prot · H009101 · 2013-05-02 00:00:00 — Att ge public service ett sådant uppdrag skulle enligt min mening inte innebära någon mer långtgående styrning än vissa av de redan befintliga skrivningarna i sändningstillståndet. 117 (V): Vi kommer med stor sannolikhet att få anledning att återkomma till de flesta av de här frågorna. Jag hoppas i alla fall att kulturministern och är på väg att leverera en proposition. Den kommer dock inte att innehålla någonting om ny finansiering; det vet vi om. Därför finns det väl anledning att hålla den frågan levande. Ändå är inte det här ett betänkande som bara ska läggas till handlingarna, utan det handlar om motioner som riksdagsledamöter har skrivit och som vi har att behandla. Det som är genomgående i betänkandet och i utskottets diskussioner är en oerhörd uppslutning kring oberoendet för public service och en lovsång av public services betydelse, och det är naturligtvis bra. Sådana lovsånger kan jag gärna instämma i, och jag hör gärna andra sjunga dem också. finns det hot mot detta oberoende. Det finns idéer om att man ska inskränka public service, och det har redan till viss del skett. Det låtsas man ju inte om när man sjunger de här lovsångerna. I det här betänkandet behandlas en moderatmotion, 2012/13:Kr269. Den har som yrkande att public service-uppdraget ska renodlas, som det står, och fokusera på samhällsinformation såsom nyheter, faktaprogram, samhällsdebatt och vetenskap. Det är ju inte alls det public service som finns. Det är ett mycket smalare uppdrag som i princip kommer att innebära att den public service som vi känner kommer att dö. avstyrker utskottet, tack och lov, motionen. Men kom inte och påstå att det inte finns idéer om att inskränka public service! Och de finns tyvärr inte bara hos , är jag rädd. Public services uppdrag utgår ända sedan BBC startade från tre olika grundpelare, att informera, underhålla och utbilda. Det är public service: informera, underhålla och utbilda. Och det tycker jag att vi ska hålla fast vid. Därför är jag så oroad över alla inskränkningar av public service som diskuteras, och kanske allra mest oroad över den inskränkning som har genomförts, nämligen den så kallade förhandsprövningen. När den genomfördes var det inget parti i som var tillräckligt vaket för att föreslå avslag. Men i efterhand anmäldes det till , som kom fram till att det finns anledning att ifrågasätta om förhandsprövningen är förenlig med de regler som bör gälla för public service. Mot detta reserverade sig de fyra regeringspartierna, därför att de tycker att det är så viktigt att regeringen genom Myndigheten för radio och tv får möjligheter att förhandspröva och överpröva idéer om nya tjänster eller större förändringar i public service-företagens verksamhet som public service-företagen själva kan komma att föreslå. Och varför gör man det? Jo, därför att man tycker att det är viktigt att slå vakt om de kommersiella företagen. Det är vad det handlar om. Public service ska inte i lika stor utsträckning få konkurrera. Det är att inskränka public service, säg ingenting annat! Det är också att inskränka oberoendet hos public service. Det är naturligtvis inte rimligt att man vidtar en sådan åtgärd som man sjunger dessa fantastiska lovsånger till public services oberoende. Det stämmer inte riktigt överens. Därför vill jag, herr talman, yrka bifall till reservation 2 i betänkandet. Jag tycker att det är viktigt att visa att den typ av förhandsprövning som leder till ett minskat oberoende inte är acceptabel om man menar allvar med public service-företagens framtida oberoende. Sedan vill jag instämma i det som i sade. Hon talade om vikten av att vi i den här typen av frågor har diskussioner som kan leda till blocköverskridande överenskommelser. Public service-företagens verksamhet ska vara långsiktig, och deras möjligheter att planera för verksamheten och för uppdraget ska vara långsiktiga. Då är det, precis som sade, märkligt att man när man tillsätter en utredning eller en kommitté