prot · H10945 · 2013-12-12 00:00:00 — Vad var då budskapet från alla dem som fanns med på mötet oavsett ålder och bakgrund? Det var detta: Jättebra att det händer så pass mycket just , men det är klart att utmaningen ändå finns där. De kommunala företrädarna ser sin egen roll i detta, men de tycker naturligtvis precis som vi att ansvaret är delat. Vi diskuterade markpolitik. Vi diskuterade plan- och bygglagstiftningen. Vi diskuterade överklagandeprocessen. Vi diskuterade möjligheten att göra bostadskarriär i den egna stadsdelen. Frågorna var många, och bostadsfrågorna rör oss alla. Regeringens arbete för att minska hinder och krångel fortsätter. I fokus står de långsiktiga spelreglerna. Det är strukturella förändringar som vi behöver på bostadsmarknaden. Det handlar om att växla från kortsiktighet till långsiktighet. har klarat de ekonomiska kriserna väl. Jag besökte i början på veckan och kunde konstatera att de bostadspolitiska utmaningarna finns i många länder. Vi har klarat oss förhållandevis väl. Men det är klart att vi måste göra mer. Regeringens och Alliansens viktiga ambitioner står i fokus: långsiktighet. Jag tänkte göra en liten återblick till en motsvarande budgetdebatt . Det var den socialdemokratiska regeringens sista regeringsår. Det är alltid intressant att se hur debatten gick då. Då sade jag: Vi menar att avstampet när det gäller fokus i bostadspolitiken borde tas i konsumenternas efterfrågan. finns det väldigt mycket av ett myndighetsperspektiv och ett centralplaneringsperspektiv på hur och var man ska bygga. Men varför får inte konsumenternas efterfrågan genomslag? – – – Vi menar att det finns mycket att göra från sida. Det handlar inte bara om de finansiella förutsättningarna utan det handlar också om det som hindrar att det byggs bostäder utifrån konsumenternas efterfrågan. – – – Det går inte att bo i en överklagad detaljplan. Det går inte att bo i en planprocess. Målsättningen borde vara att se till att ta bort de hinder som gör att det inte går att bygga bostäder. Detta, herr talman, sade jag . Vidare sade jag: Planprocessen måste effektiviseras. Det är inte rimligt att byggandet stoppas. Jag sade också: Jag tror på den egenmakt som kommer utifrån att människor själva kan bestämma. – – – Vi i ska inte förhindra, utan vi ska möjliggöra. I övrigt är det också viktigt att fundera över boendekostnader. Vi i tror på konkurrens. Vi tror att det är viktigt att släppa fram många aktörer. – – – Vi menar att man genom att se till att det finns många aktörer skapar förutsättningar för produktutveckling och prispress. Det tror vi är oerhört väsentligt och viktigt. Vi tror också att det är viktigt att fundera över byggbranschens funktionssätt. Allt detta sade jag alltså 2005. Frågan om studentbostäder diskuterade vi också i den debatten. Det, herr talman, visar att de utmaningar som den här regeringen har arbetat med är samma utmaningar som den dåvarande inte hade några lösningar på. Vilka reformer har då genomförts? Reformeringen av hyressättningssystemet, som sade nej till, har genomförts av alliansregeringen. Vi tog bort fastighetsskatten och införde en fastighetsavgift. För nyproduktion tas ingen fastighetsavgift över huvud taget ut . Det är alliansregeringens förtjänst. En lagstiftning om ägarlägenheter sade nej till, men en sådan har införts. har förändrats, liksom många andra förslag därtill, inte minst att studielånet har ökats, att det kommunala bostadstillägget har ökats och att det finns ett schablonavdrag för att möjliggöra uthyrning av privatbostad. Mängder av förslag har genomförts. Men det är klart att vi vill mer. Jag tror att bostadsministern har ett av de tuffaste uppdragen i regeringen, därför att de här strukturella förändringarna tar att genomföra och effekterna av dem tar att se och följa upp. Utskottet hade besök av de tre parterna Fastighetsägarna, och . Då var det en diskussion om den lagstiftning som kom 2011 och som vi vill följa upp. Det tar tid att se effekterna, men