prot · H00988 · 2013-04-10 00:00:00 — Då kan man göra det lättare när man ser att det finns konflikter. Men när vi har en sådan krisartad situation för inte minst vargstammen vad gäller inavel och så måste vi vara mer försiktiga. Att få till en mer gynnsam bevarandestatus handlar dels om populationens storlek, dels om inaveln. Aktiva åtgärder för att förbättra genetiken kan bara bli en akutlösning. På lång sikt måste den svenska vargpopulationen få kontakt med vargar av östligt ursprung. Vi måste på ett eller annat sätt få en fungerande naturlig invandring där vargar kan komma norrifrån och ta sig genom till den mellansvenska populationen. Då måste vi hitta ett sätt att acceptera åtminstone enstaka vargföryngringar i renskötselområdet. Det kräver att vi jobbar hårt med att hitta skadeförebyggande åtgärder, att vi tar till vara den kunskap som finns och att vi ser över ersättningar och så vidare för att få detta att funka. Jag säger inte att det är lätt; det tror jag inte. Men särskilt ni som företräder partier som vill ha en liten vargpopulation, vilket kräver en stor invandring för att det ska funka, borde verkligen ta initiativ för att få detta att fungera så att inte rennäringen får betala priset för att ni vill ha en liten vargpopulation. Även om vargen är ett speciellt fall där man med vett och vilja försöker skjuta bort en hotad art är det största hotet mot biologisk mångfald inte att man skjuter skalbaggar och annat utan att livsmiljöerna försvinner. Ofta är det storskaliga skogsbruket boven i dramat, att biologiskt värdefulla skogar med en mångfald av arter, åldrar och strukturer förvandlas till mer enformiga plantageliknande skogar som inte alls hyser samma mångfald av arter. Detta har blivit ett stort hot mot många arter. För att komma till rätta med detta behöver man ha både större miljöhänsyn och större arealer skyddad skog. Vi ska ju inte tala om själva skogsbruket , utan det blir i en senare debatt. Det gör det lite konstigt eftersom dessa saker hänger väldigt mycket ihop. Ju större miljöhänsyn man har i skogsbruket, desto mindre arealer behöver man skydda och vice versa. Tittar vi på skogsskyddet i stort brukar vetenskapsmännen ange som tumregel att av arealen behöver skyddas för att tillförsäkra oss den biologiska mångfalden. Precis hur många procent det ska vara beror inte minst på vad man har för skogsbruk, men vi ser det som en tumregel. Dessutom har i lovat att vi ska skydda av arealen och inte bara vilken areal som helst, utan det ska vara biologiskt värdefulla områden. Det ska också vara ekologiskt representativa områden. Det räcker alltså inte att vi har fantastiska nationalparker i fjällen, utan vi måste också se över andra hotade områden som inte alls har skydd i samma utsträckning, till exempel den produktiva skogen. Det är just denna produktiva skog som är så biologiskt värdefull och som är skyddad i så liten utsträckning. Här behöver vi göra mycket mer, och jag ser det som en viktig uppgift för Miljömålsberedningen, som jobbar med frågor om skydd av markområden, att inte bara ha skydd för mark generellt utan också specifika mål för den produktiva skogen. Det behövs verkligen för den biologiska mångfalden. En skog som blivit lite mer känd än andra skogar är Ojnareskogen på . Det är ett helt unikt område med skog, myrmark och så vidare. ser gärna att man gör nationalpark av denna värdefulla natur medan Nordkalk vill ha ett kalkbrott. Det har varit en lång radda juridiska turer kring detta. Jag ska inte gå in på det i stort utan lite kort ta upp de täktbestämmelser som tidigare fanns och som innebar ett skydd för biologisk mångfald vid täktverksamhet. De tog man bort med löfte om att det inte skulle hindra skyddet av den biologiska mångfalden. Men i ljuset av vad som hänt i Ojnareskogen påstår jag att det var ett stort misstag och att täktbestämmelser behöver återinföras. Man behöver också något motsvarande för andra verksamheter än just täktverksamheter. Jag passar därför på