prot · H009108 · 2013-05-21 00:00:00 — Det är kanske de allra sköraste i vårt välfärdssystem som har fått rätt till personliga assistenter för sin dagliga livsföring men som har fått möjligheterna kraftigt reducerade. Föregående år, 2012, hade av landets kommuner underskott i sitt bokslut om man inte hade haft engångsbelopp från . I löpande drift, skatteintäkter och utgifter hade alltså hälften av kommunerna underskott. beräknas kommunsektorn enligt Kommuner och Landsting ha behov av tillskott från staten på 12 miljarder och dessutom ett behov av egen skattehöjning, generellt på . Tror du, , att fortsatta skattesänkningar är den bästa medicinen för en hårt prövad sektor? Kan du över huvud taget tänka dig att göra några insatser för att underlätta problemen i den kommunala ekonomin, med de effekter jag har beskrivit när det gäller alltifrån förlossningsvården här i till ungdomars villkor när personlig assistans dras in? 31 (S): som regeringen talar om hur välskötta statens finanser är och att vi har råd med den ena skattesänkningen efter den andra kan man ute i kommuner och landsting se att många av dem har tvingats höja skatten antingen de har velat det eller inte. Till och med borgerligt styrda kommuner har känt sig tvingade att höja skatten. Vi kan se detsamma på landstingssidan. I de landsting som vägrar höja skatten, till exempel och , som är borgerligt styrda, kan man också se ett fullständigt haveri, där man borde höja skatten för att över huvud taget klara hjälpen till medborgarna. I har man sett att har konstaterat fem dödsfall till följd av överbeläggning på akuten. Det är platsbrist som lätt skulle kunna byggas bort om man bara tillskjuter de ekonomiska resurserna. Detta kostar till och med människoliv som vi faktiskt skulle kunna rädda om vi satsade mer på välfärden. Det är ett problem. Man kan till exempel titta på de kommuner som har tvingats höja skatten för att klara välfärden. Det drabbar även de fattiga kommuninvånarna, som inte når upp till att betala statlig skatt, det vill säga de har inte fått del av de här skattesänkningarna. Det slår hårt mot dem som har sämst ekonomi när man tvingas höja skatten i kommunerna. Det har blivit en märklig obalans där den ena skattesänkningen efter den andra är på statlig nivå. På landstingsnivå och nivå höjer man skatten, och de som inte höjer den borde i många fall höja den. Vi kan också se hur försämringarna i a-kassan och sjukförsäkringen har skjutit över människor till att bli försörjda på nivå. Socialkontoren är hårt ansatta. Man kan säga att många i personalen går in i väggen och blir totalt utbrända av situationen. Det är fruktansvärda människoöden. Det är fattiga människor som man inte har möjlighet att hjälpa. Vi kan på nivå också se att det finns ett behov av bostadsbyggande, men även där sätter bristen på statliga satsningar hinder i vägen. Det som skulle behövas är en stimulans för att få i gång byggandet av hyresrätter. byggs det alldeles för få hyresrätter, vilket drabbar kommunerna. Det blir också svårare att få människor att komma till kommunerna, inte minst när det gäller pendling. Man köper ju inte en bostadsrätt om man inte vet hur länge man ska stanna i en kommun, utan då är det hyresrätt som gäller. Och det gäller självklart alla dem som inte kan köpa en bostadsrätt, som har tillfälliga jobb, som inte får lån, bostadslån, på grund av det eller som är arbetslösa eller studerande. Här skulle regeringen kunna satsa på ett riktat stöd för byggande av hyresrätter. Man skulle också kunna komma till skott med en översyn när det gäller skattediskrimineringen av hyresrätten. Man kan se att det när det gäller bostadsrätt, villa och radhus har blivit olika former av ekonomiska lättnader för dem som bor där. Det handlar om fastighetsavgifter, ränteavdrag med mera. Detta har inte kommit hyresrätten till del. Det är ett sätt att stimulera hyresrätten. Och det handlar om att se till att vi får stopp på de här ombildningarna från hyresrätt till bostadsrätt, som regeringen har underlättat, och utförsäljningar av allmännyttan. Det här är saker som regeringen skulle kunna göra för att underlätta kommunernas situation. Jag kan bara nämna utbildningssystemet också. kommun, till exempel, har fått gå in och täcka upp nedskärningarna inom komvux, som regeringen har gjort. Det finns mycket som regeringen skulle kunna göra för att underlätta situationen. Landet är stort. Det som händer i kommunerna är en väldigt viktig del av det som händer i . 