prot · H10945 · 2013-12-12 00:00:00 — När man får möjlighet att träffa kolleger från andra länder och kontinenter slås man av att det samlade intrycket är att så väl klarar ekonomiska påfrestningar, lågkonjunkturer och kriser, att vi driver miljöfrågor framgångsrikt, att vi har ett starkt djurskydd och en imponerande jämställdhet. Men när man lyssnar på kammardebatten låter det helt annorlunda. Då hörs i stället dystra beskrivningar från oppositionens håll. finns inte kvar i kammaren så att han kan höra berömmet, men glädjande nog fick jag lyssna till när han erkände att det går allt bättre. Jag har därför valt att lyfta fram några områden där jag vill visa att regeringen verkligen inte vilar på lagrarna. Jag börjar med livsmedelsproduktionen. Det handlar inte om antingen ekoodling eller konventionell odling, utan det handlar om både och. Det sker en utveckling för att göra den konventionella odlingen ännu mer miljövänlig. Organisationer som Odling i Balans och Greppa Näringen har arbetat med stort engagemang i dessa frågor. Detta är viktigt, precis lika viktigt som den satsning som sker i ekoodling och den spjutspets som ekoodlingen utgör. Jag kan ha missat, men ingenstans har jag kunnat läsa något om vikten av vad konsumenterna önskar. För oss liberaler är det självklart att jordbruks- och livsmedelspolitiken ska ha ett tydligt konsument- och hållbarhetsperspektiv, som samhället ska underlätta, möjliggöra och i den offentliga verksamheten vara pådrivande för ökad produktion av ekomat. Just nu arbetar man med landsbygdsprogrammets utformning. Det är fråga om mycket medel. Det har precis varit en diskussion om den frågan i kammaren. Från EU handlar det om 1,9 miljarder, och i egeninsatser är det 2,6 miljarder. Men det är fråga om en minskning. Den drabbar, precis som har tagit upp, vissa verksamheter. Visst är det problematiskt. Här måste vi ta ansvar och göra vad vi kan, bland annat med hjälp av kopplade stöd för betande mular. Här finns möjligheter. Det är viktigt att se frågan i ett sammanhang. Företagarsatsningen, – det nya matlandet och Eldrimner har nämnts. Det handlar också om de stöd och ersättningar som blir kvar. Jag medger att allt detta är en stor utmaning, och här behöver vi jobba tillsammans. Jag vill också ta upp en annan fråga, en liberal hjärtefråga, nämligen djurskydd. Mycket har skett, och mycket sker på detta område. Ett betydligt effektivare och mer likvärdigt djurkontrollprogram har införts, överflyttat från kommunerna till länsstyrelserna. Det är tuffare lagar i fråga om djurförbud. Förbud mot kastrering utan bedövning kommer att införas . En djurskyddsproposition är på gång, förvisso försenad, men där kommer bland annat lagförslag om förbud mot sex med djur att finnas med. Ett 3R-centrum – 3R handlar om alternativ till djurförsök – ska också sättas på plats. Det är något som har efterfrågats av flera andra partier. En nationell plan för en långsiktigt uthållig förvaltning av husdjurs genetiska resurser ska inrättas. Detta är svar på vad har efterfrågat. Jag kan ändå inte låta bli att nämna att Alliansen har tagit upp frågan om rovdjur i rovdjursbetänkandet. kommer det att finnas förvaltningsplaner med utgångspunkt i EU:s art- och habitatdirektiv. Men fortfarande känner jag en sorg över att vi inte lyckades nå en blocköverskridande överenskommelse. Det var så nära! Vi har väl lärt oss för framtiden, och jag känner att verkligen sträckte ut handen. Det här ska vi ta tag i och jobba vidare med framöver. Det finns en del andra saker som vi satsar på vad gäller djurskydd – både veterinär fältverksamhet, djurskyddsfrämjande åtgärder och bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar, för att nämna några. Avslutningsvis, herr talman, vill jag betona vikten av Miljömålsberedningens arbete. Jag tänker inte i detalj ta upp det, för det har förts fram på ett bra sätt här . Efter kommer Miljömålsberedningen, utgår jag ifrån, att besluta om att granska ytterligare miljömål