att yrka bifall till reservation 15. Detta hjälper inte Ojnareskogen här och . Något som däremot skulle vara till stor hjälp är om man kunde fullfölja de nationalparksplaner som tagit fram där området Bästeträsk skulle bli en nationalpark givetvis med bestämmelser om att det inte ska vara ett kalkbrott i mitten, för det skulle ju förta känslan av nationalpark. Detta är något som vi skulle kunna besluta om redan här och . Jag ska säga något kort om 2000-områden. har vi en otillfredsställande situation där dessa värdefulla områden utsätts för bottentrålning och andra skadliga verksamheter på ett hyfsat oreglerat sätt. Vi har länge talat om att vi borde reglera det på ena eller andra sättet. Jag bryr mig inte så mycket om ifall man gör det via eller fiskelagstiftningen, bara man gör det. Min önskan är att man tar tag i de 2000-områdena. Tekniken bryr jag mig inte om. Vi har gått in på några frågor i den biologiska mångfalden. Det finns givetvis mycket mer att säga, för det finns så många olika arter och naturtyper. Men det viktiga är att vi vågar ha den biologiska mångfalden med oss i våra beslut och inte bara ser att den eller den lilla arten inte spelar någon roll och att det eller det lilla området inte spelar någon roll. Håller vi på så kommer nämligen den utarmning som vi ser och som äger rum i en rasande takt bara att fortsätta, och det kommer vi att ångra. 122 (SD): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation nr 26. Vår svenska natur är unik, vacker och värdefull. Det svenska kulturlandskapet har vi ärvt av våra förfäder, och vi lånar det av våra barn. Därför är det logiskt att vi förvaltar detta omistliga naturvärde för framtiden, vilket också är en självklar del av nationalistiska socialkonservatism. Med sina dryga över havet är högsta berg. Massivet innehåller flera höga bergskammar som står i majestätisk kontrast till de djupa dalar som omger topparna. Fjällturismen är gammal på berget, och Kungsleden löper genom området. På de lägre höjderna växer många örter, och högre upp tronar glaciärer och snölegor. I de djupa dalgångarna kring berget frodas områdets rikaste djurliv med arter av änder och vadare. ställer sig i detta betänkande bakom en reservation som gör gällande att ska bli nationalpark, vilket också är föreslaget från . På kan man läsa att syftet med en nationalpark är att bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. Nationalparkerna ska utgöras av representativa landskapstyper som bevaras i naturligt tillstånd, men de ska också vara natursköna eller unika miljöer som kan ge starka naturupplevelser. Avsikten är också att stimulera och underlätta för människor att komma ut i skog och mark. Jag och menar att uppfyller dessa kriterier. Sarek och har redan bedömts vara så värdefulla att de fått nationalparksstatus. Det skulle vara värdefullt att slå ihop dessa tre enheter till ett område med hög bevarandestatus. Det vore att förvalta ett stort område värt att bevara. Inför bildandet av en sådan viktig och omfattande nationalpark skulle det krävas en noggrann och seriös utredning. Vi ska hålla i minnet att och ligger inom en tolvmilsradie från . Vi vet alla att järnmalmen är viktig för dem som bor och arbetar i dessa orter samt för rikets industri och export i övrigt. En sammanhållen nationalparksutredning måste därför ske med tanke på de rikedomar som vilar i berget och som ska vara med och bekosta både dagens och morgondagens välfärd. Vidare tänkte jag gå över till något helt annat, nämligen GMO. I det betänkande som vi debatterar här finns ett antal reservationer som behandlar just GMO. Jag kan bara tragiskt konstatera att vissa partier konsekvent för fram en skrämselpropaganda gällande GMO som fullständigt saknar stöd i forskningen. Jag tycker att frågan förtjänar ett långt bättre öde än att bli föremål för trångsynta propagandister som skrämmer upp folk. Frågan är komplex och kan vara svår att greppa för allmänheten. Därför vilar ett extra stort ansvar på