prot · H00997 · 2013-04-24 00:00:00 — Det andra är ett meddelande om en grönbok om otillbörliga affärsmetoder i den så kallade B2B-leveranskedjan för livsmedel och icke-livsmedel. Bägge meddelandena har sin grund i att få den inre marknadens funktionssätt att fungera bättre och att tjänstedirektivet implementeras fullt ut i alla medlemsstater. Till utlåtandet finns tre motivreservationer. Detaljhandeln har en central roll för att vi som konsumenter ska kunna köpa men också jämföra olika produkter och priser. I allt väsentligt är det viktigt att det föreligger en fri konkurrens för detaljhandeln. Det finns dock en rad problem för detaljhandeln. Ett är att många stadskärnor och inte minst köpcentrum och gallerior domineras av några få stora butikskedjor. Livsmedelshandeln domineras nästa helt av de stora butikskedjorna. På distributionssidan finns också flera problem. Ett är att de flesta kedjor kräver att handlaren enbart ska sköta sina inköp via bestämda distributörer. Detta innebär att det till exempel inte alltid kan erbjudas närproducerad mat eller i vissa fall ekologisk mat. Genom de stora livsmedelskedjornas distributörer görs enorma inköp av olika livsmedel. Det kan vara positivt för konsumenterna eftersom priset hålls ned, men det innebär också att det kan uppstå skandaler, som till exempel den med hästkött i lasagne. Dessa frågor berörs framför allt i grönboken. Handlingsplanen betonar den centrala roll som grossist- och detaljhandeln har för tillväxt och möjligheter att välja och jämföra olika varor för att kunna göra kloka och genomtänkta val. Kommissionen pekar på fem åtgärder: ökat konsumentinflytande, ökad tillgång till konkurrenskraftiga detaljhandelstjänster, skapande av en mer rättvis och miljömässigt hållbar leveranskedja för detaljhandeln, främjande av innovativa lösningar och skapande av bättre arbetsvillkor. Den allra viktigaste åtgärden är att fullt ut införa tjänstedirektivet. Men det behöver också genomföras granskningar av möjligheter till etableringar av små eller stora butiker i olika medlemsstater, detta för att ingen ska kunna bli diskriminerad för att man inte är ett nationellt eller regionalt företag som vill etablera sig på just den detaljhandelsmarknaden. Vi socialdemokrater anser att det finns ett stort behov av en handlingsplan för detaljhandeln. Vi instämmer till fullo i den viktiga roll detaljhandeln har för tillväxt och sysselsättning. Vi instämmer i princip också i behovet av att göra en översyn av etableringar av detaljhandelsföretag. Men det måste ske i ett sammanhang där det är möjligt att neka etablering på grund av till exempel miljöskäl och försörjning av exempelvis livsmedel men också av stadsutvecklingsskäl. Vi vill också betona den utveckling som e-handeln kommer att innebära enligt de flesta bedömare. Det pågår ett aktivt arbete för att underlätta e-handeln. Man bör i detta utvecklingsarbete också ta hänsyn till vilka konsekvenser detta kan få för detaljhandeln. Slutligen vill jag ta upp vår syn på den svenska ståndpunkt som regeringen har tagit fram när det gäller regler för öppettider för detaljhandeln. Vi socialdemokrater har kritiserat att arbetet med den inre marknaden har utvecklats till en diskussionsklubb, där väldigt många förslag diskuteras länge och väl men få landar i nya regelverk som kan tillämpas på den inre marknaden. Därför kan man med fog säga att arbetet med den inre marknaden snarare har utvecklats till en diskussionsklubb än blivit ett kraftfullt verktyg för skapa bättre förutsättningar för den inre markanden. Regeringen har också från tid till annan instämt i detta. Det är därför med stor förvåning vi kan notera att regeringen anser att frågan om öppettider i detaljhandeln ska behandlas i samband med denna handlingsplan. Vi delar regeringens ståndpunkt att regler för öppettider i detaljhandeln är viktigt för tillväxten i branschen. Men även om det är så är det obegripligt att regeringen vill införa ett nytt diskussionstema i . Regeringen och vi socialdemokrater är ju överens om att EU inte har kompetens, alltså inte kan besluta, på detta område. Vi vill se mer verkstad för den inre marknaden, inte fler diskussionsteman. Jag vill slutligen be att få yrka befall till vår motivreservation, reservation 1. 