prot · H00990 · 2013-04-12 00:00:00 — Det handlade inte bara om ersättning för stopp av fisket utan också för de redskap som då läggs på land och ligger där och ruttnar och blir oanvändbara. Det här handlar egentligen inte om ålfiskebeståndet som sådant, för man var ju överens om hur det skulle fiskas och hanteras när det gäller upptagningen av ålen. Det handlar inte om huruvida det fanns mycket ål eller mindre ål i havet, utan det handlar om ett löfte från generaldirektören för en statlig myndighet. När den myndigheten läggs ned hamnar detta hos landsbygdsminister som en fråga, så precis som nämner är det en förtroendefråga gentemot landsbygdsministern. Det har blivit så, och är frågan hur landsbygdsministern hanterar denna fråga. 41 Landsbygdsminister (C): Låt mig konstatera att fisken är en allmän resurs, men nyttjandet är inte fritt utan är för det mesta oftast mycket tydligt reglerat. Reglerna utgår från att fisken ska kunna brukas utan att förbrukas. Regler anpassas efter variationer vad gäller fiskbeståndets storlek. Så är det, kommer alltid att vara och har alltid varit. Även de som fiskar måste vara beredda på att anpassa sitt fiske efter just de här förutsättningarna, det vill säga att bestånden förändras över tiden. Ålfiskestoppet som vi nu behandlar är ett led i genomförandet av den svenska ålförvaltningsplanen som i sin tur är en följd av krav från Europeiska unionen att samtliga medlemsstater måste vidta åtgärder för att stärka ålbeståndet. Den ansvariga myndigheten har bedömt att ett stopp av gulålsfiske på är en av de mest ändamålsenliga åtgärderna för att öka utvandringen av ål, och jag kan inget annat än förlita mig på denna bedömning. Vad beträffar frågeställningen i sak är det bara att konstatera att jag inte känner till att det finns någon dokumentation av de så kallade löftena. Skulle det finnas någon sådan har inte och dess uppgifter upphört i och med att myndigheten har upphört, utan huvudparten av de uppgifter, de handlingar, de åtaganden, åtgärder och liknande som hade är övertagna av en annan myndighet och inte av regeringen eller av mig. De har övertagits av den nybildade Havs- och vattenmyndigheten. 42 (S): Landsbygdsministern säger att fisken är en allmän resurs. Det har egentligen inte med interpellationen att göra, men fisken är i stora delar inte någon allmän resurs. Ministern har själv beslutat, och det har beslutats här i , att när det gäller pelagisk fisk är det individuellt ägda kvoter vi har . Det är ingen allmän resurs. Ministern förespråkar också att vi ska införa samma system på övrigt fiske i . Då är det heller ingen allmän resurs. Det här handlar dock inte om förvaltningen av ål och hur vi hanterar frågan i EU och i . Det framgår tydligt av ministerns svar när han hänvisar till att stoppet av ålfisket var utifrån biologisk grund. Det håller vi med om, men det är inte det interpellationen handlar om. Den handlar om trovärdighet. Den handlar om ansvar, om att bygga upp eller riva ned förtroende. Landsbygdsministern hänvisar i svaret också till att samma regler ska gälla ålens förvaltning i hela EU. Detta berör inte heller interpellationen, men det är också fel. Det finns ingen gemensam förvaltning i EU. Varje nation stiftar sina egna förvaltningsplaner som godkänns i EU sedan. Det innebär att vi stoppar gulålfisket på . I däremot fiskar man tonvis med ålyngel som skulle kunna bidra till att stärka ålbeståndet i hela världen. När man i samma bild ser de här åtgärderna inser man hur illa det är när vi inte har en gemensam förvaltningsplan för ålen. Återigen, frågan handlar inte om åtgärderna är nödvändiga att vidta för att rädda ålbeståndet. Vi vet att ålens bestånd är hotat. Det som det handlar om i interpellationen är om medborgarna kan lita på staten och dess företrädare. Än så länge uppfattar jag landsbygdsministerns argumentation på ett sådant sätt att medborgarna inte kan lita på statens företrädare om de inte har fått ett skriftligt besked från ministern själv. Det är lite hårresande när det pågår debatter om fisket och fiskets möjligheter och det pågår ständiga överläggningar mellan myndighetspersoner och yrkesfiskare, mellan myndighetspersoner och fritidsfiskare och fiskeorganisationer i olika tappningar att dessa alltså inte kan lita på de överenskommelser man gör om inte ministern skriftligt har utfärdat ett godkännande av detta. Och det är ju förskräckligt. 