prot · H10947 · 2013-12-16 00:00:00 — Vi arbetar också för att förbättra barns och ungas villkor i den sociala barnavården. Vi kommer att debattera detta när det gäller kompetenskrav. Det behövs ökad kontroll men också ökat stöd till familjehem, och det är viktigt att fortsätta arbetet med att följa upp de barn och ungdomar som är omhändertagna och att lyssna på vad de själva har att säga. Vi har pengar till ett barnfricentrum för att stärka arbetet när det gäller barn som utsatts för våld och övergrepp. Att barn och unga far mycket illa när de omhändertas och placeras i fosterhem eller på institution vet vi genom att kvinnor och män har berättat för vad de varit utsatta för. visade också att det sker i nutid och . Att frågan om ersättning gick från att det inte skulle bli någon till en bred uppgörelse här i var viktigt. Vi kan se nu att det inte är utan problem med ersättningen, men redan under överläggningarna lyfte vi från fram att vi ansåg att gränsen 1980 inte var ordentligt motiverad och utredd. Det är den gränsen sattes. Därför lyfter vi fram frågan i vår reservation. vill jag ta upp frågan om funktionsnedsättning. I har funktionshinderrörelsen protesterat utanför mot att bristande tillgänglighet inte blivit diskrimineringsgrund utan bara fagert tal. hoppas jag i alla fall att vi snart får ett regeringsförslag i frågan. Attityden mot människor med funktionsnedsättning har hårdnat och levnadsvillkoren försämrats. Den redan höga arbetslösheten bland människor med funktionsnedsättning stiger. Den försämrade sjukförsäkringen slår hårt. Alltmer ifrågasätts det av ekonomiska skäl om vi har råd att ge människor möjlighet att leva ett självständigt liv och vara delaktiga i samhället. Det är vi fick LSS, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. För många människor innebar den personliga assistansen att man äntligen kunde leva ett självständigt liv. Man kunde bo i egen lägenhet, skaffa familj, leva ett jämställt familjeliv, lämna barn på dagis och om man inte kunde arbeta kunde man delta i och utveckla sina egna intressen och ha ett självständigt liv. ser vi att den rättigheten har urholkats. Vi ser att människor förlorar assistans, för det görs tuffare omprövningar. Men vi ser också att när det gäller hela LSS görs det mycket striktare bedömningar ute i kommunerna. Tv-programmet visade ju ett avskyvärt synsätt på människor med funktionsnedsättning. Jag har aldrig mött en handikapp- eller funktionshinderrörelse som jag jobbat med de här frågorna som är så arg, besviken och orolig för vad framtiden ska föra med sig. Man ser att det blir försämringar på område efter område. Vi i kommer att fortsätta att aktivt bekämpa diskriminering och fördomar. Självklart måste lagstiftningen om bristande tillgänglighet komma, men det måste också göras något åt att människor står arbetslösa, att människor blir fattiga och lever i fattigdom hela sitt liv. Vi måste också återupprätta intentionen med LSS, att människor med funktionsnedsättningar ska kunna leva som oss andra. Mänskliga rättigheter för alla går före skattesänkningar och vinstintressen för . 34 (C) replik: Det främsta kännetecknet för politik på välfärdsområdet numera är att sortera bort allt privat företagande från hela välfärdssektorn. Det handlar om totalt 14 000 företag. I stora delar av norra , där styr tillsammans med Socialdemokraterna, är man beredd att stänga ned primärvården. Det är inte på grund av bristande kvalitet, att personalen inte är nöjd eller att patienterna inte älskar hälsocentralerna i , och , utan det är av ett enda skäl, nämligen att den driftiga entreprenör som har sett till att dessa har fungerat har tagit ut utdelning från sitt aktiebolag. Där detta inger mest oro är bland de assistansberättigade. var det 15 766 svenskar som hade rätt till personlig assistans. Av dem hade , eller 7 646, valt en privat utförare, ett privat aktiebolag. De har den rätten enligt nuvarande lagstiftning. De får välja assistans, privat assistans, anställa själva eller välja ett vinstdrivande privat företag som erbjuder assistans. Min fråga till är: Varför ska man ta ifrån dessa människor den rättigheten, så att de fortsättningsvis inte får välja den assistansordnare som har ett aktiebolag bakom sig utan bara vara hänvisade till andra möjligheter? Det här, , inger stor oro hos de assistansberättigade i . 