prot · H00968 · 2013-02-20 00:00:00 — Säkert kan de genom att ställa en del krav som visar vägen också uppfylla mycket mer än små kommuner utan dessa möjligheter. För den lilla kommunen återstår då att vara en del av en större helhet, på bekostnad av det egna valet av produkter och tjänster, då de blir beroende av vad den större kommunen köper in. Det är viktigt att i sammanhanget tänka på att vi har lagstiftning i grunden såväl för hur och på vilket sätt man får agera. All offentlig upphandling utgår från ett regelverk i syfte att säkerställa fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital på EU:s inre marknad. Varor och tjänster ska kunna erbjudas av en leverantör i ett EU-land till en upphandlande myndighet i ett annat EU-land. Reglerna ska därmed skapa möjligheter för leverantörer i olika EU-länder att tävla på lika villkor i varje enskild upphandling. Grundprinciperna för detta är likabehandling icke-diskriminering transparens proportionalitet ömsesidigt erkännande. Det innebär att ett land som med bra produkter och tjänster för export, enligt mitt synsätt, ska öka sitt deltagande genom att lämna anbud och att vinna dem för att företag ska växa och kunna anställa och sälja efterfrågade varor och tjänster i större utsträckning. Med det synsättet är det viktigt att inte i det lilla lokala perspektivet skapa kommunarrest för de egna företagen som man säger sig värna. Det kan vara lätt för att sälja varor och tjänster inom den egna kommunen. Det kan vara betydligt kärvare för i , för i eller för hemkommun att endast få avsättning för sina varor på den lokala marknaden. Jag vill se företag lämna anbud såväl i hela som utanför den egna landsgränsen för att de ska kunna växa och skapa fler arbetstillfällen. gör ett större antal deltagande företag också att priset på varan eller tjänsten blir bättre för kommuner, landsting och myndigheter. Det finns i debatten om offentlig upphandling påståenden om att det alltid är priset som fäller avgörandet vid offentlig upphandling och att det är regelverkets fel. Detta är en myt. Upphandlaren kan välja anbudsförfarande, det ekonomiskt mest fördelaktiga alternativet. Kravet är att myndigheten är tydlig med vilka kvalitetskrav som gäller och hur de värderas. Även om man väljer lägstaprisförfarandet kan man, och ska man, ställa kvalitetskrav från början som gör att man får det bästa priset på önskad vara eller tjänst. När du och jag köper ny tv eller bil funderar vi först över vilken typ av bil vi behöver. Vi ställer krav på vad bilen ska ge oss. Därefter ser vi vad marknaden erbjuder utifrån kriterierna, läser tester och så vidare. När beslutet ska fattas blir det en avvägning mellan olika faktorer vi tycker är viktiga. Det är samma med offentlig upphandling, det vill säga man måste veta vad man vill ha. Beställer man en transporttjänst och först efter upphandlingen upptäcker att det skulle vara bra om de inte bara levererar kopieringsmaskinerna utan även installerar dem, kan man inte komma tillbaka med detta krav i efterhand. Säkert vill man också spara på energin och ställer krav på detta. Men då är det också nödvändigt att ha tagit reda på att själva kopieringsmaskinen fungerar och att den inte drar ström via elnätet när den står still. Man måste göra rätt från början. Det går att ställa enkla och tydliga krav som inte försvårar och krånglar till det för företagen. För att svara på Socialdemokraternas och krav på vita arbeten finns exemplet med att beställa bevakningstjänster. Det finns metoder och tekniker. Det är fråga om att kontrollera leverantören, , F-skattsedel, regler för arbetsgivaravgifter och så vidare. Även uppföljning är A och O. Kommunen kan ju med jämna mellanrum stämma av med skattemyndigheten att de företag som är delaktiga i upphandlingen fortfarande uppfyller kraven. Är det utländska företag som vunnit upphandlingen får de svara mot det som kallas A l, det vill säga att de är socialförsäkrade i sitt hemland. Nya EU-regler är på gång