prot · H009105 · 2013-05-15 00:00:00 — föreslog en förstärkt vårdgaranti för personer med missbruk eller beroende, med brasklappen att akuta behov skulle tillgodoses genast. Inom den givna tiden var tanken att landstingen skulle vara skyldiga att tvärprofessionellt utreda och inleda behandling. Utredningen föreslog också att kommunen skulle erbjuda den som behöver psykosociala insatser på grund av sitt missbruk en individuell plan . Vi anser att en särskild vårdgaranti behövs. Däremot anser vi att frågan behöver analyseras ytterligare så att det här utformas på ett sätt som verkligen fungerar ändamålsenligt. Det måste i realiteten vara en vårdgaranti som innebär en trygghet för den enskilde och dennes anhöriga. Det får inte riskera att bli en pappersprodukt. När det gäller vår närmaste omgivning kan man nämna att har en garanti och , vilket det refereras till i utredningen. Vi anser att regeringen bör göra en fördjupad utredning och återkomma med ett avvägt förslag som tar hänsyn till de erfarenheter som gjorts i våra grannländer och på andra håll. De farhågor som kommit fram i en del av remissvaren ska självfallet beaktas, så att man kan förebygga fallgropar som kan finnas. Centralt är naturligtvis att den enskildes rättigheter ska bli bättre det vill vi alla och inte försämras i förhållande till vad som gäller . Vi instämmer också med såväl som som framhåller att en stärkt ställning för individen bör innebära att den enskilde i möjligaste mån ges tolkningsföreträde i fråga om sitt eget behov av vård och behandling. föreslog att ansvarsfördelningen mellan huvudmännen delvis skulle förändras, så att skulle ha ansvar för såväl tillnyktringsverksamhet som abstinensvård och behandling, såsom huvudman för hälso- och sjukvården. Förslaget var att kommunen skulle ansvara för psykosocialt stöd samt stöd till boende, sysselsättning och försörjning. Vi från delar denna bedömning. Det faktum att beroende är ett sjukdomstillstånd är vedertaget på ett annat sätt än det har varit tidigare. Det har gjort det mindre stigmatiserande att vända sig till vården för hjälp med missbruk. Forskningsresultat i utredningar visar också att nio av tio personer med missbruk eller beroende helst skulle vilja söka hjälp hos hälso- och sjukvården. varierar sjukvårdshuvudmännens ansvar stort i olika delar av landet och vilken missbruksvård som där bedrivs. Det är i sig mycket otillfredsställande att situationen därmed är så ojämlik. Med ett tydligt ansvar skulle situationen kunna förändras och mer jämlik vård kunna erbjudas över landet. Kommuner har traditionellt fokuserat på andra faktorer, inte minst psykosociala, vilket kan upplevas som ett stöd, men ibland kan det upplevas som skuldbeläggande för den enskilde. Vi tycker helt enkelt att det är en rimlig förändring i tiden att hälso- och sjukvården får detta tydliga behandlingsansvar. Vi menar att förändringen av de flesta kommer att upplevas som både begriplig och följdriktig. Regeringen menar att bör göras mindre stigmatiserande genom att poängtera lättillgänglig information om hur missbruks- och beroendevården är organiserad lokalt och genom information till särskilda målgrupper. Vi från sida tror inte att det räcker. Bland remissvaren har en farhåga framförts om att den medicinska synen skulle bli förhärskande på missbruksvården och behandlingen med en sådan här förändring. Det vore naturligtvis olyckligt. Visst kan vi till viss del förstå den farhågan. menar vi dock att hälso- och sjukvården har en bredare roll och funktion i samhället. Den hälsofrämjande delen och helhetssynen på människan har blivit alltmer självklar, inte minst genom samarbete mellan olika yrkeskategorier. vill att denna utveckling drivs på ytterligare, i den förändring vi föreslår. Genom rätt förebyggande och hälsofrämjande insatser minskar behovet av dyra behandlingar över huvud taget . Primärvården har till exempel en stor potential när det gäller att tidigt uppfatta och fånga upp alkoholproblem och sätta in rätt stöd . Det är en uppgift som kan utvecklas. Regeringen har i propositionen landat i att inte vilja förändra huvudmannaskapet för behandlingen av missbrukare. Vi gör alltså en annan bedömning. Att låta sjukvårdshuvudmannen ta över ansvaret för behandlingen från kommunerna menar vi kommer att göra att långt fler söker hjälp och att vård och behandling kommer att utvecklas över hela landet. Tillgängligheten är inte så god i förhållande till det antal som har en problematik med missbruk. Ett förstärkt ansvar för landstingen skulle kunna underlätta utvecklad valfrihet för den enskilde, vilket vi också har förslag om. Råkar man bo i en liten kommun är det inte rättvist att man ska vara beroende av den snäva socialbudget som det ofta kan vara tal om. Lägger man ansvaret på skulle man förmodligen få det mer jämlikt ur den aspekten, när det gäller valfriheten. Valfriheten är något som brister . Det finns en begränsad möjlighet till valfrihet. Att bli hänvisad till en verksamhet utan valmöjlighet är ett förlegat förhållningssätt som kan upplevas som disciplinerande för den enskilde och som knappast understöder tanken på den enskilde som en fri, tänkande individ, som bör bli bemött med respekt, trots missbruksproblematiken. Man är ju en individ med samma rättigheter oavsett om man har det. Vi ska inte ha en moraliserande mentalitet i systemet. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med förslag om hur valmöjlighet för den enskilde inom missbruks- och beroendevården ska kunna tillgodoses tydligare. En god valfrihet förutsätter också kvalitet bland de alternativ som skattepengarna går till. Annars får vi en väldigt märklig effekt. har ägnat stor energi åt området utbildning, forskning, kompetens och spridning av kunskap. Men regeringen har knappt berört detta, trots att det är så grundläggande för att lyfta kvaliteten i hela missbruksvården, vilket måste vara vår gemensamma ambition över huvud taget inom politiken. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med en strategi för förstärkt forskning, utbildning, vidareutbildning och kunskapsspridning i missbruks- och beroendevården med utgångspunkt i de förslag som beskrivs i kap. 6 i . Vi instämmer i utredningens bedömning att kvalitetskraven på behandlingsenheterna bör utvecklas och tycker att det är bra att ska utreda frågan närmare. Regeringen är dock otydlig när den anger att kan komma att få i uppdrag att närmare utreda behov och möjligheter att utveckla ett system för auktorisation, alternativt skärpta tillståndskrav, för behandlingsenheter. Vi anser att ska få ett tydligt sådant uppdrag. 74 PER RAMHORN (SD): Vi sverigedemokrater anser att det är viktigt att förbättra tillgängligheten för personer med missbruks- eller beroendeproblem. Vi vill se en vård som har hälsa och helhetssyn som mål och där individens behov står i centrum. Oavsett vårdbehov och livssituation ska människor kunna lita på att de får den vård som de behöver. Varje människa har rätt att leva i ett samhälle som främjar hälsa, med tillgång till god, säker och välfungerande vård. avgörs tillgången till vård och behandling i hög grad av vilken kommun eller vilket landsting som en person med missbruksproblem råkar bo i. I vissa kommuner och landsting saknas ett grundläggande utbud av behandlingsinsatser. I andra kommuner och landsting finns ett grundläggande utbud, fast tillgängligheten är begränsad. Detta är inte acceptabelt. En effektiv missbruksvård kräver flera olika steg som löper parallellt, utifrån en genomtänkt strategi och helhetssyn med en tydlig ledning från en aktör och tydliga ansvarsroller för vem som ska göra vad. Vi anser att ansvaret för vården av missbruk bör vara förbehållet . Nästan samtliga andra europeiska länder har låtit sjukvården ta över huvudansvaret för behandling av missbruk. Fördelen med att lyfta missbruksvården till är att man har bättre förutsättningar att garantera individen en likvärdig vård oavsett var i landet personen bor. Därför anser vi att det bör införas i en