prot · H00962 · 2013-02-01 00:00:00 — Tredje vice talmannen meddelade att (M) ansökt om ledighet den 4 mars14 april. Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde att (M) och Mohamoud M. Enow (M) skulle tjänstgöra som ersättare för (M). 2 § Anmälan om kompletteringsval till Tredje vice talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp anmält som suppleant i under fortsatta ledighet. Tredje vice talmannen förklarade vald under tidenden1 februari8 april till suppleant i EU-nämnden (M) 3 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2012/13:66 till utrikesutskottet Motioner 2012/13:Fö5 till försvarsutskottet /13:T13T15 till trafikutskottet EU-dokument KOM(2013) 18 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 4 § Svar på interpellation 2012/13:210 om åtgärder mot kapitalflykt 1 (): har frågat mig om jag avser att stödja vissa enskilda förslag från i de förhandlingar som pågår om ett nytt direktiv om redovisning. Förslagen gäller ett särskilt krav på företagen att redovisa vilka betalningar de gör till regeringar i de länder där de utvinner råvarutillgångar, så kallad land-för-land-redovisning. Inledningsvis vill jag nämna att regeringen inom alla politikområden beaktar frågan om global utveckling och strävar mot att minska ekonomiskt utanförskap även på global nivå. I grunden handlar det om människors möjligheter att delta i, bidra till eller dra nytta av den globaliserade ekonomins möjligheter. Regeringen har senast redovisat sitt arbete med politiken för global utveckling och ekonomiskt utanförskap i skrivelsen Genomförandet av samstämmighetspolitiken för utveckling fokus: den globala utmaningen ekonomiskt utanförskap. I den tas bland annat frågan om kapital- och skatteflykt upp. För att ytterligare kunna diskutera svåra frågor inom politiken för global utveckling till exempel kapital- och skatteflykt kommer biståndsminister på regeringens vägnar att anordna ett seminarium på temat Utveckling till varje pris?. Regeringen anser att det är viktigt med en god insyn i och genomlysning av företag som utvinner till exempel olja, gas och mineraler eller som avverkar primärskog. Det är angeläget att underlätta för medborgare i länder med stora naturresurser att se vilka betalningar regeringen får från företag som utvinner naturresurser i det landet. De mer detaljerade frågor som ställer är intressanta och har uppmärksammats i förhandlingarna. Det gäller till exempel frågan om ett företag ska slippa redovisa sina betalningar därför att regeringen i det land där verksamheten bedrivs förbjuder att uppgifterna lämnas ut. Den här frågan och andra viktiga frågor diskuteras mellan rådet, kommissionen och . Förhandlingarna är nu inne i ett komplext och känsligt skede. I grunden syftar direktivförslaget från till att förenkla vardagen för små företag. Olika frågor måste alltså ställas mot varandra för att bästa möjliga förhandlingsresultat ska kunna uppnås. Det är inte möjligt för mig att här redogöra för hur jag eller mina kolleger i andra medlemsstater ställer sig till enskilda förslag från i de pågående samtalen. Däremot kan jag säga att , övriga medlemsstater och parlamentet ställer sig bakom att det införs regler om ökad transparens inom utvinningsföretagen, låt vara att alla delar ännu inte har förhandlats klart. Jag kan slutligen nämna att kommissionen förväntas lägga fram ett nytt lagförslag om krav på redovisning av miljörelaterad information, sociala aspekter, respekten för mänskliga rättigheter och frågor om antikorruption. 