prot · H10921 · 2013-11-05 00:00:00 — Den har stärkts, och jag tror att det kommer att behövas ännu mer av detta , eftersom arbetsmarknaden förändras. Det handlar om att det finns fler aktörer på svensk arbetsmarknad än det fanns , och arbetsmarknaden i sig och arbetsmiljön har också förändrats. Olika riskbedömningar behöver göras. Både arbetsgivare och arbetstagare måste då veta vad som gäller. prioriterar olycksdrabbade branscher inom både tillsyns- och informationsverksamheten. Det tror jag är väldigt centralt. De riktar sig dit riskerna är störst. Det tror jag också har gett bra resultat. Trots allt är det så att jag aldrig kommer att vara nöjd med att någon dör på jobbet. Man kan ibland nästan höra en ton av att vi skulle vara nöjda med det, men det är vi självklart inte. Det är ändå så att vi har ett förhållandevis lågt antal dödsolyckor per hundra tusen arbetstagare i , och vi har förhållandevis god arbetsmiljö. Men vi ska göra allt för att den ska bli bättre. Det finns en grundläggande skillnad. Jag har hört tidigare statsråd debattera med Socialdemokraterna, och lösningen på allt i den här frågan verkar vara mer resurser för tillsyn till . Men jag är inte säker på att pengar är lösningen på allt. Som jag var inne på tidigare och som kommenterade handlar det om samverkan. Det första möte som jag hade med parterna var ett högnivåmöte där vi diskuterade arbetsmiljö. Den här frågan kommer att vara viktig för mig fortsättningsvis på olika sätt, för detta är något som vi gör tillsammans. Jag lyssnar på parterna, och parterna jobbar tillsammans med den här frågan på ett bra sätt. Vi har självklart också dialog med . Ingen ska behöva dö på jobbet i . Det är självklart, och jag tror att vi behöver olika saker. Vi behöver tillsyn, och vi behöver också information och kunskapsspridning. De satsningar som vi har gjort inom vissa branscher, där vi har gett uppdrag, tror jag är viktiga för att just minska antalet dödsolyckor på jobbet. 87 (S): Oavsett vilken bransch arbetsplatsolyckor sker i är det allvarligt. Vi vet också att vissa branscher drabbas mer än andra. Mitt hemlän har väldigt tung basindustri, tekniskt komplicerad och ofta med mycket riskfyllda arbetsmoment. Dödsfallen i i relation till befolkningstalet och antalet dödsolyckor i riket i övrigt är så högt. Vi har också fått uppleva kraftiga neddragningar på i från 18 inspektörer till 9. Det är klart att detta får konsekvenser. I samband med den tragiska olyckan , då två personer omkom på , blev jag uppringd av en man som presenterade sig som från . Han var vid det tillfället en för mig helt obekant person. , som blev pensionär , har arbetat som chef i olika positioner inom tung industri runt om i . Han har bland annat jobbat som metallurgichef på i och haft ansvar för i stort sett all produktion där. sade vid samtalet att vi måste göra någonting och sätta stopp för neddragningen av resurser. Han berättade att när han var chef på kunde han ringa in inspektörer och konsultera dem innan man vidtog farliga och riskfyllda arbeten. Han sade att det var en enorm styrka att ha dessa resurser. Han berättade vidare att dessa resurser inte finns . Vi avslutade vårt samtal där. Jag har ställt denna interpellation för att belysa det som händer. Det är klart att om man går från 18 till 9 inspektörer får det konsekvenser. Just nu planerar att lägga ned regionkontoret i och flytta dessa resurser till . Jag vill påminna om att har en oerhört stor och omfattande tung basindustri. Den är tekniskt komplicerad och innebär många riskfyllda arbeten. är faktiskt landets största tillväxtlän. Investeringar planeras och görs som aldrig förr, särskilt inom den tunga industrin. Vi talar om investeringsnivåer på över 200 miljarder. Många av dessa jobb kommer att göras av byggnadsarbetare, och vi vet att denna bransch är oerhört hårt utsatt för arbetsplatsolyckor. Avslutningsvis vill jag påpeka att den politik som alliansregeringen för inom arbetsmiljöområdet inte är till fyllest. Det saknas mycket, fru statsråd. Det är tid för ansvar även på detta område. 