jag är alldeles övertygad om att de kommer att komma. Oppositionens förslag bidrar inte till att lösa utmaningar. Socialdemokraternas förslag är mycket kortsiktigt, precis som redogjorde för. Det är ett förslag som gäller bara framöver. Det är kortsiktigt. Personligen tycker jag att det största frågetecknet i budgetbetänkandet är en ganska unik miljöpartimotion. Den handlar om att omvandla kommunala bostadsföretag så att de bedriver så kallad social housing. Jag vill fråga varför det skulle vara ett viktigt framgångsrecept att omvandla bostäder i kommunala bostadsföretag till bostäder som bara vissa inkomstgrupper får söka sig till. Den definition som finns av social housing är att hushåll med låga inkomster får köa till de bostäderna och att de som kommer att bo i de bostäderna alltså är de med låga inkomster. Det innebär att politiker, regeringar, bestämmer villkoren för hyresjusteringar och ramverk – inte parterna på hyresmarknaden, så som det fungerar i . Det innebär också omfattande ekonomiska stöd för att klara detta. När jag var i kunde jag konstatera att man i andra länder diskuterar hur man ska kunna frångå de begränsningar som finns. har ett beslut om en hushållsinkomst på som gör att det bara är en viss typ av hushåll som kan söka sig till de här bostäderna. Vi skriver i utskottsbetänkandet att det är första gången som vi hanterar ett sådant här förslag. Jag är nyfiken på att höra varför , eller , tycker att det här vore en lösning för den svenska marknaden. Den svenska hyresmarknaden är öppen för alla inkomstgrupper. Ja, det finns utmaningar, men man får köa till en bostad på den svenska hyresmarknaden utan begränsningar i inkomst. Att införa ett inkomsttak för möjligheten att köa till de bostäderna ger stora sociala effekter. Det är första gången som vi behandlar en sådan här motion. Det här förslaget skulle om det genomfördes innebära en väldigt stor förändring av den svenska bostadsmarknaden. Det skulle innebära en stor förändring för de kommunala bostadsföretagen som finns på den svenska bostadsmarknaden. Bland de tio största bostadsföretagen i finns sju kommunala bolag. Vi i tror på både frihet och socialt ansvar. Vi kan göra mer och utveckla hyresmarknaden med ett både-och-perspektiv – med både frihet och socialt ansvar – utan att lämna den svenska modellen, som på många sätt är unik. Den är universell, och därför tror vi att den är viktig att värna. Därmed, herr talman, skulle jag vilja passa på att önska utskottet, utskottets ordförande, utskottskansliet, herr talmannen och kammarkansliet god jul och gott nytt år. 11 (MP) replik: Jag fick en fråga från , och jag tycker att det är jättekul att hon har läst motionen. Den handlar om den verklighet som vi lever i. Frågan är om vi ska vara ärliga eller om vi ska försöka fortsätta att dölja den. Känner till någon kommun som inte bedriver social housing ? Samtliga kommuners socialförvaltningar i det här landet har bostäder för vissa grupper. Vi har alltså social housing i . Jag känner faktiskt inte till något land som inte har det. Frågan är om vi ska erkänna det här eller inte. Det är det som motionen handlar om, . 12 (FP) replik: Jag delar inte uppfattning. De sociala förturer som vi beskriver i betänkandet är möjliga exempelvis för socialförvaltningar så att de kan se till att vissa grupper får en så kallad social förtur. Men det som inte vill medge är det stora systemskifte som finns beskrivet i hans förslag. Den europeiska modellen för så kallade sociala bostäder, social housing, är en helt annan typ av modell än den svenska modellen. Det jag förvånas över är att ger upp den svenska modellen. Vi kan på ett alldeles utomordentligt sätt se till att värna den svenska modellen och det sociala ansvaret och fortsätta att utveckla marknaden. förslag innebär en helt annan typ av modell. På vilket sätt skulle de kommunala bostadsföretag som finns i vårt samhälle gynnas av att man inför ett tak på inkomst för att få bo i deras bostäder? Det innebär exempelvis i min hemkommun att de 8 000 hyresrätterna endast skulle få ha hyresgäster som har låga inkomster. Det skulle inte vara bra för integrationen, det skulle inte vara bra för det sociala ansvaret eller för inkluderingen och det skulle innebära att vissa stadsdelar bara skulle bestå av hushåll med låga inkomster. Inte heller för det kommunala bostadsföretaget skulle det vara bra. De ekonomiska konsekvenserna skulle nämligen vara omfattande. Jag menar att den svenska modellen är viktig att värna och utveckla och att vi inte ska införa social housing. 