som gör det tydligare att ställa sociala och ekologiska krav, som i vissa delar är enklare än . Regeringen vill utveckla upphandlingsstödet. Utredningens förslag bereds . Här tror jag mig veta, efter alla besök jag har gjort ute på fältet, att, som även Per tog upp, det är fråga om att få tips på hur saker kan göras bättre och att det behövs mer kunskap. Strategisk offentlig upphandling handlar om att myndigheter och kommuner tänker igenom före. Vilken organisation behöver vi? Vilka resurser behöver den? Var ska vi sätta ribban i upphandlingarna och så vidare? Upphandlingsenheten är en av de viktigaste enheterna i en kommun, myndighet eller i ett landsting. Men i många kommuner sitter de längst bort i korridoren. Precis som inköpsdirektören i näringslivet ofta ingår i ledningsgruppen bör också upphandlarens status i kommunen höjas. Det är här vi ska sätta till alla klutar. Vi behöver bli bättre upphandlare. Vi måste våga göra den goda och bra affären. Mycket underlag från utredningen väntas in. Det är lätt att ställa krav på att regelverket ska omfamna allehanda samhälleliga angelägna ting, men jag menar att det är värt att tänka två gånger innan man sätter ned foten. Det är viktigt att de regler vi redan har används på bästa sätt, och det är viktigt att inte krångla till det mer än nödvändigt. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 112 (S) replik: Jag delar inställning till viss del. påstod att man kan ställa krav, och på det sättet kan man påverka. Socialdemokratiskt styrda är ett sådant exempel. Där ställde man krav på god djurhållning, bättre mat och så vidare, och man lyckades få igenom kraven. Men detta är inte tillräckligt. Reglerna är inte tillräckligt bra . Vi skulle kunna använda offentlig upphandling på ett helt annat sätt än . Tyvärr klarar många inte av den offentliga upphandlingen utan de går på lägsta priset, även om säger något helt annat. säger dessutom att vi ställer för stora krav, att vi inte kan lösa alla samhällets problem med offentlig upphandling. Jag delar den uppfattningen, men vi ställer rimliga krav. Vi ställer krav på att arbetarna ska ha lön. Vi ställer krav på att det inte ska vara slavar som åker omkring på våra vägar. Vi ställer krav på att vilotidsreglerna ska följas. Vi ställer krav på miljövänligare produkter och färre kemikalier i maten. Det är rimligt att ställa de kraven. Jag är förvånad över att regeringen förhalar. Är det som som har strukit sig på talarlistan brukar säga, nämligen att man ska bara gå på lägsta pris, inte följa några kollektivavtalsliknande villkor eller inte ställa några andra krav? Jag undrar om håller med i den högerliberala synen. 113 (M) replik: Tack för frågorna, ! Krav kan ställas. Krav kan och ska man alltid ställa om det passar. Men de ska också utgå från den vara eller tjänst man beställer. Man kan inte bara säga att det ska vara miljökrav på det som beställs. Om det är bildäck eller en bil som ska beställas ska kraven utgå från dem. Man får börja med att titta på vad det är för en vara, produkt eller tjänst som ska användas. Sedan får man se bakåt och räkna ut vilka frågor som ska ställas. Det går att ställa många frågor. Jag tycker ibland att offentlig upphandling får en negativ betydelse i diskussionen. Det går att ställa många bra frågor, men det gäller att ställa dem på rätt sätt för att få det rätta svaret. Det går att ställa sociala, ekologiska och miljömässiga krav. Dessutom kommer det nu förslag som ska underlätta dessa frågor. Men frågorna ska inte ställas enbart för frågandets skull, vilket har varit ett problem. Det är något som man får titta på. Sedan var det frågan om djurhållningen i . Det finns ett fall där man menar att det inte går, vilket är ett problem för . Frågan drivs i EU. Ministern ska driva frågan om djurhållning. kan vi önska att vårt rättsväsen kan skicka några fall till för att få dem klarlagda så att det inte ska vara så spretigt för dem som ska hantera kraven. Vidare var det frågan om kollektivavtal. Det finns inte kollektivavtal i resten av . Det är en svensk företeelse. Vi kan ställa många krav som ingår i kollektivavtal, men vi får ställa kraven ungefär på det sätt som jag sade om de vita jobben. Det går att ställa krav på F-skattsedel och så vidare, men det går inte att ställa krav på kollektivavtal eftersom de bryter mot principen om offentlig upphandling. Då utestängs utländska företag, vilket jag inte tror att vill. Vi ska ändå kunna tillåta oss själva att sälja våra varor och tjänster. 