prot · H00989 · 2013-04-11 00:00:00 — Det diskuterande yttrandet är tydligt på den här punkten. Man måste också se detta i en annan relation. och vill nu ha ett godkännande det är lite överraskande, måste jag medge, särskilt från , som vill lämna EU när det gäller att man ska överlåta en del av beskattningsmakten. Det är inte det vi hanterar, men det ställningstagande som och gör möjliggör att man överlåter en del av beskattningsmakten till Europeiska unionen. Då finns det en lång rad frågor. Jag tycker i och för sig att det är logiskt att ni som vill ha den här typen av överstatlig beskattningsmakt tycker att det här förslaget är bra. Det förstår jag i och för sig. Det finns logik i detta och i Tobinskatten. Men sedan kan man läsa ert förslag till yttrande. Det finns inte med ett ord om att detta förslag i all sin oklarhet i själva verket skapar egna medel till Europeiska unionen. Det är en ståndpunkt som ni aldrig någonsin har haft och som inte heller Alliansens partier vill ha, att EU skulle skaffa sig en egen beskattningsmakt. Det är en helt annan sak att den finansiella sektorn på olika sätt måste bidra. Men ni går ett steg längre. Om ert förslag skulle vinna bifall det kan man ju tänka sig; det vet vi ingenting om har ni i själva verket sagt någonting annat, fast ni underlåter att tala om det för väljarna, nämligen: Vi tycker att EU ska få en beskattningsmakt och den vägen finansiera EU. Det är vi väldigt mycket emot. Precis som sade ska beskattningsmakten vara nationell. Det är en viktig princip. På den här punkten måste medborgarna vara klara över att och , med den position som de intar, öppnar för en internationalisering och en finansiering av EU, även om det ena partiet inte vill vara med i detta. Det är en finansiering via denna transaktionsskatt som man inför. Jag tycker, herr talman, att det finns en annan sak som inte berörs så mycket i det här förslaget till yttrande, nämligen att EU är en gemenskap, en förening, mellan 27 länder. Det kommer att bli 28 länder, och fler vill in i denna förening. I det här läget är det bara 11 av de 17 som vill vara med. Man måste också, herr talman, lägga märke till vilka länder som inte är med över huvud taget. Det är viktiga länder. Det är inte bara . Det är ett sådant kärnland som , som av särskilda skäl inte vill vara med i den här transaktionsskatten. Det är inte betydelselöst att känna till detta. Ett annat sådant land är , med sin stora banksektor, som inte heller vill vara med. , som inte är ett euroland men har en valuta knuten till euron, vill inte heller vara med. Det finns alltså en lång rad länder nära knutna till euron som inte vill vara med i detta samarbete. Därmed är vi inne på en annan fråga: Är detta ett gemenskapsinitiativ över huvud taget? Det är en viktig fråga. Detta skulle kunna få andra konsekvenser, konstitutionella konsekvenser, för EU. Det kan vara att man skapar ett mindre EU i olika frågor. EU-länderna kan samarbeta på olika sätt. Men här är det fråga om någonting annat. Jag tycker, herr talman, att det förslag som finns till skrivelse till Europeiska unionen i majoritetens yttrande väl täcker vad svenska folket förväntar sig att vi i ska tycka i den här frågan. 10 (V) replik: Som sagt: Subsidiaritetsprövningar är inte bland det enklaste på den här planeten. Det är väldigt svårt att hålla isär själva subsidiaritetsfrågan och sakfrågan. Sedan har vi även det här med det fördjupade samarbetet, och det omfattar inte hela, men då måste man ha historiken klar för sig: har godkänt detta fördjupade samarbete, och den har godkänt det. Det kan man ha synpunkter på, och man kan ha synpunkter på EU. Det har till exempel . Vi anser att bör lämna EU. Men så länge vi är med i EU spelar vi enligt reglerna och försöker göra de bästa möjliga ställningstagandena. hävdar att i och med detta ställningstagande i subsidiaritetsfrågan är förespråkare för en beskattningsrätt till EU. Då tycker jag att inte riktigt har läst utlåtandet, för där är det refererat vad vi har