prot · H00965 · 2013-02-14 00:00:00 — Jag tror att man i de allra flesta fall hittar bra lösningar. I och med uppdaterade riktlinjer hoppas jag att vi kan få se många trevliga och bra rallytävlingar i svenska skogar. 123 PER (S): förespråkar jag inte att vi ska släppa in folk på minerad mark. Det vore rent oklokt. De i avgift som nämnde handlar inte om hyra. Det är en ansökningsavgift som man får betala vare sig man får avslag eller godkännande. Det måste väl statsrådet medge är lite uppochnedvänt när en ideell förening ska betala så mycket för en ansökan och dessutom kanske får avslag som den inte kan överklaga. Det känns helt huvudstupa utifrån mitt perspektiv. Jag har grävt ganska mycket i den här frågan och varit i kontakt med Försvarsmakten och lyssnat hur deras förhållningssätt är. Det var därför jag ställde den här interpellationen till försvarsministern. Från Försvarsmakten fick jag ett entydigt svar där man sade: Vi är jätteöppna för att ta emot så mycket folk vi bara kan, för vi har ett rekryteringsbehov. Kan andra vara dragare för att vi ska kunna rekrytera kompetent personal är vi glada för det. Det finns ingen motsättning mellan Försvarsmakten och idrottsrörelsen. Det är jättebra. Men när jag har läst ett antal ansökningar och ett antal motiveringar till avslag blir jag något frågande. Då utgår man från helt andra premisser. Jag är glad om mitt rotande och mitt grävande har bidragit till att man börjat diskutera att man måste ha en gemensam hållning när det gäller nyttjandet av marken. Vad gäller nyckelbiotoper finns det forskning som säger att i mark som bland annat försvaret nyttjar regelbundet har man en helt annan nyckelbiotop än i mark som är orörd. Forskarna säger att det är ganska bra med motorsport som rör runt i markmassan, för då utvecklas fler arter. Det trodde du inte? Så är det, och det säger forskning. Eftersom du är ansvarig för vill jag skicka med en sak. Jag vet att man inte ska hålla på med ministerstyre och så. Du säger själv att du är öppen och att du tycker att det här är bra. Om du kan styra det till att vi är mer öppna för idrottsliga arrangemang och motorsportsarrangemang så att de blir mer publika än de är annars kan vi vara överens och söka skapa förutsättningar för det. Jag tror att man på skulle vara väldigt glad om och Försvarsmakten kunde göra det handslag med idrottsrörelsen för att öppna upp det här så att vi tillsammans kan skapa förutsättningar för att vi alla ska kunna ta del av och utöva idrott. Jag kommer förmodligen att återkomma med min fråga till andra ministrar så att även de får diskutera det här. I grunden är det en ganska viktig fråga. Att kommersialisera idrotten, affärsmässigheten, är jag ingen vän av. Jag har någon typ av allergi mot dem som har bolagiserat föreningar till exempel. Då glider man ifrån det som vi alla tycker är så himla bra med grundsyftet med rörelsen, att den bygger på våra egna villkor och inte på pengar. 124 (S): Som statsrådet säger måste man såklart ta hänsyn till Försvarsmakten och Försvarsmaktens verksamhet. Jag tror inte att någon av oss säger emot det. Dessutom sitter jag själv i försvarsutskottet och tycker att det självfallet är en viktig verksamhet. Problemet är, som Per beskriver, att Försvarsmakten ofta lokalt och regionalt säger ja, men säger nej av någon anledning. Det är det som är så märkligt. Försvarsmakten ser vinster i att det här är bra PR och att man kan rekrytera till sin verksamhet. Så kommer nästa statliga myndighet som säger: Nej, det får ni inte göra punkt. Det där får jag inte riktigt ihop, herr talman. Det är där det blir så knepigt för mig och även för de föreningar och organisationer som bedriver en sådan här verksamhet. Miljön är självfallet viktig, och det ska skötas på ett korrekt sätt. Det gör man faktiskt, och det har Per beskrivit. Det är inte det som är problemet. Mer och mer säger man exempelvis nej till att brukshundsklubbarna ska få vara och verka i olika områden där de har varit tidigare. Det