och ge förslag på etappmål till regeringen. återstår implementeringen av EU:s första och andra pelare vad gäller den gemensamma jordbrukspolitiken, och gäller det att tillsammans göra det allra bästa för träffsäkra nationella ersättningar och för en bra landsbygdsutveckling. I det här arbetet har oppositionen inbjudits. Jag beklagar att man inte alltid haft möjlighet att delta, för det är vid de tillfällen då departementet finns representerat på plats som det finns möjlighet att få information, vara med i dialogen och lämna sina synpunkter. Det är då oppositionen kan göra verklig skillnad. Jag vädjar till er att ta vara på de tillfällen där vi sträcker ut handen. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag vill till presidiet, kansliet, tjänstemän och alla riksdagskolleger säga: God jul! 156 (MP) replik: Jag tyckte att det var glädjande att höra det du inledde med, , nämligen att förorenaren ska betala och att det ska kombineras med ersättning till lantbrukarna för kollektiva nyttigheter. Jag delar den uppfattningen. Jag tycker att det var riktigt roligt att höra. Jag undrar bara vilka praktiska konsekvenser det får. nämnde också att det ekologiska ska vara spjutspetsen och att man vill ha ett uthålligt jordbruk. Man vill ha både och, var formuleringen. Jag undrar: Vad är vision om ett uthålligt jordbruk? Ett uthålligt jordbruk som vilar på fossil energi kan knappast vara uthålligt i längden. Det var min första fråga. 157 (FP) replik: Jag vill börja där slutade. Vad gäller fossil energi: All areell verksamhet kan – tekniken finns – ställas om för att fasa ut fossilanvändningen. Det är någonting som vi är fullständigt överens om. De enorma subventionerna har varit uppe. Här har vi verkligen ett teknikskifte som inte låter vänta på sig. De kollektiva nyttigheterna är någonting som alliansregeringen vid ett antal tillfällen har lyft fram. Det är viktigt när det gäller till exempel det som vi kallar för pelare 1, direktstöd, att man inriktar sig på aktiva bönder, inte passiva betesputsare. Det handlar om att se vilka möjligheter som finns. Det är sådant som vi vill diskutera med er, till exempel betande mular. Det finns inget som kan ersätta betande mular vad gäller biologisk mångfald. Vi ser att det handlar om både och, med den certifierade ekologiska odlingen som spjutspets. Det är viktigt. Vi har konventionell odling i . Hur mycket kan inte ske om fler och fler gårdar ställer om till något mer, eller kanske mycket mer, miljövänligt. Då har vi kommit väldigt långt. 158 (MP) replik: I det som jag ser som fossilt inberäknar jag även konstgödseln. Därför måste det konventionella jordbruket fasa ut konstgödseln. Det var dit jag ville komma. När det gäller pelare 1 har jag en direkt fråga till . Man har alltså möjlighet att flytta från pelare 1 till pelare 2. Är ni beredda att göra det för att stärka det sargade landsbygdsprogrammet? Jag har även en fråga angående djurskyddet: Är ni beredda att skjuta till mer resurser till kontroll och till verksamhet i arbetet med att öka djurskyddet? 159 (FP) replik: Vad gäller konstgödsel eller handelsgödsel är det ingen hemlighet att har pekat ut kadmium som ett av de värsta gifter som vi snabbast möjligt behöver fasa ut så att det inte ska komma ut på våra åkrar eller i vårt vatten. Det ser vi som den prioriterade frågan. Diskussionen om att flytta mellan pelare 1 och pelare 2 pågår just . Det är de gemensamma överläggningar och möten som vi har med oppositionen. Där får vi tillsammans se på: Vad är klokast? Jag tror att känner till både fördelarna och nackdelarna med att flytta över från pelare 1 till pelare 2. Det här blir säkert grekiska för dem som inte är insatta, men det handlar, herr talman, om direktstöd i pelare 1. Pelare 2 handlar mer om landsbygdsmedel. När det gäller djurskydd räknade jag upp väldigt mycket som görs på det området. Jag har otroligt stor tilltro till det arbete som pågår på . Där tog man sig an de här frågorna på ett