114 (S) replik: Låt mig ställa frågan på följande sätt: Kan vi ställa krav på kollektivavtalsliknande villkor? 115 (M) replik: Frågar mig personligen? Detta är inte utrett. Vad innebär kollektivavtalsliknande avtal? Låt mig själv tänka högt utan att ha detta förankrat på något vis. Då tänker jag att kollektivavtal är en svensk företeelse. Om jag representerade skulle jag tänka på om det finns en definition av begreppet kollektivavtalsliknande som kan fungera även i , , , och så vidare. Tiden får utvisa när den kommer upp på banan. 116 (MP): Allt fler börjar få nog av att gemensamma medel läcker ut ur gemensam välfärd. Det finns som väntat ett starkt stöd hos allmänheten för att skattepengar ska gå till det de är avsedda för. Så är tyvärr inte alltid fallet. Människor upprörs, med rätta, av uppgifter om att en del av de pengar som skulle satsas på grundläggande samhällsservice som skolor och äldrevård läcker ur systemet och inte kommer barn och äldre till godo. Skatteflykt är ett enormt globalt problem som slår allra hårdast mot världens fattigaste. Men även i rika länder märks effekten. Eftersom gått extremt långt i att tillåta vinstdrivande företag i vård, skola och omsorg, är skatteflykten ett påtagligt ekonomiskt problem i den gemensamt finansierade samhällsservicen. Det finns flera rapporter, från bland , som visar att en internationell superrik elit, både privatpersoner och företag, smusslar undan hisnande summor till världens skatteparadis. Det finns hur mycket material som helst för den som vill fördjupa sig i detta. Problemet ökar i eftersom riskkapitalbolag med säte i skatteparadis i snabb takt tar över samhällsservice som skolor, sjukvård, äldreomsorg, apotek och bilbesiktning. Enligt en färsk rapport är vinsten från Katalys, ett idéutveckling, omsatte privata bolag av skattepengarna i vård, skola och omsorg, en tredubbling jämfört med . Det är de privata företagen med vinstintresse som växer mest. Allt fler av företagen inom välfärdssektorn köps upp av riskkapitalbolag. Flertalet av de stora utförarbolagen inom vård, skola och omsorg i ägs av riskkapitalbolag med säte i något så kallat skatteparadis. som bolagen gör miljardvinster gör de allt för att undvika att betala skatt. Att begränsa dessa koncerners möjligheter att med olika metoder föra undan pengar från beskattning till så kallade skatteparadis är angeläget. Men det är svårt att med uppdaterad lagstiftning hålla jämna steg med dessa resursstarka och målmedvetna aktörer. Internationella initiativ till att stävja denna regelrätta plundring av våra samhällen har tagits, men urvattnats. Skatteparadis som tidigare fanns på svarta lista har blivit vitlistade sedan de skrivit på ett antal bilaterala informationsutbytesavtal. Skattemyndigheterna har på så sätt fått en chans, om än liten, att tränga igenom skatteparadisens sekretess som döljer ekonomisk brottslighet, korruption och skatteflykt. Men än så länge är det bara en skrapning på ytan. För att få tillgång till information krävs att man kan bevisa misstanke om brott, vilket kan vara svårt just i brist på information. Därför behövs ett multilateralt avtal om automatiskt informationsutbyte, så att skatteparadisen verkligen tvingas lägga alla papper på bordet och informationen blir tillgänglig för alla. Skärpta regler för räntesnurror, det vill säga koncerners sätt att trolla bort vinsten och därmed beskattning i genom höga avdragsgilla räntor på interna lån mellan företag i