prot · H00989 · 2013-04-11 00:00:00 — Jag kan nu 2013 konstatera att jag åtminstone politiskt sett är det enda överlevande ögonvittnet till det arbete som ska bli föremål för debatt. Jag tycker att det var bra att gjorde ett försök att beskriva hur tillståndet var 2008, och jag kan bara på marginalen komplettera detta. Utgångspunkten var att Försvarsmakten anmälde att det saknades ungefär 1,5 miljarder i budgeten. Detta var ännu ett exempel på de svarta hål som tyvärr har kantat den moderna försvarspolitiska historien. Opposition här i kammaren var djupt kritisk mot regeringens höga anslagsnivåer för utgiftsområde 6. Till exempel låg anslagsmässigt 1,6 miljarder under regeringens nivå. Socialdemokraterna hade förvisso på just materielanslaget mer men skulle 2009 och 2010 spara sammanlagt 7,5 miljarder på försvaret. Så den mycket generösa anslagstilldelning som regeringen stod upp för hade ett begränsat stöd hos den dåvarande politiska oppositionen, och detta är av betydelse. fanns det, och jag vill påstå att det alltid funnits, en irritation hos myndigheten över att politiker har synpunkter på bland annat det som kallas för materielförsörjning. Just de dagar när Genomförandegruppen skulle tillsättas utbrast en ledande officer på att politikerna skulle ge blanka den jag väljer att inte citera, fru talman i deras materielplan. Jag är den första att instämma i att det är helt oacceptabelt att inkommande handlingar till departement inte blir föremål för registrering. Jag är också djupt olycklig över att dokumenten från det arbete som har genomförts i denna arbetsgrupp inte kan återfinnas. Så får det naturligtvis inte vara. Men med detta sagt finns det enligt min mening inte så mycket att i sak ha ånger över när det gäller Genomförandegruppens arbete. var inne på att genom Genomförandegruppen undgick ödet att bli signalspaningsfartyg och guppa på vågorna i . Försvarsmakten hade nämligen föreslagit att flottans största örlogsfartyg skulle få denna ringa ärofulla uppgift i stället för att som åka på och till mänsklighetens fromma. Genomförandegruppen stoppade också något som hette Ledningssystem teknik eller Ledsyst T. Det var en del i det mycket stora och visionära utvecklingsprojekt som kallades för NBF, nätverksbaserat försvar. Tanken var att vi med modern teknologi skulle koppla ihop alla våra stridskrafter, från de stora örlogsfartygen ned till den sista soldaten på marken, och att man på ett ställe i därmed skulle kunna ha den totala kontrollen och styrningsmöjligheten över våra stridskrafter. , som är ett något större land än , gav mycket tidigt upp sina förhoppningar om att kunna förverkliga ett sådant här nätverksbaserat försvar på den nivå som vi ville. Enligt min mening var det helt rätt att Genomförandegruppen medverkade till att på detta sätt avsluta detta orealistiska utvecklingsprojekt för svensk del. Då blev det också naturligt för Genomförandegruppen att stoppa det stöd till nätverksbaserat försvar som såväl som Försvarshögskolan svarade för. Vi tyckte heller inte att det var rimligt att köpa en rullande tv- och radiostudio för för att genomföra psykiska operationer, så kallade psyops. Vi bedömde inte att det utgjorde ett exempel på pang för pengarna. Genomförandegruppen avvisade också tanken på en luftvärnsrobot till Visbykorvetterna. Så har det åtminstone hetat. Men när man, fru talman, går tillbaka och tittar på vad som har skrivits om dessa luftvärnsrobotar kan man konstatera att , många månader innan Genomförandegruppens arbete satte i gång, rapporterade att det inte skulle bli några sådana robotar till Visbykorvetterna. Jag tror att det var mycket tursamt. Dessa korvetter, som sjösattes , är fortfarande inte fullt ut operativa i sina huvuduppgifter. Om man under denna komplexa utveckling och ovanpå alla andra uppgifter också hade sagt att det skulle vara en luftvärnsrobot på båten tror jag att man hade omöjliggjort totalt att få någon som helst operativ nytta. Jag kan också konstatera att denna