som ska ta fram förslag om public service gör det genom att lämna politiken och i stället utse andra typer av utredare. Det gör att förankringen blir mycket sämre. Det gör också att möjligheten att hitta lösningar som skulle kunna vara blocköverskridande försvinner. kom med sitt förslag. var faktiskt , som ska upp här senare i debatten, ute i medierna och sade att det nu fanns en bred majoritet vad jag förstår innefattade han alla utom i det som skulle stå för en ny sorts finansiering. Det var så det framstod i Kulturnyheterna och i tv och i radio. Det var väl inte riktigt sant, ? Och anledningen till att det inte var sant var bland annat att det inte hade skett några ordentliga diskussioner mellan partierna. Och de diskussionerna kvarstår fortfarande, menar jag. Jag skulle gärna se en kulturminister som har modet att ta initiativ till samtal mellan alla partier för att diskutera hur vi långsiktigt ska kunna garantera det som utskottet framhäver som så viktigt, nämligen oberoendet i public service. Men jag ser gärna också en långsiktig finansiering som innebär att public service inte behöver inskränka sin verksamhet och att public service inte behöver minska sitt utbud utan att public service får tillräckligt med resurser för att även fortsättningsvis vara en stark aktör. På den svenska mediemarknaden är public service en stor aktör. har man till sitt förfogande detta på en marknad som totalt sett omsluter . Den är alltså inte så stor. Det är en stor aktör bland många andra aktörer, men på marknaden är det inte någon dominant. Det är inte så att majoriteten av medieutbudet produceras av public service. Det är viktigt att det fortsätter att vara en stark och stor aktör, just för att väga upp det kommersiella utbud som finns i de övriga 133 miljarderna. Ja, det är möjligt att vi kommer att återkomma till finansieringen, men det vet vi inte. Än så länge ligger nuvarande finansieringssystem fast. I vår reservation nr 3, som vi har gemensamt med Socialdemokraterna och , som jag också yrkar bifall till, är det egentligen inte frågan om hur public service ska finansieras som vi tar upp, utan vi säger det som borde vara självklart utifrån det utskottet självt säger. En ny finansieringsform måste stärka oberoendet. Vi går inte med på att införa nya finansieringsformer utan att vi tydligt har utrett att de inte på minsta sätt inskränker public service-företagens oberoende. kan jag förstå att man säger från majoritetens sida att man vill vänta med det. Men problemet är att det här borde vara en gemensam utgångspunkt om ni menar allvar, och jag är rädd att orden och lovsångerna inte alltid har täckning bakåt. 118 (M): Jag tänkte inleda med att försöka besvara de frågor som ledamöterna ställer till mig, till och i någon mån också till regeringen. Jag sitter som ni vet inte i regeringen, men jag har uppfattat att regeringens ambition är att uppnå en långsiktighet och en stabilitet i den här finansieringsfrågan. Det är väl just därför som man har lyft ut den. Jag uppfattade att Socialdemokraterna tidigt sände positiva signaler men att man sedan kände allt större tveksamhet. Då tycker jag kanske inte att det är så konstigt att man lyfter ut den frågan, eftersom man eftersträvar en långsiktighet i det här arbetet. Vad det gäller just finansieringsfrågan uppfattade vi från majoritetspartierna eller allianspartierna egentligen bara ett enda parti som en riktigt stabil motståndare till en annan finansiering, och det var . Men sedan tittade i alla fall jag på i SVT och fick då höra att hade bytt ståndpunkt. sade: Vi måste tänka ut ett nytt system. Vi kanske är många som fortfarande har frågan om en framtida finansiering för public service levande. Och det är väl väldigt bra, eftersom vi alla instämmer i lovsångerna om public service värde. ställde också frågor till mig, och Alliansen om synen på förhandsprövning. Jag ska försöka besvara dem. Det är på precis det sätt som många av oss har noterat, att vi lovsjunger public service. Vi kan