politiken att vara saklig och korrekt. Det finns goda skäl att reglera och riskbedöma nya grödor som ska sättas ut i naturen, inte minst från ett etiskt perspektiv, men att göra som de förmenta miljövännerna i bland annat tycker jag är rent förkastligt. Mycket av retoriken byggs upp kring att vi ska vara rädda för något odefinierbart som skulle kunna inträffa. Men det finns oftast inga som helst belägg för några av de påståenden som man för fram, bara att man inte riktigt vet. Det kan vara farligt, säger man: Vi vet inte. Jag vill i stället hävda att man vet väldigt mycket, långt mer än , när man helt oreglerat har växtförädlat med så kallad mutationsförädling, där man helt slumpmässigt forcerar fram mutationer med hjälp av till exempel radioaktiva ämnen eller kemikalier. Modern växtförädling är långt mer precis, och vi vet långt mycket mer om vilka risker som finns. Vi kan också på vetenskaplig grund avfärda många av de farhågor som tidigare angivits i den här frågan. Kunskapen om våra egna och andra organismers gener framskrider i mångt och mycket i paritet med våra datorers prestanda. Lite förenklat skulle man kunna säga att vi vet dubbelt så mycket , eftersom processorerna i överensstämmelse med Moores lag fördubblar sin kapacitet . Med modern växtförädling är potentialen smått fantastisk för vilka miljöfrämjande grödor som skulle gå att ta fram, om det inte vore för det rådande motståndet mot ny teknik. Potatisen , som är resistent mot bladmögel och brunröta, är ett ypperligt exempel på gröda som finns framtagen för odling . Då skulle man slippa spruta ut bekämpningsmedel på fälten varje säsong. Möjligheterna är även enorma att få fram grödor som till exempel skulle kunna ta upp näringsämnen bättre, så att man slipper köra runt med traktorer och spruta ut stora mängder gödningsmedel. Men som vanligt när det gäller de förmenta miljövännerna är man emot det mesta som kan göra reell miljönytta. Propagandan och symbolpolitiken skadar i förlängningen både människor och natur. Som exempel på detta skriver en reservation där man spelar på människors rädsla gällande antibiotikaresistens. Man menar att eftersom den antibiotikaresistenta genen npt II används som markörgen i vissa GMO finns det hemska risker, där en bakterie skulle kunna bli resistent genom något slags horisontell genöverföring. Javisst, det skulle rent teoretiskt kunna hända, även om fenomenet är relativt unikt i naturen. Vad man glömmer att säga är att den aktuella genen är vanligt förekommande i naturen i alla fall. Det räcker med att ta upp en näve jord så har man handen full med bakterier som har just den här genen. Vad tänker göra åt det? Det kan man fråga sig. Hela frågan är superfånig för alla sakkunniga, men det är som sagt lätt att anspela på bakterieresistens och varna för fara inför en oinsatt väljarkår. Problemet är bara att man skadar hela diskussionen om genteknik. I en annan reservation hävdar man från och : Riskerna med exponering för genförändrade organismer i ekosystemen och vad som händer med människors och djurs hälsa på lång sikt är mycket dåligt utredda. Någonting får mig att tro att varken eller kommer att godta någon som helst utredning i frågan. EU har lagt mångmiljardbelopp jag tror att det är på att göra just den riskbedömningen. Men man har inte kunnat finna några som helst belägg för att den här moderna formen av växtförädling skulle vara förenad med någon som helst större risk än den traditionella mutationsförädlingen. De pseudorapporter som kommer med jämna mellanrum kan snabbt dissekeras och avfärdas som de propagandanummer de är. och är emot GMO punkt. Jag tror inte att de själva vet varför alla gånger. Men det är väl antagligen ett sätt att enkelt skrämma till sig röster. Till dessa partier skulle jag vilja säga: Kom in i matchen! Sluta skrämmas och sprida ovetenskaplig propaganda, och visa att ni menar allvar med er miljöpolitik! Ni har ett stort ansvar för att traktorer kör runt helt i onödan och sprutar ut kemikalier och gödningsmedel, liksom ni har ett stort ansvar för att odlingar attackeras och förstörs av utomparlamentariska organisationer. På er vilar också ett stort ansvar för att miljöfrämjande grödor inte når social acceptans och inte når kommersiellt genomslag. Det är tragiskt, det är vetenskapsfientligt, och det är sannerligen ingen god miljöpolitik. 