framfört tidigare i behandlingen, nämligen att vi inte kan tänka oss att gå med i någonting sådant här om det överför beskattningsrätt till EU. Vi är också helt klart motståndare till att skatteintäkterna ska kunna gå till EU som egna medel, utan de ska gå till medlemsländerna. Men detta är, menar jag, sakfrågan. Subsidiaritetsfrågan är ju om ett sådant här förslag ska tas fram på EU-nivå eller mellanstatlig nivå. Där delar vi kommissionens åsikt som det står att målet med förslaget kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås om medlemsstaterna måste samverka. Kan inte som EU-vän se den motiveringen? 11 (FP) replik: Jag trodde i all min enfald att hade läst den reservation som han har skrivit under. Så är uppenbarligen inte fallet, och därför, herr talman, ska jag läsa in den i protokollet. Reservationen är ganska kort, och man lägger märke till att den andra delen om EU-medlen inte finns med över huvud taget. Så här står det: Vi anser att ett fördjupat samarbete mellan medlemsstaterna på området för skatt på finansiella transaktioner bäst regleras på EU-nivå det var det som jag ansåg vara logiskt och ser därför inte någon grund för att ifrågasätta kommissionens förslag till direktiv om genomförande av det fördjupade samarbetet på området för skatt på finansiella transaktioner ur subsidiaritetssynpunkt. Det är vad som står där. Innebörden är ju den att ni inte tar ställning till det som vi diskuterar, nämligen om det ska vara egna medel och beskattningsrätt eller inte. Det är det som det handlar om. Vi anser att det går för långt utöver det, men ni godtar detta. I själva verket har ni godtagit, möjligen utan att förstå detta, att EU ska få egna medel. Det är det som inte står här men som är innebörden av ert förslag, , och därför tycker jag att man måste vara ärlig och diskutera den frågan. Ni öppnar för möjligheten att svenska pensionärers pengar går till att betala EU-avgift, och det är jag inte med på att vi ska göra. Det är inte detta parlaments uppgift att göra på det sättet. 12 (V) replik: fortsätter att blanda äpplen och päron. Det är en sakfråga hur den här skattens utformning ska se ut. Det finns oklarheter, men grundprincipen är att om man ska ha en skatt på finansiella transaktioner mellan ett antal samverkande länder som har fått godkänt av så måste den tas fram på en gemensam nivå och klara nödvändiga krav på harmonisering för att det inte ska bli olika effekter, fragmentisering och så vidare. Det är det som är grundfrågan. I själva sakfrågan är det väldigt mycket som är oklart, till exempel om det blir några egna medel eller inte. I och för sig är det formulerat i utskottets utlåtande att förslaget bedöms och så vidare. Men att i själva subsidiaritetsfrågan kunna godkänna ett förslag som inte är slutförhandlat och förutse hur det kommer att se ut är inte realistiskt, utan det handlar om den principiella frågan: Bör det här tas fram på gemensam nivå eller inte? Det tycker vi. Det bör tas fram på gemensam nivå för att man ska kunna få effektivitet i den här skatten. Tänker man lite längre och vill försöka nå det här på en global nivå, över många nationsgränser, skulle då tycka att det strider mot subsidiaritetsprincipen, eller är det liksom en lämplighetsfråga? Kan svara på den principiella frågan? 13 (FP) replik: När det gäller valpskatter är och de andra allianspartiernas åsikt entydig: Det är vi emot. Sedan kan man alltid diskutera hur den finansiella sektorn över hela världen ska beskattas. Där har vi ingen deciderad åsikt. Där måste vi se exakt hur förslagen utformas. Det är väl fullt möjligt att man kan tänka sig någon väldigt intressant konstruktion som gör att alla länders finansinstitut måste vara med och finansiera. Men den här konstruktionen är inte alls av den karaktären, och det gör som jag sade tidigare att ni, oavsett om ni tycker att det inte ska vara så eller inte, kommer att säga att svenska folkpensionärers fonder, om de handlar med tyska aktier eller vad det nu kan vara för någonting, i