prot · H009121 · 2013-06-12 00:00:00 — Också företagare som är aktiva på landsbygden och livsmedelskedjorna är oroliga över de här reglerna. Kom gärna med förslagen. Det är knappast en dammig opposition som du möter om du vågar lägga fram dem. 81 Näringsminister (C) replik: Jag är ute och träffar många företagare och medarbetare runt om i landet. Det som de tar upp med mig är oron över att efter valet få en lastbilsskatt på sina transporter. Det gäller såväl de som kör timmerlastbilar som mjölkbönder och Icahandlaren i som jag nämnde tidigare. Jag möter också en stor oro hos restaurangföretagare för att restaurangmomsen ska fördubblas om Socialdemokraterna och resten av oppositionen får bestämma. Jag möter också en oro hos många av dem som har anställt unga människor för att arbetsgivaravgiften ska fördubblas, för att inte tala om den enorma oro som finns inom alla välfärdsföretag efter den vänstersväng som gjorde . Helt plötsligt ska kvinnor inte tillåtas gå med vinst så som män får göra på , NCC och andra mansdominerade företag som bygger vårdcentraler och sjukhus. Det är några av de saker som tas upp, för att inte tala om den frustration som många småföretagare har tagit upp med mig att de känner när det gäller månadsuppgiftslämning som tillsammans med övriga partier beställde i skatteutskottet eller årliga lönekartläggningar som beställdes från en enig opposition för någon vecka sedan, för att bara ta några exempel. Detta plussar på regelkrånglet. Vi har gjort mycket i regeringsställning. Vi har sänkt skatter och avgifter, till exempel arbetsgivaravgifter. Vi har minskat regelkrånglet. På landsbygden har vi satsat på en bredbandsmiljard och en miljard till enskilda vägar, för att ta några exempel. Men vi är inte nöjda med det. Vi vill fortsätta att stärka möjligheterna att driva företag och att skapa jobb till unga. Framför allt är vi inte för gödselskatt, flygskatt och en kraftigt höjd koldioxidskatt som verkligen skulle göra att landsbygden går på knäna. 82 (MP) replik: Jag vet inte vilka företag som näringsministern träffar, men jag vet att hon träffar ganska många. Jag är förvånad över att du ger en så positiv bild av den aktiva politiken från regeringen när det till exempel gäller företagens regelkrångel, därför att vi får den motsatta bilden när vi träffar dem. Man säger att det inte alls har hänt så mycket som man hade förväntat sig. Det finns många fler stenar att vända på, och vi är definitivt beredda att gå vidare med detta. Vad som däremot kommer aktivt från regeringen är förslag om att ändra 3:12-reglerna, inte på ett sätt som enbart gör att vi så att säga får ett mer rättvist skatteuttag utan på ett sätt som särskilt slår mot de företag där man är aktiva ägare, alltså precis de företag som vi ofta ser stärker upp på landsbygden. Vill vi ha en regering som gynnar det passiva ägandet och risktagandet? Det har varit omstritt och omdebatterat, och jag tror att svenska folket är ganska upprört över hur det har blivit en passivisering i ägandet. Det ger ni aktivt stöd till medan de andra förslagen inte kommer. 83 Näringsminister (C) replik: Vi har gjort mycket för att stärka möjligheten att driva mindre företag i hela landet, för de gröna näringarna och för att förbättra servicen runt om i landet. Sedan Socialdemokraterna tillsammans med styrde för har vi faktiskt fördubblat stödet till kommersiell service. Jag är den främsta tillskyndaren när det gäller att minska regelkrånglet. Vi jobbar nu med ett förslag om en dörr in, vilket innebär att småföretag ska kunna lämna in uppgifter en gång i stället för att lämna in samma uppgifter till ett antal olika myndigheter. Det är någonting som vi har tagit initiativ till och som vi hoppas kan genomföras. Det som är så slående är att här i tillsammans med oppositionskompisarna föreslår såväl månadsuppgiftslämning som årliga lönekartläggningar. Jag tror inte att det minskar regelkrånglet för landets hårt arbetande småföretagare. 