88 (M): Detta blev en ganska dyster debatt. Det är klart att det blir när vi talar om så allvarliga saker som att människor dör på jobbet. Jag tycker ändå att vi upprätthåller en hög nivå. Alla förstår att ingen vill att någon ska dö på jobbet. Alla vill att riskerna ska bli lägre och att det ska bli en bättre arbetsmiljö. Det finns mycket kvar att göra. Som sade är det resultatet som räknas. Då måste vi se att det har skett oerhört stora förbättringar. Det är allt färre som skadas allvarligt, och det är allt färre som dör på jobbet. Här är ett föregångsland. Att på något vis antyda att Alliansen eller Alliansens politik skulle ha någonting med tragiska dödsfall att göra är faktiskt osjyst. Det håller jag med om. Det var fler som dog . Arbetsohälsan var katastrofal . Sjukfrånvaron skenade, och så är det inte längre. Det måste vi ändå se som att någonting positivt har hänt. Jag tycker att ska gå hem och fundera över varför det aldrig kommer några interpellationer om de höga sjuktalen för kvinnor som finns i offentlig sektor. Där finns arbetsmiljöproblem. Men det talar ni aldrig om. Det är tydligen den hårda industrin som vi ska tala om här. Men vad gör socialdemokratiskt styrda kommuner och landsting där det faktiskt går åt fel håll för sina anställda? Det är ett stort arbetsgivaransvar man har när det gäller arbetsmiljön. Jag tycker att man inte bara ska kräva av denna regering att det ska bli mer pengar till ett statligt verk. Man kan börja i det vardagliga arbetet på hemmaplan bland sina kommunalråd och landstingsråd. Vad gör de för att det ska bli en bättre arbetsmiljö för kvinnor som jobbar i offentlig sektor? Det är faktiskt ett växande problem. 89 (S): I debatten nämndes individens ansvar och att det skulle vara en förklaring till dödsolyckor. Då vill jag titta lite närmare på de siffror som ändå finns och som visar att arbetsgivaren faktiskt brister i många fall. När det gäller personer som jobbar med kemikalier saknar utbildning. Det är faktiskt arbetsgivarens ansvar att de som jobbar ska få utbildning i det som de jobbar med. av företagen hade inte gjort fysiska riskbedömningar. Fysiska riskbedömningar är mycket avgörande för att förebygga dödsolyckor. hade inte gjort psykosociala riskbedömningar. När det gäller arbetsgivarens ansvar är det roll att se till att arbetsgivarna tar detta ansvar. Det kan inte vara de anställdas huvudansvar. De är ju i beroendeställning till arbetsgivaren. Det som förvånar mig mycket är att man kan säga att en nedskärning av verksamhet i själva verket förbättrar verksamheten. Tänk om man hade resonerat på samma sätt när det gäller polisens verksamhet, alltså att om man skär ned polisens verksamhet med en tredjedel innebär det en satsning för att förebygga brott. Det är precis samma sak här. inspektörer är ju polisen på arbetsmiljöområdet. De är till just för att skapa ordning och reda på våra arbetsplatser och förebygga dålig arbetsmiljö. Regeringen har gjort mycket för att skära ned på arbetsmiljöarbetet. är ett exempel där det handlade om forskning för att förbättra det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Om man jämför med trafiken kan man se att antalet olyckor har minskat extremt mycket. Vi ser inte denna minskning på arbetsmiljöområdet. 90 (S): Det är väl ändå tur att antalet skador och dödsfall har minskat , ? Den arbetsmiljö som fanns då, , går ändå inte att jämföra med det som – 2013 – ska vara ett modernt arbetsliv. En politisk nollvision i fråga om döden på jobbet är i sig ingen universallösning om den stannar vid just läpparnas bekännelse. Men den kan bli en politisk viljeinriktning om den efterföljs av politiska beslut. Vi har ett arbetsmiljöprogram inom Socialdemokraterna som vi går till val på. Det går faktiskt att prioritera arbetsmiljöarbetet. Det går att stärka företagshälsovården, och inte göra som den borgerliga regeringen tänker göra, nämligen strypa lite resurser till företagshälsovården. Det går att ge