ny lag. anser också att förebyggande arbete ska tillåtas mer aktivt i skolorna. Vi anser att skolan är en viktig arena för förebyggande och tidiga insatser mot ungas missbruk. Forskning visar att undervisning och information om droger, som länge varit skolans främsta insats, har begränsade effekter. Av större betydelse är arbetet för ett bra skolklimat och en policy och handlingsplan som talar om hur skolan ska upptäcka, ingripa och agera mot elevers missbruk. Dessutom anser vi att frivilliga, slumpmässiga drogtester är en viktig del av det förebyggande arbetet i skolan. Utredningens förslag om sprututbytesverksamhet är vi sverigedemokrater tveksamma till. Utvärderingar av denna verksamhet visar på olika resultat utifrån vem som företräder vilken sida. Det finns argument både för och emot sprututbyte. Tyvärr måste man också erkänna att forskningsläget är väldigt oklart. Studier och rapporter av kunskapsläget kommer till olika slutsatser. Det beror delvis på att det finns metodproblem som gör det svårt att dra säkra slutsatser. Men en sak kan man konstatera: Det finns inga vetenskapliga bevis på att sprututbyte verkligen är effektivt för att minska smittspridningen. En del studier pekar på indicier i den riktningen, men några säkra belägg finns inte. Då kan man undra: Är det här så viktigt? Ja, vi anser det, därför att det finns andra studier som pekar på allvarliga risker och negativa effekter av sprututbyte. Blodöverförd smitta är inte den enda risken i sammanhanget. Man ska komma ihåg att det är livsfarligt att injiciera narkotika i blodomloppet även om sprutan är ren. dödas uppåt 400 människor i av detta. Vi anser att den enda humana inställningen är att verka för att så få som möjligt i vårt samhälle blir narkotikamissbrukare och att så många som möjligt av dem som ändå blir det får effektiv hjälp att sluta. Det måste vara vår huvudinriktning inte att på olika sätt underlätta ett fortsatt missbruk. , herr talman, vill jag yrka bifall till våra reservationer 3, 16, 25 och 31. 75 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 5, 8, 14 och 24. Sedan vill jag säga att det är roligt att se statsrådet här i kammaren. Det var rätt länge sedan vi hade någon av ministrarna med på socialutskottets debatter. I ett solidariskt välfärdssamhälle ska det vara en självklarhet att människor som har ett riskbruk får stöd att bryta detta innan det utvecklas till ett nedbrytande missbruk. Det ska vara självklart att kvinnor och män som är beroende och har fastnat i missbruk av alkohol, narkotika, läkemedel eller dopningsmedel, som är ett hot mot deras hälsa och förstör deras liv, ska få en bra vård, så att de kan rehabiliteras från sitt missbruk. Det är inte bara de som får sina liv förstörda, utan det är många människor runt omkring. Det är barn som får växa upp med föräldrar med missbruk. Det är föräldrar till barn med missbruk. Det är vänner och andra släktingar. Ja, det är många som berörs när missbruksvården inte fungerar tillräckligt bra. beror det alldeles för mycket på var du bor, i vilken kommun och vilket landsting du bor. Det är inte rimligt med så stora skillnader som finns . Det är inte heller rimligt att man på vissa håll kan få vänta på insatserna för länge och att det på andra håll erbjuds bara ett behandlingsalternativ i kommunen, att sprututbytesprogram finns i bara några få delar av landet och att människor dör när de stängs av från substitutionsbehandling. Därför tror jag att många var glada när regeringen tillsatte . undrar jag lite: Varför tillsatte man en utredning som skulle titta över hela missbruks- och beroendeområdet när man sedan inte tar hand om resultatet? Det hoppas jag att statsrådet kan svara på när hon ska tala efter mig. Av alla de 70 förslag som lades fram är det ett som har blivit mycket tydligt framlagt, att man, som det har sagts här tidigare, i lagstiftningen ska skriva in att kommuner och landsting ska vara skyldiga att göra överenskommelser om samarbete när det gäller människor i