själva verket kommer att gå till att finansiera EU-ländernas medlemsavgifter i EU. Detta är vi absolut emot. Om hade läst lite mer hade han sett att regeringen har två väldigt bra ståndpunkter i den här frågan, nämligen att vi tolererar att de här elva länderna går vidare med en fördjupad finansiell transaktion. Men vi är mycket emot den andra delen om att det ska vara egna medel. Det kan man skratta åt eller vad man vill, men på den punkten är regeringen solklar. Det finns ingen som helst tvekan. Men på den punkten blir det så att om det förslag som ni har lämnat skulle vinna bifall godkänner man att det blir egna medel, för det är kommissionens förslag att öppna för detta. Detta är vi emot, och det är den väsentligaste frågan: Nationell beskattningsrätt ska vara kvar. 14 (C): har vi diskuterat och debatterat den här frågan , och jag känner väl inte att det behöver tillföras så väldigt mycket mer. Men självklart vill jag uttrycka ståndpunkt i sammanhanget, och den är givetvis att yrka bifall till utskottets förslag. Vi har inte att ta ställning till sakfrågan. Så är det. Det handlar egentligen om elva länders intresse av ett fördjupat samarbete om en skattefråga. Men eftersom man då också på något vis måste ta hänsyn till hur-frågan hamnar vi i sakdiskussionen ändå. Förslaget som det ser ut upplevs nämligen luddigt, och dessutom verkar det som om det kommer att spilla över på svenska skattebetalare och svenska transaktioner och även på andra som inte omfattas av de elva medlemsstaternas fördjupade samverkan. Det finns alltså alla skäl i världen att ifrågasätta hur man tänker och att vi då också prövar den här subsidiaritetsprincipen i sammanhanget och följer upp den med en motiverad skrivning. Argumentationen har ni hört från såväl och som . Jag ställer mig bakom deras resonemang och yrkar som sagt bifall till utskottets förslag. 15 (SD): Precis som tidigare talare kan jag instämma i att det är en tolkningsfråga när det gäller subsidiaritetsprövning och proportionalitetsprincip i sakfrågan. Men som vi i skatteutskottet har märkt under de utfrågningar vi har haft med finns det en rad oklarheter i detaljerna. Det måste man ändå ta med sig i den sammanvägda bedömningen. När vi fick underlagen till vårt utskottsmöte och vår justering blev jag ändå förvånad över att det fanns en majoritet för att det strider mot subsidiaritetsprincipen. Jag hade förväntat mig att vi kanske skulle vara de enda som ansåg det. Det upplevde jag som väldigt positivt. Inte minst med tanke på regeringens ståndpunkt i frågan var det förvånande. Som jag säger anser vi sverigedemokrater att förslaget om fördjupat samarbete om skatt på finansiella transaktioner strider mot subsidiaritetsprincipen enligt den information som har funnits tillgänglig . är vår utgångspunkt att medlemsstater som generell princip bör ha rätten och möjligheten att gå vidare och fördjupa samarbetet inom en viss fråga, även om hela unionen inte är överens om inriktningen. Det fordrar dock att eventuella konsekvenser av ett fördjupat samarbete begränsar sig och inskränker sig till just de medlemsstater som frivilligt valt att inleda ett sådant fördjupat samarbete. Det kan inte sägas vara fallet i förslaget om en skatt på finansiella transaktioner, FTT. Att en svensk kund som handlar till exempel ett svenskt värdepapper på ett svenskt institut skulle drabbas av en skatt införd av de elva EU-länder som ingår i det fördjupade samarbetet är lite magstarkt och inkräktar på vår nationella skattesuveränitet. De remissinstanser som har yttrat sig angående kommissionens förslag är över lag kritiska, inte minst som sammanfattar sitt remissyttrande på ett enligt mitt sätt att se väldigt bra sätt: Tillämpningsområdet för Skatten enligt förslaget måste inskränkas för att minska graden av extraterritoriell beskattningseffekt så att inte företag och privatpersoner i länder utanför Skatteområdet på ett helt oförutsebart sätt drabbas av Skatten när de gör affärer i värdepapper emitterade utanför