är ett slags ny policy som verkar ha antagit som jag inte kan begripa. Det är väldigt bra om man själv inom myndigheten ser över det hela, men jag undrar om man mäktar med att göra det. Då måste man vara kritisk mot sig själv. Jag hoppas att det blir tillräckligt och tydligt. I det här fallet måste jag säga att det var mycket bättre . Det här problemet har dykt upp , till och med . Det känns inte bra när vi lever att det ska vara på det här sättet. Det är kostnaderna som gör att många blir tvingade att tacka nej, att man helt enkelt lägger ned planeringen därför att man inte har råd. Det kan inte vara meningen att bara de stora aktörerna ska kunna verka; de små har inte råd. Jag hoppas att statsrådet tar det här med sig på ett förnuftigt och klokt sätt, för jag tror att statsrådet är klok. 125 Statsrådet (KD): Jag delar samma grundinställning som både Per och har att vi självklart ska göra allt vi kan för att se till att vi kan få använda exempelvis markområden som staten äger för olika idrottsändamål och friluftsliv. Jag uppfattade inte heller att i grunden har en annan uppfattning. Den översyn man nu håller på med av riktlinjer är för att man ska försöka få ett modernt och bra fungerande regelverk. Vi ska också komma ihåg att det finns ett antal faktorer. är de inte alltid så lätta att se på ytan. Det kräver att man har gjort noggranna analyser. Det finns ett antal faktorer som gör att man ibland måste säga nej när man kanske spontant upplever att det är självklart. Det kan vara miljöfaktorer eller sådana saker som att man inte har kontroll över var det finns oexploderad ammunition, granater eller andra saker. Jag vet att det finns sådana exempel. Jag vet också att det i andra sammanhang finns ett svar från Försvarsmakten lokalt som sedan ändras när man kommer till Försvarsmakten centralt därför att det finns en större helhetsbild att väga in. Inom ramen för de hänsyn som måste tas ska statliga myndigheter självklart ha en positiv attityd. Det visar också de idrottspolitiska riktlinjer vi har. Det är samma diskussion som ibland också kan vara inom olika utskott. Man ser frågorna från lite olika håll. Men det måste vägas ihop. Det är av alla ansökningar som har beviljats . Det handlar inte om att det har blivit tvärstopp. Självklart ska man se till att vi försöker bevilja så många som möjligt. Det gäller särskilt om det är som ni beskriver det att den som fått hyra marken sköter om det hela och städar upp efter sig på ett bra sätt. Då finns mindre risk för att man får nej nästa gång. I exemplet från med fick man slutligen ja. Det är möjligt att det var vissa turer , men det blev ett ja. Enligt de uppgifter jag har var hyran . Det är utifrån medieuppgifter, och jag vet inte om man kan lita på det fullt ut. 126 PER (S): Jag kan bara tacka för debatten. Du får rätta mig om jag har fel, men jag fick känslan av att statsrådet i varje fall är beredd att sträcka ut näven gentemot med dess tankar och funderingar. Kanske är det så att statsrådet själv kan passa in till sitt eget verk att det vore bra att ha en dialog med angående dessa frågor så att vi slipper att framgent hamna i situationer där det blir ett klyveri. Det är kanske ibland godtyckligt om det blir godkännande eller avslag. Jag tänker inte lägga så mycket värderingar i det. Jag har en känsla av att hyressättningen kan påverkas av olika personer. Jag har ingen aning om det. Men jag har sett att det finns olika prislappar. Det är i sig lite märkligt. Om vi kan strama upp detta och se till att det blir rakt av och till förmån för idrottsrörelsen är jag glad. 127 Statsrådet (KD): Tack för den här diskussionen. Det är viktigt att lyfta fram den här typen av frågor. Det är inte alltid så att kammaren är överfull med den här typen av lite mer jordnära diskussioner. Det är också viktigt att debatten förs. Det skapar en ram för myndigheterna att agera inom. Det är bra att idrottsrörelsen har en bra dialog med de aktuella myndigheterna för att man ska hitta bra gemensamma lösningar. Jag lovar att följa upp hur arbetet går med de nya riktlinjerna och försöka se till att det sker en positiv tolkning så långt det bara går. I de flesta fall säger man ja. Men det finns ibland en del svåra avvägningar som inte är helt enkla. Man måste ha förståelse för detta. Men inom ramen för det perspektivet ska vi självklart hjälpas åt så att vi kan nyttja statens egendomar för positiva aktiviteter ute i våra skogar. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2012/13:216 om samma möjligheter för nyanlända kvinnor och män 128 Statsrådet (FP): har frågat mig vad jag avser att göra för att nyanlända kvinnor ska få samma stöd som nyanlända män för etablering på arbetsmarknaden. Vi är helt eniga om att samhällets stöd för etablering måste vara utformat så att det ger kvinnor och män samma förutsättningar. Det är centralt att ett jämställdhetsperspektiv integreras i all verksamhet som bedrivs av statliga myndigheter, kommuner och landsting. Det tar betydligt för utrikes födda kvinnor att etablera sig på arbetsmarknaden jämfört med för utrikes födda män. Det är en stor jämställdhetspolitisk utmaning att komma till rätta med de skillnader som finns i sysselsättningsgrad mellan utrikes födda kvinnor och män. Regeringen har vidtagit flera åtgärder som har bidragit till att stärka kvinnornas möjligheter till en snabbare etablering på arbetsmarknaden, och flera åtgärder är också på gång. Etableringsreformen, som trädde i kraft , är ett viktigt steg. Reformen är utformad för att öka förutsättningarna för jämställdhet mellan kvinnor och män. Den nyanlände får professionellt stöd för att snabbt få en individuellt anpassad etableringsplan. För att en familj ska få full etableringsersättning ställs krav på att såväl män som kvinnor deltar i etableringsinsatser. Etableringsersättning är en individuell ersättning som inte påverkas av inkomsterna hos andra personer i hushållet, vilket skapar starkare ekonomiska incitament för både kvinnor och män att delta i etableringsinsatser. En viktig effekt av reformen är att både kvinnor och män kommer i kontakt med Arbetsförmedlingen och erbjuds arbetsförberedande insatser betydligt snabbare . Tidiga insatser har stor betydelse för en snabbare etablering på arbetsmarknaden. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat en permanent utvidgning av målgruppen för etableringslagen. En utvidgning av målgruppen innebär att fler anhöriga kommer att omfattas av rätten till tidiga etableringsinsatser. Eftersom av anhöriginvandrarna är kvinnor har en sådan förändring stor betydelse för nyanlända kvinnors möjlighet till stöd för sin etablering. Regeringen avser att återkomma med lagförslag till . I budgetpropositionen finns ytterligare förslag som syftar till att utveckla de etableringsinsatser som erbjuds de nyanlända så att de blir mer effektiva och anpassade efter individens förutsättningar och behov. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att analysera och fördjupa kunskapen om nyanlända utrikes födda kvinnors och anhöriginvandrares förutsättningar för etablering och att lämna förslag på ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att åstadkomma ett ökat arbetskraftsdeltagande i denna grupp. I utredningens uppdrag ingick även att föreslå åtgärder som säkerställer att nyanlända får en individuellt anpassad etablering som är likvärdig för kvinnor och män. redovisade utredningen en kartläggning av uttaget av föräldrapenning bland nyanlända utrikes födda kvinnor och män. Utredningen konstaterade att föräldrapenningens nuvarande regelverk möjliggör ett långvarigt och intensivt uttag av föräldrapenning även för barn som är äldre när de kommer till . Ett långvarigt uttag av föräldrapenning när barnet är äldre kan motverka ambitionen att nyanlända föräldrar bör delta i arbetsförberedande insatser som kan föra dem närmare arbetsmarknaden. Regeringen har därför i budgetpropositionen aviserat ett förslag om att högst av föräldrapenningsdagarna ska kunna sparas till tid efter barnets fyraårsdag. Regeringen avser att i denna del återkomma med lagförslag till . Utredningen presenterade sitt slutbetänkande . Utredningens analys och förslag till åtgärder blir nu ett viktigt underlag för regeringens fortsatta arbete för att öka arbetskraftsdeltagande och sysselsättningen bland utrikes födda kvinnor. Jag ser fram emot debatten med frågeställaren. 