prot · H00974 · 2013-03-07 00:00:00 — Skollagen slår fast att eleverna ska inhämta och utveckla både kunskaper och värden. Läroplanen tydliggör att utbildningen ska förmedla värden i överensstämmelse med den etik som förvaltas av tradition och västerländsk humanism. Den talar också om individens fostran till rättskänsla, generositet, tolerans och ansvarstagande. De värderingar som våra barn ska få till sig från skolan är väldigt tydligt beskrivna i styrdokumenten. Fokus ligger på att förankra grundläggande demokratiska värderingar om alla människors lika värde, solidaritet med svaga och utsatta, jämställdhet mellan kvinnor och män samt att tillgodose och utveckla elevernas rätt till inflytande och delaktighet. Något förenklat kan man kalla detta skolans uppdrag i demokratisk fostran. Alltför ofta reduceras värdegrunden i skolornas faktiska arbete. Värdegrunden förminskas till ett antal konkreta åtgärder eller aktiviteter i skolan, till antimobbningsarbete eller klassens ordningsregler. Värdegrunden ses då som ett utanpåverk som läggs vid sidan om skolans övriga verksamheter. Det här visar också Skolinspektionens rapport där 13 av 17 undersökta skolor fick underkänt när det gällde värdegrundsarbetet. De skolor som lyckats med sitt värdegrundsarbete är de som i stället har en så kallad hela-skolan-ansats. Det innebär att värdegrunden har blivit ett förhållningssätt som genomsyrar hela verksamheten och som all personal har i ryggraden när olika situationer uppstår, alltså ett förhållningssätt, ett sätt att hantera uppkomna situationer i stället för schemalagda aktiviteter i till exempel livskunskap. Läsförståelse är grunden för nästan all annan inlärning i skolan. Därför är det oroande att de senaste internationella kunskapsmätningarna visar att vi har en fortsatt nedåtgående trend när gäller svenska elevers läsförståelse. Mycket tyder på att senare decenniers resultatförsämringar i den svenska skolan kan förklaras av att den lärarledda undervisningstiden har minskat. har skolans arbetssätt förändrats i riktning mot mer individualisering genom ökat eget arbete. Forskning pekar på det negativa sambandet mellan denna typ av individualisering och elevernas resultat. Vi kan också titta på antalet undervisningstimmar. Det totala antalet undervisningstimmar i den svenska har minskat , vilket drabbat undervisningstiden i bland annat svenska. Antalet undervisningstimmar i den svenska obligatoriska skolan är också lägre än genomsnittet i de europeiska länderna. Svenska elever i åldrarna har drygt 50 färre undervisningstimmar jämfört med genomsnittet för motsvarande åldersgrupper i EU-länderna. Svenska elever i åldrarna har färre undervisningstimmar jämfört med genomsnittet för motsvarande åldersgrupper i EU-länderna. Vi behöver vända den här utvecklingen. Därför vill vi kristdemokrater ge elever mer lärarledd tid och särskilt prioritera svenska, med fokus på läsning. Skolan ska inte vara en lekstuga eller experimentverkstad för ideologer som är förklädda till pedagoger. Nya pedagogiska metoder och trender implementeras ofta i skolan, metoder som inte alltid har stöd i vetenskap och beprövad erfarenhet. Inom sjukvården finns , , vars utvärderingar ligger till grund för normerings- och riktlinjearbete. Dessa är i sin tur styrande för vilka behandlingsmetoder som får användas inom sjukvården. Motsvarande krav på utvärdering av pedagogiska metoder borde utvecklas också på skolområdet. Pedagogiska trender kommer och går, ofta baserade på ideologi snarare än vetenskap, och tyvärr börjar många av dem tillämpas i skolan innan det finns evidens för att de verkligen fungerar. De undervisningsmetoder som används i skolan måste ha bättre stöd i forskning och utvärdering innan de introduceras. Vi kristdemokrater tycker därför att bör få ett uppdrag att inrätta en verksamhet liknande den som finns inom hälso- och sjukvården som dels får uppdraget att utvärdera undervisningsmetoder, dels att stimulera akademisk forskning inom området. Många elever är i behov av särskilt stöd för att klara målen. Alla elever ska ges förutsättningar att klara skolan och att utvecklas så långt som möjligt utifrån sina egna förutsättningar. Alliansregeringen har därför infört den gamla speciallärarutbildningen