luftvärnsrobot inte längre finns i den materielplan som Försvarsmakten har för våra sjöstridskrafter. Genomförandegruppen stoppade också en taktisk UAV. Skälet till det var inte att vi bedömde att denna UAV var onödig eller obehövlig i till exempel den operation som vi har genomfört i . Skälet var att tanken, så som den presenterades för Genomförandegruppen, var att man skulle ta världens mest beprövade UAV-system med bakom sig hit till först för att bygga om den och förse den med nya fordon och ledningssystem och först därefter skicka den till . Vi ansåg att det inte fanns något som helst skäl till att på detta sätt uppfinna hjulet igen utan att vi borde söka snabbare och mer kostnadseffektiva alternativ. Bäst av allt, fru talman, hade naturligtvis varit om hade kunnat förmå sig till att leasa UAV:er av kompetenta företag på plats i . Det är också lite av en ironi att som reserverar sig mot det arbete Genomförandegruppen gjorde bara året innan också reserverade sig mot anskaffning av just en TUAV. Utskottsmajoriteten kritiserar på många punkter just Genomförandegruppen. Man apostroferar denna arbetsgrupp och inte regeringen. På ett ställe i betänkandet säger man att besparingarna påverkade den svenska truppen i på ett negativt sätt. När jag har läst igenom har jag inte kunnat finna något stöd för det. Det står i rapporten att det kan ha påverkat vår operation i . Men utskottsmajoriteten väljer att extrapolera verkligheten. Dessutom tycks utskottsmajoriteten bortse från att Genomförandegruppen inte var något annat än just en beredningsgrupp. Delar av de förslag vi lämnade togs aldrig upp av regeringen, men i de delar som togs upp var det regeringen som fattade beslut och regeringen som tydligt påtog sig ansvaret. Jag är också förvånad över att utskottsmajoriteten väljer att föregripa den pågående granskning som också gör av detta arbete. Utskottsmajoriteten invänder mot att det har varit otydliga ansvarsförhållanden. Man invänder mot att det har varit bristande beredning och för lite information till . Såvitt jag kan bedöma utgör kritiken på alla dessa punkter i första hand konstitutionella frågor och först i andra hand något som relateras till försvarspolitikens innehåll. Även framför märkliga konstitutionella aspekter, till exempel när man finner det anmärkningsvärt att de riksdagsledamöter som ingick i Genomförandegruppen inte för egen del informerade . Det kan, fru talman, knappast ankomma på enskilda riksdagsledamöter att utföra denna uppgift. Den faller naturligtvis på regeringen. Jag kan också konstatera att det finns vissa skillnader i hur lagt upp arbetet med denna rapport och hur man har gjort i andra fall. När granskningen av Nordic Battlegroup skedde 2008, och huruvida den hade en tillräcklig operativ förmåga, vände sig till oberoende utomstående parter för att få en militär professionell bedömning. Men den här gången, i fråga om Genomförandegruppens arbete, ringer man upp högkvarteret och frågar helt sonika: Vad tyckte ni om detta, grabbar? Precis som man ropar får man naturligtvis svar. Det fanns en upprördhet inom myndigheten mot att politiker över huvud taget engagerade sig i dessa frågor. Något annat svar än det som Försvarsmakten gav var givetvis helt otänkbart. Många har känt sig trampade på tårna av Genomförandegruppen. Det gäller kanske främst Försvarsmaktens högkvarter. Men det gäller i lika stor utsträckning den svenska försvarsindustrin. Det är, fru talman, enligt min bedömning förklaringen till att Socialdemokraterna, och väljer att i detta fall delvis bifalla en motion från . Jag tror att man ska se det som ett uttryck för just den stora upprördhet som finns inom den samlade försvarssektorn. Det tål att påminna om att om Genomförandegruppen inte hade föreslagit några besparingar och om projekt inom NBF, ombyggnad av och ambulerande tv- och radiostudio hade blivit av skulle dessa miljarder ha hämtats hem någon annanstans när det gäller våra väpnade förmågor. De hade inte försvunnit. Allra särskilt