129 (S): Tack för svaret. Det gläder mig att även statsrådet tycker att kvinnor och män ska ha samma möjlighet till etablering i samhället. Men ser verkligheten inte ut så trots att etableringsersättningen är individuell. Det förutsätter att kvinnor och män får samma möjligheter till etablering och den hjälp som behövs för det. I visades tydligt att nyanlända kvinnor missgynnas. De får inte tillgång till arbetsmarknadsutbildning såsom männen får. Männen får så ofta som kvinnor möjlighet till arbetsmarknadsutbildning, och de nyanlända kvinnorna får vänta betydligt längre på en insats. Det gäller speciellt om de har barn och speciellt om barnen är eller om de har en utländsk make. Många myter sprids också om att nyanlända kvinnor inte vill och inte kan arbeta för att de har så många barn och ett så stort ansvar för familj och hem precis som att männen inte skulle ha det. De flesta kvinnor som kom till och som har varit här har ett eller två barn. har fler än fyra barn. Verkligheten stämmer inte med den bild som målas upp att nyanlända kvinnor har eller får många barn. Detsamma gäller viljan att arbeta. Den är lika hos kvinnor och män. Jag har träffat många invandrarkvinnor som vittnar om att det de önskar allra mest är att få ett jobb. De svarar precis som männen att de vill ha ett arbete för att kunna försörja sig och få en frihet att påverka sina liv och förverkliga sina drömmar. Det är vad både kvinnor och män vill ha. Andra förklaringar till att kvinnor får sämre möjlighet att komma ut i jobb är att kvinnor har låg utbildning. Många är korttidsutbildade. har högst grundskoleutbildning. Det är dock ungefär samma siffra som för männen, som vi inte talar så mycket om. Tittar vi på männen i samma situation kan vi inte se att det påverkar deras möjlighet att få hjälp i sin etablering, och det påverkar inte männen i samma utsträckning som kvinnorna. Även många kvinnor som kommer som anhöriginvandrare har svårt att komma in i arbetslivet. har en av fyra kvinnor som kommit hit aldrig fått pröva på ett arbete, och varannan flyktingmottagen kvinna har aldrig fått chansen att arbeta. Dessa kvinnor riskerar att hamna i ett stort utanförskap och i ett ekonomiskt beroende av en man eller av försörjningsstöd. Det hindrar kvinnan att kunna påverka sitt liv och sin situation och att ta makten över sig själv och sin familj, och det minskar kvinnans frihet. Även barnen riskerar att hamna i fattigdom, och risken finns också att det går i arv till nästa generation, till barnen. Vilka åtgärder har regeringen vidtagit för att förändra? Vilka signaler tycker statsrådet att vi ger nyanlända kvinnor och män i det så kallade jämställda ? 130 (S): Det är en intressant debatt, och statsrådet och jag har haft den tidigare. I grund och botten är det en jämställdhetsfråga. Det förs en jämställdhetsdebatt i om att kvinnor tjänar mindre än män och tar större ansvar för hem och familj. Stressnivån hos kvinnor ökar när de kommer hem från jobbet medan den hos män minskar när de kommer från jobbet. När jag läser blir jag lite skrämd. Vi tycks ha ett Myndighetssverige som diskriminerar nyanlända kvinnor. Utredningen slår fast att nyanlända utrikes födda kvinnor i många avseenden har sämre förutsättningar att etablera sig på arbetsmarknaden. Då borde väl Myndighetssverige ta i och göra allt man kan, men i stället diskrimineras dessa kvinnor. Jag tror att det är detta interpellation handlar om. Dessa kvinnor får sämre utbud hos Arbetsförmedlingen. De får i lägre utsträckning ta del av de åtgärder hos Arbetsförmedlingen som man vet leder till jobb. På