prot · H009116 · 2013-06-04 00:00:00 — Positiva resultat från pilotverksamheten har gjort att regeringen har lagt ett nytt uppdrag på att aktivt stödja arbetet med sociala insatsgrupper genom att bidra till en spridning och vidareutveckling av arbetssättet. Andra initiativ som regeringen har tagit handlar till exempel om att brott som begåtts av unga ska utredas i större utsträckning . Regeringen arbetar också för att handläggningstiderna ska kortas när det gäller unga lagöverträdare. För att förstärka det återfallsförebyggande arbetet för unga dömda har regeringen avsatt ytterligare resurser till Kriminalvården. Syftet är att myndigheten ska genomföra en kraftfull och långvarig satsning på åtgärder som kan leda till att unga dömda efter verkställigheten är bättre rustade för ett liv utan kriminalitet och missbruk. Åtgärderna ska bland annat innefatta insatser under verkställigheten som syftar till att förbättra unga dömdas förutsättningar på arbetsmarknaden. Satsningen omfattar även åtgärder som kan underlätta ungas utträde ur kriminella grupperingar. 9 (V): Tack, ministern, för svaret! Det har satsats en hel del på rättsväsendet och framför allt på polisen, och det är bara att beklaga att man inte klarar upp brott i mycket större omfattning med den stora satsning som har gjorts. Jag skulle vilja specifikt ta upp frågan om unga lagöverträdare. Man har fått viss kritik från revisorerna för att man utreder och sätter i gång arbetet alldeles . När en ung människa begår ett brott eller gör något kriminellt krävs det snabba puckar från samhället, att man reagerar för att styra upp det och vidtar en åtgärd så fort som möjligt. Det är väldigt viktigt när det gäller unga. Frågan hur man ska förebygga att unga rekryteras till kriminella nätverk är intressant. Det är sorgligt att se att den aktiviteten ökar och att det redan sker rekrytering av åttanio-åringar. Här måste man sätta ned fötterna och vidta åtgärder snabbt. Det finns ett axplock av orsaker till detta. Vi kan bara titta i snabbprotokollet från när det var en debatt här. Det är inga quick fix-lösningar, utan man måste inse att det krävs långsiktiga åtgärder när det handlar om både ekonomisk utsatthet och social utsatthet hos många människor i dagens läge. Jag har också fått många reaktioner och pratat med många poliser. Jag har fått ett långt brev från en polis här i som har jobbat som polis i drygt två decennier, större delen med ungdomar på glid i utsatta områden. De sociala insatsgrupperna är egentligen ett självklart sätt, menar han, för samhällets olika aktörer. Det är en bra idé, men han är övertygad om att det är otillräckligt, då insatsgrupperna inriktar sig mot ungdomar alldeles . Jag tycker att han har en viktig poäng här. De jobbar ju med ungdomar som redan har börjat komma in i kriminalitet, vilket ofta beror på att man aldrig har fått uppskattning eller bekräftelse. Det är tragiska uppväxtmiljöer och så vidare som ligger i bakgrunden. Men man får bekräftelse i de kriminella gängen. Man hjälper dem, och man får tryggheten och blir bekräftad på ett bra sätt där. Man gör vad som helst för dem. Denne polis menar att polisen ska in redan på dagis, för då är de och väldigt poppis. Många småkillar vill bli just poliser eller brandmän. Han menar att det är jätteviktigt att polisen får möjlighet att komma in och jobba med de små barnen väldigt . Sedan kan vi i debatten fortsättningsvis diskutera vad man ska göra när det gäller andra samhällssektorer, för det är ju en helhet. Men det gäller just att polisen får möjligheten. Den här killen har försökt, men det har inte godtagits i . 