Skatteområdet. Skatt ska inte tas ut i och ska inte agera uppbördsman för andra länders Skatter. Detta är inte rimligt. Det fördjupade samarbetet avseende Skatt på finansiella transaktioner bör utformas så att företag och personer i länder som inte valt att delta inte heller ska drabbas av Skatten. Egentligen är det helt självklara slutsatser om vi värnar vår nationella skattesuveränitet, och instämmer till fullo i sammanfattning. I det tidigare motiverade yttrandet angående FTT till framhölls i skatteutskottets utlåtande att grundprincipen om skattesuveräniteten för medlemsländerna måste värnas, något som vi anser är lika viktigt även om det inte omnämns i detta utlåtande. Vad som händer med kommissionens förslag och den vidare utformningen av förslaget får vi avvakta, men jag är tills vidare nöjd med att en majoritet i utskottet anser att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Därmed vill jag yrka bifall till förslaget i skatteutskottets utlåtande SkU33. 16 (KD): Det finns en dansk komposition som heter Dimman lättar. Den är komponerad av en dansk kompositör som heter . I det här ärendet är det så att dimman har tätnat för varje redovisning vi har fått av bland annat regeringen i utskottet. Det blir svårare och svårare att begripa vad som egentligen ska bli slutresultatet. Då kan det inte gärna bli lättare för lyssnarna, för det är mycket perifert vad finansiella transaktioner och skatter på dem kommer att handla om. Det blir också mer perifert när det inte finns några färdiga förslag för oss att ta ställning till. Jag tror att man egentligen måste finna bakgrunden till detta i den ekonomiska krisen i längre tillbaka i tiden. Man måste också komma ihåg att den här krisen inte bara handlar om de finansiella institutens beteende, utan det har också att göra med statsfinanserna i de olika länderna som inte har skötts på ett korrekt sätt. Sammantaget har detta gett utrymme för de problem som vi ser. Kommer inte länderna till rätta med sina statsfinanser kommer det inte att hjälpa vilka skatter vi än inför. Man måste ha med sig den bakgrunden. Man måste också ha med sig i bakgrunden att den reservation vi ser från och är sprungen ur att man vill ha sådana här övergripande skatter för att man tror att det är bra, medan det är många av oss som inte tycker att det är ett bra sätt att hantera detta, Tobinskatt och andra konstigheter. Vi tror att det finns andra sätt, som exempelvis som genom annan lagstiftning har kunnat begränsa bankers och instituts beteende. gäller det subsidiaritetsprövningen. Den är ju sådan att denna kammare och skatteutskottet inte har att ta ställning till huruvida man gillar förslaget i eller ej. Det handlar om huruvida detta påverkar vårt land på ett sätt som vi tycker är negativt eller inte. Är det så, vilket har visat sig alltmer, att det finns stora oklarheter i hur utfallet kommer att bli för och för verksamheter i och även i andra länder som inte är med i samarbetet, både inom EU och utom EU, och det påverkar räntesättning, inflation och innebär väldigt många osäkra faktorer är det enligt proportionalitetsprincipen inte bara att godkänna det rakt av som det är. Det är detta som jag tror att Alliansen i skatteutskottet kommer fram till efter hand. Det finns för stora frågetecken för att bara lägga detta under sig, eftersom vi ännu inte vet hur det skulle kunna bli. Som jag sade, dimman lättar inte, vi vet inte vad som händer när den väl lättar. Då vill vi inte ha godkänt någonting som vi tycker inte är acceptabelt för svenskt deltagande. Man skulle kunna tänka sig att , och kom överens om någonting som faktiskt påverkar av någon orsak. Jag tror inte att tyskarna skulle tycka att det var jättebra att vi hittade på saker och ting som i och för sig inte strider mot deras grundläggande principer men som påverkar deras ekonomi. Jag tror att man nog måste tänka i större sammanhang, och det är det vi ska pröva i subsidiaritetsprincipen. Vi vet att förslaget inte är avgränsat till länder. Den