35 HANS (M): Utskottet välkomnar att kommissionen tar ett helhetsgrepp när det gäller detaljhandeln. Det handlar om vikten av att undanröja de kvarstående hindren för att genomföra en väl fungerande inre marknad. Här vill utskottet särskilt lyfta fram kommissionens arbete för att stärka konsumentinflytandet och e-handeln och skapa en miljömässigt hållbar detaljhandelskedja. Många företag i vittnar om problem vid nyetablering i andra medlemsländer. Därför ser vi mycket positivt på kommissionens aviserade nolltolerans för åsidosättande av de skyldigheter som följer av tjänstedirektivet. När det gäller grönboken om otillbörliga affärsmetoder kan vi konstatera att det redan finns en fungerande lagstiftning på plats som till viss del förbjuder sådana metoder. Men det finns också exempel på verkligheten visar det gång efter annan att lagstiftningen inte fångar upp samtliga otillbörliga metoder. Dessutom skiljer sig regleringen på det här området åt mellan olika medlemsländer. Svenska företag som vill etablera sig utanför landets gränser på den inre marknaden blir därigenom berörda. Det är positivt att det inom branschen har tagits fram självreglerande riktlinjer. Vi menar att de utgör ett viktigt komplement till den tvingande nationella lagstiftningen. Vi delar också den uppfattning som bland annat regeringen och branschorganisationen ger uttryck för när det gäller behovet av en reglering på EU-nivå och förespråkar därför lösningar på nationell nivå eller på frivillig grund. Sammanfattningsvis intar utskottet en försiktig hållning till grönboken och förbehåller sig rätten att ta ställning till framtida förslag på området. Därmed föreslår jag att lägger utlåtandet till handlingarna. 36 (S) replik: Det finns mycket som vi är överens om, men sedan har vi frågan om öppettider i butiker. Det finns tre frågor som man måste ställa. 1.Om man inte har en gemensam ordning i hela EU, på vilket sätt hindrar det handeln i respektive medlemsstater? 2.Detta är ett exempel på det vi tycker ganska illa om, nämligen EU:s klåfingrighet. 3.Detta är en fråga som inte kan ge någon som helst regelförändring. Det kan bara vara en stor diskussion, och när den diskussionen är klar kan inte EU göra något åt detta. Är det inte bättre att EU ägnar sig åt de frågor som man faktiskt kan besluta om och inte en massa symbolfrågor som ändå inte leder någonstans? 37 HANS (M) replik: Tack för frågorna, ! Jag tänkte att det var lika bra att hålla anförandet kort, för det är ändå den här dialogen vi vill ha med varandra. När det gäller etablering i andra länder inom EU är öppettiderna en ganska påtalig faktor. Öppettiderna varierar väldigt mycket mellan EU:s medlemsländer. Det räcker med att vi åker till det största landet, . Vi kan konstatera att när vi förväntar oss i att kunna köpa mat, mjölk, tandkräm och andra livsnödvändigheter på tider som för oss är naturliga, då är detta en omöjlighet bland annat i . Det finns många andra länder som också har begränsningar, till exempel att man får ha öppet bara ett visst antal . Den typen av begränsningar görs på nationell nivå det är inte någon EU-reglering och innebär att det blir svårare och mindre attraktivt för företag från andra länder att etablera sig i dessa länder. Därmed kan det här etableringshindret, som jag skulle vilja kalla det, också bli ett handelshinder. Det leder i sin tur till att det blir ett smalare utbud. Den variation som vi vill att Europeiska unionens gemensamma marknad ska innebära blir inte så utförlig som den skulle kunna vara i andra sammanhang. Utökade öppettider är också en viktig åtgärd för att minska ungdomsarbetslösheten. Men här vill jag vara klar med att vi inte behöver fler regleringar från EU på det här området. Det som den goda debatten inom Europeiska unionen kan bidra till är att skapa förutsättningar för att de enskilda nationerna ändrar sina nationella begränsningar. 