konstruktivt sätt. Man har inrättat ett djurskyddsråd, som är rådgivande, anordnar seminarier och utbildningar för djurskyddspersonal ute på länsstyrelserna. Där finns det resurser. Det har prioriterat, och man har fått medel för att kunna klara det. 160 (SD) replik: Det är lite olika spår som jag tänkte gå igenom. Jag tog upp i mitt anförande hur regeringen successivt har höjt dieselpriserna. Vi känner alla till svårigheterna i med minskande antal jordbruk och sjunkande lönsamhet. Jordbrukare efter jordbrukare får slå igen. När vi redan har högsta dieselpriser resonerar man ungefär så här: Vi höjer lite till. Det tycker jag är en ganska märklig tågordning, minst sagt. Det var lite kul att tog upp detta med Socialdemokraterna – jag kunde aldrig begära replik på dem – och jag delar hennes analys att de skramlar lite väl mycket med ganska små medel. Det rör sig ju trots allt bara om som Socialdemokraterna skjuter till i det här utgiftsområdet. Men när man väl har gett pengarna tar man ju bort dem med andra handen. Jag är dock lite besviken över att inte tog upp satsning på området. Jag känner mig lite utanför där. 161 (FP) replik: Jag ska försöka att beta av frågorna. När det gäller dieselpriserna tycker jag att vi är inne på helt rätt linje, helt i konsekvens med att förorenaren ska betala och att vi vill fasa ut användningen av fossila drivmedel. Alliansregeringen ser de fossila drivmedlen som de mest miljöförstörande och klimatpåverkande bränslen som någonsin har funnits. Man får ju angripa problemet där det ska angripas. Precis som jag sade tidigare finns inom de areella näringarna redan tekniken för att använda andra typer av energi. Det är viktigt att vi jobbar för detta, bland annat genom biogassatsningar, konvertering, forskning och utveckling. Bönderna ska ha betalt för sina produkter. Lagen om offentlig upphandling bör bli så tydlig och enkel att det blir möjligt för kommunerna att köpa in bra produkter från svenska jordbrukare. Det är en bättre väg att gå när det gäller priserna i stället för att subventionera användning av fossila bränslen. 162 (SD) replik: Jag har lite svårt att se vad jordbrukarna har för alternativ. Vi ligger redan i toppskiktet i i fråga om höga dieselpriser. Jag har åtminstone inte sett någon traktor som drivs med något annat bränsle. Det är möjligt att har gjort det. Men det finns inga alternativ. Det är en annan sak som jag tycker är lite anmärkningsvärd, om man tittar på vad regeringen har gjort under de två gångna mandatperioderna. Det gäller detta med fäbodstödet. Det är ett viktigt stöd som måste finnas för att man över huvud taget ska kunna ha kvar detta kulturjordbruk som fäbodbruket faktiskt utgör. Det vore en enorm förlust för svenskt kulturarv om vi tillåter fäbodbruket att försvinna. Stödet ändrades 2007. Då blev det en halvering, och minskar det. De 200 fäbodbruk som finns kvar minskar enligt näringen med ungefär tio fäbodbruk . Det ser jag allvarligt på. Jag önskar att regeringen tog tag i den här frågan så att vi inte blir av med det världsunika kulturarvet som det svenska fäbodjordbruket trots allt är. 163 (FP) replik: Jag vill än en gång påpeka att det viktigaste som vi nu har att göra är att se till att verksamhet efter verksamhet ges möjlighet att ställa om till alternativa drivmedel. Vi ska inte binda upp oss vid användningen av fossila bränslen. Det finns både demotraktorer och traktorer som kör på RME, rapsmetylester. Men det finns också annat som testas. Tekniksprången tas alltså i snabb takt. Fäbodstödet och den kultursatsningen är viktiga, vilket också markeras i betänkandet. Man bör verkligen säkerställa att de fäbodjordbruk som finns kvar inte försvinner. Det var med avsikt som jag inte kommenterade övriga politiska partiers hållning, och speciellt inte . Men tar jag tillfället i akt. vill öka anslaget mest av alla – jag vill minnas att det rörde sig om 1,2 miljarder utöver regeringens förslag. Men jag anar hur man budgeterar. Det är sådant som känns svårt för oss, att när vill öka sparar man ofta in på invandringsfrågor och allt som har med integration att göra. vill ha en broms för människor från andra länder som vill komma till . Här står vi väldigt långt ifrån varandra. 