10 (S): Jag tror att det är väldigt viktigt att vi börjar tala mer om att förebygga brott, och inte bara släcka bränder, som man säger, alltså akuta insatser. Självklart ska vi även göra det, men det är svårt att bryta en ond spiral när den har snurrat riktigt länge ned i botten. Vi måste också bli bättre på samverkan när det gäller barn och ungdomar, att börja redan i förskolan och skolan med samverkan mellan aktörerna och föräldrarna. Polisen bör egentligen vara med hela vägen, även innan barnen blir straffmyndiga, och vara med i ett positivt samarbete. Man måste framför allt se dessa barn, för risken är att de känner sig osynliggjorda i skolan och inte klarar att komma upp till godkända betyg. De kanske är trångbodda och har problem hemma . Man glömmer lätt att många av dessa barn är sårbara och lätt rekryteras till kriminella gäng. De kommer från miljöer med barnfattigdom, våld i familjen, missbruk och psykiska problem. Det kan vara alla möjliga faktorer som bidrar till att skapa den sårbarhet som gör att man känner gemenskap i dessa gäng, att man får en identitet, att man får en uppgift. sade att han lika bra hade kunnat bli kriminell, men det var fotbollen, något konstruktivt, som upptog hans tid och där han kände att han växte och fick uppskattning och något konstruktivt att göra. Man måste bli mycket bättre på att fånga upp dessa barn och ungdomar med något konstruktivt. Jag tror inte att lösningen är att bara sänka straffrättsåldern, för har man väl sänkt den ett steg ska den sänkas ytterligare och ytterligare. Det kan till och med få motsatt effekt. Risken är att man sätter in barnen på anstalt med äldre, grövre kriminella, och då lär de sig bara ännu fler metoder att begå brott och kommer i ännu sämre sällskap. Tvärtom handlar det om att se till att barnen kommer i gott sällskap och får konstruktiva aktiviteter i livet. Det gäller framför allt de barn som har särskilda behov. Inte minst idrotten kan spela en viktig roll. Tyvärr är det så inom idrottsvärlden att man gör elitsatsningar, att man satsar på dem som man tycker är bäst. Det är jättebra för dem som lyckas, men risken är att de som inte anses tillräckligt duktiga hamnar vid sidan om. Man skulle kunna göra en insats där och se till att så många som möjligt får chansen även om de inte anses vara de allra bästa. Många av dessa frågor ligger såklart inte inom justitieministerns ansvarsområde, men jag tror att det är viktigt att justitieministern ser till att dessa perspektiv integreras i andra politikområden. Ska vi verkligen förebygga brott framgångsrikt och se till att barn och ungdomar inte rekryteras av dessa gäng måste vi jobba på många olika politiska nivåer för att uppnå det. Forskningen visar entydigt att strängare straff inte leder till mindre brottslighet och mindre rekrytering till brottslighet. Det handlar i stället om förebyggande insatser och om att utjämna klyftor. Ju mer segregerat det blir, ju mer utanför vissa grupper känner sig i form av fattigdom, arbetslöshet och segregerat boende, kanske dessutom i nedgångna fastigheter, ju mer de känner att ingen bryr sig om dem och att de är avskilda från samhället, desto större blir brottsligheten och polariseringen. Man ger sig nu på polisen och till och med . 11 (): Låt mig påminna om att interpellationen handlar om unga kriminella och vad som kan göras för att minska risken för rekrytering till kriminella nätverk. Man kan inte ta alla världsproblem i samma diskussion; då räcker inte tiden till. De ungdomar som är i riskzonen för att rekryteras till kriminella nätverk eller allvarligt är på väg in i en livsstilskriminalitet är många, ska vi veta. Vi gjorde en utredning . Då sade man att vi hade ungefär 5 0006 000 sådana ungdomar på väg upp i aktiv ålder. De är arga och destruktiva och drar med sig yngre kamrater. Jag menar att det är relevant och korrekt att i särskild ordning arbeta mot denna grupp. Det är väldigt många politiker som tycker att det är roligare att prata om de små barnen och göra mycket i den delen. Jag säger inte att det är fel, men jag menar att det också är helt nödvändigt att försöka ingripa mot den tyngre gruppen, som redan är där den är. De sociala insatsgrupperna är ett försök som vi har gjort, och jag delar den här polisens uppfattning. Det är närmast självklart att man borde jobba så här, men man har inte gjort det. Det är inte heller en statlig