igen för att öka den specialpedagogiska kompetensen på våra skolor. Speciallärarna ska jobba direkt med eleverna, till skillnad från specialpedagogerna som handleder dem som jobbar med barn i behov av särskilt stöd. En uppmaning till huvudmännen ute i landet är därför att fylla platserna på speciallärarprogrammet. Behoven lär inte minska framöver. Mitt hjärta klappar extra för de elever som är i behov av riktigt kompetenta speciallärare för att klara skolan, men som inte alltid får tillgång till rätt kompetens. Stöd till elever med särskilda behov kan säkert fungera väl på sina håll, men alltför många exempel har jag sett där elever går runt i skolan med bara en assistent, som kan vara en väldigt viktig person för eleven rent socialt men som helt kan sakna pedagogisk utbildning. Det duger inte. De elever som har de största behoven ska undervisas av de mest kompetenta lärarna. De med de största behoven ska ha tillgång till den högsta kompetensen. Det finns mycket mer att säga om den svenska skolan. Vi tenderar dock att fastna i en problembeskrivning av skolan, vilket gör att många lärare hänger med huvudet och det är tungt att gå till jobbet. Vi måste börja tala om skolan på ett annat sätt för att göra den till en attraktiv arbetsplats för såväl elever som lärare och rektorer. Det utförs underverk av personalen på våra skolor , och någon behöver också berätta det i debatten. Med de orden vill jag yrka bifall till utskottets förslag i dess helhet och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs civilutskottets betänkande 2012/13:CU7 Fastighetsrätt. 176 (C): I detta betänkande finns inga yrkanden och därför inte någonting att debattera. Men för formens skull yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet CU7. Jag står här i talarstolen sist av alla för att tala om en regelförenkling som berör infrastruktur och 23 000 väghållare, hundratusentals fastighetsägare, småföretag, skogsägare, lantbrukare och privatpersoner. De enskilda vägarna utgör den absoluta merparten av vårt vägnät i . Till stor del är det med ideella insatser i vägföreningar och samfälligheter som dessa vägar hålls snöröjda, grusade, säkra och farbara. Utöver vägar finns grönytor, lekplatser, torg, trottoarer, gång- och cykelvägar som förvaltas i samfälligheter, en del med flera tusen medlemmar. Ordföranden i en sådan förening kan närmast jämföras med borgmästaren i en amerikansk småstad. 7 600 av de 43 000 milen ersätts till del med statliga medel, resten genom enskilda och kommunala bidrag. Hur enskilda medel från fastighetsägare som är medlemmar i föreningen fördelas bestäms genom en förrättning av en statlig myndighet, Lantmäteriet. För att denna ska var giltig och utgöra grunden för utdebitering av den årliga avgiften för drift och underhåll i föreningen krävs det att en lantmätare kommer till platsen, gör en förrättning, meddelar och registrerar det nya eller förändrade andelstalet. Det säger sig självt att många föreningar drar sig för att göra detta. Dels kostar det pengar, dels är det omständligt och om alla föreningar skulle bestämma sig för att göra sina andelstal korrekta och uppdaterade i syftet att uppfylla lagen, skulle det enligt beräkningar ta hundra lantmätare bara att komma i kapp. Några sådana resurser kan naturligtvis inte Lantmäteriet räkna med att tilldelas i någon budget. Det är inte troligt att det bland landets alla vägföreningar, som tillkommit innan den nya anläggningslagen infördes , bara är som ansett sig behöva räkna om andelstalen, som är mellan . Det är knappast hållbart med en situation där dessa och även föreningar som bildats efter anläggningslagens tillkomst, som har nytillkomna fastighetsägare, eller avvecklade sådana, fortsätter att driva sina verksamheter med andelstal som inte har stöd i lagen. Ska vi komma till rätta med detta krävs den åtgärd som föreslås i motion C288, nämligen att vägföreningarna själva ges rätt att besluta om förändrade andelstal, vilka sedan kan prövas hos Lantmäteriet om någon av de berörda fastighetsägarna anser att det beslutade andelstalet saknar grund. Att möjligheten att själva kunna besluta om andelstal är en regelförenkling med en enorm påverkan i civilsamhället borde vara uppenbart. Det är en förenkling som alla