emissionsprincip som kommer blir väldigt diffus. Vilka indirekta eller direkta konsekvenser får detta när man börjar bolla runt det teoretiskt i sammanhanget? Några sådana förslag vill vi inte att EU ska föra fram, för då har EU gått utanför de befogenheter som finns i dess stadgar. Därför tycker jag att det också är rimligt att man är väldigt tveksam. En annan tveksamhet vi har inte debatterat den här tycker jag är EU-avgiften och avdragsmöjligheterna. Hur kommer detta att clearas, och vilka konsekvenser kommer det att få? Det blir ändå i slutet som ni vet en kohandel, om jag uttrycker det så. Det är fortfarande så att budgeten inte har kunnat fastställas därför att man har olika uppfattningar. Vilka länder kan ta ut vilka avgifter? Hur ska man dra av detta gentemot varandra? Jag tror att vi ska vara väldigt försiktiga innan kommissionen och EU har ett klart förslag där vi vet konsekvenserna för länder som inte ingår. är inte subsidiariteten uppfylld och inte proportionaliteten heller. Därför stöder jag förslaget i utskottets utlåtande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 9 §.) 5 § Hyresrätt m.m. Föredrogs civilutskottets betänkande 2012/13:CU11 Hyresrätt m.m. 17 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till motion C388, yrkande 7 och 10. står inför en stor utmaning. Bara i de kommunala bostadsbolagen beräknas 300 000 av miljonprogrammets lägenheter vara i behov av omfattande ombyggnad. Ombyggnadsprocessen är omtumlande för hyresgästerna, och många kommer att tvingas flytta på grund av att de inte har råd att bo kvar efter ombyggnaden. En så kallad skyddsregel vid stora hyreshöjningar har införts i hyreslagen 55 § femte stycket. Den är generell och innebär att hyresgästen har rätt till en anpassningstid vid större hyreshöjningar en så kallad trappning av hyran. Lagstiftaren ger emellertid exempel på undantag då det kan vara befogat att låta större hyreshöjningar få genomslag snabbare. De största hyreshöjningarna förekommer just i samband med ombyggnader. Det är inte ovanligt med hyreshöjningar på . I praktiken är det inte ovanligt med förhandlingsöverenskommelser om hyra efter ombyggnad där hyreshöjningar genomförs trappstegsvis. Därför är det viktigt att även hyresnämnden ges möjlighet att använda skyddsregeln vid ombyggnader, så att de kan fatta beslut om trappstegsvis höjning av hyran. Skyddsregeln infördes efter förslag från och . Det var ett förslag för att alltid ge hyresgästerna skydd mot kraftiga hyreshöjningar vid ombyggnad. När hyresnämnden bestämde en hyra som väsentligt översteg den tidigare hyran skulle nämnden därför enligt förslaget alltid bestämma en upptrappning av hyreshöjningen över . Vi anser att skyddsregeln ska gälla när hyresvärden vill bygga om, renovera och genomföra andra standardhöjande åtgärder. Skyddsregelns tillämpning får inte användas så att hyresgästens besittningsskydd äventyras. Regeringen bör återkomma till med förslag i denna fråga. Bakgrunden till förslaget att införa en skyddsregel var att ombyggnad och upprustning av lägenheter och fastigheter i många fall innebär att hyran höjs med kanske . Sådana hyreshöjningar tvingar många hyresgäster att flytta. Det finns uppgifter om att av hyresgästerna i sådana fastigheter tvingas söka nytt boende någon annanstans. besökte och träffade där bland annat det kommunala bostadsbolaget, som redovisade att av deras hyresgäster väljer att inte flytta tillbaka till den fastighet som har renoverats på grund av fördyringen av hyran. Jag är själv uppvuxen i närheten av ett område i där hyran nu höjs med efter renovering. I alla dessa fall heter det att de som inte kan bo kvar efter renoveringen erbjuds boende i en annan del av hyresvärdens bestånd. I verkligheten betyder det att man kan tvingas flytta flera mil inom en stad. Ungarna får byta skola eller förskola, och umgänge och trygghet bryts upp. Det blir stora slitningar och påfrestningar för den enskilde eller för familjen. Detta är inte en politik för ett samhälle som håller