prot · H00967 · 2013-02-19 00:00:00 — Jag tror att vi måste satsa resurser på , se till att vi stärker upp med fler inspektioner och se till att informationen kommer ut tydligt så att vi minskar antalet tillbud i form av dödsolyckor och arbetsplatsolyckor så att vi kan ha ett hållbart arbetsliv i det här landet. Frågan till arbetsmarknadsministern är alltså: Hur ställer du dig till att lägga in mer resurser för att uppnå nolltolerans? Ställer du dig bakom målet om nolltolerans runt om på våra arbetsplatser? 54 (S): Tack, , för en viktig interpellation! Frågan som lyfter fram handlar om dödsolyckor i arbetslivet men också om hur regeringen väljer att satsa på antalet arbetsmiljöinspektörer via anslag till . Den här frågan har jag debatterat ett antal gånger tidigare. Precis som lyfter fram lever vi inte upp till FN:s standard. Det vore intressant att höra vad arbetsmarknadsministern har att säga om att vi inte lever upp till standard om hur många inspektörer som ska anses vara ett minimum för att säkra arbetsmiljön ute på företagen. När det gäller utvecklingen på säger den fackliga företrädaren från fackförbundet : Vi tänker inte jobba ihjäl oss. De är alltså måna om sin arbetsmiljö, de också. Att man nu väljer att satsa på kommunikatörer på får mig att fundera på en hel del saker. Ute på arbetsplatserna är det skyddsombuden som behöver stöd från när det inträffar olyckor. Om man till exempel som skyddsombud väljer att lägga in en 6:6a-anmälan och kräver att arbetsgivaren ska vidta åtgärder för en godtagbar arbetsmiljö och inte får stöd från arbetsgivaren kan skyddsombudet vända sig till . Men om mest har informatörer anställda och väldigt få inspektörer är det få som kan komma ut till arbetsplatsen. Vilken nytta gör informatörerna då? Det är klart att det är viktigt med information, men jag tänker mig att inspektionen på arbetsplatserna är viktigare. Det vi vet nu är att vi får allt fler arbetsplatser utan kollektivavtal. Det är små arbetsplatser där facket inte alltid har ett lokalt skyddsombud, och där har all anledning att finnas. Vi ser också hur det växer fram arbetsplatser där få av entreprenörerna tar det ansvar när det gäller arbetsmiljön som de behöver göra. Varför prioriterar regeringen på det här sättet, och varför följer man inte standard när det gäller arbetsmiljöinspektörer? 55 Arbetsmarknadsminister (M): påstår lite insinuant att jag inte skulle bry mig om olyckor och dödsfall i arbetslivet. Ingenting kan vara mer felaktigt, det kan jag försäkra. träffade jag ordförande och en person som heter . hade råkat ut för en fruktansvärd olycka då en kalkugn exploderade. Jag pratade med dem ganska länge, och jag tyckte att det var ett bra samtal. De förde också fram de krav som har kring bland annat en nollvision för dödsolyckor i arbetslivet. Jag tror att alla i den här kammaren kan säga att det inte finns någon vision om att det ska vara 5, 10, 20 eller 80 personer som dör i arbetsplatsolyckor . Det är klart att ingen ska behöva förolyckas på sitt arbete. Det är alldeles självklart att det måste vara någonting som såväl arbetsgivare som skyddsombud och fack måste arbeta aktivt med, inte minst genom förebyggande åtgärder. Jag tror att vi alla kan ställa upp på att ingen ska behöva förolyckas på sitt arbete. Låt mig vara väldigt tydlig med det. När det gäller frågan om antalet inspektörer tycker jag inte att den är så enkel och digital som ni ger sken av. Först och främst finns det inget EU-direktiv eller någon sådan regel inom FN som ni gör gällande. Det finns i de artiklar som vi har tittat på andra skrivningar om att det ska vara tillräckligt för att säkerställa ett effektivt genomförande, till exempel i artikel 10 i skrivningar. När man jämför med andra länder måste man tänka på att de har delvis ett annat uppdrag. I är arbetsmiljöinspektörerna till inriktade på arbetsmiljön. Så är det inte i alla länder, och därför kan man inte jämföra antalet rakt av. I andra länder har de också en annan form av arbetstillsyn som