35 (V) replik: Jag tror faktiskt inte att det gör det, i alla fall inte om de har hört vad säger, för vi har inte lagt fram något sådant förslag när det gäller den personliga assistansen. Det har jag berättat för , så det vet han egentligen. Däremot ser vi med oro på att riskkapitalbolagen har brett ut sig och plockat ut en massa pengar som i stället borde ha kunnat gå till de människor som behöver assistans. Vad jag förstår ser regeringen också över timschablonen. Jag hoppas att man då kan göra en förändring – det kan svara på – som inte gör det besvärligare för de kooperativ, mindre företag och kommuner som bedriver personlig assistans. Oron är nämligen stor att man faktiskt kommer att få försämrade förutsättningar. Det vore väldigt bra om du kunde garantera att man inte får det. Vi är däremot emot vinstintresse i skola, vård och omsorg, och vi är det utifrån att vinsten styr fel. Den styr inte efter behov. Den styr inte jämlikt. Den prioriterar sådant som är lönsamt. Så ska vi inte ha det på dessa områden. Och vi är inte ensamma om att tycka det. Vi har hela bakom oss och också en majoritet av väljare och andra väljare här i . Jag trodde att det bara var som hade en majoritet som tycker att det är bra att plocka ut skattepengar till vinst i stället för att låta dem gå till välfärdsverksamhet. Frågan är snarare var du står i förhållande till dina väljare. 36 (C) replik: För är det två saker som är helt avgörande vad gäller välfärden. Det handlar om att det ska vara högsta möjliga kvalitet. Dessutom ska individen ha rätt att välja. För och är det en helt annan ingång. Där handlar det om att individen inte ska ha rätt att välja utförare av välfärd, oavsett om det handlar om skola, äldreomsorg eller sjukvård, där det på något vis kan finnas ett aktiebolag i bakgrunden. Det är en logisk kullerbytta som och gör när de säger att man inte ska ha rätt att välja skola om det kan finnas ett aktiebolag bakom och att man inte ska ha rätt att välja äldreomsorg om det är en privat utförare som har möjlighet att plocka ut vinst ur företaget. När det sedan plötsligt kommer till det mycket mer känsliga området assistans, där det är som har valt en privat utförare varav ett antal bedriver en verksamhet med hög kvalitet och dessutom genererar en hel del vinst, vågar inte gå fram med ett förslag. Signalen till de grupper som har valt privata utförare inom assistansen är den grundhållning som torgför här, nämligen att individens val ska begränsas, inte av kvalitet utan av ägandeform. Vid detta är fullständigt fixerat. Det märkliga är att inte då är konsekvent och vågar gå fram med ett förslag på ett område där det faktiskt finns vinstdrivande företag som genererar vinster och som dessutom oftast har hög kvalitet. Vad jag inte kan förstå är varför helt har släppt diskussionerna om kvalitet, nöjda patienter, nöjda brukare, nöjd personal och blivit så fullständigt fixerat vid denna enda fråga, nämligen ägandeform. 37 (V) replik: Jag konstaterar att något svar på frågan om timschablonen fick jag inte från . Den stora oron handlar om att människor förlorar sin personliga assistans och inte kan leva sina liv som andra. uppvaktade socialutskottet och sade: I vissa kommuner kostar det våra medlemmar att ta en promenad, för man har helt enkelt tolkat det så att ledsagningen inte ingår i LSS utan i socialtjänstlagen. Det är det här som oroar människor med funktionsnedsättning : skattesänkningar, tryck på kommuner, att man påstår att assistansen kostar så mycket och att man gör striktare bedömningar av grundläggande behov. Här är det regeringen som kan göra en ändring. Det