32 Finansminister (M): Jag hade tänkt använda det här inlägget till att relatera lite till hur sakförhållandena ser ut i svensk kommunsektor. Till att börja med går det inte någon uppsägningsvåg över kommunsektorn. Vi hade 167 varsel, vardera, i kommunsektorn, att jämföra med 1 600 respektive 1 200 2009. Vi har alltså en situation där det i kommunsektorn finns en stabilitet när det gäller varsel. Vi kan titta på nyanmälda lediga platser. Vi hade 35 000 nyanmälda lediga platser inom offentlig sektor. Det var alltså en ökning av antalet lediga platser i den offentliga sektorn. Vi kan titta på kommunernas ekonomi. Vi kan börja med konsumtion. Den låg 2006 på , och den beräknas ligga på . Det är en ökning med . Vi kan titta på kommunernas samlade intäkter. De låg på 2006 och beräknas av ligga på . Det är en ökning på något . Det har alltså tillförts betydande resurser både i konsumtion och i samlade kommunala intäkter. Det här återspeglar att sysselsättningen i den kommunalt finansierade verksamheten har ökat från 1 200 000 till 1 215 000 personer. Trots en mycket allvarlig ekonomisk kris har sysselsättningen i den kommunalt finansierade verksamheten ökat. Vi kan titta på de skattesatser vi har. Skattesatsen låg på 2006. låg den på 31,60. Det hade alltså inte skett en enda ökning. förväntas kommunalskatten öka med , till 31,73. Om jag har förstått Socialdemokraterna rätt har det en förödande och betydande effekt på hur den kommunala ekonomin fungerar. Det ska möjligtvis relateras till att kommunalskatten låg på 30,50 och att den sedan ökade till 31,60 på de som Socialdemokraterna styrde. Vi har en kommunsektor där sysselsättningen stiger. Vi har över 30 000 lediga platser . Vi har i internationell jämförelse väldigt goda resultat när det gäller sjukvård, omsorg och barnomsorg. Därutöver har vi en del bekymmer på skolområdet. Där gör vi mycket breda och tunga reformer för att skärpa kunskapskraven. Vi har alltså inte nedrustat kommunsektorn, utan vi har en medveten politisk strategi där arbetslinjen kommer främst. Därefter skyddar vi verksamheterna i välfärdens kärna, det vill säga skola, barnomsorg, äldreomsorg och sjukvård. Här kan inte kontrasterna vara tydligare. Socialdemokraterna prioriterar inte skolan. Socialdemokraterna prioriterar inte äldreomsorgen. Socialdemokraterna prioriterar inte sjukvården och barnomsorgen. De prioriterar bidragen, bidragen, bidragen och bidragen. Det är den socialdemokratiska prioriteringen. Det är därför vi har kunnat bygga ut resurserna till kommunerna. Det är därför det inte har varit någon bred skattehöjningsvåg. Vi prioriterar nämligen full sysselsättning, och det är den enda stabila grunden för välfärd. 33 (S): har döpt om människor till fjärdedecimaler. I den andan fortsätter han i det här inlägget. Han är fullständigt oförmögen att bemöta det jag sade om hur kvinnor i förlossningsvården i moderatstyrda våndas inför en situation, om hur de som arbetar professionellt i den slår larm på larm på larm, om haveriet i den moderatledda sjukvården i eller om de unga som berövas personlig assistans. Det är uppenbarligen inte människor för . Det är fjärdedecimaler i något matematiskt system, något budgettekniskt hopkok. Men ekonomi är inte mål. Det är medel för att skapa ett bättre samhälle, . Självklart ökar den kommunala konsumtionen när människorna blir fler. Men det jag säger är att föregående år hade hälften av landets kommuner underskott i sin ekonomi, om man räknar bort en engångsintäkt som var försäkringsmässig. Det är sanningen. Därute i förskolorna, skolorna och äldreomsorgen finns neddragningarna. Därute finns de nedlagda fritidsgårdarna. Jag vill påstå att detta är en effekt av er skattesänkningspolitik och er misslyckade jobbpolitik i två avseenden. För det första handlar det om den arbetslöshet som du producerat det är 200 000 fler arbetslösa. Många får inte plats i arbetslöshetsförsäkringen utan går till det kommunala försörjningsstödet. För det andra