kan röra arbetsrättsliga förhållanden. Tittar man på , som har nämnts som exempel, kan man se att de visserligen har många arbetsmiljöinspektörer, men där utför varje inspektör ungefär 30 inspektioner . Det går alltså inte att jämföra digitalt, alltså bara antal. Vad jag tycker är viktigt, som också var inne på, är vilken kvalitet man har och vilka urvalsmetoder man använder. Jag tycker att , som leder , tillsammans med medarbetarna gör ett fantastiskt bra arbete. De har ökat effektiviteten, de har ökat antalet krav mot arbetsgivare och de har också blivit bättre på att identifiera de arbetsplatser där de anställda löper risk att drabbas. Det där kan säkert bli ännu mycket bättre. Om vi kopplar det till kraftigare sanktioner mot de arbetsgivare som bryter mot bestämmelser är vi en god bit på väg, liksom om vi följer statistiken över utvecklingen på arbetsmarknaden noga. Jag är mycket mer förhoppningsfull om att vi ska kunna fortsätta på den här inslagna vägen, den här trenden mot att färre personer ska bli sjuka, skadade eller förolyckas på sina arbeten. Jag vill också säga till att jag tycker att du har alldeles rätt i hur du resonerar om att arbetsmiljön är en viktig del när det gäller att kunna jobba längre upp i åldrarna. Därför är också arbetsmiljön en viktig del i arbetslinjen. Jag tycker på precis samma sätt som . 56 (S): Låt mig konstatera att står och säger att trenden har vänt, att det blivit bättre och att det kommer att bli färre dödsfall. Fram är det tre dödsfall, tyvärr, och vi vet att det kommer att bli fler. Hur kan man stå och säga att trenden har vänt? Vad vet vi om det? Det sades att blivit effektivare och är duktiga. Ja, det är klart att de är, men de säger själva att de börjar nå en smärtgräns och att den smärtgränsen går vid den obligatoriska tillsynen, vid skyddsombudsstoppen 6:6a och vid utredningen av allvarliga arbetsplatsolyckor. De börjar närma sig smärtgränsen, och ansvarigt statsråd står här och säger att vi inte kan jämföra oss med och andra länder, för de gör andra saker. Vad vi kan göra är att jämföra med oss själva, statsrådet, och då kan vi konstatera att det gjorts kraftiga neddragningar av resurserna till . Det är ni, , som sett till att de varit tvungna att säga upp arbetsmiljöinspektörer. Det är ni som är ansvariga för att de inte får återbesätta tjänster när arbetsmiljöinspektörer slutar. Det är ni som svälter ut . Försök inte få det att låta som att det är lösningen för en bättre arbetsmiljö i . Ni vet att det är fel väg. Varför kan ni inte erkänna det? När vi tittar på budgeten ser vi att det, totalt sett, endast är en droppe i havet. Jag begriper inte varför ni inte satsar på utan svälter ut det. Generaldirektören säger att om det fortsätter så här kommer de inte att finnas kvar. Det är ett obegripligt svar jag får på frågan. Må vara att arbetsmiljöinspektörerna jobbar fortare, stressar mer, kanske även naggar lite på kvaliteten i inspektionerna eftersom de har så mycket att göra när de är så få. Jag ställer frågan återigen, : Hur kan detta leda till att man använder den infrastruktur som finns i till att det ska bli bättre arbetsmiljö? Svara på den frågan. Beträffande inspektörerna är det rena löjan när ni tricksar med siffror. gjordes 40 000 inspektioner, och ni säger att ni nu har ökat antalet. Det har ni inte alls. Sedan ni tog över regeringsmakten har antalet inspektioner minskat. Försök inte lura i folk någonting annat. Det är allvarligt, , att man inte får återbesätta arbetsmiljöinspektörer. Det är allvarligt för löntagare. Det sker dödsfall på arbetsplatserna. har det skett tre dödsfall, och det kommer att bli fler, det vet vi. Ändå säger att det inte behövs något gemensamt arbete, att det inte behövs något fokus på dessa olyckor när folk omkommer. Det är obegripligt. Ett humant krav som kan ställa är väl att regeringen ska tillsätta en gemensam arbetsgrupp för att minska antalet dödsolyckor på arbetsplatserna. 