vinner på, få är kritiska till och som inte kostar samhället en enda krona. Tvärtom kommer det att frigöra resurser som kan återinvesteras i samma infrastruktur. Många är säkert de samfälligheter, stora och små, som skulle behöva asfaltbelägga, lägga ned en vägtrumma, sätta upp belysningspunkter, bredda för att skapa en säker skolväg, eller något annat som de drar sig för eftersom det är något de i så fall måste utdebitera av sina medlemmar. Utan en förrättning att stödja utdebiteringen mot vågar de inte och avstår från att utföra åtgärden. En förenkling som denna öppnar i stället för en ny marknad för utbildade lantmätare att mot en kostnad hjälpa samfällighetsföreningar att ta fram ett korrekt underlag för föreningsbeslut. anser att det är bättre att öppna för en marknadslösning på ett problem som annars är svårt att lösa och som i av fallen kräver en insats från en statlig myndighet, nämligen Lantmäteriet. Lantmäteriet borde med det behov av bostadsbyggande vi ser ägna sig åt att möjliggöra de fastighetsbildningar som behövs för att exploatera mark för bostäder och verksamheter. Hela landet kan utvecklas med en väl underhållen och utbyggd infrastruktur. Regelförenklingar är en viktig faktor för att åstadkomma attraktiva boendemiljöer i tätorter och glesbygd. I motion C288 pekas det ut en hållbar lösning för landets enskilda väghållare. Regeringen har tagit till sig detta, och därför ser jag ingen anledning att yrka bifall till motionen. Men jag förväntar mig att ytterligare steg tas för att förenkla beräkning av andelstal för utdebitering av enskilda vägar. I detta anförande instämde i (C) och (M). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Anmäldes och bordlades Proposition 2012/13:72 OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister Motioner med anledning av prop. 2012/13:69 Kränkande fotografering 2012/13:Ju10 av (SD) 2012/13:Ju11 av m.fl. (MP) med anledning av prop. 2012/13:78 Bevakning ombord på svenska fartyg 2012/13:T16 av m.fl. (MP) 14 § Anmälan om interpellationer Anmäldes att följande interpellationer framställts 2012/13:316 Vårdpersonalens arbetssituation av (S) till socialminister (KD) 2012/13:317 Vårdkaoset i och av (S) till socialminister (KD) 2012/13:318 Turkietstrategi av (V) till statsrådet (M) 2012/13:319 3:12-reglerna av (S) till finansminister (M) 2012/13:320 Transport av frihetsberövade av i (S) till justitieminister (M) 2012/13:321 Företagskontakter hos Arbetsförmedlingen av (S) till arbetsmarknadsminister (M) 2012/13:322 Nedläggning av campus av (S) till utbildningsminister (FP) 2012/13:323 Ökningen av kejsarsnitten av (S) till socialminister (KD) Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 15 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2012/13:359 Yrkeshögskoleutbildningar av (MP) till statsrådet (FP) 2012/13:360 Kvinnors roll och delaktighet i fredsavtal av (S) till utrikesminister (M) 2012/13:361 Stockholmsbaserat sändebud av (S) till utrikesminister (M) 2012/13:362 Konsul i Kulu av (S) till utrikesminister (M) 2012/13:363 Nollvision för olyckor där A-traktorer är inblandade av (S) till statsrådet (M) 2012/13:364 Ökade inkomstskillnader mellan kvinnor och män av (MP) till statsrådet (FP) 2012/13:365 Nationellt register för familjehem och jourhem av (S) till statsrådet (KD) 2012/13:366 Bankerna och småföretags kreditmöjligheter av (S) till statsrådet (M) 2012/13:367 Nödnummer 116 000 av (S) till statsrådet (KD) 2012/13:368 Totalförbud mot bisfenol A av (V) till miljöminister (C) Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 16 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Anmäldes att skriftliga svar på följande frågor inkommit 2012/13:339 Månadsvisa inkomstuppgifter av (FP) till näringsminister (C) 2012/13:353 Nedläggning av apotek i av (V) till socialminister (KD) Svaren redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 17 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen från sammanträdets början till ajourneringen , av förste vice talmannen därefter till ajourneringen , av tredje vice talmannen därefter till och med 10 § anf. 116 (delvis), av förste vice talmannen därefter till och med 11 § anf. 164 (delvis) och av andre vice talmannen därefter till sammanträdets slut.