är regeringen som kan säga: förtydligar vi besluten så att de grundläggande behoven inte blir så strikt bedömda som de har blivit , utan människor kan fortsätta att leva de liv som de vill leva. När det gäller vinst i välfärden är kvaliteten i välfärden viktig för oss. Därför finns det ingen anledning att plocka ut skattepengar ur en välfärd som har brist på resurser. Välfärden ska styras efter behov så att vi får en jämlik välfärd. Det ska vara öppet, demokratiskt och fritt för människor att välja men inte för företag att lägga sin verksamhet där det är mest lönsamt. Vi ska ha goda arbetsförhållanden. Vi vill inte ha företag som saknar kollektivavtal och som utnyttjar kvinnlig arbetskraft genom deltid, timanställningar och osäkra anställningar. Vi vill ha en välfärd som fungerar bra såväl för de människor som ska få sina behov tillgodosedda därifrån som för dem som har sin arbetsplats där. Vi ser ingen anledning att flytta makt från demokratiskt styrda organ till riskkapitalbolag som inte ens vill skatta i . Vi slår vakt om en välfärd av hög kvalitet och att vi gemensamt, inte riskkapitalisterna, ska kunna bestämma över välfärden. 38 (FP) replik: Jag är bekymrad över att Vänstern och du, , målar upp en bild av hälso- och sjukvården och äldreomsorgen som om allt vore elände. Jag tog i mitt anförande upp hur det skrämmer bort inte minst unga människor från att välja vård och omsorg eftersom de tror att allt bara är elände. måste ha besökt ett antal ställen där det har varit bra. Kan du inte tänka dig att beskriva även dem för att visa att det finns positiva exempel, att det går att inom ramen för tilldelade ekonomiska resurser klara en bra verksamhet? Jag vill också nämna Sophiahemmet, som har landstingspatienter i långa rader. Där har man genom att återinföra sekreterare, vaktmästare och sådant förändrat arbetslivet för dem som är utbildade för ren hälso- och sjukvård, och det visar sig spara resurser. Jag har varit på äldreboenden där personalen har jagat tidstjuvar och funnit att det är bättre att en person springer ned i källaren och hämtar blöjor och glödlampor i stället för att alla gör det. Man har sparat in tjänster på det. Kan tänka sig att lyfta fram sådana exempel, eller har inte sett några? 39 (V) replik: Jo, det har jag gjort. Jag var ansvarigt kommunalråd för äldreomsorgen i , men det är ett tag sedan. Som äldreomsorgspolitisk talesperson har jag varit ute på många äldreboenden och sett både bra saker och saker som inte fungerar. Personalen är helt klart engagerad, och jag träffar många som älskar sitt jobb. Tyvärr säger en del av dem att de inte orkar jobba heltid och att de oroar sig för mer helgtjänstgöring, delade tider, neddragning av tjänster och kommunala nedskärningar. Problemet är att denna bild finns i alldeles för hög grad i dagens äldreomsorg. I stället för att få ökade resurser får många ställen veta att det ska tas bort ytterligare en tjänst eller att man får klara sig med mindre. Det är förödande för utvecklingen av äldreomsorgen. Gerdas gård i blir jag mycket glad av att besöka. Här är utgångspunkten att det är de äldres hem. De ska vara med och bestämma vad boendet utvecklar för verksamhet och hur pengarna används. De åker på semester, de har byggt ett spa och de har en pub, och de boende är med i arbetsgrupper om de vill. Det är en underbar kontrast till det som många säger om att alla på våra äldreboenden är så dåliga så att de inte kan vara med på något. Visst behöver de äldre mycket stöd och omsorg, men när de får vara med kan de faktiskt göra riktigt mycket. Jag ska gå med en undersköterska på Gerdas gård en heldag . Jag är orolig för den ökande ojämlikheten vi ser framför oss i äldreomsorgen, . Finns denna oro hos dig också? 