koncernen, räcker inte för att lösa problemet med skatteflykt via skatteparadisen. En annan populär metod är att via internprissättning manipulera bokföringen vid internhandel inom samma koncern för att på så sätt föra över vinsten obeskattad till skatteparadis. Det här är ingen detaljfråga. Enligt utgörs av världshandeln av internhandel inom transnationella koncerner. Det är race to the bottom, alltså kapplöpning till botten, som pågår och måste stoppas. Världens länder borde samarbeta i stället för att ägna sig åt skattekonkurrens som underminerar den ekonomiska basen för vår gemensamma välfärd. I väntan på globala överenskommelser som kan sätta stopp för skatteparadisen och skatteflykten tar aktiva medborgare och lokalpolitiker i olika länder saken i egna händer. I och flera norska kommuner har man tagit ställning för att motverka skatteparadis och att undvika samarbete med företag med kopplingar till skatteparadis. Efter en kampanj av aktiva medborgare har den norske finansministern lovat att införa krav på land-för-land-rapportering i . Det innebär att företagen ska redovisa omsättning, vinst och hur mycket skatt som betalas i varje land där de har verksamhet i syfte att stävja skattefiffel och korruption. Ett antal franska regioner har beslutat att kräva av de banker man väljer att samarbeta med att de inte otillbörligt ska utnyttja skatteparadis. De valde också metoden att kräva land-för-land-rapportering. kommun är inne på samma spår. fattade kommunfullmäktige beslut om att anbudsgivare vid upphandling ska vara beredda att redovisa en land-för-land-rapportering. Kommunledningarna i och kommuner har infört följande formulering i sina uppförandekoder för hållbar upphandling: Våra leverantörer får ej ha någon koppling till företag baserade i så kallade skatteparadis. Kommunledningen i har uttalat samma ambition. Det här är viktiga ställningstaganden och relevanta, inte minst utifrån kommunallagens krav på god hushållning med skattemedel. Det är väl knappast god hushållning om en kommuns skattebetalare anlitar bolag som lever på skattemedel men själva gör allt för att undvika att betala skatt. Det är en dålig affär för skattebetalarna. Det finns ingen anledning att seriösa företag som gör rätt för sig och betalar skatt ska få konkurreras ut av skattesmitare som kan lägga ett lägre anbud. Kommunledningarna i , och är inte ensamma om sin uppfattning. av kommunstyrelseordförande som deltog i en undersökning av tidningen uppgav att de inte vill att riskkapitalbolag registrerade i skatteparadis ska få bedriva vård, skola och omsorg. Ändå ifrågasätts dessa kommuners beslut av jurister med hänvisning till lagen om offentlig upphandling och till det faktum att det internationellt saknas en entydig definition av skatteparadis. uppförandekod granskas nu av . Enligt gällande lagstiftning går alltså företagens rättigheter före medborgarnas även när det är helt uppenbart att företagen ägnar sig åt skatteflykt. Finanskrisen, skuldkrisen och skattekrisen är ett resultat av politiska beslut om avreglering av bankernas kreditgivning och de finansiella marknaderna, av kapitalets fria rörlighet på den globala marknaden. Det krävs nya demokratiska beslut för att vända den destruktiva utveckling vi nu befinner oss i. Finansmarknadsminister har sagt att han vill ha ökad kontroll av företag som etablerar sig i välfärdssektorn. Vad det innebär vet inte jag, men jag vill uppmana ministern och regeringen att inte nöja sig med det utan driva på för att de nya upphandlingsdirektiv man nu arbetar fram inom EU ska bli bra så att den nya lagen kommer att hjälpa kommuner och regioner som vill välja att upphandla från företag som gör rätt för sig i stället för att stjälpa dessa kommuner. Förslagen i den motion om upphandling som jag tillsammans med flera andra gröna ledamöter lämnade in och som behandlas i detta betänkande syftar just till att staten ska ta sitt ansvar för att underlätta sådana goda ansträngningar. De här förslagen är värda att beakta om man verkligen vill göra något för de kommuner som vill gå före, om man verkligen i första hand ser till allmänintresset i stället för resursstarka särintressen. 