84 (V) replik: Jag uppfattar det som att något av essensen i anförande är att vi kan det här med företagande, oppositionen kan inte det här med företagande. Du får ursäkta om jag är lite oartig, men vilken är den sämsta affär som någonsin har gjorts i svenskt näringsliv? Vilken är den affär som man på ett bräde har slösat bort mest pengar på i en fullständigt vanvettig investering? som skulle ha kunnat användas till omställning i till förnybar energi gick i stället till fossil energi. Det är Nuonaffären, då man lät köpa ett bolag som var kraftigt övervärderat och som gör fel saker. Vem bar ansvar för den affären? Det gjorde din föregångare, . Det är nog den sämsta affär som någonsin har gjorts i svenskt näringslivs historia. Jag tycker att skulle kunna spara lite på skrytet om hur väl man kan företagande. Jag skulle vilja fråga dig om en annan affär. Ni gör ganska många olika affärer i regeringen. köpte Wallenbergsfärens riskkapitalbolag tillsammans med Priveq en del av de svenska apoteken. Enligt uppgift var nöjd med det pris man fick för den här privatiseringen. IGC och Priveq betalade för de här apoteken. När de såldes vidare fick ägarna in . fick man alltså en avkastning på 2,67 gånger köpeskillingen. Ni har gett bort våra apotek. Ni har gett bort våra apotek till underpris, till spekulanter som sedan rakar hem vinsterna. Tycker du att det var bra politik? Var det här en bra affär? 85 Näringsminister (C) replik: Om man läser partiprogram framgår det tydligt att ni är emot ägande. Det är det vi ska ha med oss i det replikskifte vi nu har. Det är inte konstigt att man både vill förbjuda privata företag i välfärdssektorn och ha en offensiv inställning till att alla privata farmaceuter runt om i landet nu ska förstatligas. Staten ska köpa upp apoteken runt om i landet. Citatet från partiprogram lyder: Kapitalets makt måste brytas för att demokratin skall kunna fördjupas och breddas. De rättigheter som springer ur ägandet måste begränsas och ägandet i sig övergå till gemensamma former. Det är alltså den politiken som ska försöka hitta någon sorts näringspolitisk agenda i. Jag säger att den är helt obefintlig. Ska vi skapa jobb i det här landet handlar det om att ha goda förutsättningar för småföretag, industriföretag, hemtjänstföretag, vårdföretag, frisörer och andra för att vi ska hitta möjliga arbetsplatser för alla dem som står utanför. svar är alla gånger mer statligt ägande. Det är bra. Fler statliga företag är bättre än fler privata företag. För mig handlar omregleringen av apoteksmarknaden om att fler farmaceuter ska känna möjligheten att starta företag, men också att öka tillgängligheten till apotek runt om i landet. Här kan vi faktiskt konstatera att det är fler apotek. Det är också bättre öppettider. Jag möter många småbarnsföräldrar som är glada över att man nu kan köpa både Nezeril nässpray och Panodil eller Alvedon på närmaste Ica. Jag tror att det är bra. Vi behöver en ökad tillgänglighet. Det är någonting som jag står bakom. 86 (V) replik: Jag ställde en enkel fråga till . Jag upprepar den: Var det här en rimlig affär? Var det inte så att ni skänkte bort våra pengar, våra apotek till spekulanter? Ja eller nej, kanske en åsikt om just den affären. Var den rimlig? Det finns en skillnad i utgångspunkt mellan oss till exempel när det gäller apoteken. Det är att vi vill ha en apotekspolitik som garanterar tillgången till medicin för dem som behöver det. Det har blivit sämre med privatiseringen. Allt fler uppger att de inte kan få den medicin de behöver inom rimlig tid. Personal kan inte ens berätta om den finns på närmaste apotek. Så blir det när man utformar en politik skräddarsydd för privata kapitalägare som tjänar pengar på våra grundläggande behov i stället för att utforma en politik som gör att människor ska ha tillgång till grundläggande service som apotek, eller som förskola, skola och äldreomsorg. Där är skillnaden mellan oss. Vi är inte motståndare till privat företagande. Vi är inte motståndare till marknad heller. Men samma logik som duger för att sälja mjukglass duger inte till att ta hand om människor i livets slutskede eller bedriva undervisning. Det har ni bevisat. 