123 (V): Detta motionsbetänkande om naturvård och biologisk mångfald behandlar en stor mängd motionsyrkanden och är lite av karaktären gott och blandat. För tids vinnande begränsar jag mig till rovdjursförvaltning, skydd av skog samt reglering av fiske i Natura 2000-områdena. Jag passar också inledningsvis på att yrka bifall till reservation nr 28. Rovdjuren har stor betydelse för upprätthållandet av den biologiska mångfalden. Om antalet stora rovdjur minskar ökar antalet klövdjur, till exempel älgar, vilket leder till att de växter som klövdjuren äter minskar i mängd. Detta resulterar i sin tur i att andra arter blir påverkade och hela ekosystemet förändras. Utdöendet av en enda topp-predator kan få ett helt ekosystem att kollapsa, speciellt om artrikedomen är låg. Det finns problem med samexistensen mellan människor och rovdjur, men vi anser att en ökad jakt på hotade arter inte är rätt väg att gå. Det finns många andra sätt, bland annat att förbättra kunskapen om rovdjuren och deras betydelse för ekosystemet. ligger på regional nivå, vilket är problematiskt. Först och främst rör sig rovdjuren över stora arealer, vilket gör det svårt att få en överblick på regional nivå. Det finns också problem med motsättningar och samexistens med bland annat befolkningen. I sådana lägen kan länsstyrelserna lätt utsättas för starka påtryckningar av särintressen. För att uppnå den mest neutrala förvaltningen anser därför att förvaltningen av de rovdjursstammar som ännu inte har uppnått en långsiktig gynnsam bevarandestatus bör ske på nationell nivå. Bedömningen av gynnsam bevarandestatus för varg måste liksom för övriga rovdjur göras utifrån vetenskapliga kriterier. Skogen är kanske viktigaste naturresurs och har en avgörande betydelse för vårt lands hållbara utveckling ur ekonomisk, ekologisk och social synvinkel. I detta betänkande finns några reservationer från , ibland tillsammans med , som tar upp en del av dessa frågor. Skog behöver skyddas för att stärka den biologiska mångfalden. av all skogsmark har formellt skydd. Men har uppskattat att mellan av all produktiv mark behöver skydd. Dessutom har genom avtalet i förbundit sig att skydda av sin landareal till 2020. De områdena ska vara ekologiskt representativa, det vill säga vara områden med höga värden av biologisk mångfald. Därför anser vi att bör anta ett nytt, mätbart etappmål i miljömålssystemet för arealskyddad skog i linje med vårt åtagande i . Turismen är en större näring än flera av våra största industriföretag och omsätter enligt . Inte minst på landsbygden är skogen helt avgörande för att naturturismen ska kunna fortsätta växa. Hyggesfritt skogsbruk kan som rätt använd skötselmetod stärka skogens värden i form av turism, men i hög grad även biologisk mångfald, kultur och rekreation. En nationell målsättning för arealen kalhyggesfritt skogsbruk bör därför ingå i miljökvalitetsmålet Levande skogar. av de djur- och växtarter som lever i gammelskogar har betydligt större behov än andra arter av ett sammanhängande landskap med lämpliga biotoper för att överleva på lång sikt. tas mycket sällan hänsyn till närliggande marker vid avverkning, vilket förstärker en fragmentisering av livsmiljöer för många arter. Vi anser att berörda myndigheter i samverkan med markägarna genom landskapsplanering ska försöka bryta denna fragmentisering. För många hotade arter saknas tillräckligt stora arealer lämpliga skogstyper på grund av det moderna skogsbruket och bristen på naturliga störningar i ekosystemet som brand, storm, översvämningar etcetera. För att åtgärda detta krävs restaurering och återskapande av