164 (C): Jag kommer att tala längre än aviserat. Mina ursäkter för det är två, dels detta med varav hjärtat är fullt, dels att detta kan vara mitt sista inlägg i en budgetdebatt om jordbruk i riksdag. Jordbruksfrågor och livsmedelsfrågor är frågor som jag verkligen brinner för. Vi diskuterar alla länders gamla modernäring, jordbruket och livsmedelsproduktionen under statsbudgetens utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel. Även om andra industri- och tjänstesektorer har vuxit till sig i vårt moderna välfärdssamhälle är landsbygden och de gröna näringarna fortfarande grunden för fotosyntesens dagliga underverk som skapar biomassa, livsmedel, skog, grönska, biologisk mångfald och kretslopp och mycket mer. växte fram på den svenska landsbygden, och vi gör fortfarande allt vi kan för att den ska vara levande, livskraftig och utvecklas väl när det gäller både den rena landsbygden och de alla mindre och större tätorter som där finns. Utmaningarna är stora, strukturkrafterna är starka – inte minst i – men det gäller bland annat att stärka infrastrukturen och ge de allra bästa förutsättningarna för småföretagsamheten. Detta är två nyckelpunkter i landsbygdsutvecklingen. Statens utgiftsram för detta område omfattar drygt 15 miljarder, varav drygt hälften kommer från olika EU-stöd. Det finns åtta reservationer från oppositionen i betänkandet, och de handlar framför allt om det svenska jordbrukets konkurrenskraft och om vikten av att kraftigt expandera det ekologiska odlingskonceptet – som omfattar 4–av den svenska livsmedelsproduktionen – genom höjda politiska målsättningar och betydligt högre andelar av budget- och EU-stöd som ska styras till ekojordbruket. Jag tänker ägna mitt inlägg åt att resonera och fundera kring vårt svenska jordbruk och hur man ska kunna vända den allvarliga trend som har rått där produktionen av mjölk, nöt- och griskött – det vill säga den dominerande animalieproduktionen och basen i livsmedelsindustrin, fjärde största industrigren med över 50 000 sysselsatta – tyvärr har minskat kraftigt så att importerar hälften av sin mat, mest i . har naturligtvis drivit på i regeringen för att denna utveckling ska kunna vändas, och en rad insatser har gjorts. Staten har som i andra EU-länder tagit över en del kostnader för djurskydds- och slakterikontroll. Det är bra att Socialdemokraterna har lyssnat på detta. Världens enda handelsgödselskatt har tagits bort. Här hoppas jag att Socialdemokraterna kommer att lyssna. Arbetet med regelförenklingar har hög prioritet. När EU:s landsbygdsprogram reduceras ökar sina nationella ersättningar. Vi motsätter oss förslag om att belägga lastbilstrafiken med kilometerskatt och så vidare. Ändå behöver jordbrukets konkurrenskraft – vilket ingår i mål – uppenbarligen förbättras eftersom produktionen på dessa viktiga områden minskar. Utskottet gör en ambitiös uppföljning av hur utvecklingen är inom jordbruk, fiske och livsmedel. Man lägger stor vikt vid det ekologiska jordbrukets utveckling och även vid att småskalig, lokal och hantverksmässig produktion av livsmedel ökar. Båda dessa områden ökar också i hög grad, till betydande del på grund av insatser inom satsningen – det nya matlandet. Oppositionen ägnar stor kraft i sina motioner åt vikten av nya politiska mål för att öka det ekologiska jordbrukets andel av åkermarken och av den offentliga upphandlingen till 30 respektive kanske . De rödgröna vill alla återinföra en ny världsunik skatt på handelsgödsel, trots att växtnäringsläckaget i högre grad har koppling till trädesbruk och stallgödselspridning och till att ladda marken med kväve från kvävefixerande grödor. vill att allt jordbruk i , och säkert världen, ska vara ekologiskt. De säger alltså blankt