13 (MP) replik: Min motion är inte så detaljerad som beskriver. Jag har skrivit min motion just därför att ni håller på att införa den politiken. Ni tar inte ansvar för att människor ska få någonstans att bo, och med min motion försöker jag beskriva konsekvenserna av Alliansens bostadspolitik. Om vi hade en miljöpartistisk bostadspolitik skulle vi inte behöva göra det här. Vi har redan, i nästan alla kommuner, ett växande behov av sociala förturer. Vi måste erkänna det och hitta ett system för det – så länge vi har den bostadspolitik som ni har genomfört. Därför behövs en diskussion kring detta. Det är bra att tar upp den. Så länge vi inte vågar prata om det skapar vi ett allt större utanförskap för en växande andel av våra medborgare. 14 (FP) replik: Det skulle innebära att de kommunala bostadsföretagen skulle överföras till en ny modell. Den modellen finns i olika europeiska länder och är mycket väl beskriven. Där är social housing också omgärdat av omfattande regelverk, till exempel med just inkomsttak som jag har nämnt tidigare. Till skillnad från i är det regeringarna som fattar beslut kring ramverk och hyresjusteringar där. Det finns regler för om man får stå i kö eller inte, beroende på inkomst. Det innebär en rad konsekvenser jämfört med vår hyresmarknad där alla hushåll kan söka sig till hyresrätterna. Personligen tror jag att hyresrätten som upplåtelseform är viktig att värna, och den ska vara öppen för alla inkomstgrupper. Vi bör även framöver fortsätta på den svenska modellens väg och låta hyresmarknaden vara öppen för alla hushåll. Vi har medicinska och sociala förturer även i , under ett annat regelverk. Det är fullt möjligt att ta det ansvaret. I betänkandet, , finns också en tydlig beskrivning av hur motionen uppfattas. vill framhålla att det har rått en bred politisk enighet om att det inte är önskvärt att introducera ett motsvarande regelsystem i . Det vore ytterst beklagligt om det skulle inträffa, men alliansregeringens, min personliga och uppfattning är att den svenska modellen står sig. Det är vägen för att inkludera och ta socialt ansvar utan att byta modell. 15 (C): Detta blir den tredje budgetdebatten om bostadspolitik för min del. Ju mer man lär sig, desto mer är det man inte förstår. Man måste vara ödmjuk och inse att det vi diskuterar här visserligen är avgörande för förutsättningarna för att bygga, men det är inte här besluten fattas om att sätta i gång. I går kom Byggindustriers konjunkturrapport. Där framgår det att nordisk byggmarknad är på uppgång. Bostadsinvesteringarna stiger i , och medan de sjunker i och . Från en låg nivå på ungefär 20 000 bostäder stiger antalet nu till 27 000 påbörjade bostäder 2013. De förväntas bli ännu fler 2014. På är man ännu mer optimistisk och talar om 31 000 bostäder kommande år. Den som försöker skapa bilden av att bostadsbyggandet stagnerar får problem medan alla vi andra gläds åt vad som förefaller vara en vändning. Det är ingenting att yvas över, säger någon; vi borde ligga runt 40 000 bostäder eller kanske ännu mer kommande år. Ja, absolut! Och skälet till att det inte är högre är historiskt. Bostadsbyggandet har varit så här lågt . Om man läser vad rapporten säger om ser man att det mesta handlar om hur ekonomin ser ut i vår omvärld, inte minst . När man närmar sig konstateras att hushållens ekonomi har stärkts till följd av skattesänkningarna som Alliansen har