40 (FP) replik: Mycket talar för att äldreomsorgen går åt rätt håll, inte minst genom de kvalitetsjämförelser som görs och som visar en stor nöjdhet bland människor som bor där, vilket jag nämnde i mitt anförande. Vi ska alltid kritiskt granska hur frågorna är ställda så att vi får korrekta svar. Här kommer alliansregeringen att gå vidare. Vi har både Myndigheten för vårdanalys och Inspektionen för vård och omsorg som penetrerar detta ytterligare. Tycker att kommuners och landstings egentillsyn är tillräcklig? 41 (V) replik: Jag tror att det kan vara både och: bättre i vissa kommuner, sämre i andra. Jag tror dock inte att det är den stora frågan. Jag ser hur privatiseringen och alla vårdval gör att resurser i äldreomsorgen läggs på att bygga upp kontrollapparater. Dessa pengar kunde ha använts bättre. Jag har inte sett någon ordentlig uträkning på vad vårdvalet i äldreomsorgen kostar. kan inte svara , men jag skulle vilja fråga om Alliansen ska tvinga på hela Stockholmsmodellen med över 120 vårdval. Det har man förstås inte överallt i , men de stora städerna och skulle kunna hamna i samma situation som om man mot deras vilja tvingade på dem privatisering av äldreomsorgen. Vi behöver göra mycket mer för äldreomsorgen. Vi behöver jobba med den utveckling som talar om, men det räcker inte. Vi ser att man inte får ihop det med vettiga arbetsscheman och arbetsvillkor. Får vi inte bra personal till äldreomsorgen drabbas kvaliteten. Blir det fler delade turer och konstiga scheman är det inte lika attraktivt att jobba i äldreomsorgen. En del av de pengar som regeringen lade på utbildning hade sådana villkor att kommunerna inte kunde använda dem. Vi har lagt fram förslag på en långsiktig kompetenshöjning , och vi kopplar utbildningsvikariat till så att man ska ha råd att ta in vikarier. Vi kan också göra mycket mer för att utveckla det som görs på Gerdas gård så att människor kan påverka sin vardag. Däri ligger den stora valfriheten. 42 (M) replik: I betänkandetexten uttrycker följande: Alliansen har en ensidig skattesänkarpolitik som minskar möjligheten till satsningar på en bättre välfärd. Jag antar att ni bland annat tänker på jobbskatteavdraget. Ni ondgör er över att en sjuksköterska har fått mer i portmonnän och att den enskilde har fått mer pengar till konsumtion, vilket ger företagen medel att anställa fler. Vi vet att jobbskatteavdraget har gett 120 000 nya jobb. Det är alltså en felaktig skrämselpolitik av . Man säger också att målsättning är att trygga välfärden och att öka jämlikheten och jämställdheten. Det är precis samma som regeringen har. Det frapperande är att vi kan ha så lika målsättning men att vägarna dit skiljer sig så markant. vill verkligen eliminera företagsverksamheten, det privata utförandet, inom landsting och kommun. Ni talar om riskkapitalister fastän vi vet att 10 000 av 14 000 företag har färre än 20 anställda. av LOV-företagen har en kvinnlig vd eller ägare som äntligen kan påverka arbetssituationen och förbättra lönerna. De upplever också att de trivs bättre med en privat utförare. Vi vet att reformen har inneburit att valfriheten, delaktigheten och tillgängligheten har ökat. Enligt uttrycker att de vill kunna välja utförare. Min fråga till blir: Vad säger ni till de företag som känner stor oro över den politik presenterar? 43 (V) replik: Jag skulle vilja säga till de företagen att om de har idéer och vill göra och tillföra saker för att utveckla äldreomsorgen kan de få fortsätta med det också med politik. Man får ha ett mindre överskott – styrräntan plus – som man kan utveckla och ha till utbildning och annat i sitt företag. Men vi vill inte att man ska plocka ut vinst och använda skattepengarna till annat än verksamheten för äldre och för barnen i skolan. Vi vill heller inte ha stora företag. Du pratar om antalet företag, , men det är de stora – Carema, Attendo och de andra – som står för den största andelen av verksamheten, inte de små företagen. Jag stör mig alltid lite på när man pratar om jämställdhet. På toppnivån i de stora företagen härskar männen – det är de som plockar hem vinsterna. Man pratar inte om de kvinnor som ska jobba i företagen. Man pratar inte om de kvinnor som inte kan försörja sig och