missbruk. Det är ett förslag som vi tycker är bra. Vi har absolut ingenting emot det. Men det räcker inte om man vill höja kvaliteten och ambitionerna när det gäller missbruksvården i vårt land. Utredningens mest kontroversiella förslag var att flytta huvudmannaskapet, alltså att flytta ansvaret för behandling från och lägga behandlingen helt och hållet hos hälso- och sjukvården. Många remissinstanser har haft synpunkter på detta. Där delar vi regeringens syn. Vi skulle inte vilja göra denna förändring. Vi ser risk för att kompetens och kunskap försvinner, att uppbyggda system för behandling slås sönder och att en omorganisation gör att man tappar fart. Enligt socialtjänstlagen kan man överklaga besluten. Det kan man inte enligt hälso- och sjukvårdslagen. Vi ser en risk för medikalisering av behandlingen och att nya gränser skulle uppstå i fråga om det som skulle vara kommunens ansvar, nämligen att ge rehabilitering, socialt stöd, vardagsliv i boende och annat. Vi ser också en risk för dem som har det tyngsta missbruket, de som inte aktivt söker någon vård och hjälp. Men att man inte flyttar på behandlingsansvaret innebär inte att man inte ska göra något. Vi tror att man i stället ska satsa och att staten ska stimulera till integrerade mottagningar där både hälso- och sjukvården och finns, där man kan få kompetensen från båda hållen. Det kanske känns mycket lättare att uppsöka dessa mottagningar än ett socialkontor. Här ska man kunna erbjuda olika behandlingsinsatser. Inte minst för mindre kommuner som inte har så mycket resurser till detta skulle det kunna innebära att de får olika behandlingsalternativ att välja mellan. Att fastna i ett missbruk handlar om många olika saker. Det handlar om livssituationen. Man kanske har med sig det från familjen, och man kanske är mer sårbar för att fastna i ett missbruk. Men vi vet också att till exempel hög ungdomsarbetslöshet är kopplad till ökade risker för missbruk bland ungdomar. Jag skulle vilja säga att en av de viktigaste förebyggande insatserna som vi i föreslår är bland annat en garanti för arbete, praktik, lärlingsplatser, utbildning och arbetsmarknadsåtgärder till alla ungdomar som är arbetslösa. Mottagningen i jobbar med ungdomar som har missbruksproblem. Man arbetar både med behandling och med forskning. Där finns både och med. Man berättar att när det gäller ungdomar är det inte missbruket som är i centrum utan det är hela situationen för ungdomarna. De kommer ofta från familjer med problem. Det funkar inte i skolan, de mår psykiskt dåligt, och de har fysiska hälsoproblem. Det gäller här att ha en helhetssyn. Här är vi inne på tidiga insatser. Redan i förskolan när man ser att barn behöver stöd ska skolan kunna ge stöd till alla elever och ha en tvärprofessionell helhetssyn. Vi tror att som ett nationellt skulle kunna tillföra mycket när det gäller kunskaper, erfarenheter, behandling och forskning i fråga om ungdomar. Vi har avsatt pengar för att göra till ett nationellt . Vi i är ganska bra på förebyggande arbete när det gäller både alkohol och narkotika. Men vi har nog inte varit det på läkemedelsområdet. Och vi är inte lika framgångsrika när det gäller vård och behandling och när det gäller dödlighet vid narkotikamissbruk. Här tycker jag att det behövs fler åtgärder. Det behövs en ökad tillgång till vård och behandling. Liksom Socialdemokraterna och skulle vi vilja att man utreder en vårdgaranti. Man behöver titta mer på den. Vi tror att vi har mycket att lära av . Jag hörde också att någon sade att vi ska titta på . Det handlar också om att se vilken situation vuxna och unga är i. Kan man behöva göra ännu fler snabba och akuta insatser? Man ska självklart ha akut hälso- och sjukvård när det är omedelbar fara för hälsa och liv. Människor i missbruk har inte någon hög status i samhället. När det är ont om pengar i landsting och kommuner är det inte denna grupp som man prioriterar. Därför tror jag att en förstärkt vårdgaranti skulle kunna betyda mycket för att höja kvaliteten