43 (KD): Ålfiskarna har ju tagit sitt ansvar, landsbygdsministern. Man var överens med om hur man skulle fiska ända tills gick på en egen linje och så att säga bröt upp överenskommelsen. Den här frågan har vi haft uppe förut i kammaren. Den börjar på något sätt bli som gäster som aldrig vill gå. Man vill att de kanske ska lämna för man har haft dem hemma hos sig ett tag, men de går aldrig. De är kvar. Det börjar bli så med den här frågan också. Den kommer på något sätt aldrig bort. Jag känner ju folket i , de här ålfiskarna, precis som gör. Jag känner deras mentalitet. Vi har i min släkt varit fiskare, inte ålfiskare men torskfiskare och serumfiskare, så jag känner mentaliteten. De önskar inte sympati. Det är inte det. De vill ha rättvisa. De vill att de löften som ges hålls, för de är vana vid att när de ger ett löfte håller de det. Men här har löftet från den tidigare generaldirektören vid brutits. Man har alltså gett löften, men de hålls inte. är det så att jag har stort förtroende för landsbygdsministern och ministerns arbete för att hela landet ska leva. Jag tänker också på en levande skärgård och ett levande kustsamhälle. Men jag vill påstå att det här förtroendet nu måste få ytterligare bevis i den här frågan. är det landsbygdsministerns fråga. Ansvaret ligger hos landsbygdsministern, och vi önskar att vi ska få ett positivt svar. 44 Landsbygdsminister (C): Som kommentar till första frågeställning kan man konstatera att enligt den EU-lagstiftning som gäller måste varje medlemsstat uppnå 40 procents utvandring av blankål räknat utifrån ett ålbestånd som är opåverkat av människan. Då de biologiska förutsättningarna ser lite olika ut i olika länder är det klart att det också är skillnad mellan vilka åtgärder som vi måste vidta i vårt land respektive vad andra medlemsstater i Europeiska unionen måste vidta. På huvudfrågeställningen, som både och har upprepat, måste jag upprepa mitt svar. uppgifter beslut, ställningstagande och liknande har inte övertagits av mig. Det har inte övertagits av regeringen. Det har i all huvudsak övertagits av en annan myndighet, nämligen Havs- och vattenmyndigheten. Låt mig dessutom tillägga att det normala i all förvaltning är att det finns dokumentation av saker och ting och att inte minst beslut och ställningstaganden dokumenteras skriftligen. I det här fallet känner jag inte till att någon sådan dokumentation finns. Ej heller känner jag till att det finns något skriftligt beslut hos myndigheten i fråga, vilket, som jag nu upprepar ytterligare en gång, är det helt normala i allt beslutsfattande i vårt samhälle och i de organ som finns i ett samhälle, och bör så vara eftersom man ibland, vilket jag tycker att inte minst den här debatten påvisar, kan uppfatta saker och ting på lite olika sätt. Då är det bra att besluten finns skriftligt dokumenterade. 45 (S): Vi kan diskutera hur man ska bedriva fiskevårdsförvaltning inom EU, ministern, och ha olika åsikter om det, men det lämnar jag därhän just . Det intressanta som ministern säger är att han numera lägger ansvaret på i den här frågan. Det är ju det som det egentligen handlar om. Det handlar inte om pengar i det här fallet. De här ålfiskarna har överlevt . De har sett sina redskap bli fördärvade. De har sett sina inkomster minska. En del har lagt av med fisket över huvud taget naturligtvis. Återigen: Det handlar om förtroende, förtroendet mellan medborgare och myndigheter, de myndigheter som företräder regeringen. Det är inte så lätt för en liten medborgare där ute att veta hur det är. Kan jag lita på den här