få en fast tjänst och heltid. Man pratar inte om alla deltidsanställningar och att det finns småföretag som inte ens kan tänka sig att ha kollektivavtal. Man pratar heller inte om de otryggare anställningarna. När var ute och frågade sade en majoritet: Vi kan känna att vi kan snacka med vår chef i vårt privata företag, men om vi fick välja skulle vi ändå vilja jobba i kommunen därför att det är en tryggare arbetsplats. Jag tror att kommunen kan göra mycket för att förbättra sin personalpolitik. Jag tycker att det är väldigt bra att flera kommuner nu tar rätten till heltid och fasta tjänster på allvar. Kvinnor ska kunna försörja sig på sin egen lön. Det är en grundläggande jämställdhetsfråga. Jag skulle vilja fråga : Vad vill du göra åt alla tillfälliga och osäkra anställningar i den privata i ? Fixar du det? 44 (M) replik: För det första är jag helt överens med om – och det driver också – rätten till heltid. Men det innebär även rätten till deltid. Det finns äldre människor som vill trappa ned där det inte är möjligt att göra så. Flexibla arbetstider tycker jag är ett bättre ordval. Du uttrycker att man självklart ska kunna driva företag, men man får inte ha vinster. Jag har varit företagare och haft egen verksamhet inom sjukgymnastbranschen. Jag hade investeringar i utrustning och så vidare som jag måste betala. Att inte få göra vinst betyder att man tar bort företagandet. Det säger sig självt. Allt annat är bara att mörka. När det gäller politik för en bättre välfärd vill jag poängtera att det handlar om hur vi kan få en bättre välfärd, inte i detaljer utan övergripande. Jag ska nämna några saker: Ni vill att fastighetsskatten ska tas tillbaka, att arvsskatten ska återinföras, att bolagsskatten ska höjas, att inkomstskatten ska höjas, att restaurangmomsen ska höjas och att valfrihet och tillgänglighet ska minskas. I ditt anförande, , nämnde du att vi ska satsa på jobb för unga. vill du ta bort den halverade arbetsgivaravgiften för dem under 23. Det innebär mindre till kommun- och landstingssektorn, för så många är det som jobbar i den branschen. Med alla dessa skatthöjningar – 70 miljarder – och motståndet mot privata utförare, som har gett bättre kvalitet och tillgänglighet – det som människor vill ha och har fått smak på och som de inte vill ta bort – blir min fråga: Hur ger det fler jobb och satsningar på välfärd? 45 (V) replik: Jag tycker att ökade klyftor och större skillnader mellan människor står för en typiskt moderat syn på samhället: Ja, jobbskatteavdrag ger köpkraft, men se det gör det inte om arbetslösa och sjuka får mer pengar att köpa för. Det är helt fel. Det handlar egentligen om vilket samhälle vi vill ha. Ska vi ha det samhälle vi har där vi låter människor leva i fattigdom för att de är sjuka? , nu , stod människor med psykisk ohälsa och deras organisationer från Hjärnkoll här ute och hade just presenterat en rapport om vilken fattigdom många av dem lever i. De sade: Vi kommer inte i jobb och blir inte friskare för att vi lever under ekonomisk stress. Det är denna väldigt olika politik som skiljer oss åt. Vi vill inte ha ett samhälle med ökade klyftor. Vi vill att människor som är sjuka ska kunna vara trygga. Vi vill att man får en försäkring som gör att man kan ställa om. Vi vill satsa på kompetensutveckling och utbildning så att man kan ta de nya jobben. Däri ligger skillnaderna. Vi vill se till att vi kan bygga bostäder. Det ger en massa jobb genom investeringsstöd. har vi en bostadsbrist som är skriande och hyror som gör att människor inte kan flytta. Människor som är äldre och behöver flytta till en modern lägenhet ska ha en bostadsrätt eller villa att sälja för att kunna flytta till och med till ett trygghetsboende, som har 8 000 i månadshyra. Skillnaden mellan oss är att vi vill ha ett jämställt och jämlikt samhälle med ett värdigt liv för alla, medan är beredda att säga: Detta handlar om bidrag, och de ska vi hålla nere. Om du inte kan jobba fullt ut ska du inte ha ett