på missbruksvården. Jag vill därför fråga statsrådet: vi inte titta på hur det är i , där man säger att fler människor nu söker vård och får vård snabbare? Är det inte idé att göra något också i vårt land? Substitutionsbehandlingen, eller läkemedelsassisterad behandling, är mycket ojämn. Det bör den inte vara. Den gör att många människor som har haft till exempel ett tungt heroinmissbruk kan leva ett liv igen. De kan fixa bostad, en del har börjat utbilda sig, de kan återknyta kontakterna med barn, en del kan börja jobba, och de behöver inte ägna sig åt kriminalitet eller prostitution för att finansiera sitt missbruk. Därför är det mycket viktigt att dessa människor har tillgång till läkemedelsassisterad behandling. Detta måste kombineras med psykosocialt stöd. Det tycker jag är en självklarhet. Men då behöver man se över den spärr som finns, alltså att människor stängs ute av andra skäl än medicinska. De kanske har fått ett återfall. Då får de en karenstid innan de får återgå till programmet. Detta leder till att man tvingar ut människor i prostitution och kriminalitet, men de riskerar också en högre dödlighet. Detta vill jag ställa en fråga om. Är det inte dags att ge i uppdrag att se över de riktlinjer som man har i denna fråga? var inne på sprututbytesprogram. Jag tror inte att det är så många i forskningsvärlden som skulle hålla med . har skannat av forskningen både internationellt och i ganska rejält. Det finns faktiskt stöd för sprututbytesprogram. Det finns det på flera plan. Det är i första hand en hälsopolitisk åtgärd. Det är ingen som har kunnat visa att fler människor börjar använda narkotika därför att man ser till att de som är i ett beroende får rena sprutor. Det minskar alltså smittspridningen. Det är också en kontaktyta som har gjort att man i har kontakt med oerhört många fler människor i missbruk regelbundet än vad vi har i . Man kan då motivera till behandling och annat. Det finns alltså dubbla funktioner här. Självklart ska man inte bara byta sprutor. Här ska det finnas medicinsk personal, psykologer, kuratorer och gynekologer. Jag vet att man har det i . Man har utvärderat detta och sett att man har haft mycket bra erfarenheter i och som har hållit på . Men om vi ska få detta måste vi ändra lagstiftningen. är det så att landstingen ska ansöka, men den kommun där detta ska ske kan lägga in veto. Det är en av anledningarna till att vi har detta i och först nu fått det på försök i . Vi föreslår en sådan ändring av lagstiftningen. Det gör även Socialdemokraterna. Jag tror att egentligen är med på det också. Jag skulle vilja höra hur statsrådet ställer sig till detta. Är det inte bra att vi får sprututbytesprogram utifrån en hälsopolitisk aspekt? Att lämna ett missbruk innebär att man ändrar hela sitt liv: nya vänner, ofta ny bostad, rehabilitering, något att göra, återknyta kontakter med anhöriga och andra. Därför är det så viktigt att kommunernas arbete stöds. Bostad först tycker vi är en mycket bra inriktning. Sociala kooperativ har varit mycket viktiga för många människor. Där har man kunnat bygga upp ett helt nytt liv. Brukarinflytande är också oerhört viktigt. Man ska ha ett stort inflytande över behandlingen. Det är då behandlingen blir riktigt bra. Man har i många fall ganska goda kunskaper om vad man själv behöver. Kvinnor med beroende har faktiskt inte alltid samma behov av stöd som män. Ofta har de börjat tidigare, sökt vård senare, är sjukare både fysiskt och psykiskt, har använt tyngre droger, varit utsatta för våld och sexuella övergrepp och har gjort självmordsförsök i större utsträckning. Det är de som bär och föder barnen, och ofta har de omhändertagna barn. Detta gör att det måste finnas kunskaper om hur man ska möta dessa kvinnor i deras livssituation med deras erfarenhet och deras utsatthet om de ska kunna få den hjälp som de behöver. Kvinnor i missbruk är också mycket våldsutsatta. När det gäller skyddet till kvinnorna i missbruk som är våldsutsatta finns det mycket övrigt att