generaldirektören som är så högt upp i hierarkin? Har inte han fått mandat av vår landsbygdsminister? Man ifrågasätter inte det när man sitter där och diskuterar, när man kommer överens. Okej, det vi var överens om , att vi skulle få fortsätta att fiska här, var ett löfte som bryts av myndigheten. Då säger den som företräder myndigheten: Vi ska kompensera det. Det tror man på. De här yrkesfiskarna har varit hårt ansatta av ett omvandlingstryck, på grund av allmänheten, på grund av politiska beslut och helt rätt utifrån forskningen. Vi måste dra ned. De har faktiskt börjat backa upp det på ett bra sätt. Men om myndigheten nu inte står vid givna löften är det svårt att fortsätta en förtroendefull dialog där vi kommer till rätta med de förvaltningsplaner och sådant som de här fiskarna drabbas av. Jag lägger inte ansvaret på och generaldirektören där. Ansvaret ligger fortfarande hos landsbygdsministern. 46 Landsbygdsminister (C): Tack för den här debatten! Jag kommer för kanske tredje gången att upprepa att jag inte känner till att det finns någon dokumentation om det som den här debatten har handlat om. Jag känner inte till att det finns något beslut i en myndighet om de här sakerna. Vad jag däremot känner till är att de uppgifter som fanns på dåvarande till största delen är överflyttade på en myndighet som heter Havs- och vattenmyndigheten. Och vi har den ordningen i vårt land att de allra flesta beslut som rör en enskild företagare eller privatperson hanteras av myndigheter i vårt land, inte av mig, inte av regeringen. Jag hoppas och förutsätter att tycker att den ordningen är bra. Det är inte jag, och det är inte regeringen som har avgivit några löften om de är avgivna i detta sammanhang. Det är inte jag, och det är inte regeringen som handlägger denna typ av ärenden. Så är det, och så tycker jag att det ska vara fortsättningsvis. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2012/13:362 om Norrlandsbönders förutsättningar 47 Landsbygdsminister (C): har frågat mig om jag har någon förklaring till att valde att inte instämma i ståndpunkt när det gäller undantag från förgröningen för områden norr om 62:a breddgraden. Jag vill börja med att klargöra att jag i förhandlingarna har drivit ett bredare undantag än bara för jordbruk norr om 62:a breddgraden, eftersom det skulle få större betydelse för svenska jordbrukare. Två av mina målsättningar i diskussionerna om den framtida jordbrukspolitiken är ökad miljönytta och stärkt konkurrenskraft. Därför har det varit synnerligen viktigt för mig att förgröningen av direktstöden tar hänsyn till de förhållanden som råder i , både i slättbygden och i skogsbygden. Jag har lagt särskild kraft på att anpassa förgröningen till förutsättningarna i och i övriga skogsbygder i , eftersom vi är relativt ensamma i EU om att bedriva jordbruk under sådana förhållanden. För mig är det mycket viktigt att vi eftersträvar hög effektivitet i de styrmedel vi inför. Redan när kommissionen presenterade förslaget om förgröning av direktstöden konstaterade regeringen att detta inte är ett effektivt sätt att få ut mer miljönytta ur jordbruksbudgeten, eftersom det förutsätter att alla områden i EU är i behov av samma typ av åtgärder. För skogsbygder, däribland , visade våra analyser på marginella eller till och med negativa miljöeffekter av förgröningen. I dessa områden är jordbruket mycket viktigt för den biologiska mångfalden, och krav på exempelvis ökad andel träda har ingen positiv miljöeffekt utan innebär bara ökade kostnader för företagen. Förslaget om förgröning var helt enkelt inte utformat efter förhållandena i våra skogsbygder. skrev och ett gemensamt brev till kommissionen med argument för att utformningen av förgröningen borde ta större hänsyn till områden med sämre klimat och mycket skog. Därefter bjöd jag och min finska ministerkollega in kommissionären till för att han med egna ögon skulle få se de förutsättningar som råder. Efter besöket i har varit drivande i arbetet