skyddsombuden utbildning och vidareutbildning. Det går att ge arbetsgivarna ett kunskapslyft när det gäller arbetsmiljöarbetet eftersom det uppenbarligen finns brister. Det går att stärka så att det blir fler inspektioner och inte färre. Man kan samla ihop forskningen och kunskapen om arbetsmiljön nationellt, förstärka polisens utredningskapacitet vid allvarliga arbetsmiljöbrott och stärka utredningskapaciteten vid Riksenheten för miljö- och arbetsmiljömål. En nolltolerans mot döden på jobbet måste följas av politiska beslut och en politisk viljeinriktning. För oss norrbottningar är det jätteviktigt, som har sagt, att det blir ett slut för dödsfallen på jobbet, även om det bara är tolv och man hävdar att vi har så få dödsfall på jobbet. Min fråga till arbetsmarknadsministern blir: Kommer kammarens ledamöter att få en proposition som handlar om arbetsmiljöfrågor på bordet innan detta är slut? 91 (S): Jag vill få noterat i protokollet att inte far med sanning i talarstolen. Jag tittar nu på och ser att arbetsolyckor med sjukfrånvaro har ökat . Så är det. Sjuktalen ökar i . Vem är det som står för de ökade sjuktalen? Jo, det är kvinnorna. Det handlar om kvinnornas arbetsmiljö. Då frågar och mig vad vi socialdemokrater vill göra åt det. Jo, vi vill anställa fler. Vi vill ha fler händer i vården och fler vuxna i skolan. Vi vill ha en anständigare arbetsmiljö, och det vill vi lägga pengar på – medan ni skär i eller andra viktiga samhällsfunktioner för att ni vill sänka skatter. Det är er väg. Sedan vill jag fråga : Ska vi säga att vi kan strunta i dem som dör på jobbet eftersom det dör så pass många i trafiken? Är det vad han säger? Vad gör han för jämförelse? Det där är också nästan på gränsen, om jag har förstått det riktigt. Hur kommer det sig att man har kunnat sänka antalet trafikdödade? Jo, det är för att man har haft ett nollvisionsarbete. Det är klart att vi då kommer att kunna sänka det också. Varför gick det ned när ni tog över? Jo, för att vi hade byggt på massiva resurser till och andra. Dem har ni skurit i , och vänder det. Det är det som är så allvarligt. är fortfarande ett bra land att leva i, men vi ser problem som vi vill åtgärda. Däribland är arbetsmiljöproblemen de växande, som vi vill göra någonting åt. Varför ser inte ni moderater det? Jag förstår att de andra allianspartierna hukar i denna debatt. Det är som har arbetsmiljöpolitiken. Det är ni som leder åt fel håll. 92 (S): Låt mig börja med att understryka att ingen tror att arbetsmarknadsministern vill att människor ska dö på jobbet. Det här handlar dock om prioriteringar. Företagsledarna flaggar för att de inte kan rekrytera rätt personal. Arbetsskadade vittnar om att de tar utökade risker för att de känner press på arbetsmarknaden – de vill visa framfötterna. rapporter talar sitt tydliga språk. Alla arbetstagare följer inte instruktionerna, sade i sitt anförande. Men vilka förutsättningar har egentligen arbetstagaren att följa instruktionerna? Det tycker jag är en intressant fråga. Ser alliansföreträdarna sambandet mellan en pressad arbetsmarknad med felrekryteringar, fel utbildning för de jobb som finns och pressen att visa upp sig på en alltmer pressad arbetsmarknad? Man behöver visa upp sig för att få chansen att komma tillbaka till nästa jobb som ska utföras. Jag motionerade redan under den förra allmänna motionstiden om att man behöver ge i uppdrag att titta på det här. Vågar man ge uppdraget att se på sambanden? I slutändan handlar det nämligen, som jag sade tidigare, om prioriteringar. drog en rad exempel på saker man skulle kunna göra för att utöka arbetsmiljöarbetet. Arbetsmiljön måste få ta tid, och den måste få kosta. Annars blir resultatet att det kostar i människoliv. Jag vill gärna höra vad arbetsmarknadsministern är villig att göra för att försäkra oss om att utvecklingen inte fortsätter. 