sak. Det är ingenting för regeringen egentligen, utan vi drog i gång ett projekt för att få samarbetet mellan polis, socialtjänst, skola och andra att fungera. Det som har varit riktigt svårt har varit att få med skolan i det konkreta arbetet kring de här individerna. Projektarbetet är avslutat. Resultaten visar att det fungerar väldigt bra och att det är väldigt många som begår färre brott eller till och med försvinner ur belastningsstatistiken, vilket är fantastiskt med tanke på urvalet av ungdomar. Därför har vi gett ett nytt uppdrag, att bidra till att öka intresset för arbetsformen och att bidra där man vill starta. Just nu är det ungefär 20 nya stadsdelar och kommuner som är på väg in för att arbeta på det här sättet. Jag tycker att det är bra. Står detta då i konflikt med tidiga och tydliga insatser? Nej, naturligtvis inte. Vi är inte nöjda med resultaten när det gäller rättsväsendets redovisningar. Vi tycker att vi har satsat väldigt mycket pengar, och det borde kunna gå att få ut mer av dem. Av det skälet har vi bland annat gett Brå i uppdrag att titta på det hela. En sak som de säger i den utredning som kom är att man har gjort mycket åt det brottsförebyggande arbetet, men att det är andra saker som brister. Jag tycker att det är viktigt att ta till sig den här typen av gedigen analys. Vi ska fortsätta med de förebyggande insatserna, men det är utifrån det rättsliga perspektivet kanske inte där bristerna finns, utan vi måste satsa mycket mer på att korta handläggningstider och se till att det går fort. Oavsett ålder på ett barn eller en ung människa är tidsperspektivet annorlunda än för vuxna. Precis innan jag gick hit tog jag emot ett förslag om tidsfristerna i handläggningen av ärenden som gäller ungdomsmål; man ska inte bara titta på den som är misstänkt för att ha begått ett brott utan också se om brottsoffret kan vara under 18. I barn- och ungdomsvärlden spelar det ibland lite mindre roll vem som är vem, men det är viktigt att rättsväsendet är snabbt i alla fall. Detta är en sak som jag tror är viktig. Vi har också ändrat i andra regler och gjort det lite tydligare att polisen kan ingripa och ta undan en ungdom som befinner sig i miljöer som kan vara direkt skadliga därför att man kan hamna i kriminalitet. Vi gör alltså en hel del på det här området, och det händer en hel del just . 12 (V): Jag tror inte att jag inledningsvis sade att man inte skulle göra någonting åt det som händer och sker med de ungdomar som sysslar med det här. Givetvis ska man det. Men om vi på lång sikt verkligen vill stoppa rekryteringen till kriminella nätverk måste vi börja . Det är också det som den här polisen uttrycker. Jag tycker att det är ett väldigt klokt och långt brev han skrivit. Han har försökt ta upp det här, för han jobbar med det . Den som är närmast verksamheten brukar veta vad han pratar om. Jag är ganska säker på att jag vet vad han pratar om. Han menar också att han inte stillatigande kan se på när samhället och hans egen arbetsgivare ständigt misslyckas med att jobba effektivt med problematiken kring ökad utslagning och kriminalitet bland unga. Han och många kolleger har ropat efter insatser mycket längre ned i åldrarna än vad som sker. Många goda tankar har förts fram, men ekonomin tycks fortfarande vara det mest gångbara svaret. Finns det ingen bro ska man bygga en bro, menar han, och det är så man måste resonera. Allting kluddas ned i pengar och vad saker och ting kostar. Man kan titta på Gatuvåldets ekonomi ett kommunalt perspektiv, en rapport av och som i mycket handlar om den grupp vi pratar om . Det är individer som lever i utanförskap och blir bekräftade genom att tillhöra ett kriminellt gäng. Detta kostar samhället per individ. Slår man ihop det diskuterar vi miljardbelopp. Då har man faktiskt satt en prislapp på vad det här kostar. Vi ska naturligtvis, som ministern säger, jobba med dem som redan är i de här nätverken och begår brott. Men poängen är att man ska förhindra det så mycket man kan. Det