117 (SD): Många svenskar får kött på sin tallrik från djur som slaktats med vad jag anser vara vedervärdiga metoder, tyvärr helt utan att de vet om det. Jag talar om importerat kött från djur som halal- och koscherslaktats, vilket innebär att djuren avlivats och avblodats helt utan bedövning. Eftersom det beklagligt nog verkar finnas en växande marknad för dessa produkter och därmed också ekonomiska incitament för tillvägagångssättet, och eftersom det är tillåtet i hela EU utom just i , börjar allt fler köttproducenter ute i övergå till denna slaktmetod. beskriver bland annat slaktmetoden på följande sätt: För det första måste ett djur som inte är bedövat låsas eller hållas fast för att inte springa iväg när man skär halsen av det. Denna fixering är ofta mycket stressande och obehaglig. I många fall vänder man kor på rygg, vilket gör att djuret får starkt tryck mot lungor och blodkärl. För det andra är själva snittet smärtsamt. Det läggs genom hud, muskler, bindväv, luftstrupe, matstrupe och blodkärl. Efter att snittet lagts kommer sårytorna i kontakt med motstående ytor eller med olika inredningsdetaljer. Det ger upphov till kraftiga smärtimpulser . skriver vidare att FVE, The , enhälligt konstaterade att slakt av djur utan bedövning är oacceptabel under alla förhållanden och att otaliga vetenskapliga och praktiska studier har visat att slakt utan bedövning medför betydligt större risker för smärta och lidande hos djuren än slakt med bedövning. På skriver man i sin tur att djur alltid ska bedövas före slakt eftersom de ska skyddas från vad man kallar onödigt lidande. Man skriver: Om djuret är vid medvetande kan smärta och stress utlösa kramp. Obedövad slakt är förenat med smärta för djuren. Det framgår av forskningen. Djuren är medvetna och känner smärtan längre innan de förlorar medvetandet än vad man trott. Därför är det, herr talman, mycket oroväckande att andelen kött från djur som slaktats med dessa båda slaktmetoder är växande. I en rapport från framkommer det att av nötkreaturen inom EU dödas utan bedövning. I vissa medlemsländer är situationen än värre. Enligt en annan uppgift som jag hittade hos Eurogroup for animals slaktas exempelvis av alla får och lamm i utan bedövning. Det här är anmärkningsvärt. Jag tycker att det är skrämmande att man inte tar den här frågan på större allvar. Då kan man ställa sig frågan hur man angriper problemet, för det är ett problem och ett växande problem. Det är uppenbart att vi inte kan förlita oss på EU i de här frågorna; den saken är säker. Här menar jag att måste visa framfötterna, annars är risken överhängande att denna slaktmetod snart också blir verklighet här i . Jag menar att den måste inta en mycket starkare hållning gentemot EU i de här frågorna och helt enkelt kräva generella förbud för vad jag anser vara en mycket brutal form av slakt. Jag menar också att regeringen aktivt ska söka undantag i EU för att ska kunna förbjuda import av kött där man avviker från intentionerna i vår djurskyddslagstiftning. Kött från djur som avblodats utan bedövning ska också, innan fått till ett importförbund, märkas med en tydlig varningstext för att möjliggöra för konsumenterna att välja bort dessa produkter. Det är viktigt att konsumenterna får reda på vad det är för kött som ligger i köttdiskarna eller vad det är för kött som kan serveras på restaurangerna även här i , att det är kött från djur som helt enkelt plågats ihjäl. Även frågan om märkning är en fråga som regeringen aktivt bör driva gentemot EU. Vi menar att ska kräva att all mat som upphandlas via offentlig upphandling garanteras vara från djur som slaktats och avblodats efter bedövning. Man ska alltså bedöva djuret innan man slaktar det. Jag tycker att det är en självklarhet att detta ska kunna krävas vid offentlig