genomfört. Många har visserligen blivit rika på papperet, tack vare stigande fastighetsvärden, men bolånen är en risk. Medan inflationen och räntan är låg fortsätter kostnaderna i byggindustrin att öka. Socialdemokraternas misslyckade bostadspolitik och subventionspolitiken har drivit upp kostnadsläget. är det att pressa kostnaderna nedåt. Vi lyckas med det genom att bygga mer bostäder. Det byggs mer bostäder på en öppen marknad där hindren är få och banan är väl utstakad. Det tar upp till att gå från idé till färdigt hus. Många av de idéer som förverkligas – vi ser ökningen i statistiken – är sådana som kläcktes redan när andra partier regerade . Det säger något om behovet av långsiktighet och tydlighet. Den förenklade är inte perfekt, och det finns oklarheter kring tillämpningen. Byggreglerna är motsägelsefulla och kan tolkas olika. Trots denna lag byggs det – i vissa kommuner, som i , dessutom till låga kostnader. Vi ser problemen i storstäderna, men ser hela landet. Vi ser kommunerna där de allmännyttiga bostadsföretagen inte har byggt , men där kombohusen nu har blivit ett alternativ som gör att hyrorna hamnar på en nivå som man som hyresgäst är beredd att betala. Därmed går det att bygga också där. I , som inte har byggt några flerfamiljshus , byggdes de första kombohusen, och planerar de att bygga fler. Det är i sådana kommuner vi vill att det ska byggas, där inte ett enda särkrav har ställts vare sig på tillgänglighet eller på energieffektivitet och där det enda kravet som ställs är att byggbolagen ska komma dit och investera. har sett till att ökade kreditgarantier som hjälper till med finansieringen ges. Fastighetsavgiften har sänkts till och är faktiskt . Vi föreslår förlängda presumtionshyror från dagens till , vilket också ger större möjligheter att se nyttan med investeringar i bostäder. Vi ser till att det finns pengar regionalt för bredband, enskilda vägar och annan viktig infrastruktur. Vi har också en jobbskapande politik för landsbygden där avstånd inte beskattas med kilometerskatt och andra pålagor för småföretagen, skogen och de gröna näringarna. Bostadsbyggandet på landsbygden hindras av att det är svårt att åstadkomma attraktiva strandnära boendemiljöer, trots att det nu är möjligt för kommunerna att bevilja dispenser och ta fram områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen. I budgeten avsätts för att tillämpningen av strandskyddslagen ska bli sådan att kommunerna faktiskt kan ge dispenser där kriterierna är uppfyllda. Det är en utveckling som är emot. Särkraven kanske inte ska debatteras då de varit ett problem bara i de kommuner där det ändå byggs. Men jag kan konstatera att regeringen har lyckats kombinera höga ambitioner när det gäller byggnaders energiprestanda med den efterlängtade stopplagen. Det har de gjort på ett sådant sätt att det som kommun inte längre borde vara intressant att gå före, därför att – den statliga myndigheten – nu har insett att de har legat hopplöst efter byggbranschens utveckling. är det mest intressant att höra hur oppositionen ställer sig. Till byggarna vill jag bara säga: när särkraven försvinner – sätt i gång och bygg! Byggkostnaderna är höga eftersom det är få aktörer, och det finns inga incitament för att hålla dem låga. Nivån på byggkostnaderna i överträffas bara av och . Produktionskostnadsindex har ökat trefalt jämfört med konsumentprisindex. En bil som kostar under 300 000 skulle med den utvecklingen säljas för nästan 1 000 000. Inte många bilar skulle köpas och väldigt få skulle tillverkas till de priserna. Fortsätt därför att utveckla det industriella byggandet, ta efter fordonsindustrin och utveckla metoder och processer. Bygg inte som om varje hus vore det första och någonting unikt i sitt slag. Till kommunernas politiker och tjänstemän säger jag: Ta ert ansvar så att det som är formulerat i bostadsförsörjningslagen uppfylls. Ta hänsyn till regionala planer och mål. Ta efter och ingå överenskommelser som både ger bättre