nej till all användning av mineralgödsel, till varje kemiskt bekämpningsmedel, till all användning av genteknik i växtförädlingen med mera. Om världens länder snabbt skulle följa det svenska vilja så skulle en svår matbrist uppstå i världen och livsmedelspriserna stiga katastrofalt. De rödgröna vill alltså öka beskattningen av världens mest miljö- och djurvänliga jordbruk – det svenska – för att kunna öka det ekologiska jordbrukets andel av landsbygdsprogram och miljöersättningar kraftigt. Jag uppfattar inte att säger något vänligt och positivt alls om det dominerande svenska jordbruket, som står för av produktionen. I stället blir intrycket att alla bör byta produktionsinriktning till eko. Särskilt var mycket tydlig med detta här. Även , och jag, har självfallet respekt för det ekologiska konceptet. Det är ett radikalt miljöalternativ som förtjänar stöd och som har mångdubblats från nästan ingenting till 4–av produktionen, vilket gör till ett världsledande land på området. Det gäller däremot att tänka sig för innan man med politiska medel stimulerar ekokonceptet så att inte styrningen blir alltför kraftig och marknaden inte hinner med. I så fall är risken betydande för överskott och prispress, vilket vi redan har sett exempel på. Det skulle naturligtvis hårdast drabba ekoodlarna själva. Jag brukar framhålla att marknadsutrymmet för ekomatens möjligheter ändå begränsas av det faktum att produktionen ger 30–mindre skörd och att priset är 30–högre. Det är ett faktum att priset spelar roll för till exempel barnfamiljer, låginkomsttagare och pensionärer – som Socialdemokraterna annars brukar tala mycket om. Det är därför bland andra livsmedelindustriarbetarfacket är så betänksamma inför Socialdemokraternas kraftfulla ekosatsning. Matproduktionen blir mindre. Och ju större andel av det svenska jordbruket som övergår till en betydligt dyrare produktion, desto mer uppenbar är risken för ökad import. Med detta sagt tänkte jag slå ett slag för det vanliga miljövänliga svenska jordbruket, som verkligen förtjänar att hedras och som står för av livsmedelsproduktionen. Maten kostar lite mer än importmaten eftersom de svenska miljö- och djurskyddslagarna är strängare, vilket tyvärr medverkar till en sämre konkurrenskraft. Jag tycker att utskottets utvärderingsarbete har lite slagsida åt de viktiga nischerna i jordbruket. Men det kan förklaras av att det finns tydligare riksdagsmål på dessa områden än det gör för det dominerande jordbruket. Här tror jag att både regering och riksdag framöver bör bredda mål och uppföljning till att gälla även det svenska jordbrukets utveckling i sin helhet. Man bör ge mer erkänsla och stöd även åt det dominerande världsledande produktionskonceptet, som förlorar mark till importmaten. När man läser betänkandet är det lite svårt att läsa ut den utveckling som faktiskt pågår. Importen tar successivt alltmer marknad medan vårt inhemska miljö- och djurvänliga jordbruk i stället tappar mark vad gäller produktionen av mjölk, nötkött och griskött. Här hoppas jag att mer kraft i kommande utvärderingar kan läggas på analyser av denna allvarliga utveckling och hur den kan brytas. På så sätt kan svensk livsmedelsproduktion åter öka till gagn för ökad användning av åkrar och betesmarker, för biologisk mångfald och kretslopp och för fler jobb i jordbruk och livsmedelsindustri. Här ligger själva nyckeln till att vända dagens negativa utveckling: att ha fokus på det dominerande jordbruket. Landsbygdsministern har tillsatt en utredare som ska analysera hela det svenska jordbrukets konkurrenskraft. Man ska lägga fram förslag för att tillväxthinder ska kunna undanröjas och konkurrenskraften kunna öka och för att en tydlig livsmedelsstrategi ska kunna utmejslas. Detta är bra och nödvändigt. Alla oppositionspartier bejakar behovet av en livsmedelsstrategi, och det är alldeles utmärkt. Däremot blir jag betänksam när man lägger så oproportionerligt mycket kraft från de rödgröna på att i strategin öka