också notera att public service faktiskt mår ganska bra. Tyvärr kan man inte säga det om övriga publicistiska . Vi ser ju hur framför allt tidningar det är budskap från Tidningsutgivarna med flera och dagspressen möter en väldigt svår framtid. Jag tycker nog att vi i den här svåra avvägningen också måste väga in de utmaningar som dagspressen står inför. Vi ska inte enbart ta hänsyn till vad de säger, men vi ska ta ett helhetsansvar för det publicistiska . Då är public service en del av det, men det är inte den enda delen. Vi kommer att ha en långt större debatt om public service-frågorna framöver, precis som flera har varit inne på. Men det känns ändå roligt att få diskutera och debattera public service . Givetvis, herr talman, vill jag då yrka bifall till förslaget i betänkandet, och jag vill passa på att yrka avslag på samtliga motioner. Jag väljer att lyfta fram radion nu när jag tar till orda om det som jag själv vill lyfta fram. Radion är någonting som vi alla har ett livslångt förhållande till. När jag var barn och besökte min morfar var vi alla tvungna att sitta ned när vi skulle lyssna på radio riktigt så är det inte längre. Det var liksom en respekt för det som sades, men det var också något slags respekt för själva apparaten, radioapparaten. Morfar beordrade oss att sitta ned och lyssna. när jag tar del av radio är det ofta så att jag rör mig . Jag lyssnar mycket på radio i min smartphone. Rent tekniskt är det faktiskt så att jag då inte längre lyssnar via det som kallas för broadcast, utan då är det en annan typ av teknik som gör att jag kan ta del av radio. Det är den här streamade radion, som det kallas. Då kan man fråga sig om tiden för den klassiska broadcast-radion är passerad. Då är i alla fall mitt budskap: Jag tror faktiskt inte det. Det finns ett antal skäl till att det är på det viset. Ett viktigt skäl är att det råder en stor kapacitetsbrist i våra mobila datanät. Det har ni säkert märkt om ni, precis som jag, lyssnar på radio via er smartphone. Det , som det heter på nysvenska. Det hackar alltså när man lyssnar. Det är helt enkelt trångt bland frekvenserna. Den här typen av envägsradiokommunikation är också ganska dålig att använda när det gäller just mobil datatrafik, eftersom man kan använda den senare till mycket mer sofistikerade saker, till exempel dialoger. Då är det alltså så att broadcast, det klassiska sättet att lyssna på radio, inte tar i anspråk de här hett eftertraktade frekvenserna på samma sätt. är den analoga FM-sändningen passé. På det viset är det. Det får bara plats ett litet antal kanaler. tvingas till exempel sända program med minoritetsspråk i samma kanaler som klassisk musik, och det är inte givet att de två grupperna i alla lägen är intresserade av varandra. Sport och nyheter sänds , ibland till ganska stor förtret, till exempel när en förlängd fotbollsmatch tvingas avbrytas i radion för att nyheter ska sändas. Det är ett budskap vi får höra från public service-radion att man gärna skulle vilja ha tillgång till någon ytterligare kanal. Bland de kommersiella kanalerna, som vi i och för sig inte ska diskutera så mycket , är det en ren överlevnadsfråga på många ställen. Inte här i , men till exempel hemma hos mig på är det två kommersiella radiokanaler, och det är inte ett tillräckligt underlag för att de ska erbjudas någon längre stabilitet. Dessutom, avslutningsvis på det här radioavsnittet, fyller broadcast-radion en oerhört viktig uppgift när det gäller vår nationella säkerhet. Vid den katastrof som inträffade i i var det en informationsväg som fungerade från staten och de myndigheter som hade ett räddningsuppdrag, och det var broadcast-radio. Det var det enda som fungerade. Jag hoppas därför att vi kan slå vakt om broadcast-radion och att vi kommer att göra det i den kommande diskussionen om public service-propositionen och att vi också finner vägar för att digitalisera den radion. 