38 (S) replik: Återigen: Ytterligare ett diskussionstema till diskussionsklubben om inre marknaden fantastiskt! Varför kan inte inremarknadsutskottet i och kanske framför allt få ägna sig åt något som man faktiskt kan besluta om, i stället för att bara ha just diskussioner? Sedan måste jag gratulera till att han hittar en så fruktansvärt långsökt förklaring till någonting som verkligen inte överensstämmer över huvud taget med verkligheten. Det må så vara att till exempel ett svenskt företag i något sammanhang avstår från att etablera sig i något land på grund av öppettiderna. Men det är inte det som är de stora problemen. De stora problemen tas upp i meddelandena, till exempel möjligheten att etablera sig i gamla EU-länder som . Det har redovisats att det kan vara nästan omöjligt att etablera sig där. Det är där som problemen ligger. Det handlar inte om öppettiderna i butiker. Det kan möjligen vara en sekundär sak, men det kan absolut inte vara det som avgör. Om alla butiker har samma villkor har jag mycket svårt att se att detta skulle vara något handelshinder i den meningen. Framför allt är det ytterligare ett bevis för kamraterna som kanske inte tycker att EU är så viktigt, och de får ytterligare vatten på sin kvarn. Jag unnar faktiskt inte dem det. Jag månar om en inre marknad som fungerar och inte fler diskussionsteman. 39 HANS (M) replik: Nej, EU ska inte vara en diskussionsklubb. Men EU ska vara en klubb, en organisation, där man diskuterar. Man ska kunna diskutera även frågor som inte nödvändigtvis leder till beslut som innebär regleringar och begränsningar. Vi ska kunna föra debatter också om sådant som berör människor och konsumenter i Europeiska unionen. säger att om det är lika regler över hela är det inget problem, det vill säga att om vi har lika lite öppet i alla butiker i är det inget problem. Men visst är det väl ett problem när man har en begränsad marknad. Är det inte ett problem att man i har öppettider som är så begränsade att det konstateras i en spansk studie att utökade öppettider är en av de viktigaste åtgärderna för att minska ungdomsarbetslösheten? har i flera rapporter konstaterat att begränsningar som är riktade mot detaljhandeln i form av reglerade öppettider är hämmande för ökad tillväxt och konkurrenskraft. Uppemot 3 000 personer skulle kunna anställas relativt omgående i om regelverket för öppettider kunde liberaliseras. Detta är frågor som diskuterade med handelsministern och fick då precis samma uppgifter. Jag tycker att det kan vara värt att upprepa detta. Vi har nämligen ett ansvar även i gentemot övriga att se till att både ungdomsarbetslösheten och den strukturella arbetslösheten kan motarbetas. Om öppettider i detaljhandeln är ett hinder är det viktigt att vi diskuterar detta och talar om detta i de forum där vi har möjlighet att göra det. Jag tror att , med sin bakgrund i HRF med ansvar för hotell- och restauranganställda, gärna skulle se utökade öppettider för människor i den branschen så att de kan handla när de går hem från jobbet på obekväm arbetstid. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 11 § Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2012/13:UU15 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik. 40 (S): I dagens betänkande om mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik behandlas ett antal motioner från allmänna motionstiden , 2011 och 2012. Det är motionsförslag som handlar om mål och inriktningsfrågor och grundläggande rättigheter, barnets rättigheter, diskriminering och förföljelse på grund av sexuell läggning och könsidentitet, rättigheter för personer som tillhör urfolk och nationella eller etniska, språkliga eller religiösa grupper, mänskliga rättigheter i handelspolitik och i arbetsliv, mänskliga rättigheter, statslöshet och migration