detta vis finns en systematisk diskriminering av dessa kvinnor. De har en lägre utbildningsnivå och så vidare. Attityder och värderingar förändrar man inte med lagstiftning; det vet vi alla. Vi måste i stället ha en pågående samhällsdebatt om att nyanlända utrikes födda kvinnor inte får missgynnas på Arbetsförmedlingen. visades samma systematiska diskriminering av unga arbetslösa kvinnor. De fick inte heller ta del av det utbud hos Arbetsförmedlingen som innebar att man kom närmare arbetsmarknaden. Det här gör debatten så intressant. Här har en myndighet ansvaret för att flytta dessa kvinnor närmare arbetsmarknaden, men kan man läsa att de inte får ta del av utbudet. Min fråga till statsrådet blir, även om han inte är arbetsmarknadsminister: Vad kan man göra åt det faktum att kvinnor, oavsett om de är nyanlända eller unga, systematiskt diskrimineras av våra myndigheter? 131 Statsrådet (FP): Jag tackar för två intressanta inlägg och instämmer i mycket av det som beskrivs. frågar mig vad regeringen gör och läser högt ur ett betänkande från en utredning som regeringen tillsatt. Ja, en av de första konkreta saker som jag gjorde när jag tillträdde som statsråd var att tillsätta just denna utredning om orsakerna till att invandrade utrikes födda kvinnor har så svårt att komma in på arbetsmarknaden. Jag ska försöka beskriva vad jag ser som huvudförklaringar till denna situation. Jag delar helt syn att detta är en av våra centrala jämställdhetsfrågor. Det som var viktigast under jämställdhetskampen var att kvinnor fick möjlighet att gå till ett jobb och få en egen lön att leva på och därigenom makt över sin tillvaro. Det gav makt att ha egna pengar och att kunna skilja sig om man levde i ett olyckligt äktenskap. Denna kamp drev och Socialdemokraterna ofta gemensamt. När det gäller utrikes födda kvinnor ser vi dock att det är en mycket stor grupp som inte kommer in på arbetsmarknaden. En av mina huvudutmaningar är att vi har ett glapp mellan utrikes och inrikes födda som har jobb. Vi har högre arbetslöshet bland utrikes födda. Det är fler utrikes födda än inrikes födda som står utanför arbetsmarknaden. Analyserar man detta glapp är det också en stor genusskillnad. Skillnaden mellan utrikes födda män och svenskfödda män är mycket mindre än mellan utrikes födda kvinnor och svenskfödda kvinnor. Jag skulle kunna göra det enkelt för mig och säga att det beror på att vi har ett högt arbetskraftsdeltagande bland kvinnor i , och det är en delförklaring. Jag skulle kunna göra det enkelt för mig och säga att utrikes födda kvinnor i jobbar mer än italienskfödda italienskor i , men det säger nog mer om misslyckade jämställdhetspolitik och ointresse för dessa frågor än att vi har lyckats eller inte lyckats. Detta är en gigantisk utmaning, och det är också därför jag tillsatte den utredning vars betänkande interpellationen i hög grad bygger på. Låt mig peka på tre förklaringar historiskt sett. Den första var ett felaktigt mottagande vad gäller ersättningens utformning. Vad innebär det? Jag nämnde det i mitt svar. hade vi introduktionsersättning för flyktingar som i princip var kollektivt baserad, det vill säga baserades på familjen, ungefär som socialbidragets konstruktion. Det innebar att om mannen var först ut på arbetsmarknaden var det ingen vinstmarginal för kvinnan att gå ut på arbetsmarknaden eftersom man måste ha barnomsorg och kvinnan tjänade för lite. Det var en klassisk felkonstruktion som vi också hade när det gällde sambeskattningen av makar, vilket gjorde att kvinnor inte gick ut på arbetsmarknaden. Detta ändrade vi på genom att införa etableringsreformen. är det en individuell ersättning som utgår. Både kvinnor och män ska delta fullt ut i etableringsinsatser för att en familj ska få ersättning. Man ska gå på svenskundervisning och delta i arbetsförberedande insatser och samhällsorientering. Även om jag brukar vara lite försiktig med att dra slutsatser kan man säga en sak, nämligen att vi har ett hyggligt jämställt