös och ordentlig debatt om EU och EU-frågor. Det är viktigt att understryka hur bra vi är på det i . Det är också viktigt att understryka att det i utlåtandet finns en bred enighet om huvuddragen i de aktuella EU-frågorna. Vi har ett par motivreservationer, men i många viktiga EU-frågor är vi överens i denna riksdag. De gemensamma svenska intressena och värderingarna ska värnas, och vi ska tillsammans försöka vinna anhängare även i andra länder så att vi får ett EU som går åt rätt håll. ser fortsatt ut att bli ett tufft år för europeisk ekonomi. Men rätt hanterade kan kriser innebära stora möjligheter till förbättringar. Kriser kan också utgöra grogrund för farliga förenklingar och politisk populism av värsta sort i värsta fall även för politisk extremism och våld. Något av det farligaste som lätt sker i orostider är att länder sluter sig, att man försöker hålla omvärlden och verkligheten ute och i sin iver att skydda sig skapar nya och värre problem både för sig själv och för andra. Därför är det välkommet att vi i utrikesutskottet redan inledningsvis i bred enighet betonar vikten av att värna öppenheten. Lösningen på kris kan inte vara att stänga omvärlden ute, utan att vi vågar öppna upp ännu mer. EU ska vara engagerat i sin omvärld i ännu större utsträckning.