119 (V) replik: Jag ska begränsa mig till frågan om förhandsprövning. har naturligtvis rätt: Tidningarna är inte någon säker bransch framöver. Vi ser stora problem med tidningsutgivarnas möjligheter att fortsätta producera tidningar på det sätt man alltid har gjort. Mycket av tidningsutgivningen kommer fortsättningsvis, precis som andra medier, att digitaliseras. Man kommer att ta del av tidningarnas utbud digitalt i mycket större utsträckning än vad man har gjort tidigare, och det är en utveckling som redan pågår. De flesta yngre människor har inte en prenumeration på en dagstidning , utan de läser tidningar på nätet. är tidningsutgivarna inte alltid en grupp som är helt sanningsenlig. De hade en debattartikel som jag tyckte var väldigt roande, därför att den innehöll så oerhört många fel. När skrev ett svar på den hittade man 17 fel. Det är möjligt att det fanns fler. Jag tror att det är viktigt att vi inte går i fällan och tror att tidningarnas eventuella problem kommer att lösas genom att vi ställer oss på tidningsutgivarnas sida mot public service. Därför tycker jag att förhandsprövningen är felaktig, just av skälet att den ger ett minskat oberoende för public service och egentligen inte löser några av tidningarnas problem. Det har inte med saken att göra. Att man gör om sin hemsida är till exempel inget som tidningarna behöver vare sig bekymra sig om eller finna särskilt anmärkningsvärt. Vad tidningarna skulle behöva är en bättre tidningspolitik, däribland ett bättre fungerande presstöd, men som det ser ut nu menar jag att förhandsprövningen bara har till effekt att public services oberoende minskar. Därmed går det precis på tvärs med det som och hans vänner i kulturutskottet skriver i det här betänkandet. 120 (M) replik: Angående presstödet har jag förmånen att få utreda det, och jag tror säkert att vi ska hitta en bra lösning där också. Jag kan ge ett halvt rätt. När det gäller tidningsutgivningen och dess framtid tror jag att mycket handlar om att tidningarna själva lyckas hitta sin affärsidé och lyckas leverera nyheter och över huvud taget det som de ska klara av själva snarare än deras konkurrenter. Likafullt, när vi har en public service-finansiering som är garanterad public service-bolagen kan det väl ändå vara rimligt när vi ser hur trängda andra medier är att åtminstone reflektera över konsekvenserna om public service ger sig in i det som traditionellt har varit tidningarnas scen. Ponera det här är verkligen bara hypotetiskt, jag betonar det att public service-bolagen skulle vilja ge ut , om nu någon till äventyrs skulle vilja trycka en tidning längre. Är det då någonting som vi obehindrat skulle applådera? Jag tycker inte det. Jag tycker att det är en poäng att det inte enbart finns public service-bolag utan att det publicistiska är ännu större än så. 121 (V) replik: På den svenska mediemarknaden är det egentligen bara public service som står för oberoende radio och television. Om vi tar in hela tidningsmarknaden så är det den enda medieaktören av någon betydelse som är oberoende. Som jag sade är de stora. De är oerhört stora. De har 7 miljarder till sitt förfogande på en mediemarknad som omsätter 140 miljarder. När man då inskränker dessa 7 miljarders möjlighet gör man det på bekostnad av oberoendet. Det här är inte rimligt. Naturligtvis skulle inte , eller Utbildningsradion kunna ge ut en tidning. De kan de inte enligt nuvarande sändningstillstånd. Man överskrider sina befogenheter om man skulle ge ut . Dessutom är det en märklig syn på public service att de plötsligt skulle vilja övergå till någon annan verksamhet än det som är deras verksamhet . Däremot vill de leverera fortsatt högkvalitativ och oberoende producerad radio och tv. Att över huvud taget tänka tanken att en förhandsprövning ett annat ord är ju censur skulle vara bra för public service oberoende har jag väldigt svårt att förstå. Tanken bakom det är felaktig, och den leder till att vi får ett public service som har minskad möjlighet att utöva det oberoende som , , , och regeringen de får brukar sjunga lovsånger till. 122 (M) replik: Någon censur har det då verkligen aldrig varit fråga om, och det är nog något som enbart finns i tankevärld. Jag har inte hört den typen av ordval från och liknande. Jag tycker faktiskt att det är viktigt att vi slår vakt om att vi har ett fungerande publicistiskt inte enbart för de oberoende. Jag tror att ideologiskt engagerade personer som jag och också tycker att det är viktigt att beroende medier, det vill säga sådana som har bärande ideologiska idéer, också har en möjlighet att verka i . Då tycker jag att det är lite knepigt om public service-bolagen också ger sig in på de områdena. Just därför kan det vara bra med förhandsprövning. 123 i (S) replik: Jag ställde några frågor till i mitt anförande. Sedan inledde han sitt anförande med att han skulle svara på de frågorna. Men jag uppfattade nog inte riktigt att jag fick svar på de frågor jag hade, så jag tar dem en gång till. Den ena frågan handlar om ifall regeringen tänker ta några initiativ till en diskussion inför public service-propositionen. är det, som jag sade i mitt anförande, i elfte timmen om det nu är så att propositionen ska levereras . Det vet vi väl inte riktigt till nu heller, men det är det man har aviserat. Är det så att regeringen tycker att det är viktigt att vi har en bred samsyn när det gäller public service? Den andra frågan var om finansieringen. Det är inte så lätt att låsa sig för något förslag som man inte ens har varit med och diskuterat. Det var precis det som hände , när var en av dem som gick ut och sade att nu var vi överens om hur den nya finansieringen skulle se ut. Men vi hade över huvud taget inte fått något förslag att fundera över eller ens ha en dialog med regeringen om. Då blir det lite knepigt. Det var alltså min andra fråga: Kommer man att initiera någon diskussion med oss övriga partier vad gäller själva finansieringsmodellen? 124 (M) replik: Skälet till att jag uppfattade att Socialdemokraterna var relativt positiva till att se över en ny finansieringsform var att vi uppfattade sådana positiva signaler i den avstämningsgrupp som var kopplad till Public service-utredningen. Sedan är det så att människor kommer och går. Det var en annan ordförande i kulturutskottet då. Det är möjligt att i har en annan uppfattning än sin företrädare. Man kan också byta fot, vilket möjligen gjorde, eftersom han gjorde ett nytt uttalande om finansieringen. För vår del och för regeringens del är det väldigt angeläget att få stabilitet och långsiktighet i det här. Jag sitter inte i regeringen, därför kan jag inte svara på exakt hur de agerar. Men om det är någonting som jag vet är det just att långsiktigheten faktiskt till och med är överordnad regeringens absoluta mål att få till en bra finansiering, det vill säga att alla eller åtminstone så många som möjligt ska med. Så enkelt är det. 125 i (S) replik: Då är det lite intressant. Det tycker jag att kan ta med sig. Vill man ha en bred uppgörelse bör man i alla fall ha en dialog. Jag tycker att vad man uppfattar ärligt talat inte känns riktigt seriöst, , alltså hur man uppfattar att ett parti tycker om en fråga. Vill man ha ett ordentligt underlag behöver man väl ta en diskussion, ett ordentligt samtal, inte utgå från vad man uppfattar. Jag satt inte med i den här referensgruppen, men när man har en referensgrupp som får ett förslag om en ny finansieringsmodell redogjort för sig känns det inte riktigt seriöst. Ska man ha en uppgörelse måste man faktiskt ha en diskussion om ett förslag, inte bara få en rapportering till sig om att så här kan det nya förslaget se ut. Då känns det inte som om det ska ligga till grund för en bred politisk uppgörelse. I alla fall i min värld känns inte det riktigt seriöst. Vi får väl se vad som händer i den här frågan. Du kan ju ta med den tillbaka till regeringen. Vad gäller propositionen kan jag säga att även om kulturministern anser att hon gärna vill ha en långsiktighet gäller väl även där att man i så fall har en dialog, inte att man bara lägger en proposition på bordet och sedan förutsätter att de övriga partierna ska tycka att innehållet i den propositionen är bra. Då tycker jag att man får fundera en vända till, om det verkligen är på det sättet man ska agera. Jag skulle vilja ställa en annan fråga till också. Du tog upp digitalradion. Är det din åsikt, , eller är det alliansregeringens åsikt att det är viktigt med digitalradio, och kommer vi i så fall att få se i den proposition som kommer att man vill satsa på en utbyggnad av digitalradio? 