och . Vi socialdemokrater har två reservationer tillsammans med och . Det är reservation 1 om tilläggsprotokoll till och reservation 8 om statslöshet. Vi socialdemokrater har också en egen reservation, och det är reservation 2 om hbt. Jag yrkar bifall till dessa tre reservationer. Dessutom kan jag nämna att vi tillsammans med och också har ett gemensamt särskilt yttrande som rör barnarbete. Det är av största vikt att arbetet med att främja demokrati, mänskliga rättigheter och hållbar utveckling genomsyrar den svenska utrikespolitiken. Detta borde vi alla vara överens om, men frågan är hur det ser ut i realiteten. Vi socialdemokrater anser att respekten för de mänskliga rättigheterna är en förutsättning för demokratin och en okränkbar helhet utifrån FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och en rad andra konventioner. Vi kan inte nog betona hur viktigt det är att stå upp för de mänskliga rättigheterna oavsett var i världen de kränks och oavsett av vem stormakt eller diktatur det är precis lika illa och precis lika fel. Kampen mot diskriminering på grund av religion, funktionshinder, kön, etnicitet och sexuell läggning måste föras både nationellt och internationellt. Det sistnämnda kommer min partikollega att ta upp i sitt anförande senare i debatten. FN:s konvention om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna, , innehåller rättigheter som hör ihop med de grundläggande behov som vi har. Konventionen tar upp rätten till arbete, rätten till en tillfredsställande levnadsstandard och rätten till utbildning. Stater som har anslutit sig till konventionen ska till fullo använda sina tillgängliga resurser för att säkerställa att konventionens rättigheter förverkligas. Ett viktigt arbete har också gjorts för att skapa tilläggsprotokollet till . anslöt sig till antagandet av tilläggsprotokollet. Men man lämnade en röstförklaring och framhöll att man inte är övertygad om att enskild klagorätt är det bästa sättet att främja de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Man påstod vidare att ESK-rättigheternas karaktär skulle göra det svårt att med precision ange när en kränkning skulle anses ha begåtts. Det är alldeles tydligt att regeringen, som i alla sammanhang säger sig arbeta för mänskliga rättigheter, inte avser att underteckna tilläggsprotokollet till . För mig och för oss inom oppositionen är det svårt att förstå den borgerliga regeringens hållning i denna fråga. Vi socialdemokrater och övrig opposition och många engagerade från civilsamhället och NGO:er anser, till skillnad från regeringen, att bör skriva under tilläggsprotokollet som ger människor klagorätt gentemot sina regeringar när regeringarna i fråga inte svarar upp mot sina åtaganden enligt . Att inte underteckna tilläggsprotokollet och att dessutom ha motarbetat dess tillkomst, tycker jag ställer i en mycket dålig dager. Jag tycker det är dags att den borgerliga regeringen tänker till och framför allt tänker om när det gäller tilläggsprotokollet. Att inte prata om barns situation runt om i världen när vi debatterar mänskliga rättigheter går inte an. Vi har i och för sig ingen reservation under punkterna 6 och 7, men vi har ändå ett särskilt yttrande, och jag vill säga något om barns situation i världen. Det kanske beror på ålder, eller förhoppningsvis på den insikt som jag har fått genom ett antal studieresor till olika länder, att jag allt oftare funderar över hur människor runt om i världen, och för all del också i , kan vara så grymma, så hänsynslösa och så cyniskt beräknande när det gäller barn. Än , en god bit in förtrycks, exploateras och utnyttjas miljoner barn . För mig är detta helt ofattbart. har beräknat att ofattbara 20 00022 000 barn mörkertalet är stort, men det är många dör , av olika orsaker. De dör inte bara av sjukdom och svält utan också beroende på mödrars maktlöshet. Problematiken med barnäktenskap och våldtäkter av barn, vilket inkluderar alltför unga flickor ja, de är faktiskt barn som tvingas