57 (M): Det är inte utan att jag funderar på om det är verkligheten och den statistik som visar så goda siffror som gör att tar till sådana brösttoner i kammaren. Vi har faktiskt ett gott resultat, vilket är glädjande och något vi ska vara nöjda med. Vi ska aldrig slå oss till ro, för varje arbetsplatsolycka, varje dödsfall, är ett för mycket. Vi måste dock se den positiva trend som visar att det sker färre arbetsplatsolyckor, vilket är väldigt bra när det gäller svenskt arbetsliv. Det handlar om att göra rätt saker på rätt plats. Det handlar om att göra rätt inspektioner på rätt ställe. Det handlar om att få hög kvalitet. Det handlar om att hitta de mest riskutsatta arbetsplatserna, där arbetsgivare kanske inte tar sitt fulla ansvar och där det finns problem. Att göra ett antal inspektioner som inte leder till någonting ger inget vidare resultat. Jag har varit med vid ett flertal inspektioner. Jag har talat med många inspektörer, och de är nöjda med att ha fått ett modernt arbetssätt. De använder modern teknik på ett bättre sätt och ser till det nya i ett modernt arbetsliv där hot, våld och andra faktorer kommer in, sådant som kanske inte diskuterades vid arbetsmiljöinspektioner. Vi har också prioriterat kvinnors arbetsmiljö. Arbetsmiljön är en stor anledning till att vi har höga sjuktal bland kvinnor. Här måste vi se vad som kan göras. Det är dock viktigt att framhålla att antalet går ned och inte dundra på som om allt var mycket sämre än förr när det i stället är tvärtom. Vi har faktiskt goda resultat, och det är jag glad för. 58 (S): Resonemanget kan verka statiskt när vi talar om siffror, men det går inte att komma ifrån det faktum att det skett nästan en halvering av antalet inspektörer utifrån det man beräknar, nämligen per 10 000 anställda. Det är klart att det då inte kan bli bättre inspektioner. Det är svårt att se att det sker en bättre bevakning av arbetsmiljön med en halvering av inspektörerna. Det resonemanget har jag svårt att förstå. Det är inget unikt för denna debatt, utan det brukar i debatter låta att det skjutits till resurser. Ja, men först har man dragit ifrån rejält och sedan lägger man till något någon annanstans och kan därmed argumentera att man lagt till resurser. Det håller inte. Låt mig återgå till frågan. Är det så att regeringen ställer upp på, jobbar aktivt för och lägger upp en plan gällande en nollvision för dödsolyckor på våra arbetsplatser? Ställer sig regeringen bakom det och vill jobba aktivt för det? Det skulle jag gärna vilja ha svar på. får jag väl inget svar, men jag frågar ändå , utifrån mitt resonemang: Skulle det vara samma sak med polis och lärare, att om man drar ned antalet poliser och lärare fler brott upp och uppnås bättre resultat i skolan? Nej, naturligtvis inte, och så är det förstås också på arbetsmiljöområdet. Därför är den frågan central. Nollvisionen är en viktig fråga. Är regeringen beredd att satsa ytterligare resurser för att stärka så att de kan genomföra fler inspektioner och ha en bättre bevakning på våra arbetsplatser? 59 (S): Låt mig fortsätta där slutade. har angett att allt nu är mycket bättre. I samtal med generaldirektör framkommer att de använder olika typer av material för sin inspektionsverksamhet. Eftersom antalet arbetsskadeanmälningar och tillbudsanmälningar gått ned har de ett allt magrare underlag för att göra sina inspektioner. Det är alltså inte alldeles enkelt att veta var de ska hitta de farliga arbetsplatserna. Vad är då orsaken till att antalet tillbud och arbetsskadeanmälningar minskat? Jo, det är tilltron till dagens arbetsskadeförsäkring. känner man till att den inte är rättssäker, att den inte är jämställd och att framför allt kvinnor inte får sina arbetsskador godkända. Många har slutat att anmäla, och därmed tappar den typen av statistik. När skyddsombuden dessutom inte får det stöd från arbetsmiljöinspektörerna som de behöver ha för att kunna få till stånd en arbetsplatsundersökning blir det svårt att bedriva ett bra arbete och därmed förebygga ohälsa på arbetsplatserna. Min fråga till kvarstår: Tycker att det är en bra investering att utöka antalet informatörer och kommunikatörer i stället för att ha fler arbetsmiljöinspektörer vid ? Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 13 § (forts.) Svar på interpellationerna 2012/13:205 och 238 om vägen till ett hållbart arbetsliv 60 Arbetsmarknadsminister (M): Vi debatterade arbetsmiljöfrågor. Som jag sade i mitt tidigare inlägg är en bra arbetsmiljö en väldigt viktig del i en hållbar arbetslinje. Jag har samma uppfattning som att det är oacceptabelt och hemskt när människor skadas eller i värsta fall förolyckas på arbetet. Vi måste göra vad vi kan för att förhindra det. Jag är glad över att förra årets siffror visar på en minskning av antalet dödsolyckor även om varje olycka är en för mycket. Jag tror att receptet på en framgång bygger på ett systematiskt arbetsmiljöarbete med mycket fokus på det förebyggande där det ytterst är arbetsgivaren som är ansvarig och tillsammans med fack, skyddsombud och anställda måste jobba för att förebygga. Jag är tveksam till om det går att ha att ha en ordning där man har en one-size-fits-all-lösning på hela arbetsmarknaden. Vi ser så många olika utmaningar och olika risker. Arbetet måste utgå från det enskilda företaget och ske på branschnivå. Man måste titta på vad som är mest väsentligt på respektive arbetsplats. Alla måste jobba intensivt med dessa frågor överallt. I jämförelse med andra länder har vi en positiv trend och ett litet antal olyckor och skador på arbetet. Jag vill peka på några andra saker i sammanhanget. Det är de nya risker och utmaningar vi ser. Det kan till exempel handla om risker som vi trodde var undanröjda, som till exempel asbest, där vi ser att det nu börjar hanteras igen. Gammal kunskap måste fräschas upp. Vi ser också nya risker med nya kemikalier, nanoteknik och andra sådana kemiska risker. Vi ser också ökade problem med belastningsskador inte minst på typiskt kvinnliga arbetsplatser, där vi också har ett arbete som pågår. Det är väldigt viktigt att följa dessa frågor noga. Det har jag gjort. Sedan jag började mitt arbete som arbetsmarknadsminister har vi tillfört resurser. 61 (S): säger att hon tillfört resurser sedan hon började som ansvarig minister. Den förra ministern från raserade, och har tillfört lite grann. Men fortfarande minskar , och det görs med och hela regeringens goda minne eftersom man inte får ersätta de inspektörer som slutar. Det är allvarligt. Det finns ingen som med bästa vilja kan tro på orden om en kraftfull satsning, att vi går framåt, och så vidare, när man begränsar resurserna till arbetet. Det är olyckligt och beklagligt. Det handlar inte heller om mycket pengar. Det går inte att skylla ifrån sig. Man hör nu runt om i landet att det kanske inte är fel utan kanske fel. Det är kollektiva beslut i regeringen. Det vore vällovligt att åtminstone kunna stoppa den fortsatta neddragningen på . Varför kan man inte göra det? Det är mycket märkligt. Jag kommer åter till nollvisionsarbetet när det gäller dödsolyckor på arbetsplatserna. Varför vägrar ta på sig ledarskapet att systematiskt tillsammans med parterna och påbörja arbetet? Är det inte bra med en gemensam vision mot ett mål som alla kan ställa upp på att ingen ska behöva dö på sin arbetsplats? Hon vägrar att ta det ledarskapet, och hon fortsätter att leka svälta räv med . Det imponerar inte. Det är inte logiskt. Det är synd. 62 Arbetsmarknadsminister (M): Tack för interpellationen. Detta är väldigt viktiga frågor som jag tar på mycket stort allvar. Vi får följa dem noga. Jag är säker på att vi ses åter i vidare debatter om arbetsmiljön och arbetsmiljöinspektörerna. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellationerna 2012/13:225 och 242 om villkoren i fas 3 63 Arbetsmarknadsminister (M): och har i var sin interpellation ställt ett flertal frågor som handlar om fas 3, bland annat kring villkoren och insatserna. Interpellationerna besvaras i ett sammanhang. Intentionerna med sysselsättningsfasen är att personer som varit arbetslösa ska få möjlighet att bygga upp nya referenser, nätverk och en arbetsgemenskap hos en anordnare. De flesta anordnarna är kommuner och allmännyttiga organisationer. Det handlar om en meningsfull sysselsättning efter individens behov, som jobbsökandet fortsätter. Arbetsförmedlingen arbetar också aktivt med att kontrollera anordnarna för att nå en hög kvalitet i sysselsättningsfasen. I skrivelse 2011/12:75, Redogörelse för behandlingen av skrivelser tillregeringen, redogör regeringen för flera av de åtgärder som regeringen har vidtagit när det gäller sysselsättningsfasen. Regeringen har bland annat infört en möjlighet att delta i arbetsmarknadspolitiska program även i sysselsättningsfasen och förstärkt det särskilda anställningsstödet. Slutligen har Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag ökat, bland annat för att höja handläggartätheten i jobb- och utvecklingsgarantin. Sammantaget bidrar reformerna till att öka kvaliteten i sysselsättningsfasen. Regeringen menar därför att beslut har tillgodosetts. Möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att finna, få och behålla ett arbete är en prioriterad fråga för regeringen. är det fler personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga som har en subventionerad anställning än det var 2007. Min slutsats är att det är viktigt att se till helheten och alla subventionerade anställningar som finns. När det gäller ersättningen till deltagare i sysselsättningsfasen vill jag hänvisa till det arbete som bedrivs av den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Kommittén har bland annat i uppdrag att klarlägga samspelet mellan de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet, ekonomiskt bistånd och aktivitetsstöd. I och med tillsättandet av kommittén har regeringen gjort ställningstagandet att vi vill att försäkringarna ska ha en principiell uppbyggnad som medför att det alltid ska löna sig att arbeta. Jag vill invänta kommitténs slutredovisning även i de delar som gäller försörjningsstöd innan jag gör något ställningstagande. Det ska vara möjligt att söka arbete parallellt med sysselsättning hos en anordnare. Av förordningstexten framgår det tydligt att insatserna ska täcka hela arbetsutbudet och inkludera arbetssökande. Det framgår också att omfattningen av det egna arbetssökandet ska bestämmas i dialog mellan arbetsförmedlaren och den enskilde. När det gäller studier har Arbetsförmedlingen en viktig uppgift i att ge råd och stöd för den som vill komplettera sin utbildning eller skola om sig. För den som bedöms ha hjälp av en yrkesinriktad utbildningsinsats för att komma i arbete finns möjligheten till arbetsmarknadsutbildning. Om sysselsättningsplatsen ses som ett hinder för fortsatta studier eller om det finns deltagare i sysselsättningsfasen som anser att de inte har tillräcklig tid att söka arbete, uppmanar jag dem att ta kontakt med sin arbetsförmedlare för att på bästa sätt kunna nå en lösning. 64 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag är inte riktigt nöjd med svaret. Statsrådet känner till min inställning till svaren, så vi kan lämna det. I min interpellation försökte jag beskriva hur det ser ut i . De siffror som var kända då var att det var 33 630 personer i som var inskrivna i fas 3, den sista delen av den så kallade jobb- och utvecklingsgarantin, som regeringen nu har slutat kalla fas 3 och i stället kallar sysselsättningsfasen. Det är en ökning jämfört med då det var 28 987 personer inskrivna. var det 24 800 personer inskrivna i fas 3. Jag skriver i min interpellation: Trots att beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om att stoppa nya anvisningar av långtidsarbetslösa personer till jobb- och utvecklingsgarantins fas 3 kan vi inte se någon avtrappning. Detta tillkännagivande gjordes i arbetsmarknadsutskottets betänkande 2010/11:AU11, Fas 3 i jobb- och utvecklingsgarantin, om regeringen har glömt bort det. I län, där jag bor, handlade det om 1 178 personer som var inskrivna i