ihop. Regeringen är fullt medveten om problemet men väljer att bortse från det. Reaktionerna i bostadsområden som står inför hyreshöjningar som dessa är massiva. I många fall är det i princip omöjligt att få tag på ett nytt boende eftersom det på många orter är betydande bostadsbrist. Många hyresgäster hamnar således i situationen att de inte har råd att bo kvar men inte har någon annanstans att ta vägen. Eftersom antalet ombyggnader kan förväntas öka när miljonprogrammet ska renoveras skulle vi kunna se en betydande folkomflyttning framför oss om inget görs åt regelverken. Vi vill från Socialdemokraternas sida visa att en annan, mildare väg är möjlig en väg som har stöd hos både och . Därför har vi en reservation i dagens debatt. Skyddsregeln fick dock en annan utformning än den vi ville se. Den skyddsregel som föreslogs av regeringen fick följande lydelse: Om den hyra som är att anse som skälig är väsentligt högre än den tidigare hyran i hyresförhållandet, ska hyresnämnden, om hyresgästen begär det och inte särskilda skäl talar emot det, bestämma att hyran ska betalas med lägre belopp . Tillämpningen villkorades alltså av att det inte fanns särskilda skäl som talade mot en tillämpning. Dessutom nämner regeringen just standardhöjande ombyggnad som exempel på ett särskilt skäl att inte tillämpa skyddsregeln. Regeringen skriver: Särskilda skäl som talar emot en tillämpning av skyddsregeln bör således kunna vara exempelvis att det efter godkännande eller tillstånd har utförts standardhöjande åtgärder. Man kan alltså säga att skyddsregeln inte behöver tillämpas i just den situation där hyresgäster har störst behov av den. Hur har då regeringen motiverat detta? I betänkandet anförs att hyresgästers inflytande är starkt i ombyggnadssituationen. Regeringen skriver: När det gäller exempelvis standardhöjande åtgärder som har en inte obetydlig inverkan på lägenhetens bruksvärde har hyresgäster ett relativt starkt inflytande. Vi menar att detta är direkt fel hyresgästerna saknar i praktiken inflytande i denna situation. Jag ska säga några ord om reglerna vid ombyggnad. Enligt reglerna vid ombyggnad får en hyresvärd inte utföra standardhöjande åtgärder i en lägenhet om inte hyresgästen antingen har godkänt åtgärderna eller säger nej men hyresnämnden lämnar tillstånd. I praktiken är det mycket vanligt att hyresgästerna säger nej till de standardhöjande åtgärder som hyresvärden vill genomföra, eftersom det kommer att leda till mycket höga hyreshöjningar. Hyresvärden vänder sig i dessa fall till hyresnämnden och ansöker om tillstånd att genomföra åtgärderna. Nämnden ska enligt reglerna bifalla hyresvärdens ansökan om värden har ett beaktansvärt intresse av att åtgärden genomförs och det inte är oskäligt mot hyresgästen att den genomförs. Jag har tagit del av en undersökning som genomfört, där de har tittat på praxis från hyresnämnder och . Jag kan konstatera att nämndernas och hovrättens praxis är entydig: I praktiken får hyresvärden tillstånd att utföra de åtgärder man ansökt om. Det hjälper således inte hyresgästerna att protestera, eftersom hyresnämnden och hovrätten ändå alltid ger hyresvärden tillstånd. Fastighetsägarna i gjorde en genomgång av alla ärenden i hyresnämnden i 20022006. Man kom fram till att det hade meddelats avslag 3 gånger av totalt 449 ärenden. 192 bifölls helt, 5 avslogs delvis och 249 avskrevs. Att så många ärenden avskrevs är i allmänhet en konsekvens av att parterna nått en frivillig överenskommelse som innebär att hyresgästen medger hyresvärdens ansökan. Sådana sena godkännanden beror ofta på, vilket framgår av hyresnämndens protokoll, att hyresgästen först vid förhandlingen insett att nämnden i tillståndsärendet inte prövar hyran efter ombyggnad. När väl hyresvärden har fått tillstånd för åtgärderna kan han genomföra ombyggnaden. När ombyggnaden är klar återstår att bestämma hyran för lägenheterna. Denna prövning leder som sagts till att hyreshöjningen i de flesta fall blir mycket kraftig, i flera fall högre hyra.