2 (MP): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är naturligtvis glädjande att regeringen säger sig vilja hålla en hög ambitionsnivå när det gäller åtgärder för att stävja den enorma kapitalflykt som och stundligen åderlåter utvecklingsländerna på skatteintäkter som skulle ha behövts till satsningar på infrastruktur, skolor och sjukhus. I flera av jordens rikaste länder sett till naturtillgångar går människor under av fattigdom, som multinationella företag gör jättelika obeskattade vinster. En hög ambitionsnivå är emellertid inte något som i sig förändrar världen. Så långt handlar det egentligen bara om att ställa sig på startlinjen. För att komma i mål krävs mer än målsättningar. För att komma från här till där krävs skarpa förslag som leder till konkreta åtgärder. Det är precis detta som nu försöker få regeringsföreträdarna i ministerrådet att gå med på. Det är givetvis trevligt att tycker att mina frågor är intressanta. För att jag ska kunna säga detsamma om ministerns svar krävs emellertid ett något större mått av konkretion. Att det inte skulle vara möjligt för statsrådet att redogöra för den ståndpunkter i nu pågående förhandlingar mellan ministerrådet och ter sig något gåtfullt. Detta handlar inte om försvarshemligheter. Regeringarna i exempelvis och mörklägger inte för allmänheten vilka ståndpunkter de intar i dessa förhandlingar. Insyn i beslutsprocesser och transparens är i själva verket en av demokratins grundbultar. Jag tycker knappast att frågorna i min interpellation rör sig på en orimlig detaljnivå. Mina frågor berör sådant som har avgörande betydelse för livsvillkoren för hundratals miljoner människor. Låt oss komma ihåg att kapitalflykten från syd till nord är ungefär tio gånger större än den rika världens samlade bistånd till utvecklingsländerna. Av denna väldiga kapitalflod uppskattas inemot två tredjedelar utgöras av de multinationella företagens skatteflykt. Heder åt den amerikanska kongressen, som gått före på det här området och instiftat den så kallade . Heder också åt , som försöker pressa EU:s regeringar att gå med på någonting liknande på den här sidan . Jag vädjar nu till justitieministern att försöka ge något mer konkreta svar på mina frågor. 3 (): Låt mig börja med att säga att jag kan dela uppfattningen vad gäller verklighetsbeskrivningen. Det förekommer ett utnyttjande av fattiga länders tillgångar. Det är klart att det vore väldigt mycket enklare om vi fick besluta om hur pengar ska användas i de länderna också. Problemet är att det finns länder som inte vill ha en öppen redovisning där sådan här verksamhet sker. Det är därför vi på global nivå för en diskussion om hur reglerna borde se ut internationellt. Det här är frågor som är väldigt känsliga i ett förhandlingsskede. Det är helt riktigt att det finns förslag från kommissionen och parlamentet, och det finns synpunkter man kan ha. Men att i ett känsligt förhandlingsläge gå ut och tala om vem som gör vad och hur det ser ut är inte görligt, för då kan man inte nå resultat. Det handlar inte bara om att jag försöker redovisa vilka höga ambitioner vi har och hur vi försöker problematisera de svårigheter som finns på det här området. Det handlar heller inte bara om att kasta ut skarpa förslag och säga: Om alla gör som jag tycker kommer det att bli bra! Det handlar faktiskt om att få olika intressenter att landa i en överenskommelse och ett beslut som kan leda framåt. Det är oerhört viktigt att man i det läget för förhandlingar på ett seriöst sätt. Det kan i och andra länder finnas fantastiska möjligheter och regler som kanske till och med är bättre än de vi har, vad vet jag. Men det finns en problematik på olika håll som gör att detta förhandlingsarbete ibland går trögt. Som jag sade inledningsvis är dock mitt bestämda intryck att förhandlingarna går väl. Jag hoppas att man kan komma fram till en gemensam hållning som innebär att vi tar steg framåt. Vi behöver på det här området ökad transparens och synlighet som gör att medborgarna i dessa länder och i vårt eget land ser vilka transaktioner som görs i den här typen av företagsverksamhet. Det är också ibland ett viktigt underlag för oppositionen i en del av de här länderna att de kan se hur pengar hanteras. Det är inte alltid lika öppet som det är i vårt land. Det är inte frågan om att vi försöker säga: Vi står i startblocket och har höga ambitioner, men vi har inga idéer. Det är inte så att