ska finnas ett annat samhälle. Man ska bli sedd av någon annan och inte av de här gängen. Ministern sade att vi inte kan dra in alltihop. Nej, men det gör hon själv när hon börjar prata om skolan och så vidare. Det finns ingen quick fix, som jag sade. Flera delar av samhället måste in i den här problematiken. Vi vet att kommunernas ekonomi är begränsad. Det kan inte jag beskylla någon annan än den sittande regeringen för. Så ser det faktiskt ut. Jag menar att de måste få muskler att samverka för att vi ska få ned kriminaliteten på lång sikt. Det är egentligen inte en polissak. Det har kommit dit, men om man hade fritidsgårdar och vuxna som såg de här barnen i skolan skulle vi kunna tjäna massvis med pengar. 13 (S): Jag hörde ett uttalande som var lite tankeväckande: Om man såg till att barngrupperna var mindre i förskolan skulle det vara den viktigaste insats man kunde göra för att förebygga droganvändning och självklart kopplat till denna kriminalitet. Det är en tankeställare att sådana verksamheter kan vara väldigt viktiga för barn som redan är sårbara från början och som kanske har problem hemma eller olika typer av diagnoser. Redan i förskolan börjar det, och detta är en möjlighet för samhället att förebygga framtida brott. Det är inte billigt att ta hand om ungdomsbrottslingar. Det är något av det dyraste man kan ägna sig åt. Många av de ungdomar som hamnat snett med droger, kriminalitet och gäng kostar i genomsnitt en miljon . Man bryter inte brottsspiralen för det, utan många av dessa ungdomar går i olika former av det som man kallar för behandlingar, trots att de ofta inte är av den högsta kvaliteten. Det kostar mycket, och många av ungdomarna slutar ändå i fängelse när de blir lite äldre. Om man ser rent ekonomiskt på det hela är det bra om man kan förebygga denna onda spiral . Man säger att det inte går att göra någonting innan ungdomarna har uppnått straffrättslig ålder. Men har långtgående möjligheter att agera. Det gäller att de får resurser nog, och det gäller att man ställer krav på hanteringen av barnen. Den ska ske på ett sätt så att de kommer bort från drogerna och kriminaliteten. Redan där skulle man kunna förebygga att de senare hamnar i fängelse. Det finns gäng, i till exempel . Jag tror att det bor 8 000 barn där, och 50 av dessa barn är inblandade i grov kriminalitet. Om man kan punktmarkera ett sådant gäng minskar man rekryteringsgrunden för nya gängmedlemmar. 14 (): Jag är helt överens med om det mesta. Märkligt nog brukar det vara så, i synnerhet när det gäller att ingripa tidigare och tydligare. Jag vill påminna om att regeringen har sett till att polisen ska utreda om det finns barn som är inblandade i någon typ av brottslighet även om de inte är straffmyndiga. Det är viktigt att man gör det. Det är polisen som är bäst på utredningar, och vi menar att ett bra utredningsunderlag är det bästa sättet för att få en utgångspunkt för de insatser som ska göras. Vi har gått in och drivit igenom en möjlighet för polisen att drogtesta också den unge under utan föräldrarnas medgivande. Det är tyvärr ett känt faktum att det förekommer att föräldrar inte alls medger drogtestning av de egna barnen. De vill kanske inte tro att barnen har ett missbruksproblem. Men det finns också föräldrar som tycker att det är bekvämt om även barnen använder sig av droger eftersom de själva gör det. Här har vi gett polisen nya verktyg. Just nu pågår det uppdrag som vi har gett till Brå att i den delen utvärdera hur och om polisen har använt de nya bestämmelserna för att säkerställa att det blir verkstad också. Vi har medverkat till att ta bort en del sekretessregler och tydliggjort möjligheterna att använda sekretessbrytande åtgärder mellan socialtjänst och polis, bland annat, just därför att man ibland har använt lagstiftningen som en ursäkt för att inte samverka. Det ligger på något sätt i varje organisations inre själ att när man inte vill, inte orkar eller inte anser sig ha resurser säga: Vi kan inte, för vi har våra