87 Näringsminister (C) replik: Jag kan hänvisa till citatet från partiprogram och konstatera att med den plattformen blir det svårt att driva en trovärdig näringspolitisk agenda. Jag kan också konstatera att ingången i apoteksomregleringen från regeringens sida var en ökad tillgänglighet. Det var också möjligheten för duktiga medarbetare inom att kunna knoppa av, starta egna verksamheter, men också för duktiga medarbetare att få flera olika arbetsgivare att välja mellan. Det viktigaste i omregleringen handlar givetvis om ökad tillgänglighet. Det kommer vi att fortsätta arbeta för. För var det viktigt att få igenom till exempel att möjligheten och tillgängligheten för apotek i glesbygd skulle stärkas, någonting som också regeringen drev på offensivt. 88 (SD): När nu mandatperiodens tredje går mot sitt slut och med de senaste månadernas händelser i färskt minne jag tänker på vad som har skett kring många av landets städer tänkte jag inledningsvis rekapitulera en del av det som jag har framhållit i den här kammaren i de här partiledardebatterna under de gångna tre åren. Det är egentligen bara som det rapporterades om liknande oroligheter i , där gäng hade tagit över hela stadsdelar. Människor kände sig hotade. Brevbärarna fick använda överfallslarm för att kunna dela ut sin post. I den partiledardebatt som hölls i samband med det sade jag följande: har regeringar från både vänster och höger bedrivit en aktiv splittringspolitik som för som går tar sig allt tydligare och allt skarpare uttryck. I förorter kring våra större städer är segregationen så långt gången att man till och med ser den på kvartersnivån. Parallella samhällen växer fram. Vi ser människor som har bott i i hela eller större delen av sina liv men som inte är en del av det svenska samhället och inte heller kommer att bli det med den politik som förs . slits isär, och den regering som styr har tydligt deklarerat att man avser att fortsätta på den inslagna vägen. I den partiledardebatt som hölls här för precis var det här ämnet precis lika aktuellt. Då sade jag så här: Det här är vår största utmaning, det splittrade samhället. Vi kan ägna oss åt att diskutera skattesatser, slänga olika arbetslöshetssiffror i huvudet på varandra. Vi kan käbbla om det politiska spelet och om den parlamentariska situationen, men när vi pratar om framtidsutmaningen för ser man tydligt när man kokar ned det att en stor del av de problem vi har att hantera hänger ihop med den förda splittringspolitiken och den ansvarslösa invandringspolitiken. Tyvärr tvingas jag konstatera att detta när ännu har passerat har precis samma relevans som det hade då. Ingenting har hänt. Vi ser samma aningslöshet, samma naivitet, samma totala brist på förståelse för de här problemens natur. Vi ser samma verklighetsfrånvända analyser, samma förslag till åtgärder. Förslag som gång på gång har misslyckats återlanseras under nya beteckningar med nya upphovsmän. Vi ser samma vilja att föra en saklig diskussion. När jag till exempel lyfte fram förortskravallerna med statsministern under hans frågestund bemöttes jag med samma gamla påhopp som att jag bara skyller på invandrarna och att allt är invandrarnas fel, vilket uppenbarligen inte är sant. Jag skyller inte problemen på någon annan än på de individer som utför kriminella handlingar och på de beslutsfattare som bär ansvaret för splittringspolitiken. Samma sak var det när vi någon vecka senare hade en särskild debatt i det här ämnet, över huvud taget inga sakliga argument, bara en massa ovidkommande floskler, retoriska finter och hårda ansträngningar för att slippa närma sig problemets kärna. Jag förstår det. Jag förstår att det inte är alldeles lätt att behöva ta ansvar för ett så stort misslyckande som det svenska integrationshaveriet, ett haveri som helt och hållet beror på politiska beslut. Det är förstås mycket lättare att sopa problemen