93 (M): Jag ska bemöta några av de påhopp jag har fått under den senaste omgången. Först var det att jag påstod att det var osmakligt att diskutera frågan. Det var faktiskt inte det jag sade. Jag tycker att det är självklart att vi diskuterar de här frågorna, för de är jätteviktiga. Jag tycker dock att det är osmakligt att använda tragiska dödsfall, som man inte ens vet orsaken till, som ett politiskt slagträ mot regering och ministrar. Det tycker jag är osmakligt, och det står jag för. Dessutom tycker jag att det vore smakfullt av oppositionen att i talarstolen kunna erkänna att det faktiskt är bättre i de här frågorna än det var 2006. raljerade lite och sade att det är bra att det har minskat . Det var inte det jag talade om, utan jag talade om att vi har lägre antal olyckor, sjukdomar och dödsfall än vi hade 2006. Det var det som var min poäng. Det är tydligt att det är så. Sedan pratar man om att det har skett en ökning under ett enstaka år och så vidare – visst, så är det. Det är lite högre siffror än det var 2009 – visst är det så – men det är fortfarande lägre än det var 2006. Det var det som var min poäng: Vi har ett lägre antal olyckor, sjukfall och dödsfall på arbetsmarknaden än vad vi hade när Alliansen tog över. Det var min poäng. När det sedan gäller jämförelsen med trafiken, igen, var min poäng att dödsfallen på arbetsplatserna faktiskt har minskat i minst samma takt som dödsfallen i trafiken om man ser tillbaka. Det är självklart så att man kan säga att vi, om vi har en arbetsmarknadspolitik som syftar till att vi ska få färre skador och dödsfall, har en nollvision. Jag vet inte om det är skrivet eller uttalat någonstans att det finns en nollvision, men det är självklart det som är målet. Annars skulle vi inte ha en arbetsmiljölagstiftning över huvud taget. Målet är självklart att vi ska få bort alla olyckor och dödsfall på en arbetsplats. Det är helt självklart. 94 (S): Fler dog – ja, det är helt sant. Min mor beskrev just det i gruvorna när hon bodde uppe på : Ambulansen for i skytteltrafik. Det var bland annat därför strejken 1969 kom till; den handlade om omänskliga arbetsförhållanden. Den strejken var också en starkt bidragande orsak till att vi har den arbetsmiljölag vi har . På skyddsombudens dag fick besök av förbundsordförande . Han överlämnade ett uttalande från våra regionala skyddsombud med följande krav: Upprätta nolltolerans mot dödsolyckor på arbetsplatserna. Se över de rättsliga reglerna vid arbetsmiljöbrott. Skärp arbetsmiljölagen vad gäller anläggningsägarens ansvar gentemot underentreprenörer. Inför obligatorisk arbetsmiljöutbildning på . Öka resurserna till och återupprätta en sammanhållen arbetslivsforskning. Återinför det ekonomiska stödet till utbildning och skyddsombud. Min fråga är: Tänker arbetsmarknadsministern tillgodose dessa krav från ? 95 (S): Statistik är bara siffror. Om man bara ser statistiken som siffror blir det svårt att förhålla sig till vad det handlar om. Det är först när man säger att det handlar om personer, och till och med nämner dem vid namn, man förstår vad det innebär. Jag har i mitt yrkesliv sysslat en hel del med arbetsmiljöfrågor som skyddsombud och vet att man som skyddsombud är ganska ensam om man inte kan få stöd från i vissa sammanhang. Vi har talat om arbetsskador och om dödsolyckor. Vi talar om hur man ska prioritera arbetsmiljöarbetet, för vi tror att en dödsolycka kommer av att man inte har prioriterat arbetsmiljöarbetet – att det finns risker och tillbud som inte har rapporterats. Vi vet också från de samtal vi har med skyddsombud att det finns ett mörkertal. Det finns väldigt många visstidsanställda, timanställda, bemanningsinhyrda och personer med F-skattsedlar som aldrig hinner anmäla sina olyckor eller tillbud innan de har lämnat arbetsplatsen. Därför är det väldigt viktigt att ha fokus på de här frågorna. Jag tycker att det är lite bekymmersamt när många av de borgerliga företrädarna är bekymrade över att vi står här med stort engagemang, nämner personer och talar om att det här berör oss starkt. Det är ingen som har beskyllt arbetsmarknadsministern för dödsolyckorna. Däremot är vi väldigt kritiska till regeringens sätt att hantera och arbetsmiljöfrågor över huvud taget. Om man tar frågorna på allvar borde man också bry sig om och fundera på: Skulle det vara större insatser i arbetslivet om man satsade mer på och inte prioriterade skattesänkningar framför allting? 