hade de naturligtvis inte försvunnit om den dåvarande oppositionens budgetalternativ hade blivit verklighet. Som ni hör har jag mycket lite ånger över Genomförandegruppens arbete. Möjligen består ångern i att vi inte hade modet att ta ett antal stora krafttag i materielplaneringen och till exempel redan då avbryta utvecklingen av Visbykorvetterna, utvecklingen av eller varför inte utvecklingen av systemet Prio i Försvarsmakten. Då hade många miljarder sparats utan att det hade blivit några allvarliga operativa konsekvenser. Men, fru talman, jag tänker stanna där. Den typen av besparingar hade aldrig det militärindustriella komplexet i tålt och därmed heller inte politiken. 122 (C): har ingående granskat dels den nordiska stridsgruppen , dels den så kallade Genomförandegruppen, som under Försvarsdepartementets ledning arbetade med att ta fram besparingar på försvarsmateriel. Det har redovisats väl av tidigare talare vad det handlade om. Vad gäller den nordiska stridsgruppen hade revisionen en del kritik i fråga om den första stridsgruppen . För denna den andra stridsgruppen har både regeringen och Försvarsmakten enligt utnyttjat erfarenheterna väl, och planering och genomförande fungerade mycket bättre. Utskottet och jag ser med tillfredsställelse på detta. redovisade också det i sitt anförande. Vad gäller Genomförandegruppen är mer besk i sin kritik. Bland annat pekar man på bristande dokumentation i vissa avseenden och på att myndigheternas sakkunskap kanske inte togs till vara i tillräcklig grad samt att konsekvenserna av besluten kunde ha beskrivits närmare. rekommenderar bland annat regeringen att säkerställa sårbarhet och uppföljning i styrningen samt se till att konsekvensanalyser görs vid större förändringar. Regeringen hänvisar till att bland annat förslag från Genomförandegruppen en arbetsgrupp bland andra i låg till grund för regeringens budgetförslag 2009, med besparingar på på försvarsmateriel, som ställde sig bakom. Kvalitetssäkring och faktagranskning genomfördes i dialog med Försvarsmakten. Behovet av besparingar på materielanslaget var alldeles uppenbart, och utan regeringens åtgärder hade försvarsbudgeten inte gått ihop, med de konsekvenser som och har redovisat. Den samlade oppositionen i , som består av , , och , har i behandlingen av detta ärende gått samman i en gemensam majoritetstext där man tillstyrker en motion från Socialdemokraterna och delvis tillstyrker en motion från . Denna utskottsmajoritet, med socialdemokrater och sverigedemokrater, oroas i sin text över att den svenska försvarsförmågan inte kunnat garanteras som en konsekvens av Genomförandegruppens arbete inte som en konsekvens av regeringens förslag till , utan man ställer ut denna arbetsgrupp inom och anser att detta är synnerligen allvarligt. Det är väldigt starka ord från den samlade oppositionen, från de fyra partierna. Jag vill här göra två konstateranden. För det första hade de rödgröna partier som fanns 2009 inga andra beslutsförslag om att besparingarna för materielanslaget var för stora. För det andra var den gemensamma rödgröna framtida försvarsbudgeten inriktad på att landa lägre än regeringens budget. hade andra siffror för det budgetåret, men inriktningen var lägre i ett samlat rödgrönt yxhugg mot försvaret. Då är min fråga: Om besparingar på som man i och för sig accepterade och där man inte hade några alternativa förslag hotar den svenska försvarsförmågan, vad skulle då ett genomförande av den rödgröna budgeten, med ytterligare 2 miljarder mindre, ha inneburit? Frågan är retorisk. Jag menar att det hade varit klädsamt med ett lägre tonläge från oppositionen i den debatt vi nu har. har viktiga granskningsuppgifter. Deras jobb är verkligen att göra noggranna granskningar och lämna skarpa rekommendationer. Genomförandegruppen var för regeringen ett sätt att utöver sedvanlig beredning förstärka denna genom att tre olika departement involverades, liksom representanter för övriga allianspartier. Detta har redovisats