lövskogar, ädellövskog och tallskog. Att förvärva skog för detta ändamål kan med rätt framförhållning och god landskapsplanering göras under förhållandevis gynnsamma ekonomiska förutsättningar för staten. Därför efterlyser vi en nationell plan för restaurering och återskapande av skogstyper för de mest hotade arterna. av hav är skyddade som så kallade 2000-områden. För att få fiska i ett sådant område krävs det enligt att fisket miljöprövats och att det har tillstånd. Bara om miljöprövningen bevisar att fisket inte hotar att skada de naturvärden som ska skyddas i området kan tilldela tillstånd till fisket. Men här finns det brister i tillämpningen av lagstiftningen. Exempelvis har till och med fiske med bottentrål förekommit i Natura 2000-områden i mitt län, län. Anmärkningsvärt nog har statens förlängda arm i länet, landshövdingen, ifrågasatt om fisket verkligen bör tillståndprövas enligt , något som dock miljöministern hävdar ska gälla, vilket framgår av betänkandet. Men det har också visat sig att länsstyrelser önskar tydlighet från regeringen om vad som gäller. Exempelvis har i hemställt hos regeringen att regeringen ska ge Havs- och vattenmyndigheten direktiv att prioritera ett sådant regelarbete. i konstaterade att man inte bedrev någon egeninitierad tillsyn av fiske i Natura 2000-områden beroende på bristande resurser och osäkerhet om vilket fiske ska betraktas som tillståndspliktigt. i har sagt att den bedömt att den enligt inte får tillståndspröva fisket i reservaten. Den hänvisar till en övergångsregel om att pågående verksamhet, till exempel fiske som förekom i ett havsområde innan det blev ett reservat, inte behöver tillståndsprövas, detta trots att det handlar om omfattande bottentrålning i ett känsligt område med koraller och stora naturvärden. Detta är givetvis helt orimligt. I enlighet med EU:s art- och habitatdirektiv ska säkerställa en gynnsam bevarandestatus för de arter och livsmiljöer som omfattas av direktivet. Med hänvisning till de olika svaren från olika länsstyrelser i frågan anser att ett förtydligande om regelverket vad gäller tillståndsprövningen av fiske i Natura 2000-områdena krävs. Det är alltså det som vi hänvisar till i vår reservation 28. 124 (M): talare talade om att detta betänkande innehåller lite av varje, och det får jag nog hålla med om. Det är ett drygt hundratal motioner från allmänna motionstiden som täcker in rovdjur, skydd av områden, skydd av arter, miljöforskning och en hel del andra områden. Det kan därför måhända finnas en tendens att det blir lite spretigt. Jag tänkte fördjupa mig i tre frågor, nämligen strandskydd, miljöforskning och viltförvaltning. Strandskyddet är på sina håll i landet en het fråga med en inneboende konflikt mellan att å ena sidan öppna upp för möjligheter till byggnation och att å andra sidan värna och bevara viktiga värden. Landet är lite delat i fråga om detta. I delar av landet är det ett stort tryck, en stor exploatering och ett stort behov av skydd. Det finns också områden i landet där trycket inte är lika stort och det inte är lika befogat med ett strikt strandskydd. Strandskyddet syftar naturligtvis till att trygga förutsättningarna för tillgång till strandområden och att bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet. fattade vi här i beslut om vissa ändringar i strandskyddsbestämmelserna. I det beslut som då fattade konstaterade vi att vi för det första fortsatt ska ha ett generellt strandskydd i , att vi för det andra ska ha ett strikt skydd i kraftigt exploaterade områden och att vi för det tredje ska öppna upp för att det ska bli enklare att bygga framför allt i landsbygdsområden där det finns många stränder och trycket är lågt. Vi kan nu konstatera att det inte blev riktigt som det var tänkt i denna del. Med ändringarna i strandskyddslagen har det blivit en skärpning i stora delar av landet på ett sätt som det inte var tänkt med beslut på området. Därför tycker jag att det är bra att regeringen nu följer upp