med att finna en lösning för de områden som domineras av skog och som har ett sämre klimat. och några andra medlemsstater har haft stort intresse i frågan och har stöttat i arbetet. Resultatet av våra ansträngningar är att rådsöverenskommelsen innehåller ett undantag från kravet på så kallade ekologiska fokusområden för jordbruksföretag som finns i områden som domineras av skog, både i och i skogsbygder. I rådsöverenskommelsen finns även ett undantag som säger att jordbruk norr om 62:a breddgraden endast behöver odla två grödor och inte tre. Dessutom är företag som i huvudsak odlar vall undantagna både från kravet på att ha tre grödor och från kravet på att ha ekologiska fokusområden. Eftersom förutsättningarna i skogsbygder ofta påminner om de i har min ambition varit en bredare anpassning än bara ett undantag för . Till min stora glädje hörsammades våra argument i rådet, och förutsatt att förhandlingarna med parlamentet går vägen kommer jordbruksföretag i alla skogsbygder att få mer välavvägda förgröningskrav krav som därmed tar större hänsyn både till miljön och till företagens produktionsvillkor i dessa områden. vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad. 14 § Svar på interpellation 2012/13:318 om Turkietstrategi 48 Statsrådet (M): har frågat mig om jag kommer att vidta åtgärder så att det svenska utvecklingssamarbetet med när det gäller respekt för och efterlevnad av mänskliga rättigheter och jämställdhet samt ökad samhällsdebatt om demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet kan fortsätta kommande år. Trots förbättringar finns det precis som interpellanten noterar fortfarande brister när det gäller bland annat mänskliga rättigheter och jämställdhet i . Det är viktigt att ställa krav på de länder som har ambitionen att bli EU-medlemmar. Bristerna gör att landet inte uppfyller kraven i Köpenhamnskriterierna. Därför är det viktigt att vidtar ytterligare åtgärder för att komma till rätta med de brister som finns och som försvårar landets EU-närmande. Från EU:s sida är det nödvändigt att upprätthålla EU-medlemskapsperspektivet. Som en av de starkaste förespråkarna för stöder arbete för ett framtida medlemskap i . Konkret sker detta bland annat genom att stödja turkiska universitets arbete med att införa en modern kursplan för mänskliga rättigheter på juristutbildningar samt genom att stärka kvinnors möjligheter på den turkiska arbetsmarknaden. Det svenska samarbetet med , som för åren 20052013 uppgår till totalt , har en stor fördel i de goda diplomatiska förbindelser som råder mellan länderna, som upplevs som en engagerad, kunnig och objektiv samarbetspartner. stöder även EU-närmande genom EU, vars stöd uppgick till . Regeringen avser att även fortsättningsvis stödja utveckling mot ökad demokrati och stärkt respekt för mänskliga rättigheter samt jämställdhet, med målet om ett framtida EU-medlemskap. 49 (V): Låt mig först tacka statsrådet för svaret på min interpellation om Turkietstrategi. är ett ansökarland till EU och har genom sin storlek och sitt geografiska läge en stor betydelse som eventuell medlem i EU, liksom som en regional stormakt i Medelhavs- och Svartahavsområdet och . välkomnar liksom regeringen i EU den dag man uppfyller kraven för medlemskap, men som själv påpekar återstår det mycket vad gäller kraven på demokrati och mänskliga rättigheter eftersom inte uppfyller kraven i Köpenhamnskriterierna. Det är i sig anmärkningsvärt eftersom dessa egentligen är krav för att kunna påbörja förhandlingar om ett medlemskap och inte minst eftersom förhandlingarna nu redan har pågått . Det verkar till och med som att situationen för mänskliga rättigheter i har försämrats , då antogs som ansökarland. Enligt statistik som jag har fått från , , har till exempel antalet fängslade och häktade ökat kraftigt . Många fängslade politiker och MR-aktivister får dessutom sitta i fängelse innan deras fall prövas rättsligt. Ett exempel är advokaten och medlemmen av Internationella