för , liksom sedermera självfallet regeringens budgetförslag, som i bred enighet blev beslut. Självfallet ska arbetet i även när det utförs genom den förstärkning som Genomförandegruppen innebar ske efter goda rutiner och dokumenteras väl. kritiserar bland annat detta, och kritik från ska självfallet tas på allvar. Det är bra att var så tydlig i sin syn på detta, och jag instämmer. Regeringen hänvisar bland annat till att man fortsätter att utveckla myndighetsstyrningen. Som sade har det hänt mycket , och regeringen har självfallet de bästa ambitioner. Man ser också till att det finns väl etablerade rutiner för arbetet med budgetpropositionen och tillhörande dokumentation. I vår reservation från Alliansen ser vi positivt på att regeringen kontinuerligt arbetar med förbättringar på de här områdena och informerar om materielredovisningen genom uppdelning på anslag och så vidare. Vi förutsätter att inkomna handlingar registreras i vederbörlig ordning. 123 (SD): Jag yrkar bifall till utskottets förslag under punkt 1 och bifall till reservation 2 under punkt 2. Det har varit tal om majoritetsbildningar och vilka som har förhandlat med . Inget av de sju partierna i försvarsutskottet har förhandlat med mig om några att-satser över huvud taget, för det vågar ni inte och får inte för era partiledare. Hur ställer man sig till en motion? Vi i ser på en motion i sak. Vad står det i förslaget? Då kan vi stödja en motion. Ni kan inte gärna stödja våra. Men i utskottet kan det hända att vår motion är väldigt lik de andra partiernas motioner, och då kan vi hamna på samma ståndpunkt, majoritetstext eller reservation. Ni får gärna förhandla med oss vi är redo. Försvarets materielförsörjning är en fråga om svåra prioriteringar och rör sig ofta på det högteknologiska området. Olika parametrar anger förutsättningarna. En del av försvarsanslaget ska finansiera investeringar i materiel och vidmakthållande av befintligt materiel. Ju större materielanslaget är, desto bättre är förutsättningarna att beväpna och utrusta försvaret. Detsamma gäller det statliga forsknings- och utvecklingsanslaget. Statens anslag till teknisk grundforskning påverkar i hög grad den svenska försvarsindustrin. Ju högre forskningsanslag, desto bättre är förutsättningarna för försvarsindustrin. är det land i världen som exporterar mest försvarsmateriel per capita. Detta vilar på tidigare bedrifter. Vi skulle knappast kunna bygga upp en försvarsindustri från scratch. Förutom de ekonomiska villkor som funnits genom en klok politik har framgångssagan för svensktillverkat försvarsmateriel berott på en optimism och tilltro till svensk ingenjörskonst. Gripen kan jämte andra system gå till historien som stora exportframgångar, men bara om vi är positiva till vad svenska ingenjörer kan åstadkomma och om vi är beredda att fortsatt satsa på teknisk grundforskning. Den sista parametern för försvarsindustrins vara eller inte vara är förmågan att dra nytta av tekniska samarbeten. I var hotbilderna tydliga och överhängande ända fram till den dag då föll sönder ekonomiskt. För en neutral stat som med en geografi mitt emellan Nato och var vi tvungna att satsa på en hög grad av självförsörjning av försvarsmateriel. Vi lyckades med detta remarkabelt bra. är situationen annorlunda. Försvarsföretagen måste samarbeta internationellt för att få tillräcklig volym för att kunna skapa nya materielsystem. I den processen har förlorat mycket, och är det mesta av försvarsindustrin i utlandsägd. I det ligger en stor risk. Vi vet aldrig när teknik läcker ut eller för den delen när produktionsenheter lämnar . Här borde staten kunna bromsa utvecklingen. Inhemsk ägo av försvarsindustri är en viktig säkerhetspolitisk fråga. Riksdagspartierna förhåller sig olika till den uppkomna situationen. Alliansregeringen har tydligt visat sin analys genom att förorda köp från hyllan. Om köper från hyllan kan vi minska eller eliminera kostnader för grundforskning och systemanpassning. Regeringen tror sig då få mer