och utvärderar lagen som sådan och också tittar på om det kan vara befogat att gå vidare med lättnader i sådana områden som inte är så exploaterade. Vi har trots allt i delar av landet mil efter mil med sjöar och stränder där det finns stora möjligheter att bidra till inte minst en landsbygdsutveckling. hade vi en klimatdebatt i . I den debatten valde jag att lyfta fram just forskningsfrågan och i synnerhet miljöforskningen. Vi kunde redan då konstatera, och kan göra det igen, att vi har en regering med en jobbpolitik, med ansvar och med ordning och reda på ekonomin, vilket gör att till skillnad från snart sagt varje europeiskt land kan investera . Med det forskningsbeslut som tog för inte så länge sedan kommer vi att gå från höga till mycket höga forskningsnivåer och nästan oavsett hur man räknar lägga otroligt mycket pengar på forskning per capita, i faktiska summor och på andra sätt. Detta är viktigt för svenska jobb, för svensk konkurrenskraft och för att kunna möta och ta oss an viktiga miljöutmaningar, bland annat på de områden som vi har uppe till diskussion. Jag ska därefter gå över till viltförvaltningen. har en fantastisk natur. Det är runt två miljoner människor som är medlemmar i olika naturorganisationer och som på sin fritid lägger tid på fiske, jakt, vandring och andra saker. Vår natur i kombination med ett stort och brett folkligt engagemang och intresse är något som är karakteristiskt för . Förvaltningen av natur och vilda djur i fungerar till största delen mycket väl. Men vi har också ett antal utmaningar kring inte minst förvaltningen av rovdjur. Det finns olika uppfattningar och synpunkter på hur vi kan utveckla arbetet kring länsstyrelser, lagstiftning, öppenhet och transparens. Människor ska kort och gott veta vad som gäller. För mig utgår en ansvarsfull förvaltning av natur och vilda djur från ett antal bärande principer. Det handlar om förvaltarskapstanken, om ekosystemsansatsen, om en respekt för nationella och internationella regler och lagar och om en stark och tydlig äganderätt. fungerar i stora stycken mycket väl. Men det finns också ett antal saker som jag tycker att vi ska titta närmare på för att se om vi kan utveckla dem. Det första är frågan om förvaltningsplaner. Det finns många relevanta arter, och vi behöver gå vidare med detta. Förvaltningsplaner är A och O i en ansvarsfull förvaltning. Det är viktigt att de är stabila och långsiktiga men också adaptiva. De ska vara långsiktiga i meningen att de kanske ska löpa under 20 så att man långsiktigt ska veta vad som gäller. De ska vara adaptiva i meningen att de kan anpassas och löpande utvärderas utifrån populationernas upp- och nedgång och resultat av jakt och andra saker. Jag tror att detta är viktigt utifrån djuret och arten som sådan. Men det är också viktigt utifrån människors perspektiv därför att man har möjlighet att påverka utformningen av en plan och har på det sättet möjlighet att veta vad som gäller livsförutsättningarna i min del av landet. Det är lite viktigt med den typen av planer. Ett annat område när det gäller viltförvaltningen som jag tror att vi behöver titta närmare på är länsstyrelsernas roll. Länsstyrelserna har naturligtvis en nyckelroll i detta. gör de ett alldeles ypperligt arbete. Men jag tycker att det finns åtminstone två saker där de behöver bli duktigare och bättre. För det första kan vi konstatera att tillämpningen av en del lagstiftning skiljer sig åt, till exempel när det gäller skyddsjaktsbeslut. Jag tycker att människor ska kunna förvänta sig en likvärdig behandling i alla delar av landet. För det andra måste länsstyrelserna bli duktigare på att vara tillgängliga för medborgare, allmänt men framför allt i akuta sammanhang. Ett tredje område som jag tycker att vi bör jobba lite mer med är inventering. Inventeringen av djur fungerar ofta mycket väl. Men det finns ett antal områden det framgår av motionsfloden och detta betänkande till exempel i fråga om varg, som är rätt omdiskuterade.