under mattan och skjuta på budbäraren. Utan en öppen och saklig debatt kommer vi tyvärr aldrig att komma åt den här sortens problem. Det är först när vi öppet vågar erkänna de misstag som har begåtts som det också blir möjligt att göra någonting åt dem. Med viss risk för att vi får höra samma ovidkommande floskler och beskyllningar : De problem vi ser i förorterna till våra storstäder har sin grund i en aktiv, medveten splittringspolitik med segregerande massinvandring som huvudingrediens. Den första och viktigaste åtgärden är därför en mer ansvarsfull invandringspolitik. Annars spelar det ingen roll vilka svulstiga integrationspolitiska reformer man genomför, hur mycket ytterligare pengar man öser över förorterna eller hur många myndigheter man flyttar till . Det spelar ingen roll sådant förblir verkningslöst så länge problemen fylls för år. Och nej, det här betyder inte att jag skyller alla problem på invandrarna, eller att jag skyller alla problem på dem som bor i de utsatta områdena. De som ägnar sig åt grov brottslighet är självklart en minoritet, och de ska under alla omständigheter hållas ansvariga för sina personliga handlingar. Ansvaret för att det har blivit som det har blivit, ansvaret för att situationen ser ut som den gör, har övriga sju partier i denna församling. De har ett kollektivt ansvar för sin misslyckade politik. När debatten om förortskravallerna rasade som värst var det många som ställde sig frågan varför detta inte sker på andra platser där arbetslösheten och den sociala utsattheten är på samma nivå eller ibland till och med värre. Jag har själv lyft fram exemplet , där den ekonomiska ojämlikheten är större än den är till exempel här i . Där ser vi dock inga kravaller av det här slaget. Varför inte det? Där borde det ju rimligen brännas ännu fler bilar och kastas ännu fler stenar om den här allmänt vedertagna klassanalysen vore den enda, enkla förklaringen. Vi har vår egen svenska landsbygd där inte minst många bruksorter har drabbats hårt av de strukturella förändringar vi har sett på arbetsmarknaden under och där i synnerhet ungdomsarbetslösheten är skyhög. Där ser vi inte heller den här typen av kravaller. Varför gör vi inte det, om det nu är så att man börjar elda upp sina egna bostadsområden bara för att man är socialt och ekonomiskt utsatt? Det ropas på mer resurser och mer insatser i förorterna, men faktum är att det redan satsas enorma summor på både fysisk och social upprustning i dessa områden. Tilldelningen av resurser till skolan, som har tagits upp som en annan avgörande faktor i denna debatt, är redan större i de här områdena än i genomsnitt. Lärartätheten är högre. Det finns ingen anledning att skylla på brist på meningsfull fritidssysselsättning, för även där har det redan satsats massor. Det är inte resursbrist som är problemet, och lösningen är inte mer resurser. Vi måste komma åt den här problematiken på djupet, komma åt de faktorer som gör att vårt land slits isär av segregation och utanförskap och komma åt det faktum att det skapas parallella samhällen att det svenska majoritetssamhället, så som de flesta av oss här känner det, är en självklar tillvaro för alla i vårt land. Det är själva orsaken till att man väljer att kasta sten på dem man uppfattar som företrädare för det svenska majoritetssamhället: polis, brandkår, sjukvårdspersonal och så vidare. Jag är tyvärr övertygad om att vi alldeles för snart kommer att få anledning att återkomma till detta problem. Det är inget isolerat fenomen. Det är inget nytt fenomen. Det är heller ingenting som försvinner bara för att debatten avtar eller för att de svarta rubrikerna bleknar. Detta pågår, i större eller mindre omfattning, . Detta är, fru talman, tyvärr det nya . Arbetslösheten, inte minst bland ungdomar, är inte bara ett förortsproblem utan också till stora delar ett landsbygdsproblem. Vill man som ung på den svenska landsbygden ha ett jobb får man inte sällan rådet att flytta till en större stad. Jag menar att det inte är