vi blundar för de förslag som kommer från kommissionen i olika detaljer som gäller detta. Men det vore omöjligt att nu säga exakt var vi ska landa. Det innebär att vi får problem i diskussionerna. Då åstadkommer man inte det ansvarstagande och det politiska resultat som vi eftersträvar. Jag vidhåller att vi har rätt inställning. Enligt alla de regler som finns försöker vi konsekvent redovisa den svenska hållningen. Den har vi också redovisat i skrivelsen. Vi kommer att ha det seminarium jag nämnde för att ventilera och diskutera olika aspekter på detta område. Utöver det som ligger på förhandlingsbordet finns det också andra diskussioner. Borde man vidga detta? Borde man göra nya inslag i förhandlingarna? Det händer mycket på området. Det finns ett engagemang, vilket interpellanten också visar. Vi hör och ser detta, och vi tycker att det är en bra utveckling att det finns ett internationellt intresse. Vår uppgift är att se till att nå resultat i förhandlingarna. Då kan man inte stå i kammaren eller på andra ställen och i detalj redovisa exakt var man är i detaljfrågor. 4 (MP): Tack igen för svaret, statsrådet! Det är ändå lite gåtfullt att den liberalkonservativa regeringen i kan tala om vad den har för förhandlingspositioner. Likaså gör centervänsterregeringen i detta. Vi får annars den situation som vi i olyckligtvis har hamnat i att man misstänker att regeringen är passiv och har brist på idéer. Det kanske inte är så. Men bryt då denna säregna långt gångna sekretess. Det är inte heller så att svenska statsråd i andra frågor och i andra fall där man förhandlar i EU-sammanhang håller på en sådan strikt sekretess i EU. Jag tycker att det är gåtfullt hur man vrider och vänder på det. Jag hamnar själv som folkvald riksdagsledamot i en lätt säregen situation när jag kommer hem till min valkrets och får frågor om vilken ståndpunkt driver nere i i de nu pågående förhandlingarna om lagstiftning om kapitalflykt. Jag tvingas svara att jag trots att jag sitter i , som ju grundlagsmässigt är den församling som regeringsmakten vilar på i , inte vet vilken linje driver utan att detta är hemligt. När jag får följdfrågor om varför detta är hemligt kan jag egentligen inte heller ge några svar. Det blir en väldigt konstig situation, eftersom det offentliga samtalet vilar på transparens och öppenhet. Låt mig slutligen fokusera på en av interpellationens delfrågor som berör det mer långsiktiga lagstiftningsarbetet. Det handlar om förslag om att en revision av den föreslagna lagen bör göras och att man då bör undersöka möjligheterna att inkludera såväl fler ekonomiska uppgifter som fler branscher. Tanken här är att inte bara skatter och avgifter utan även sådant som vinster och tillgångar bör redovisas land för land. Det hänger logiskt ihop någonstans och borde kunna ge en bild av om inbetalda skatter ligger på en skälig nivå. Då detta ligger begär jag inte väldigt detaljerade svar. Men jag tror det vore värdefullt om regeringen kunde tala om sin viljeinriktning så att skattejurister och andra experter kan börja utarbeta lagförslag. Jag begär återigen givetvis inte några väldigt exakta detaljer. Detta handlar egentligen om stora avgörande frågor. Lite mer vägledning om hur regeringen förhandlar för skulle vara intressant att få ta del av. 5 (): Jag vill bara för säkerhets skull för de åhörare och intresserade medborgare som tar del av den här diskussionen säga att det inte är så att förhandlingsposition är obekant. Vi har presenterat en faktapromemoria. Vi har gjort redovisningar och haft diskussioner i civilutskottet och i . Vilken position och uppfattning har i förhandlingarna är inte obekant för ledamöter. Det är utifrån de utgångspunkter som vi har resonerat med om som vi förhandlar. Det är alldeles självklart. När vi kommer till förhandlingarna och det väcks förslag i kommissionen, i parlamentet och från olika håll tillförs förhandlingen diskussionsmoment. Så kan det vara. Jag kan inte gå in på detaljer om