PEN, Muharrem Erbey, som fängslades bland annat med motiveringen att han deltagit på ett seminarium om förhållandena i här i riksdag . Han sitter fortfarande fängslad i Diyarbakır. Erbey är kurd och ett av tusentals exempel på kurder som fängslats i de pågående så kallade KCK-rättegångarna. Kurdfrågan är ett av de största problemen för när det gäller uppfyllandet av Köpenhamnskriterierna och respekten för demokrati och mänskliga rättigheter. besökte president riksdag. Jag fick i samband med en mottagning möjlighet att fråga om den turkiska regeringen var beredd att vidta några åtgärder som vapenvila och frigivning av politiska fångar för att stödja den pågående så kallade processen mellan och företrädare för den kurdiska befolkningen. svarade i allmänna ordalag och undvikande. Men det är trots allt glädjande att kunna konstatera att flera frigivanden av politiska fångar har skett och att också den kurdiska sidan tagit steg för att underlätta en fredlig politisk lösning av den kurdiska frågan. Hur kan då stödja en positiv utveckling vad gäller respekten för mänskliga rättigheter i ? Min fråga är egentligen om regeringen avser att förlänga den så kallade Turkietstrategin som löper ut . Statsrådet svarar inte riktigt på frågan utan svarar allmänt att regeringen avser att fortsättningsvis stödja utveckling mot ökad demokrati och stärkt respekt för mänskliga rättigheter. Jag vill gärna upprepa frågan: Kan statsrådet vara mer specifik? Blir det en fortsättning på den Turkietstrategi som Sida arbetat med ? 50 Statsrådet (M): Tack, , för interpellationen men också för det starka engagemanget för och inte minst för mänskliga rättigheter! Det är en styrka, tycker jag, att vi i så tydligt kunde välkomna president hit och att vi kunde hålla enad front om att som goda vänner tydligt påtala de brister som vi ser i . Jag har också tagit del av HTRF:s siffror och även noterat hur situationen är för journalister och bloggare. Pressfriheten är ett annat statistikområde som bakom siffrorna rymmer ett hårdnande klimat, vilket vi har påtalat för de turkiska företrädarna. Det är naturligtvis glädjande, som interpellanten påtalar, det som har hänt sedan president var här. Förhoppningsvis kan vi långsiktigt se en förändring med samtal och möjligheter att lösa grundläggande problem i , inte minst vad gäller kurdernas situation. Jag fick den direkta frågan vad nu avser att göra inom ramen för det svenska utvecklingssamarbetet. är ett på egen hand rikt land, och vi har ett gott samarbete med egen biståndsorganisation. Det är fortfarande ett land där vi skulle kunna fortsätta att bedriva bilateralt utvecklingssamarbete, just för att bistå i ansträngningarna för att kunna uppfylla Köpenhamnskriterierna, och fortsätta att ge stöd till det civila samhällets organisationer och stötta kapaciteten för mänskliga rättigheter, demokrati och yttrandefrihet. När den nuvarande strategin löper ut kommer vi i att påbörja ett arbete där vi överväger goda erfarenheter och andra noteringar. Som ansvarigt statsråd tycker jag att detta arbete har tjänat oss väl och skulle gärna vilja se att vi kunde fortsätta med detta. Därför är det intressant att vi i kan ha en interpellationsdebatt om detta. Jag vill dock inte föregå den beredning som bör ske i . Jag tackar för interpellationen. Den är tidsmässigt mycket lägligt ställd. 51 (V): Vi är kanske överens, och jag, om att situationen för demokrati och mänskliga rättigheter är långt ifrån acceptabel i och att situationen som helhet försämrats sedan förhandlingarna påbörjades , men att vi kanske anar en positiv utveckling eller åtminstone en möjlighet när det gäller till exempel den avgörande kurdfrågan. Jag ska återgå lite mer till Turkietstrategin. Jag har tagit del av Sidas senaste strategirapport för som avser . Sida skriver där bland annat att det övergripande målet med strategin, nämligen att förbättra förutsättningarna för ett turkiskt EU-medlemskap, är för ambitiöst och ligger långt utanför Sidas