att föda barn på grund av bland annat inhumana abortlagar, är någonting jag tycker är oerhört allvarligt. Jag kan också nämna att över hundra miljoner barn inte får gå i skolan, vilket innebär att de är sårbara och mycket dåligt rustade för sitt fortsatta liv. Många av de här barnen arbetar dessutom med uppgifter som ger dem fysiska men eller gör att de dör . Som om inte detta vore nog är omkring 300 000 barn inblandade i väpnade konflikter på olika håll i världen. De har blivit tvångsrekryterade. De utnyttjas dessutom hänsynslöst och utsätts för fysiska, psykiska och sexuella övergrepp. För att nämna ytterligare ett par förfärande siffror som rymmer otaliga tragedier är det 1,2 miljoner barn, främst flickor, som utnyttjas i människohandel . Över en miljon barn sitter i fängelse. Jag tror, herr talman, att det här är siffror och fakta som vi har svårt att förstå och ta in, men inte desto mindre är det oerhört viktigt att vi alla i olika forum här i riksdag och i olika internationella sammanhang där vi deltar efterlyser tydligare fokus när det gäller att motverka exploatering och utnyttjande av barn, framför allt barnarbete och sexuell exploatering. Här har alltid ett lands regering ett extra stort ansvar. Här har vår utrikesminister och vår biståndsminister en stor och viktig uppgift som jag anser att man måste lägga mycket mer tyngd på än man har gjort. Vi socialdemokrater anser också att det är viktigt att vi stöder ambition att få till stånd ett förbud mot de värsta formerna av barnarbete, exempelvis arbete med farliga kemikalier, skuldslaveri och givetvis också barnprostitution. Avslutningsvis, herr talman, kan jag inte nog poängtera att vi socialdemokrater anser att barnrättsperspektivet ska genomsyra allt internationellt arbete och dialogen med våra samarbetsländer inom utvecklingssamarbetet. Barns utsatthet och vikten av att erbjuda och kunna ge barn framtidsmöjligheter måste lyftas fram på ett betydligt bättre och tydligare sätt än . Det får dessutom inte bara vara vackra ord det förpliktar också till handling. 41 (MP): I årets MR-betänkande tar vi upp ett antal frågor som ligger mig väldigt varmt om hjärtat och som jag ofta har återkommit till i talarstolen under de år jag varit riksdagsledamot. Det är inte alltid det går att koppla temat till aktuell politik här hemma, men går det. Jag vill därför börja med frågan om migrantarbetares rättigheter med anledning av den debatt om och jakten på irreguljära migranter vi har haft . I har vi en lagstiftning som innebär att vi välkomnar dem som kommer till oss från andra länder för att arbeta. Vi har haft lite olika uppfattning i om själva lagen, men vi är överens om att de problem med fusk och slavliknande löner och förhållanden som har visat sig måste åtgärdas. Ingen migrantarbetare ska se sina mänskliga rättigheter kränkas i . Problemet för migranten är dock att veta vilka rättigheter hen har, eftersom vi inte har ratificerat migrantarbetarkonventionen trots att vi själva var med och arbetade fram den. I många länder hänvisar både arbetstagare och arbetsgivare med självklarhet till nämnda konvention, som ju har samma innebörd på alla språk. I är det svårare, och även jag hänvisar migranter jag möter till jurister med specialkompetens eller till fackföreningarna för att reda ut vad som gäller i just deras fall. FN uppskattar att det finns omkring 175 miljoner migrantarbetare i världen. Migrantarbetarkonventionen kom till för att skydda migranters mänskliga rättigheter. Den erbjuder bland annat skydd mot slaveri, rätt till skydd av egendom, skydd mot våld och övergrepp, rätt till identitetshandlingar och skydd mot kollektiv utvisning. Vidare skyddar konventionen rätten att bilda föreningar och fackförbund i det land där man är anställd, och det anges att man har rätt att behandlas likvärdigt med andra arbetare när det gäller skydd mot uppsägning, arbetslöshetsförmåner och tillgång till alternativa anställningar. Den ger skydd om arbetsgivaren bryter