kommunikationer och fler bostäder. Låt inte överdriven nitiskhet och inkonsekventa politiska beslut skapa osäkerhet hos markägare och bostadsföretag. Ge även de mindre företagen möjlighet att ta del av markanvisningarna. Behöver ni samverka kring resurser för att utarbeta planer då ni inte gjort det på ett bra tag så gör det. Bostadsmarknaden behöver öppnas för fler. Vi har ett innanförskap och ett utanförskap på bostadsmarknaden. Vi har varit dåliga på att utnyttja de bostäder som finns. har vi öppnat upp för möjligheten att hyra ut i andra hand, och det har omgående gett resultat i fler tillgängliga bostäder. har dessutom i en ny rapport pekat på att det kan finnas ännu fler bostäder i storstäderna som står tomma och outnyttjade. Vad kan vi göra för att de ska bli tillgängliga? Flyttskatterna är höga. Därför bor äldre kvar i sina villor trots att de hellre hade flyttat någonstans där kan göra insatser och där de har nära till service och aktiviteter av olika slag. Vi behöver öka sparandet och minska skuldsättningen. Det är inte fel att äga sin bostad, men som det är nu tvingar bolånetaket unga med goda inkomster ut på en hyresbostadsmarknad där de tränger ut andra som har större behov. Kommunerna måste stärka sin makt över bostadspolitiken och höja sina ambitioner. Det kommunala planmonopolet är, rätt använt, ett verktyg som ska underlätta byggandet. För är det självklart att det är kommunernas ansvar att planera för service och bostäder. Det är kommunpolitikerna som ska ställas till svars för vilken framförhållning de har när det gäller planer, huruvida de har uppdaterade bostadsförsörjningsprogram eller bedriver en aktiv markpolitik. Om kommunerna krånglar till det så att byggföretagen har svårt att verka, eller om de är oengagerade i det allmännyttiga bostadsföretaget, är det varken regionerna eller staten, regeringen eller , som ska ta kommandot. Det är medborgarna som ska ställa de styrande till svars. Låt oss därför hoppas att så sker i och , som styrs av rödgröna och som totalt misslyckats med att få fram bostäder, trots att det finns både mark och villiga byggare. 1 miljard , det är vad Socialdemokraterna och har fått i veckopeng av sin partiledare för att satsa på bostadsbyggandet. Det är för lite. Duttelidutt brukar säga om regeringens politik och vad vi har åstadkommit. Vad kan man då säga om denna satsning? Om det vore starten på ett nytt miljonprogram, ett omfattande investeringsstöd som skulle få byggkranarna att resa sig och i ett enda hammarslag åstadkomma det resultat som ofta efterlyser, vore det något att debattera. Det som skiljer alternativen åt är de extra 6 miljonerna för att bekosta ett kansli som ska administrera den så kallade byggpakten, en ny politisk överbyggnad, en våt filt över det arbete som redan görs i regering och riksdag för att skapa långsiktigt hållbara förutsättningar för bostadsinvesteringar. Vi behöver bygga fler bostäder annars riskerar vi att få ett samhälle som stagnerar, ett samhälle där unga inte kan skaffa sig utbildning, där företag inte kan rekrytera personal och där människor inte vågar fatta beslut om sin framtid eftersom bostadssituationen är osäker. Det vi bygger ska vara långsiktigt hållbart ekonomiskt, ekologiskt och socialt. Det ska bidra till en giftfri vardag, vara energieffektivt och ge minsta möjliga klimatpåverkan under sin livscykel. Bostadskonsumenten måste släppas in genom dörren till förhandlings- och styrelserummen. Konsumentfrågor vid sidan om bostadspolitiken kommer att ta upp i sitt anförande . bostadspolitik kan sammanfattas i tre punkter: Vi måste få lägre byggkostnader genom ökad konkurrens, mer industriellt byggande och regelförenklingar. Det gäller inte bara i byggandet, utan i företagandet som helhet. Vi ska ha en fungerande bostadsmarknad över hela linjen med möjligheter för unga att spara till en egen bostad, lägre flyttskatter och en reformerad hyressättning. Planprocesserna ska snabbas upp och förenklas. Vi vill fortsätta att förändra strandskyddet, ta ytterligare steg för att förenkla och korta handläggningstiderna. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 16 (S) replik: Jag har en mycket konkret fråga till . Om någon skulle fråga oss företrädare för de politiska partierna i denna kammare ifall vi tycker att det vore bra med marknadshyror skulle vi alla säga: Absolut inte, det vill vi inte ha, det verkar jättedumt. Den nuvarande regeringen har detta till trots tassat runt och varit inne på att på olika sätt försöka göra inbrytningar för att ändra systemet till ett system med marknadsanpassade hyror. Man har utrett. Man har gett uppdrag. I budgetpropositionen hade man till och med inskrivet att det ska finnas individuella avtal på de presumerade hyrorna , alltså rena marknadshyror på nyproduktionsbeståndet. Man säger att vi har ett tak på andrahandsbeståndet. Taket är vad marknaden klarar av att betala, eller värdera, vilket är marknadshyror. Sedan har man dragit tillbaka utredningen och tillsatt en ny. Allt detta sammantaget leder till två saker. Det skapar stor oro både hos dem som är hyresgäster och hos dem som vill bli hyresgäster. De frågar sig om det är så hyresrättsmarknaden ska fungera i . Det andra som det leder till är att jag börjar fundera på vad regeringen egentligen vill. Det är klart att regeringen säger att man inte vill ha marknadshyror. Inte en människa i vill ha det – jo, några, men de är väldigt få. Vad är det regeringen egentligen vill när man bakvägen inför marknadshyror på en del av beståndet, aviserar att man vill införa det på ytterligare en del av beståndet och utreder vidare? Min konkreta fråga är: Är besviken över att regeringen inte går vidare med individuellt anpassade hyror på presumtionsbeståndet? 17 (C) replik: Svaret är nej. är inte besviken över någonting som regeringen gör. Det är det självklara svaret, men jag kan väl utveckla det en aning. Regeringen är förstås bekymrad över att så få investeringar görs i nya bostäder och framför allt i renovering av befintliga bostäder. Vi reser runt i landet och har bland annat besökt Brogården i . har säkert också varit där. De har lyckats göra en överenskommelse med hyresgästföreningen, och de har individuella samtal med respektive hyresgäst om deras bostadssituation i förhållande till den viktiga och nödvändiga renoveringen och energieffektiviseringen som ska göras. Vi ska komma ihåg att det sker som har ansvar för bostadspolitiken. Hur är det möjligt? Det är möjligt dels för att dialogen finns, dels för att det finns möjlighet att nyinvestera i bostäder tack vare presumtionshyror. Det har inte förts någon politisk debatt om huruvida presumtionshyror är bra eller dåligt. föreslår regeringen en förlängning av presumtionshyrorna från 10 till , och jag har inte hört kritisera det förslaget. Det är sådana åtgärder som gör att vi ökar drivkrafterna att investera i bostäder. Vi skapar den långsiktiga säkerheten för dem som vill investera och bygga. Det är tack vare dem som det över huvud taget byggs. Det är tack vare dem som människor har möjlighet att bo. Jag skulle vilja höra åsikt om hur vi skapar drivkrafterna att bygga med hjälp av endast 1 miljard i subventioner till studentbostäder. Hur är det tänkt att en socialdemokratisk regering ska få i gång en politik som stimulerar och ökar drivkrafterna att investera i bostäder? 18 (S) replik: gällde min replik marknadsanpassade hyror. Jag ägnade åt att tala om vikten av och möjligheterna att öka produktionen. Det finns mycket som vi skulle kunna göra. Det finns möjlighet att rösta ja till de förslag som Socialdemokraterna har. På centerstämman fattade man beslut om ett större inslag av marknadsanpassning när det gäller hyressättningen. skrev att med friare hyressättning kommer tillgången på bostäder att öka. Det betyder att man från sida tycker att marknadshyror är önskvärda. Man tycker att det är bra att använda det systemet. Jag tänker inte gå in på varför, för det förstår jag inte.