möjligheter. Jag tycker att man kan ha viss förståelse för dessa synpunkter från Sida. Däremot är de andra målen, som handlar om ökad respekt för mänskliga rättigheter respektive ökad samhällsdebatt om demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet, väl så viktiga om inte viktigare än själva EU-medlemskapet, kan jag tycka, och ju förutsättningar för att ska klara Köpenhamnskriterierna. Jag vill för egen del understryka vikten av att nå framsteg när det gäller kvinnors rättigheter och deltagande i demokratin. Det är i , precis som i , en förutsättning för full demokrati och fullständiga mänskliga rättigheter. Det är också glädjande att se hur det prokurdiska partiet leds av en kvinna och en man som är jämbördiga och att andelen kvinnor av deras valda representanter ska vara . Men här krävs fortsatt arbete, och jag hoppas att även efter 2013 i en kommande fortsättning av Turkietstrategin fortsätter detta prioriterade arbete. Det finns fortfarande mycket stora behov av insatser inom jämställdhetsområdet i . Sida påpekar självt i sin rapport att den dialog som ambassaden bedrivit inom jämställdhetsområdet inte varit samlad och strategisk nog för att bidra till en förändring på systemnivå. En sak som jag saknar i den nuvarande strategin är yttrande- och pressfrihetsfrågorna mot bakgrund av det stora antalet fängslade journalister i . Exemplet Erbey, som jag nämnde tidigare, är ett annat. En stat, till exempel , måste kunna tillåta sina medborgare att även utomlands kritisera förhållandena i sitt eget land utan att därefter riskera att fängslas. Det är självklart. Visserligen är det ett av målen gällande strategin i ökad samhällsdebatt om demokrati, mänskliga rättigheter och demokrati, men det är nog på sin plats att också explicit stödja respekten och verka för press- och yttrandefrihet. Om jag tolkar statsrådet rätt pågår beredning av frågan om hur ska fortsätta att stödja utveckling mot demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet. Jag kan förstå att inte kan gå in på detaljer om hur detta ska göras. Jag har lämnat några synpunkter på vad jag anser bör finnas med, som jämställdhet och press- och yttrandefrihet. Jag tror också att det är klokt att använda sig av det civila samhället både i och i i detta arbete. Det finns ett stort intresse bland fackföreningar, politiska partier, invandrarorganisationer, journalister, advokater etcetera i vårt land som jag tror är en viktig resurs att använda i det fortsatta arbetet. 52 Statsrådet (M): Beredning kommer att ske. Den har ännu inte påbörjats. Jag är tacksam för de synpunkter och inspel som jag har fått. Jag tror att vi i stora delar gör samma analys av situationen. Det som har sagts här visar på en insikt som inte bara finns här i kammaren utan också hos myndigheten . Sida som biståndsorganisation kan ju inte hållas ansvarig för huruvida klarar att uppnå Köpenhamnskriterierna. Däremot kan biståndet katalytiskt spela roll för att komma till rätta med vissa brister och hjälpa till med vissa kapacitetshöjningar som man anser behöver ske. Därför är jag glad att vi har ett nära och bra samarbete med och att vi till exempel med familjeministern jobbar väldigt hårt för att identifiera möjligheter att göra ytterligare för att stärka kvinnors politiska deltagande. Det är ett land som också ekonomiskt har utvecklats enormt. Där kan det kanske också finnas en del för oss att lära om kvinnors ekonomiska deltagande. Vi har ett ömsesidigt utbyte där vi tillsammans behöver erkänna både brister och framgångar. En sådan framgång är, och där har varit mycket aktivt, att det turkiska parlamentet nu antagit det fjärde juridiska reformpaketet. Det är ett steg av många som behöver tas. Det finns anledning att välkomna alla positiva steg som tas och att fortsätta använda våra gemensamma och riktade insatser för att ytterligare bygga kapacitet med den bredd och det engagemang som finns i för de svensk-turkiska relationerna, som jag bedömer vara mycket bra.