arbetskontrakt på ett otillbörligt sätt, rätt att föra sitt fall till behörig instans samt rätt till likvärdig behandling som nationella arbetare när det gäller utbildnings-, yrkes- och socialtjänster. Migrantarbetarkonventionen är tillämplig på både reguljära och irreguljära migranter och ska tillämpas under hela migrationsprocessen. Konventionen innefattar resan till ett land, transit- och vistelsetiden i destinationslandet samt återvändandet till ursprungslandet. Jag har svårt att förstå varför har så svårt att underteckna eller ratificera olika konventioner. hörde vi talas om tilläggsprotokollet till . I fallet med migrantarbetarkonventionen menar att den inte tillför något nytt eftersom de rättigheter konventionen erkänner redan finns erkända i svensk lag. Jag tycker inte att det stämmer helt och hållet. Om det hade varit så hade vi inte hamnat i de många situationer där människor på grund av diverse svenskt byråkratiskt regelkrångel inte kan få eller där arbetsgivare får ett sådant övertag att man från arbetstagarens sida inte vågar rapportera oegentligheter. I teorin är det förmodligen så att alla rättigheter finns, men i praktiken ser det annorlunda ut. Trots att det finns både svensk lagstiftning och flera generella konventioner om mänskliga rättigheter som är tillämpbara även på migrantarbetare är alltså konventionen väldigt viktig, eftersom den är ett sammanhängande ramverk som utgår från migranternas särskilda situation. Det är också en trygghet för migranterna att veta att samma regelverk gäller i alla länder och att det är lätt för dem att hitta rätt. Att börja tolka nationell lagstiftning som inte i alla delar omfattar alla personer som befinner sig på ett territorium, ens när det gäller mänskliga rättigheter generellt, är inte detsamma som att kunna hänvisa till en gemensam lagstiftning. Konventionen ger möjlighet för migrantarbetare att klaga om staten bryter mot rättigheter, och en ratificering skulle innebära en större förutsägbarhet och trygghet för de berörda. En ratificering skulle också markera vilja att skydda människor som befinner sig i en särskilt utsatt situation och skulle signalera till andra länder att det är något tar på allvar. Inte minst viktigt är det nu när vi ser hur migranters rättigheter kränks kontinuerligt, inte minst i södra . En ratificering av konventionen ger stärkta rättigheter för migrantarbetare samt klarare och tydligare skyldigheter för stater, och det är något alla EU-länder borde ställa sig bakom. Vi ska självklart inte bara skydda migranters rättigheter, utan vi ska skydda även andra arbetstagares rättigheter. Ett särskilt ansvar har vi i att se till att svenska företag som är verksamma i andra länder respekterar både miljö och mänskliga rättigheter. har föreslagit att ska gå i bräschen för ett globalt bindande regelverk för företags ansvar. Detta är en fråga jag vid upprepade tillfällen har diskuterat med handelsministern, och vi har helt olika ingångsvinklar. Jag menar att det ska vara bindande regelverk, förenat med sanktioner för de företag som bryter mot reglerna. Hon menar att det ska vara frivilligt och att i synnerhet svenska företag alltid sköter sig var de än är i världen. Vi vet att det inte stämmer, även om svenska företag ofta sköter sig mycket bra. De som sköter sig mycket bra eller bra skulle gagnas av ett bindande regelverk för att slippa konkurrens från andra, mindre nogräknade, företag. Det frivilliga corporate social responsibility eller riktlinjer är tyvärr inte nog. När det gäller miljökonsekvensbedömningar har mycket hänt på området, och åtminstone svenska företag sköter sig hyfsat. Däremot utreds inte MR-konsekvenser i den utsträckning de borde. Det gäller även EKN, som har regeringens uppdrag att främja svensk export och svenska företags internationalisering genom att försäkra exportföretag och banker mot eventuella förluster. När det gäller EKN kan vi direkt ändra detta genom att i uppdraget ställa krav också på MR-konsekvenser.