kostnaderna för det vanliga jordbruket och höja målsättningarna kraftigt för just ekoproduktionen. Det kan, som jag har sagt, till och med vara kontraproduktivt. Jag är övertygad om att om hela det svenska jordbruket – både världens renaste vanliga jordbruk och ekojordbruket – ska kunna återta förlorad mark från importmaten erfordras en bred kraftsamling där alla goda krafter måste mobiliseras till stöd för att öka den svenska produktionen. Många har uttalat stöd för detta. Jag tänker på jordbruksnäringen själv, livsmedelsindustrin, handeln, miljö- och konsumentorganisationer, myndigheter och naturligtvis riksdag och regering. Livsmedelsproduktionen är också mycket betydelsefull för varje land ur ett sårbarhets- och säkerhetsperspektiv. Under rådde betydande matbrist, och många hade det svårt. Under stod jordbruket på topp vad gäller utbredning över landet och med mindre livsmedelsindustrier överallt, och maten räckte till. bedrivs jordbruket på allt färre och större gårdar. Även livsmedelsindustrin har koncentrerats mycket starkt. Självförsörjningsgraden är kanske lägst i med – i nivå med jordbruksfattiga . Dessutom finns ingen beredskapslagring, och maten distribueras mest online vilket kräver fungerande distributionskedjor inom landet och till . Skulle dessa störas eller brytas av genom kriser och katastrofer av civil eller militär art torde matbrist kunna uppkomma mycket snabbt. Detta är ytterligare ett skäl till att överväga mål för livsmedelsproduktionen. Försvarsberedningen vill att dessa försörjningsfrågor utreds. Det är bra att jordbruksutredaren har sagt att han även tänker beakta denna aspekt i sin utredning. : I vilken ordning bör konsumenter och kommuner ställa krav vid sina matinköp? Det avgör de naturligtvis själva, men jag förespråkar att man först efterfrågar ursprungsmärkt svensk mat, närproducerad under stränga miljö- och djurskyddslagar. Detta kan till exempel offentliga upphandlare också göra genom att ställa specifika djurskyddskrav. Därefter kan man gärna efterfråga ekologiskt, också detta helst från . , och kanske , förespråkar i första hand ekologiskt var än i världen det är producerat. Här håller jag inte med. Jag menar att det är miljö- och resurshushållningsmässigt bättre att prioritera närproducerat från före ekoimport av till exempel kyckling från , nötkött från och ost från . Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 165 (MP) replik: Jag tackar för att han nämnde fotosyntesen. Det var befriande att höra. Jag vet inte riktigt i vilken ända jag vill börja. Men trädesbruk är inget som vi tillämpar i ekologisk odling, så det kan du stryka. Vi i står inte upp för det konventionella jordbruket, menar du. Då vill jag säga att vi åtminstone nu inför handelsavtalen har stått upp för det konventionella jordbruket och varit synnerligen oroliga för att den ska sälja ut svenskt lantbruk till förmån för verkstadsprodukter, alltså att vi ska få in hormonkött, djur uppfödda på mycket antibiotika, klordoppade kycklingar etcetera. Det är en syn som LRF delar. Krav på märkning har vi stått för länge, och det är ett sätt att öka värdet även på det svenska. När det gäller svensk mat vill jag säga att allt inte är bra bara för det. Det pågår faktiskt en rörelse för att sänka kraven – djuren ska inte behöva gå på bete, man ifrågasätter GMO-fritt, tjurar ska stå inne – och alltså bidrar man inte till den biologiska mångfalden. Min vision är ekologiskt jordbruk. Vad är vision? 166 (C) replik: Jag skulle ändå vilja utmana att säga något vänligt om världens renaste moderna jordbruk, det svenska, som jobbar under världens strängaste miljö- och djurskyddslagar. av de svenska bönderna som sliter hårt, har stora kunskaper och har en hög etik jobbar under denna produktionsform. Jag tycker att de förtjänar respekt och inte att höra att alla ska gå över till eko, vilket skulle vara otroligt tufft, eftersom man då sänker produktionen med 30–. Världen står inför stora utmaningar globalt.