regler! Då handlar det ofta om sekretessregler. Vi har ökat möjligheterna och tydliggjort att man kan samverka och att det finns sådana möjligheter. Det finns dock fortfarande ett motstånd mellan olika typer av myndigheter mot att samverka utifrån ett individperspektiv. Här är vi många som måste arbeta tillsammans. Jag håller med om att hela samhället har ett uppdrag när det gäller att ge barn och ungdomar en bättre uppväxtmiljö och i den meningen förebygga brott. Det är väl känt att den absolut viktigaste brottsförebyggande faktorn är godkända resultat i . Det finns ingenting som är så viktigt. Vi vet också att om ungdomar bara har tagit sig igenom med godkända resultat har vi mycket lättare att återföra dem om de har begått brott. Det finns forskning på detta; det är inga konstigheter. Där är utbildningspolitiken en utmaning, och man kan ha olika perspektiv på hur man ska göra. Jag tror inte att någon har svaret . Vi är långt ifrån lösningar som är tillräckligt bra. Vi har stora ungdomsgrupper och stora grupper unga pojkar som faller ut ur systemet, och det är ett stort och växande bekymmer som också kan få implikationer när det gäller brottslighet och kriminalitet och annat elände. När det gäller frågan om när man ska börja var inne på att man måste vara inne redan på förskolan. Den polis hon talade om hade sagt att man skulle vara på förskolan. Det är möjligt. Låt mig bara påminna om en sak: Det finns en diskussion mellan experterna om vilka riskfaktorer som finns. Det handlar också om det negativa som kan komma av att man stämplar barn för . Det blir en självuppfyllande profetia. Många säger: Vi ser redan av beteendet i förskolan att det kommer att gå illa för . Problemet är att om man utgår från det redan på förskolan kan man nästan ge sig på att det kommer att gå illa för . De allra flesta som uppvisar knepigheter i sitt uppförande eller annat kommer det att gå bra för. Detta är en svår diskussion där det krävs kunnande, pedagoger och ett stort engagemang för att vi ska hamna rätt. 15 (V): När det gäller tidiga insatser har expertisen uttryckt att man inte ska peka ut väldigt små barn. Varken jag eller polisen som har skrivit till mig menar något annat. Det ska vara en integrerad del att man besöker alla barn oavsett ålder, därför att man då skapar en mycket bättre relation. Det har jag sett poliser göra frivilligt, och det slår väl ut eftersom de lär känna de här personerna. Det är svårt att ge sig på poliser, kanske kasta en sten eller hota dem, om man redan är bekant med dem. Det finns ett motstånd mot det; det är det han menar. Jag tror också att det finns en djup problematik innan man hamnar i kriminella gäng. Jag kan rekommendera en väldigt bra bok som heter soldater av Roslund & . De har studerat det här problemet. Har man ett sjyst samhälle och sjysta människor som bekräftar en, tycker om en och älskar en tror jag att man har väldigt svårt att kliva över till den andra sidan. har skrivit en jättebra rapport om kostnaderna och satt en prislapp på dem. , eftersom du har finansministern bakom dig skulle du kunna delge honom den rapporten. Jag tror nämligen att han skulle vara väldigt intresserad av hur mycket han skulle kunna tjäna på att förebygga detta. Jag vill också önska ministern en trevlig sommar. 16 (): Jag vill naturligtvis önska interpellanten en trevlig sommar också, även om det är någon vecka kvar. Ja, det förebyggande arbetet är oerhört väsentligt. Det är väl viktigt att polisen i mån av resurser, tid och annat besöker skolor och har ett aktivt arbete även visavi de yngre barnen. Det är bra, men det är alltid en fråga om prioriteringar. Vad regeringen har försökt göra med sina resurssatsningar är att få ut fler synliga poliser i vardagen, i stadsmiljöerna nära barn och ungdomar. Detta har lett till att vi har betydligt fler ungdomspoliser, det vill säga poliser som är ungdomsinriktade. I någon mån har vi alltså kommit närmare, men detta kräver alltid stora resurser. Jag menar att det alltid