rimligt. Det är ett enormt resursslöseri. Det finns en otrolig potential för jobbskapande och tillväxt på den svenska landsbygden. Det är inte i första hand subventioner, utlokalisering av statliga myndigheter eller mer bidrag till dessa områden som är lösningen. Vi löser det inte heller genom att skynda på avfolkningen eller genom att skynda på försämringen av välfärd och service, utan vi löser det genom att satsa utifrån landsbygdens egna förutsättningar. Vi satsar utifrån de förutsättningar som finns i form av mineraltillgångar, sjöar och kuststräckor, stora jordbruks- och skogsarealer och så vidare. Så kan vi lyfta svensk landsbygd. Jag menar, fru talman, att det hade varit klädsamt om de som , i efterdyningarna av kravallerna i våra städers förorter, ropar på ännu mer resurser också kunde skänka människorna i andra, minst lika utsatta områden i vårt land en liten tanke. 89 Statsminister (M) replik: är en man som utövar dubbel bokföring i synen på ansvar. Den ena gäller hans eget parti. Flera ledande riksdagsledamöter, ledande företrädare för , har i uttalat sig rasistiskt, uppträtt på stan med tillhyggen och hotat människor med annan etnisk bakgrund. har meddelat att detta är enskilda exempel på avvikelser, individuella snedsteg som inte har någon koppling till något kollektivt. Vi andra ska tydligen tro att i ett parti med rasistiska rötter finns inga rasister ett invandrarfientligt parti utan invandrarfientliga personer, ungefär som att det är en AIK-match utan i publiken. Det är vad vill få oss att tro. Han har en annan uppfattning när det gäller det kollektiva skuldbeläggandet i synen på invandring och vilka som kommer till . citerade sig själv i sitt inledningsanförande och höll sedan med sig själv. beskrev hur problemet ser ut. Vårt största utländska hot, meddelade , är muslimerna som kommer till . Han hävdade att massinvandringen från muslimska länder tillsammans med de relativt höga födelsetalen inom den muslimska befolkningsgruppen talar för att denna utveckling kommer att fortsätta om inte en politisk kursändring sker. talar vi inte om det egna partiet. gäller det att kollektivt skuldbelägga människor för vilken religion de tillhör, och det är deras grupptillhörighet i sig själv som blir problemet. Så talar en man med dubbla agendor. Han ser inte lössen i den egna fanan, och han pekar gärna finger kollektivt åt andra människor. Sedan påstår du att detta sliter isär . Det är alldeles uppenbart att du och ditt parti inte har svaren för framtiden för . 90 (SD) replik: Jag skuldbelade kollektivt de övriga sju partierna i den här församlingen i mitt anförande alldeles . Jag har inga problem med det. Det är min bestämda uppfattning att övriga sju partier i församlingen kollektivt har ett ansvar, inte ett litet ansvar utan det fulla ansvaret, för att situationen ser ut som den gör i vårt land . Sedan kan man naturligtvis, precis som vanligt, raljera över hur vi beskriver problemen. Man kan raljera över att vi faktiskt vågar säga sådant som har varit och fortfarande till vissa delar är tabu i svensk debatt. Det finns faktiskt problem med den politik som har förts. Man spelar inte med i spelet utan låtsas att de problem som finns i förorterna runt storstäderna har uppstått ur tomma intet. Blev det sådana problem? Man vet inte hur de problemen kom till. Jag vill inte spela med i det spelet. Jag säger vad jag tror är orsaken, nämligen att ni och övriga partier i församlingen har fört en oansvarig politik, en politik som har skapat segregation, en politik som har skapat utanförskap. Jag har inga problem med att säga det. Jag har inga problem med att skuldbelägga er för att ni har gjort det. Sedan är det givetvis så det har jag heller inga problem med att tillstå att det finns människor som har flyttat till vårt land som tillför det svenska samhället väldigt mycket, som arbetar och gör rätt för sig, som bidrar inom kulturliv och som bidrar på en massa olika sätt. Men det är inte det problemet vi diskuterar. Det problem vi diskuterar är den segregation som har uppstått i förorter kring våra städer, och det är ett problem som inte bara finns i våra stora städer utan sprider sig över hela landet . Det är ett oerhört stort problem. Det är klart att man kan förneka det och raljera över dem som väljer att peka på problemen. Men jag gör inte det, för jag tycker inte att det är särskilt seriöst. 