önska på sina håll. De kan få höra att de får sluta med sitt missbruk. Vi i har avsatt pengar till resursjourer för kvinnor. Till slut, herr talman, vill jag säga att en väl utbyggd generell välfärd och en effektiv politik för att minska arbetslöshet och utjämna klyftor är bland de viktigaste sakerna för att bekämpa missbruk. En skola som inte sorterar elever i A- och B-lag och där man har chans att bli sedd och lyckas, tidiga insatser till barn och förebyggande insatser är naturligtvis jätteviktigt. Primärvården måste också utnyttjas mycket bättre, liksom skolan och skolans elevhälsovård. Det är väldigt viktigt att få tag i riskbruket innan det blir missbruk, men vi måste också kunna erbjuda de människor som har fastnat i missbruk och beroende ett värdigt liv och vård- och behandlingsinsatser när det behövs inte bara en gång utan igen och igen, tills man faktiskt klarar sitt liv. Människor ska bemötas med respekt, inte moraliserande. De ska ha ett stort inflytande över sitt stöd. Det behövs ett större statligt engagemang; jag saknar faktiskt det jobb gjorde, till exempel. Vi behöver förändra lagstiftningen på flera områden. har den politiken, och jag tycker att vi kan se att det finns en ganska stark vilja gemensamt mellan , och i frågan. Jag skulle nog vilja avsluta med att ställa ett par frågor till statsrådet. Det är egentligen samma sak som sade i början: Är det här ett första steg? Kommer man att göra mer med förslagen i , eller är det här vad det bidde av alla de 70 förslagen? 76 Statsrådet (KD): Missbruks- och beroendevården är precis som äldreomsorgen och sjukvården en del av vårt välfärdssystem, men det är få andra välfärdsinsatser som i lika hög grad präglas av en så sammansatt problematik. Det är ofta sociala, psykiska och somatiska behov som ska tillgodoses i en fungerande och stöttande kedja. Missbruksvården möter också människor med olika typer av problem. En del är socialt väletablerade, och andra lever i en socialt sett mycket utsatt situation. Regeringens proposition är en del i ambitionen att utforma vården och det sociala stödet för att möta allas behov. Missbrukarvården ska vara lättillgänglig, attraktiv och möta individen när motivationen och kraften till förändring finns där. Missbruks- och beroendevården måste också kunna erbjuda ett brett spektrum av vård- och stödinsatser. gav ett omfattande och viktigt bidrag till utvecklingen av regeringens politik. Oppositionen verkar inte förstå att den här propositionen först och främst är en form för att hantera de lagstiftningsmässiga aspekterna på utredningens förslag. Stora delar av de förslag som rör utveckling, kompetens och prevention hanteras inom ramen för regeringens ANDT-strategi, med årliga åtgärdsprogram som föreläggs . Mycket av arbetet påbörjades redan under arbete. Oppositionens roll är att kritisera. Jag är fullt medveten om det, men ert budskap är en överdriven eländeskatalog. Det känns som att ni inte har sett, inte har läst och inte har tagit till er den utveckling som faktiskt har skett . Mycket av det som har skett är initierat av regeringen. Vi har utvecklat missbruks- och beroendevården i samarbete med Kommuner och Landsting. Detta utvecklingsarbete har bidragit till ökad tillgänglighet, ökad kvalitet och mer kunskapsbaserade insatser. Det avspeglar sig också i rapporter och öppna jämförelser. Det är bara att läsa. Till framstegen hör också riktlinjearbete, där vi även hade ett omfattande utbildningspaket, liksom naturligtvis det stora arbete vi gör inom ramen för Kunskap till praktik. Det är fräckt av Socialdemokraterna att påstå att det händer saker trots regeringen, för det är faktiskt så att det är regeringen som har finansierat och initierat det utvecklingsarbete vi gör tillsammans med Kommuner och Landsting. Till framstegen hör även den utbyggnad vi har kunnat se när det gäller underhållsbehandling för opiatberoende personer. Missbrukarvården har alltjämt brister det är jag den första att tillstå men mycket har blivit bättre.