måste göras prioriteringar, och ibland kan det faktiskt vara relevant att ägna sig åt ledarungdomarna för att så att säga plocka dem av mattan. forskning och den nationalekonomiska rapport som han har skrivit han har skrivit flera är intressanta, framför allt eftersom de visar de ekonomiska konsekvenserna av våld. I det korta perspektivet är det naturligtvis kostnader för polis och sjukvård, men i det längre perspektivet är det socialförsäkringssystemet och bristen på skatteintäkter som är den stora kostnaden. Självklart har vi också inom regeringen diskussioner om långsiktiga effekter av olika typer av investeringar, och det är ett av skälen till att vi har satsat väldigt mycket på rättsväsendet. Vi ser ju att genom ett bra rättsväsen som fungerar bättre skapar vi bättre förutsättningar inom många områden. Det betyder dock inte att vi är färdiga, utan det finns mycket kvar att göra. Det ska vi fortsätta diskutera , och jag. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2012/13:392 om effekten av bolagsskattesänkningen 17 Finansminister (M): har frågat mig på vilket sätt den svenska konkurrenskraften stärks av en bolagsskattesänkning som pareras av våra konkurrentländer med liknande sänkningar. Bolagsskatten har stor betydelse för investeringar, välfärd och tillväxt i . Tack vare bolagsskattesänkningen blir det lönsammare att genomföra investeringar i . Ökade investeringar ökar både kapitalstocken och kapitalintensiteten i den svenska ekonomin. En högre kapitalintensitet i företagen ökar produktiviteten, vilket skapar utrymme för högre löner. Vi för en politik som möjliggör en gynnsam reallöneutveckling för svenska löntagare. Högre löner ökar arbetsutbudet och sysselsättningen. Även då andra länder sänker bolagsskatten kommer en sänkning av bolagsskatten i att leda till fler investeringar i vårt land. 18 (S): Jag ska säga att anledningen till att jag lämnade in denna interpellation är att finansministern och jag hade en debatt om 3:12-reglerna för , där finansministern bara ville prata bolagsskatt i stället. Jag tänkte därför ge möjligheten att diskutera bolagsskatten utan att riskera att bli avklubbad av presidiet. Bakgrunden är naturligtvis den väldigt stora bolagsskattesänkning som genomfördes i 16 miljarder kostar den. Det är två tredjedelar av hela budgetutrymmet. Det byggde på att regeringen hade en mycket mer optimistisk syn på tillväxt och sysselsättning än vad någon annan hade. Man behövde inte vara en dystergök för att inse att och regeringen var väldigt fel ute, och så har det också visat sig vara. Vi lade fram en politik där en betydligt större del av utrymmet skulle läggas på köpkraftsstimulanser till barnfamiljer och pensionärer. När och våra exportmarknader krisar vet vi nämligen att vi kan hålla uppe sysselsättningen i landet om vi kan ge köpkraft åt de grupper i samhället vi vet faktiskt använder pengarna och går och handlar. Därför lade vi fram en helt annorlunda politik. Därtill lade vi naturligtvis mer av investeringar, järnvägsunderhåll och annat som inte bara betyder jobb utan också ger bättre förutsättningar för framtiden. Som alltid när vi diskuterar den här frågan är det som om regeringen bara ser en enda möjlighet för att fortsätta att vara ett framstående land när det gäller export, industri och tjänster, och det är tydligen att ha så låga skatter som möjligt. Vi har en annan syn. Vi ser att nu gradvis halkar efter. Vi drar ned på utbildningsambitionerna. Vi drar ned på högskolan i min egen hemstad , som skulle behöva byggas ut men får dra ned. I , som är det landskap som har den högsta arbetslösheten bland ungdomar, tvingas man dra ned på utbildningen. Det är klart att man inte blir ett attraktivt land för ny produktion, nya tjänster, nya idéer och innovationer om man är ett land som drar ned på utbildningsambitionerna och innovationerna. Vår linje är precis tvärtom: Vi ska konkurrera med ett väldigt högt kunskapsinnehåll, innovationer, välfärd, rättssäkerhet och social stabilitet.