91 Statsminister (M) replik: Så här låter det alltid. Den som inte tycker som är inte seriös, talar i floskler, förstår inte samhällsproblemen. Får jag bara påpeka att det inte alls är så att idé är att skuldbelägga sju andra riksdagspartier. Ingenting vore ju enklare än att föra debatten på det sättet. Det återkommande är just detta att det som skiljer, det som sliter isär och det som splittrar det vi sju partier är ansvariga för är att det har kommit in så många människor som är annorlunda. I Husbydebatten säger så här: Det som krävs är att den omfattande invandringen, som späder på det redan befintliga utanförskapet i dessa områden, måste kraftigt begränsas. Det är så enkelt. Det är alltså människorna, individer, som är problemet, inte sju riksdagspartier. I artikeln utpekas de som muslimer, människor som har kommit från andra länder. Det är ett skuldbeläggande av människor bara baserat på hudfärg och tillhörighet som är helt avvikande från vad andra tycker. Alla konsekvenser av att föra den typen av resonemang landar i ett mycket obehagligt samhälle, . 92 (SD) replik: Självklart kan det finnas olika uppfattningar om vad som är ett obehagligt samhälle. Jag tycker att det är ganska obehagligt när människor kastar sten på polis och brandkår, bränner bilar, skolor eller andra byggnader av olika slag. Det tycker jag är ett ganska obehagligt samhälle. Det är ju det samhället som och andra har skapat, ja, genom att invandringen har varit så stor, så stor att vi inte har kunnat hantera alla de mängder människor som har kommit. De har tvingats leva i ett permanent utanförskap, inte sällan kring våra städer i olika förorter där dessa problem uppstår. Jag är medveten om att inte har någon mer replik, men frågan är ändå retorisk: Menar verkligen på allvar att invandringens omfattning inte har någon som helst betydelse för att segregationen och integrationsproblemen ser ut som de gör? Jag är ledsen, men jag kan inte förstå det. Jag kan inte förstå vilken verklighet man i så fall lever i. Jag förstår inte det. 93 Näringsminister (C) replik: har putsat på fasaden och visat sitt riktiga ansikte. Det var obehagliga kollektiva människosyn som målade upp i sitt huvudanförande. talar ofta och gärna om de problem som invandringen för med sig. Därför har jag ställt frågan till vad han har för lösningar för att lösa just de problem som han alltid tar upp. Det är onekligen anmärkningsvärt att den som ser så många problem har så otroligt få lösningar. Man säger nej till instegsjobb, nej till etableringslotsar, nej till nystartszoner, nej till satsningar mot diskriminering. Listan kan göras väldigt lång. I den senaste debatten i Agenda lyckades dock hitta en sak som inte är emot: samhällsorientering. Frågan som har gnagt i mitt huvud är: Anser att mer samhällsorientering är den enda lösningen för att utlandsfödda ska få jobb och inkomst, klara skolan, hitta bostad och komma till sin rätt? Är det bättre kunskap om midsommarfirande och hur man gör köttbullar som ska få slut på bilbränder och skapa jobb till alla dem som själv talar om? I replikskiftet med sade han: Problemet är alla de invandrare i som inte går till jobbet. Är det mer samhällsorientering som är den enda lösningen för fler jobb till dem som saknar det? 94 (SD) replik: Jag tror i och för sig att samhället hade blivit lite trevligare om man valt att kasta köttbullar i stället för sten. Men dit är det kanske en bit kvar. Som jag sade tidigare är det klart att man kan raljera över det här. Man kan alltid göra det när man inte vill ta en debatt i sak. Det är det som är den stora faran med hela denna debatt, och har så varit.