deltagande i den. Så pass långt har vi kommit. En andra huvudförklaring är föräldrapenningens konstruktion och att föräldrapenningen i sig har varit inlåsande. Den diskussionen fortsätter jag gärna senare under debatten. En tredje är det trycker på och som återfinns i utredningen. Vi har attityder på detta område hos myndigheter, kommuner och inblandade aktörer. Det finns lite grann en uppgivenhet som verkar vara ungefär den här: Bara han kommer i arbete har vi i alla fall nått någonstans. Vad händer då? Jo, det blir ett betydligt längre steg för en invandrad kvinna att komma i jobb. När barnomsorgsplatsen inte finns är det hon som är hemma. När det finns olika åtgärder att sätta in är det framför allt han som får dem. Det är detta vi i grunden behöver förändra, och jag återkommer gärna till det i senare inlägg. 132 (S): Det är jätteviktigt att få makten över sitt eget liv. Det har både statsrådet och jag sagt i våra anföranden. Det är olika traditioner när det gäller hur kvinnor jobbar i olika länder. Det är viktigt att vi jämför svenska kvinnor med de nya svenska kvinnor som kommer till vårt land och att vi jobbar för att kvinnor och män ska ha samma möjligheter. Om vi ska kunna slå oss för bröstet och tycka att vi jobbar med jämställdhet i är det viktigt att de nya döttrarna och kvinnorna som kommer hit får chansen till ett jämställt arbetsliv. Attityder är något oerhört viktigt. Därför tog jag i mitt första anförande upp att vi har gamla myter som blir som sanningar, men inte är några sanningar. Det är viktigt att vi politiker lyfter upp det på rätt sätt. Vissa partier spelar på den planhalvan trots att det är falsk information. Många kvinnor och män har hoppats få ett bättre liv när de kommer till , oavsett varför de kommer hit. Speciellt har många kvinnor hoppats att äntligen komma till ett land där även de blir sedda och får möjlighet att utbilda sig och få ett jobb så att de kan försörja sig. Det finns säkert också en och annan kvinna som kan lämna sin man som kanske inte är den bästa att leva tillsammans med. Det är också viktigt för de flickor som kommer hit att de får möjlighet till utbildning och arbete och kan komma in i samhället. Då krävs det förebilder. Den förebild som man ofta har är föräldrarna. Att ha en mamma som går till jobbet, en mamma som vågar utbilda sig och får chansen till det, är viktigt för att även barnen ska lyckas. Vi kan titta på hur det ser ut historiskt här i . Att man har jobbat oavlönat hänger fortfarande kvar, även om det har blivit något bättre. Många föräldrar har sagt till sina barn: Passa på att utbilda er så att ni får ett något bättre jobb än vad jag fick. Trots att de lever i har nog många kvinnor sagt att deras döttrar ska få en bättre chans än vad de själva fick. När jag pratar med personer som har jobbat med etableringsreformen tar de upp många saker som är relevanta för att det inte fungerar för kvinnor. Det är boendesituationen som ofta inte är löst. Det blir ett hinder för att kvinnorna tryggt ska kunna engagera sig på olika sätt. Det är också bristen på förskoleplatser. När man inte har något boende vet man inte vilken förskola man ska söka sig till. Det är också en brist på kunskap om hur bra förskolan är för barn. Det är en brist att man inte har någon tillsyn för sjuka barn. Är man hemma med sjuka barn eller är det något annat som är anledning till att man inte kommer till utbildningen? Man tar också upp problemet med 18-åringar som får välja mellan utbildning och etablering. Hade de valt utbildning hade de antagligen fått jobb, men de väljer etablering eftersom det är mer fördelaktigt. Har statsrådet för avsikt att se över dessa problem? 133 (S): När statsrådet och jag debatterar den här frågan brukar vi hamna i föräldraförsäkringen. Vi brukar hamna i att statsrådet säger att han ska komma med en proposition som handlar om förändringar i föräldraförsäkringen. Mitt svar brukar vara att vi inte har sett skrivningen ännu så det är svårt att säga något.