96 (C): Jag deltar inte i denna debatt. Det är inte för att jag duckar för någonting som centerpartist. Jag är rädd för att jag ska bli så jävla förbannad nu i debatten och kanske korsa några gränser som jag inte ska göra som riksdagsledamot. Jag blir förbannad på det sätt som den här debatten används. Man använder tragiska människoöden och död för att vinna politiska poäng. En tyst minut ska vara på riktigt. Man skriver lögnaktigt att det är ett ökat antal dödsolyckor när företrädare för oppositionen själva erkänner här i talarstolen att det inte är ett ökat antal dödsolyckor på arbetsplatser. Sedan kallar man det för döden på jobbet. Det heter faktiskt dödsolyckor på arbetsplatsen. Det är bra att man benämner saker vid sitt rätta namn. Trots att man har satsat mer pengar har man inte kunnat uppnå samma resultat som alliansregeringen har gjort. Det har blivit bättre. Det behöver inte göras på det traditionella socialdemokratiska sättet för att det ska bli bra. Det behöver inte vara så om man sätter människan före system och är människoivrare snarare än systemivrare. Då kanske vi kan nå bättre resultat och ha en hederligare debatt. 97 Arbetsmarknadsminister (M): Låt mig summera några saker. Regeringen har –2013 tillfört resurser till . Det handlar om både information och tillsyn. Här har särskilt fokus lagts på branscher och arbetsplatser som traditionellt är olycksdrabbade och där stora risker för allvarliga olycksfall finns. Även förstärker regeringen myndighetens resurser särskilt till kunskapsspridning. Kunskap och informationsinsatser är otroligt viktiga verktyg för att minska arbetsplatsolyckorna och även dödsolyckor, som interpellationen handlar om. En god arbetsmiljö är att ingen förolyckas på jobbet. Det handlar inte bara om regler, förbud och mer resurser. Det handlar också som jag sagt om samverkan. För att våra arbetsplatser ska präglas av en säker och god arbetsmiljö måste samarbetet fungera. Det måste fungera ännu bättre eftersom det ofta är ännu fler parter på arbetsmarknaden än det var för 20–. Det finns många entreprenörer i olika företag. Ansvaret ligger på arbetsgivaren. Men skyddsombud, inspektörer och parterna är med och skapar en god, trygg och säker arbetsmiljö. Det är viktigt att alla deltar i det arbetet. Avslutningsvis vill jag ändå säga någonting om den lite större bilden när vi nu talar om antal olyckor. Det är inte statistik för mig utan människor. Det är ändå så att det trendmässigt har minskar . Räknar vi både arbetstagare och egenföretagare omkom i genomsnitt 138 personer och 95 personer . har i medeltal ca 60 personer förolyckats . var det 57, och inträffade 45 dödsolyckor. Varenda en av de olyckorna är en för mycket. Men det har faktiskt minskat. Arbetsmarknaden och arbetsplatser förändras. I regeringens arbetsmiljöpolitiska handlingsplan har vi lyft fram att arbetsmiljöarbetet kommer att fortsätta att behöva anpassas utifrån de nya förutsättningar som finns på arbetsmarknaden. Det är därför som jag gång på gång, både i denna debatt och i den tidigare vi hade, lyfter fram att det är viktigt med både tillsyn och information och kunskapsspridning. Det ska också anpassas efter ändrade förhållanden så att ingen ska behöva dö på jobbet. 