fas 3 , och det var en ökning jämfört med året innan. När det gäller lönebidragsanställningar och offentligt skyddat arbete är utvecklingen den motsatta, att det är allt färre som får detta anställningsstöd. Därför var min fråga till arbetsmarknadsministern följande: Vilka åtgärder avser arbetsmarknadsministern att vidta med anledning av tillkännagivande angående fas 3? Som jag tolkar ministerns svar är tillkännagivandet inte värt så mycket. Det man egentligen har gjort är att ändra begreppet till sysselsättningsfasen, och regeringen menar att beslut har tillgodosetts genom att man har ökat Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag för att höja handläggartätheten. Jag förstår inte riktigt hur det gick till, för det innebär att man kan föra in ännu fler i fas 3. Min andra fråga var: Vilka slutsatser drar arbetsmarknadsministern av de fakta som visar att andelen inskrivna i fas 3 ökar medan andelen lönebidragsanställda minskar? På det har jag fått ett svar där arbetsmarknadsministern tittar på subventionerad anställning 2007. Jag jämför , så det vore klädsamt om ministern svarade på min fråga: Vilka slutsatser drar arbetsmarknadsministern av de fakta som visar att andelen inskrivna i fas 3 ökar medan andelen lönebidragsanställda minskar? Kan det vara så, ministern, som en av de personer som är inskrivna i fas 3 säger, att detta konkurrerar ut de subventionerade jobben? Arbetsgivarna har vant sig vid gratis arbetskraft. Det tränger ut riktiga jobb, säger , som är intervjuad i ETC . Hon berättar hur hon själv har sökt praktikplatser där arbetsgivaren sedan kunnat välja och vraka bland de sökande, precis som vid en riktig anställning. Om arbetsgivarna har att välja mellan att anställa någon och att få för att ta emot en person, vem tror ministern att arbetsgivaren då kommer att ta emot? Jag skulle gärna vilja ha svar på mina frågor. 65 (S): Precis som säger ökar anvisningarna till fas 3, trots riksdagsbeslutet att stoppa anvisningarna till fas 3. Det har inte blivit bättre. Det är inte fler som går till arbete . Det är till och med så att man kan säga att villkoren för dem som är i fas 3 har försämrats. har andelen som inte får ersättning från Arbetsförmedlingen ökat . Det är alltså de som inte får aktivitetsersättning utan som är hänvisade till försörjningsstöd. Det här är en allvarlig utveckling, och ministern svarar inte på frågan vad regeringen gör för att bekämpa den utvecklingen. Man kan koppla det som händer också till försämringarna i arbetslöshetsförsäkringen. Det är allt färre som kvalificerar sig, och därmed faller de över till försörjningsstöd. Det blir ganska orimligt när ungefär var tionde i fas 3 nu ska arbeta heltid inom fas 3 som de får försörjningsstöd. Försörjningsstödet är inte anpassat efter längre tids arbetslöshet. Det handlar om långtidsarbetslösa i detta fall. Det blir väldigt svårt att klara vardagen . Det är också en hel del merkostnader när man arbetar heltid, vilket deltagarna i fas 3 de facto gör. Ett exempel är resekostnader. Bussbiljetter fram och tillbaka till fas 3-anordnaren kan kosta . Det är ingenting som försörjningsstödet täcker, och det blir genast problem i ekonomin för den enskilde. Försörjningsstöd innebär på många håll mycket administration för den enskilde. Ett exempel är att socialförvaltningen i mina hemtrakter begär in kvitton för allting som den enskilde som får försörjningsstöd handlar. Vartenda kvitto ska redovisas. Det är en stor administration oavsett vem det gäller, men om man dessutom ska arbeta inom fas 3 på heltid blir det en hel del merarbete som ska göras. Om man skulle få en tillfällig anställning eller deltidsarbete det är dess värre inte många som får det inom fas 3, men några enstaka lyckas få det betyder inte det per automatik att man får lön och kan leva som vem som helst. Om man inte får en lön som man kan försörja sig på räknas det av krona för krona på socialbidraget. Det innebär att man fortfarande har hela administrationen med kvitton att redovisa.