hur varje delfråga hanteras för tillfället. Då fungerar inte förhandlingen. Men utgångspunkten och den svenska ståndpunkten är klarlagd och beslutad om. tar upp frågan om det inte vore bra att ha en revidering för att undersöka möjligheterna att inkludera fler ekonomiska uppgifter och sektorer. Det är alldeles självklart att det är viktigt att olika typer av lagstiftning och beslut utvärderas . Det brukar vi alltid ha som en grundläggande uppfattning. Under de fortsatta förhandlingarna kommer man att diskutera inte bara att det ska göras utan vad en sådan utvärdering ska omfatta. Det är en viktig diskussion. Här finns det lite olika uppfattningar om hur långt man bör gå i att utfästa vad en kommande översyn ska innehålla. Det finns de som säger att vi kanske inte har hela bilden klar för oss om vad utvärderingen bör innefatta därför att det händer saker under resans gång. Så kan det vara. Jag tror likväl att det är viktigt att inte bara rent allmänt säga att man ska utvärdera. Det finns naturligtvis delar i de beslut vi fattar där vi kan se att vi alldeles särskilt vill följa upp detta. Det är en viktig diskussion som måste föras. Som jag har sagt är förhandlingarna nu inne i ett känsligt skede. Frågan om land-för-land-redovisning diskuteras parallellt med andra delar av direktivet. Jag delar uppfattningen med mina kolleger i andra medlemsstater att direktivet måste diskuteras i sin helhet innan kompromisser görs i enskilda frågor. Det är oftast så man arbetar i dessa sammanhang. Därför är det inte möjligt att nu gå in i delfrågor. position är klar. Vi har redovisat och diskuterat detta i . Vi följer också de besked som vi har gett i de sammanhangen och hoppas på ett framgångsrikt resultat. 6 (MP): Tack igen, statsrådet! Det är möjligt att jag har missat någonting. får vi en lite mer konkret diskussion. Jag kan avslutningsvis ta upp en av mina tre delfrågor om huruvida undantag ska vara möjliga. Det är en avgörande fråga om länder ska kunna göra undantag så att den tvingande redovisningsplikten för företagen inte ska gälla. I var man väldigt noga med att inte bygga in undantag och därmed smitvägar för företagen. Det skulle vara en undantagslös och bindande lagstiftning. Är det den position? Det var en av frågorna i min interpellation. Om har fått det beskedet tidigare vore jag ändå tacksam om statsrådet ville upprepa vad som är den position om detta. Sedan har jag en avslutande fråga. Det är om vi här i och i det svenska samhället i sin helhet efter det att lagstiftningen om kapitalflykt har kommit på plats åtminstone retroaktivt kan få ta del av de ståndpunkter som den intagit i förhandlingsprocessen. 7 (): Frågan om rapporteringen även ska omfatta länder som går emot öppenhet är intressant och är en av de frågor som har diskuterats med parlamentet. Kommissionen och rådet har enats om att redovisningen inte behöver omfatta betalningar till regeringar i länder där ett offentliggörande av uppgifterna är förenat med straff för den som lämnar ut dem. Enskilda länder skulle då kunna drabbas. Förslaget innebär också att om det finns ett sådant förbud ska företaget i stället uppge det och ange namnet på den regering det gäller. Förslaget från om medlemsstaterna är på det sättet långt ifrån verkningslöst. Tvärtom kan man säga att en sådan regerings agerande uppmärksammas. Man sätter i blixtbelysning att vi här har en regering som uppenbart inte vill lägga korten på bordet. Det tycker jag är positivt. Det är också riktigt, som säger, att motsvarande undantag saknas i den amerikanska lagstiftningen. Saken är inte helt okomplicerad. Men jag är övertygad om att de fortsatta diskussionerna kommer att leda fram till en rimlig och fungerande kompromiss. Det går att göra på mer än ett sätt. Detta är en fråga som vi har diskuterat och där jag tycker att man verkar ta sig framåt. Den är viktig. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2012/13:209 om dagens regelverk i sjukförsäkringen 8 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att dagens regelverk i sjukförsäkringen ska förändras och bli mer humant. Begränsningen av hur länge en sjukskrivning ska kunna pågå är en viktig del av regeringens sjukförsäkringsreform. var det inte ovanligt med sjukskrivningar som pågick i fem till och även betydligt längre än så. Det har visat sig vara mycket svårt att komma tillbaka till arbetslivet efter långa och passiva sjukskrivningar. Under Socialdemokraternas regeringstid gömdes dessa långa sjukfall ofta i förtidspensioner som mest 57 000 fall som hade pågått under . startas färre sjukfall än tidigare, och de avslutas inom en kortare tidsrymd. Fler människor kommer tillbaka till arbete. Det är inte längre stora grupper som lämnar arbetsmarknaden via förtidspensionering. Tidsgränserna gäller inte vid allvarliga sjukdomar, och kan efter individuell prövning besluta att sjukpenning ska lämnas utöver tidsgränsen om det skulle vara oskäligt att inte göra så. Jag är inte beredd att kommentera några enskilda fall. Däremot följer regeringen via hur praxis utvecklas när det gäller undantagen från tidsgränserna. 9 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Dagens regelverk i sjukförsäkringen har diskuterats och debatterats . Vi har kritiserat den just på grund av de dogmatiska tidsgränser som gör att man bara får vara sjuk . Sedan utförsäkras man oavsett om man har blivit frisk eller inte. Det finns regler som gör att man kan få undantag och därmed förlängd sjukpenning. visar det sig att reglerna ändå inte ger sjuka personer rätt till sjukpenning. Jag vet att statsrådet inte kan diskutera enskilda personer och enskilda fall. Men jag kommer att lyfta upp ett fall. Ett exempel bland många andra återfanns i en artikel i som redovisade att en man som är brevbärare till yrket och som har Parkinson en progressiv neurologisk sjukdom hade blivit utförsäkrad , före beräknad pension. Enligt dagens regelverk skulle han prövas mot hela arbetsmarknaden via en arbetslivsintroduktion på Arbetsförmedlingen. Enligt uppgifter från egen utredning är det ytterst få personer som omfattas av möjligheten till undantag trots att många fler har en svår sjukdom och att det därmed borde vara oskäligt att inte ge sjukpenning. Därav min fråga till statsrådet: han beredd att vidta några åtgärder för att dagens regelverk för sjukförsäkringen ska förändras och bli mer humant? I svaret från statsrådet kan man läsa att tidsgränser inte gäller vid allvarliga sjukdomar. Jo, det gör de visst! En progressiv neurologisk sjukdom är en allvarlig sjukdom. Cancer är också en allvarlig sjukdom, men man kan bli utförsäkrad ändå om det uppfattas som att man har en viss arbetsförmåga. De långa sjukskrivningarna ökar igen. Den största delen rör kvinnor som har blivit utförsäkrade men som återvänder till sjukförsäkringen. Då kan man fundera på om reglerna är rätt. Var det rätt att utförsäkra personer som uppenbarligen är så sjuka att de inte kan komma tillbaka till jobb? Om man har blivit utförsäkrad och ett nytt sjukdomstillstånd uppstår, till exempel på grund av en olycka, innebär dagens regelverk att man har en karenstid . Låt oss säga att man har blivit utförsäkrad på grund av att man har en neurologisk sjukdom och är med om en bilolycka och skadas allvarligt i ryggen. Då har man inte möjlighet att få sjukpenning på grund av dagens regelverk. Är det verkligen rimligt att vi har ett sådant fyrkantigt system? Vi kan se att den andel som har blivit nybeviljad sjuk- och aktivitetsersättning har ökat med för kvinnor och för män. Det finns någonting i dagens regelsystem som gör att människor även får sjukersättning. Min fråga till statsrådet är: Är statsrådet verkligen nöjd med dagens situation och dagens regelverk? 