98 (S): I mitt tidigare inlägg sade jag att oavsett i vilken bransch en olycka händer är den alltid lika tragisk. En bransch som drabbats väldigt hårt är byggbranschen. Jag har fått en fråga som man ville att jag skulle ställa till statsrådet. Om lika många lärare, poliser eller journalister skulle drabbas av olyckor som byggnadsarbetare, hur skulle man då prioritera, statsrådet? Frågan är ställd. Det är mycket som är sagt i debatten . Det genomgående för alla, oavsett parti, har varit att vi har uppfattningen att vi ska minska olyckorna och att ingen dödsolycka är acceptabel. Om det är viljan kan man inte montera ned resurserna. Då måste man rusta upp resurserna. Jag vill att bilden av ska vara ett modernt land där satsningar på arbetsmiljö gör att arbetsplatserna ur den aspekten är i världsklass. Den bilden ska vi försöka få. Med den bild vi har i med så många dödsolyckor än i landet i övrigt blir bilden svart. Man kan inte montera ned resurserna i ett län som har oerhört tung basindustri som är tekniskt komplicerad och där det finns risker. Tänk igenom detta! Det finns alltid möjlighet att göra bättring. 99 (C): Självklart ska vi göra allt vi kan för att inga människor ska behöva sätta livet till när de går till jobbet och vill tjäna hederliga pengar för att kunna leva ihop med sina familjer. Det är klart att vi ska göra allting för att motverka det. Jag vill att vi i den här debatten åtminstone kan bortse från det vi har lärt oss, att det är så det fungerar, att det är så vi alltid har gjort och att det är så vi ska fortsätta. Alliansen har kunnat visa att resurser som används på smart sätt kan göra mycket större nytta för våra medborgare och medmänniskor. Det måste alltid vara det viktigaste. Vi ska vara människoivrare och inte systemivrare. 100 Arbetsmarknadsminister (M): Tack för interpellationen, ! När det gäller frågan om byggarbetsplatser hade vi en hel interpellationsdebatt som gärna hade kunnat få delta i. Det är en speciell bransch, och vi var inne på det. Där krävs särskilda resurser och ett speciellt sätt att jobba. Det är därför det finns ett byggherreansvar, ett samordningsansvar, och så vidare. Det var en debatt vi hade tidigare som du gärna hade fått delta i. Jag följer självklart denna fråga noga. Jag har nära kontakt med parterna och kommer att fortsätta att ha det i arbetsmiljöfrågor. Jag tror att vi i denna kammare kommer att fortsätta att diskutera hur vi kan förbättra arbetsmiljön. I grund och botten har vi samma målsättning. Vi ser lite olika på resurser och fördelning och kanske lite olika på verktyg. Jag är helt övertygad om att vi har ett enat mål, nämligen att ingen ska behöva dö på jobbet i . Vi ser att det går i rätt riktning. Men vi behöver komma nedåt. Ingen människa som går till jobbet ska behöva dö. Vi kommer att jobba på många olika sätt för att uppnå det tillsammans med parterna. Vi ska inte glömma att arbetsgivaren har huvudansvaret. Det måste vi påminna om. Det ska vi påminna om också när vi är ute och besöker arbetsgivare. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellationerna 2013/14:55 och 68 om arbetslösheten i de mest utsatta grupperna 101 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att alla ska få jobb och vad jag avser att göra för att de som står långt från arbetsmarknaden ska rustas för att få jobb. Vidare har frågat mig vad jag avser att göra för att arbetslösa i fas 3 inte ska förhindras att delta i utbildning som leder till jobb. Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang. Målet för regeringens politik är full sysselsättning. Detta är en stor utmaning. Regeringens främsta prioritering är en stark arbetslinje, vilket också präglat de reformer regeringen genomfört för att motverka utanförskap och sänka trösklarna för dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden. För att lyckas krävs också en politik som bidrar till att det skapas fler jobb inom alla branscher på arbetsmarknaden. I budgetpropositionen föreslås åtgärder för för tillväxt och jobb för att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Det handlar bland annat om åtgärder som ökar sysselsättningen, elevernas kunskaper och företagens konkurrenskraft. Satsningarna på långtidsarbetslösa inom arbetsmarknadspolitiken innebär bland annat ökade möjligheter för deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin att få ett jobb genom förlängningen av maxtiden för det särskilda anställningsstödet och fortsatt förstärkning av anställningsstödet för personer inom sysselsättningsfasen.