värdigt liv. Där är den stora skillnaden mellan oss. 46 (KD): Brister i sjukvården får vi rapporter om med jämna mellanrum. Det som inte fungerar ska uppmärksammas. Det är bra, och det är nödvändigt för ett öppet samhälle. Men vi får inte fara vilse och dra fel slutsatser. För att inte göra det kan man konstatera att är ett av världens absolut bästa länder och leva och bo i. Det är ett faktum att tillgängligheten till sjukvården har ökat. Vi har fler vårdcentraler. Regeringen har tillsammans med landstingen systematiskt jobbat bort de vårdköer som var ett faktum i vardagen för personal och patienter när Alliansen tog över regeringsansvaret . Mer pengar än går till vårdområdet. Gömda och papperslösa får rätt till vård. Vi reformerar psykiatrin och tillskjuter nya resurser för att klara de utmaningar som ligger inom den psykiska ohälsan. När Alliansen fick regeringsansvaret sjösatte vi en tydlig strategi för att bekämpa cancer – denna sjukdom som har skapat sådan ångest och sådant lidande. Vi vet att cancerstrategin har varit viktig i ett utvecklingsarbete. När Alliansen fick regeringsansvaret sjösatte vi denna reform som vi lyfte fram patientsäkerheten och att den måste finnas i fokus på ett helt annat sätt. Vi kan se en utveckling . Personliga hälsokonton har utvecklats, en ny patientlag är på väg och arbetet med den nationella strategin för kroniska sjukdomar har inletts. Jag välkomnar detta och ser det som en oerhört viktig del i utveckling, trygghetsskapande och fokus på den enskilda patienten och medborgaren. Vi har fler läkare och sjuksköterskor i vårt land än . Vi har patienter som är allt nöjdare med sjukvården. Vi har högre kvalitet på vården . Allt detta finns det siffror på i jämförelser i vårt land och internationellt. Det är kalla fakta. Vi ledamöter väljer ofta att följa våra manus i en riksdagsdebatt. Det är bra för klockan och tidtagningen. Men låt mig här och säga att ett av de ämnen denna debatt har satt fokus på är i vilken mån resurser har tillförts sjukvården under de gånga sju åren med alliansregeringen och hur vi ser . I den delen är det ingen tvekan om att , , har hälso- och sjukvården tillförts 28,2 miljarder i fasta priser – vi talar om fasta priser. Om vi skulle tala om löpande priser är det över 50 miljarder, men talar jag om fasta priser. Det är ingen tvekan om att detta är en fantastisk utveckling: 13,4 procents ökning – 28 miljarder – mitt under pågående ekonomisk kris i de flesta andra länder. Jag behöver inte nämna , eller , utan vi vet att har haft mycket svåra år . har alliansregeringen med socialminister och barn- och äldreminister varit med om att se till att vårdsektorn har utvecklats, och hälso- och sjukvården har tillförts 28 miljarder. Jag tänker på detta och på att upprepar det som sagt i ett antal program hur som helst: 2 miljarder, 2 miljarder, 2 miljarder, 2 miljarder. Det är vad Socialdemokraterna ska tillföra vårdsektorn. Det är det som ska rädda sjukvården. Då tittar jag bakåt. , , har alliansregeringen tillfört 4,7 miljarder . Det är verkliga resurstillskott. Det är 4,7 miljarder, inte tillfälligt , utan . Jag vill säga att grunden för mig som kristdemokrat när jag ser framåt är en politik som möjliggör ekonomiska satsningar och som har en målmedvetenhet. 2 miljarder, bästa och övriga socialdemokrater, är inte någon dundermedicin. Tvärtom är det bara hälften av den resursnivå i fasta priser som alliansregeringen har åstadkommit. Det brukar vara så att det är på frukten man känner trädet. I det här avseendet har alliansregeringen levererat och visat att social omsorg och sjukvård är en hjärtefråga. Det är därför som jag vågar säga: Framtiden är tryggast med att alliansregeringen får fortsätta att styra i hälso- och sjukvården. Vi lever i en fantastisk tid där vi kan bota och lindra alltmer. Nya behandlingsmetoder och läkemedel öppnar ständigt nya möjligheter. Som en följd av denna positiva utveckling uppstår nya utmaningar som vi måste lösa och ta oss an.