126 (M) replik: Det är min uppfattning om digitalradion. Det är också någonting som tas upp i Public service-utredningen. Men det här är ju någonting som jag själv försöker vara pådrivande i, och jag tänker inte utlova något om vad regeringen har i sin proposition kring digitalradion. Socialdemokraterna satt med i Public service-utredningen och hade precis som alla vi andra möjlighet att göra inspel i den utredningen, inte minst i finansieringsfrågan, och gjorde också det. Jag är nog inte den enda som uppfattade de signalerna som ganska positiva. 127 (FP): Yttrandefriheten och tryckfriheten är fundament i det demokratiska samhället. Fri debatt är beroende av fria medier, tidningar, radio, tv och nätet. kan man säga har sin speciella tradition. När radio och tv utvecklades blev det olika konsekvenser i de olika länderna, men just i hade vi redan från början ofta allmänt ägda radio- och tv-bolag. På så sätt utvecklades i flertalet europeiska länder begreppet radio och tv i allmänhetens tjänst, det vi kallar för public service. En grundidé med radio och tv i allmänhetens tjänst är ju att programmen ska vara oberoende, att alla ska kunna ta del av sändningarna och att även sådant som inte är direkt lönsamt ska kunna produceras. Däremot behöver ju inte public service innebära något monopol. Det trodde man ju i , i varje fall väldigt många människor i , . Monopolen för radio och tv avskaffades ganska tidigt i , men det dröjde länge i . och var de länder i som sist avskaffade monopol för tv och radio. Vi glömmer bort när vi talar om mångfald och så vidare att det fanns en ångest i för mångfald när det gällde etern. När SVT fick sin andra kanal, TV2, tyckte människor att det var väldigt ångestladdat. Tv fick införa en blinkande signal som påminde om att ett nytt program startade i den andra kanalen. Ända in var det faktiskt ett stort motstånd mot att avskaffa tv- och radiomonopolet, framför allt från vissa riksdagspartier. Det fanns till och med riksdagspartier som på allvar diskuterade att förbjuda parabolantenner. Det är liksom tankegångar som känns helt bisarra . Efter denna historiska lilla reflexion ställer man sig frågan: Har tv och radio i allmänhetens tjänst någon roll att spela , eller är det gammalmodigt med det vi kallar för public service? Från min sida och från sida blir det självklara svaret att public service behövs för demokratin, för mångfalden och för kulturen. Själv är jag övertygad om att allmänt finansierad public service med ett brett uppdrag har en viktig roll att spela. Det är viktigt för demokratin med en oberoende tv och radio som erbjuder ett brett, kvalitativt utbud och som kan granska makten . Det är dessutom viktigt för yttrandefriheten och mångfalden att det också produceras program som inte är kommersiellt lönsamma. Det är så, säger jag som tror på marknadsekonomi och ett kapitalistiskt ekonomiskt system, att produktionen av film, teater, böcker och nyheter inte alltid följer riktigt samma principer som annan varuproduktion. Om bara det kommersiellt lönsamma produceras skulle det i verkligheten faktiskt hota mångfalden och yttrandefriheten. Det finns dessutom ett egenvärde i att det finns något programutbud som inte innehåller reklam. När det är sagt är det naturligtvis mycket viktigt, mot bakgrund av vår tidigare monopoltradition, att framhålla att det är ett stort värde i att det också för radio och tv finns aktörer som är privata, som är kommersiella, som har möjlighet till reklamintäkter och så vidare.