pang för pengarna. Blackhawk är ett sådant projekt ett rakt köp av utlandsproducerad materiel. Alla är nöjda med köpet av Blackhawk. Men så enkelt är det inte. har invänt mot regeringens linje att köp från hyllan inte alltid är billigast. Från fall till fall kan egenproducerat materiel eller materiel framtaget i samarbete vara billigast. Vi har en minoritetsregering, och den har inte kunnat få majoritet för alla sina förslag på försvarsmaterielområdet. Exempelvis motsatte sig den kraftiga nedskärningen av FMLOG som föreslogs i en proposition. Om Blackhawk är ett exempel på ett lyckat köp från hyllan är Gripen ett exempel på hur ekonomiskt lönsamt det kan vara med egenproducerat. Gripen bedöms av ekonomer vara en vinstaffär för den svenska ekonomin sammantaget. Jämför det ekonomiskt med om vi skulle ha köpt ett utländskt stridsflygplan i stället. Försvarets materielförsörjning måste öppet analysera olika alternativ. Vi kan välja att köpa egenproducerat endast när svensk teknik är i världsklass. Svensk teknik är i världsklass inom ett antal försvarsmaterielkategorier. Den måste svenska staten slå vakt om som ett nationellt intresse genom att hävda undantag vid upphandling när det rör sig om svensk spetsteknik. Ett bra exempel på detta är och som skyddar sin försvarsindustri. För att försvarsindustriföretag ska överleva krävs det att de är så stora att de orkar med forskning och utveckling av nya system som inte kommer att ge inkomster förrän . Svensk försvarsindustri är tvungen att hitta partner för kostnadsdelning. Det gäller då att de svenska företagen drar god nytta av samarbetena. Svenska och andra svenska företag har visat att de är skickliga på det området. Tack vare detta finns det många högteknologiska materielprojekt som svenska företag har del i. Vid stora exportaffärer bör svenska staten gå in som kontraktspart i syfte att gynna och skydda svenska intressen. Man förstår genast att regeringen är missnöjd med att inte ha majoritet för sin politik på försvarsmaterielområdet. Regeringen anser att minskade anslag för FMV, FMLOG och FOI automatiskt sparar pengar för staten vid given militär förmåga. Men håller inte med. Därför är det fel av regeringen att klåfingrigt skicka in en politisk genomförandegrupp i Försvarsmakten. Försvarspolitiker gör klokt i att hålla sig till talarstolen. Politiken påverkar direktiv, chefstillsättningar, budget och lagar. Där bör det stanna. Mig förvånar det inte att Genomförandegruppen åsamkade störningar. Vari består den meningsfulla besparingen i att avbryta där staten redan hade lagt ? Enligt uppnåddes inte den tänkta besparingen. Man var inte ens i närheten. De svenska soldaternas säkerhet i påverkades av förseningen av säkrare fordon som Genomförandegruppen åsamkade. Genomförandegruppen arbetade på informell basis utan en redig dokumentation. Det är inte lätt för Försvarsmakten att hålla sitt tempo uppe när man inte äger sin egen verksamhet. Vad som behöver göras på materielsidan är att finansiera redan planerade beställningar. Debatten om enveckasförsvaret var bra så till vida att svenska folket fick veta sanningen om försvarets status, dock inte försvaret utan försvaret , om vi fram till dess skjuter till för att täcka underskottet i investeringsbudgeten. Då först har vi ett enveckasförsvar. Alla vet att har en helt annan syn på vilken status det svenska försvaret ska ha. 124 (KD): kommer de som lyssnar att få höra mig använda ordet transparens . För har ökad transparens kring försvaret och försvarspolitiken varit ett viktigt krav som vi har drivit sedan början av den här mandatperioden. Vi börjar nu se hur detta krav tillmötesgås, inte minst av Försvarsmakten och ÖB själv, och hur både vi i och medborgarna har börjat få mer fakta på bordet, också av regeringen. Även en revision är ett sätt att öka transparensen. Därför välkomnar vi den revision som vi nu har tagit del av och debatterar här . En del av innehållet i revisionen är inte så positivt. Men även detta är det viktigt