upphandling. är en liten bubbla i EU när det gäller de här frågorna. Det spelar egentligen ingen roll vilka rapporter eller vilka länder man än tittar på för att se att det här är ett växande problem ute i EU. Vi måste visa framfötterna och visa att vi är bättre i de här frågorna. Och än så länge är vi det, även om jag märker att det finns ganska många företrädare för övriga partier som tyvärr inte riktigt verkar förstå hur stort problemet verkligen är. Jag menar att det är en fråga om ryggrad, herr talman. Jag och mitt parti har ryggrad i den här frågan, och jag önskar att också övriga partier ska kunna ha det. 118 (M) replik: Med anledning av påståendena vill jag ta upp att har i lag att vi ska bedöva våra djur, och vi driver frågan hårt i EU. EU har också ett generellt förbud mot detta. Men det finns undantag, av religiösa skäl, där detta har använts. Det har missutnyttjats, vilket man från svensk sida har sagt är oacceptabelt, precis som säger. driver detta kraftfullt och tar upp det på möten. I har vi sagt att vi ska ha den lagstiftning vi har för djurhållning, att djuren ska bedövas före slakt. Och det är fritt när vi nu är inne på det ämne som vi hanterar , det vill säga offentlig upphandling att ställa krav när man tar in anbud. Det är alltså fullt möjligt att göra det, och jag anser att man absolut ska göra det. 119 (SD) replik: Det gläder mig verkligen att tycker så. Man brukar tala om att det här är ett undantag ute i . Problemet är att det är på väg att bli en regel, eftersom man tyvärr duckar alldeles för ofta när man diskuterar de religiösa kraven. Man vågar inte ta diskussionen och fajten, och det beklagar jag. Det är just därför som det blir mycket vanligare ute i . Vi ser att i land efter land är denna slaktmetod tyvärr den vanligaste. Slakterier väljer den helt enkelt därför att den är billigare. Man väljer den för att den är bekvämare. Det finns slakterier som har haft två slaktmetoder, en där man bedövar dem och en annan där man helt enkelt försöker gå de religiösa grupperna till mötes. Problemet är att man inser att det är dyrt att ha två olika slaktmetoder och då går över till slakt utan bedövning. Det är det vi ser ute i . Den är mycket vanligt förekommande och är alltså på väg att slå ut den andra slakten. Det är ett jätteproblem. Jag menar trots allt att regeringen inte har gjort tillräckligt mycket. Jag erkänner att har tagit upp frågan i EU, och det tycker jag är bra, men jag menar att vi dock kan göra det mycket bättre. Och vi måste våga erkänna att det är ett problem. Du säger att det skulle vara en sorts undantag, men det är det inte. Det är tyvärr en regel . Det tidigare undantaget är tyvärr på väg att ta över fullständigt ute i när det gäller vanlig slakt. Det är oerhört beklagligt. Som jag nämnde i talarstolen har slakterier i vissa länder, bland annat , till gått över till slakt utan bedövning av får och lamm. Jag tycker att det är oerhört beklagligt. 120 (M) replik: Jag kan inte motbevisa siffrorna. Jag har inte tittat på de här hemsidorna och vet inte vilka siffror som är riktiga och vilka som är oriktiga. Men detta är absolut ett ökat fenomen, vilket gör att regeringen sätter in krafttag. Den debatt som pågår om våra livsmedel, särskilt kött, kommer att påverka märkning och annat. Vi har också ställt krav på att det här köttet ska märkas. Vid offentliga upphandlingar behöver man inte göra de här valen, utan man kan göra andra val i stället. Valet är upp till de upphandlande myndigheterna. Sedan styr vi inte över dem, men jag förmodar att de själva tänker på hur de ska göra det. 121 (SD) replik: Man kan verkligen hoppas att de tänker på det. Problemet är att det tyvärr inte är något krav i kommunerna. Jag har mött det hos några av dina företrädare, inte alla. Det finns kommuner där ditt eget parti tar frågan på allvar, medan det finns andra kommuner där man inte gör det. Problemet inom Alliansen, i alla fall som jag ser det från min horisont, är att ni inte är överens.