10 Statsrådet (M): Det är klart att människor får förtidspension och sjukersättning det är självklart! Vi har ett regelverk för att man ska få sjukersättning om man permanent inte kan arbeta över huvud taget. I varje civiliserat samhälle av vårt slag är man också mån om att inte fler människor än absolut nödvändigt ställs permanent bredvid arbetsmarknaden. Det var precis det som var problemet, och det var precis det som ni själva också identifierade som ett problem. Sedan förstår jag att man kan diskutera om vi har exakt rätt nivå. Om man ska vara allvarlig är det en rätt svår fråga att besvara. Vad är lagom många förtidspensionärer i ett land? Det är ingen enkel fråga att besvara. Jag tror att alla kan vara överens om att vi ska ha så få som möjligt givet att så många som möjligt ska få en chans att pröva sig på arbetsmarknaden igen. Alla är också överens om att när det inte går måste denna möjlighet alltid finnas. Den som kan ha svar på denna fråga har också svar på den rätt svåra frågan om exakt vem som ska mötas av en förväntan att försöka försörja sig själv och vem som ska mötas av en förväntan som innebär att vi försörjer dig för resten av ditt yrkesverksamma liv. Detta är inga enkla frågor; det är jag den förste att medge. Men det är direkt oseriöst att på denna svåra frågas grund säga att det är dogmatiska tidsgränser eller antyda att problemen inte har funnits tidigare. har vi, förstås, en rättslig normering som gör att beslut efter hand prövas i högre rättsliga instanser. Vi får domar som avgör var gränserna går någonstans. Det är inget onaturligt i svensk förvaltningsrätt. Så måste det fungera. Vi har en lagstiftning i botten för vad som gäller som jag tycker är klar och tydlig. På detta kommer sedan förvaltningsdomar som meddelar mer exakt hur beslut ska fattas. Detta har jag försökt säga i den här kammaren ganska , och ibland får jag en känsla av att man inte förstår därför att man inte vill förstå: Tidsgränserna prövar inte sjukdom. Tidsgränser prövar förmågan att arbeta. Det är en viktig sak. Det har aldrig varit så att vi har haft en sjukförsäkring som ger sjukpenning på grund av själva sjukdomen. Man får sjukpenning på grund av en oförmåga att arbeta orsakad av sjukdomen. Det är ingen oväsentlig detalj i sammanhanget. Om man kan arbeta trots sjukdom ska naturligtvis denna arbetsförmåga tas till vara. är det ganska svåra saker, för ibland handlar det om att byta arbete, att byta arbetsgivare och att bryta upp från en bransch som man en gång hade tänkt arbeta i och göra någonting helt annat. Jag är den förste att inse att detta inte är enkla situationer. Men det vore fullkomligt oacceptabelt att av detta dra slutsatsen: Låt oss strunta i att en person kan arbeta och införa en försäkring som gör att man är evigt sjukskriven på grund av att man inte kan ha sitt nuvarande arbete! Ingen har heller på allvar föreslagit detta. av alla som når den bortre gränsen av 914 dagars sjukskrivning förblir sjukskrivna på grund av några av de flera olika undantag från tidsgränsen som gäller. Det är viktigt att detta finns. Den stora förtjänst som har inträffat är att de allra flesta kommer tillbaka inom tidsgränserna. De är tillbaka . Vi har mycket färre långa sjukfall, som tidigare övergick i förtidspensionering. Det är den stora förtjänsten, och den beror på att vi har fasta tidsgränser där vi prövar arbetsförmågan. Om man river upp dem säger man också att man vill tillbaka till ett läge med mycket långa sjukskrivningar och antagligen väldigt många fler förtidspensionerade. 11 (S): Vi diskuterar nu de regler som gör att människor blir utförsäkrade trots att de uppenbarligen är för sjuka för att arbeta. När människor kommer till Arbetsförmedlingen säger man: Tyvärr, vi kan inte hjälpa dig här eftersom du är så svårt sjuk att du inte kan ta något jobb. Det finns som sagt undantag. Undantaget är att det är oskäligt att inte ge sjukpenning. Jag kan upplysa statsrådet om att det enligt var 88 personer som omfattades av detta. Man kan diskutera om man ska lyfta upp enskilda fall eller inte. Men jag återkommer till den här personen den 64-årige brevbäraren som har drabbats av en neurologisk sjukdom som heter Parkinson.