att tala klartext kring. Regeringen har också tagit till sig av kritiken. Sammanfattningsvis rekommenderar i sin granskning att regeringen säkerställer spårbarhet och uppföljning i styrningen samt ser till att konsekvensanalyser görs vid större förändringar. Därutöver bör regeringen säkerställa att myndigheternas sakkunskap tas till vara vid viktiga förändringar i materielförsörjningen samt att får den information behöver för att fatta beslut. Detta är rekommendationer som vi kristdemokrater välkomnar. Det handlar om dokumentation, möjlighet till uppföljning, konsekvensanalyser, nyttjande av expertkunskap och, inte minst, att som folkets främsta företrädare får den information vi behöver för att fatta beslut. Detta är självklarheter, och vi i bör inte fatta beslut om saker som vi har ansvar för om vi inte har tillräckligt med underlag och fakta. Detta kan inte nog poängteras. Detta är något som fört fram som krav mer transparens, mindre hymlande med verkligheten och mer fakta på bordet. är det viktigt att påpeka att beslutens väg när det gäller Genomförandegruppen gått att följa genom den slutrapport som lämnats till . har betraktat informationen som fullgod och inte bett om kompletteringar. I budgetpropositionerna för såväl 2008 som 2009 tas också Genomförandegruppen och dess arbete upp från regeringens sida. Vi får inte heller glömma skälen till Genomförandegruppen. har att ta ansvar för att budgetramar hålls, och anslagsminskningar och effektiviseringar har varit nödvändiga, liksom på andra håll i ekonomin. När Genomförandegruppen tillsattes fanns ett närtida behov av att nå balans i Försvarsmaktens ekonomi för att man sedan också skulle kunna besluta om en långsiktigt hållbar inriktning för försvaret. Jag tror också att vi kan se att verksamheten, inte minst de internationella insatserna, som vi har hört tidigare talare ta upp, har fungerat tillfredsställande, även efter de nu granskade besparingarna. Besparingsförslagen i budgetpropositionen , som vi i biföll, avsåg projekt som ännu inte var förbandssatta eller i operativt bruk. Därför är det svårt att se att de skulle ha lett till en försämring av förmågan, vilket också påpekas i vår reservation. Försvaret befann sig också i ett omvandlingsskede i och med det nya inriktningsbeslutet , som inte var taget när Genomförandegruppen arbetade, och Försvarsberedningen hade inte heller lämnat sin rapport. Att viss del av materielen och vissa projekt som tidigare avbrutits eller reducerats tagits tillbaka därefter efter beslut om den nya insatsorganisationen är inte märkligt. Det är också viktigt för vår trovärdighet, menar jag, när vi sänder ut våra män och kvinnor på riskfyllda uppdrag till exempelvis att säkerheten för svensk personal i insatsområden värnas på ett särskilt sätt. Just nu pågår ett internt arbete inom parallellt med den nya försvarsberedningen. Utifrån vårt principprograms ställningstagande att ska kunna försvaras som nation och att vårt försvar ska verka krigsavhållande kan det mycket väl komma förslag om anslagsförstärkningar. Men inom de anslag som försvaret har , beskriver Försvarsmakten i årsredovisningarna för åren 20092011 den operativa förmågan som i huvudsak godtagbar. Besparingarna tycks ha bidragit till ett effektivt resursutnyttjande utan att i någon väsentlig betydelse påverka Försvarsmaktens förmåga och verksamhet negativt, som framgår av vår reservation. Att vilja tillskjuta medel innebär inte att man inte kan ställa krav på effektiviseringar och bättre resursutnyttjande. Regeringen tar på allvar, och man arbetar exempelvis på ett positivt sätt med konsekvensanalyser. Man har också själv identifierat behovet av att utveckla styrning och uppföljning, något som ligger i tiden inom hela det politiska ansvaret. Den förbättrade redovisningen av materiel som gjorts av regeringen i budgetpropositionen är också välkommen. Denna transparens är nödvändig, och det börjar se ut som att får sina krav på ökad transparens tillgodosedda i regeringen.