handlar det om de skatteintäkter som försvinner när arbetslösheten är närvarande i stället för arbete. I grunden är det den misslyckade jobbpolitiken, förstärkt med orättvisor i de sociala försäkringssystemen, som skapar den klena kommunala ekonomin, som du vill förneka, som drabbar människor. av dem som besöker kommunernas socialkontor för att få hela sin sociala ställning och ekonomi rannsakad Gör slut på sparmedel! har du skickat dit, . Deras enda problem är att de inte har ett arbete, och förutom att de inte har ett arbete har de heller ingen arbetslöshetsförsäkring. Det är de som knackar på porten för att få bidrag bidrag som har tvingat fram. Och när det finansieras måste det tas från skolor och förskolor och äldreomsorg. Så straffar du både de arbetslösa och den kommunala ekonomin, . I den meningen hänger er ekonomiska politik ihop. 34 (S): Det är ett faktum som kommunerna själva vittnar om att det är en tung börda när människor som har fått hjälp från staten via a-kassan och sjukförsäkringen nu går till socialkontoren. Precis som säger är väldigt många av dem arbetslösa som inte längre får vara med i a-kassan eller som inte har haft råd att betala sin a-kasseavgift när man har höjt avgiften, speciellt för dem som har lägst löner och störst risk för arbetslöshet. Vi kan också se sjuka människor inom försörjningsstödet. De borde egentligen vara inom sjukförsäkringen och erbjudas rehabilitering, men de får varken rehabilitering eller sjukförsäkring. De hamnar också på socialkontoren. Det här är en väldigt tuff uppgift för socialsekreterarna som ofta är hårt tyngda av väldigt många fall per person. Dels har de de ärenden de tidigare hade hand om, dels, till följd av omläggningar i a-kassan och sjukförsäkringen, ökas bördan på drastiskt. Detta har inte förbättrat kommunernas ekonomi. Vad gör man med svårt sjuka människor som hade behövt få en ekonomisk förstärkning? Att vara fattig och kanske knappt kunna ge sina barn mat är ju en av delarna som gör att de mår ännu sämre. Hur ska man då få ut dem i arbetslivet? Detta har också blivit en börda för socialkontoren som har blivit Arbetsförmedlingen light. ska socialkontoren fungera som arbetsförmedling, men när man ser att inte ens människor som är fullt friska får jobb med den politik som bedrivs har ju svårt sjuka människor jättesvårt att få jobb. I har vi någonting som kallas anställningsstopp. Det innebär inga uppsägningar, men det innebär att personalstyrkan minskar. När någon är sjukskriven, pensionerar sig eller är föräldraledig ersätts inte de tjänsterna. Det är ett jätteproblem. 35 Finansminister (M): kallar nu fördelningspolitisk analys för beräkningstekniska hopkok, om jag förstod det hela rätt. Låt oss klargöra vad säger om fördelningspolitiken. De konstaterar att tillgänglig statistik från visar att spridningen i disponibla inkomster ökat sedan 1990-talskrisen och att detta huvudsakligen ägde rum . Man drar vidare slutsatsen att spridningen i disponibelinkomster mätt med Gini-koefficienter jag antar att det är hopkoken i stort sett har varit . Detta är det sätt som vi normalt sett mäter inkomstskillnader på. De ökade alltså kraftigt under Socialdemokraternas tid, men har man alltså trots den värsta krisen sedan depressionen förvånansvärt nog, som rådet konstaterar, stått still . Detta kallar för beräkningstekniska hopkok. Men det är så vi mäter inkomstskillnader och fördelning, . Det gör vi med Gini-koefficienter. Men jag förstår att Socialdemokraterna, givet de här siffrorna, måste börja tala om hopkok. Man orkar inte ens längre ta en seriös debatt om fördelningspolitiken. Så illa är det med Socialdemokraterna. Låt oss se vad säger i sin analys. Jobbskatteavdrag har inte på något avgörande sätt ökat inkomstskillnaderna. Jag minns kanske något hundratal interpellationsdebatter där Socialdemokraterna har sagt att jobbskatteavdragen raserar rättvisan. Det har alltså inget stöd. Socialdemokraterna har sagt att höjd a-kassa och höjd sjukförsäkring är lösningen. Det är rättvisa. Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Bidragen är kärnan i den socialdemokratiska ideologin. Då säger att det inte har någon märkbar effekt på fördelningen. Alla de uppblåsta ideologiska överord vi har hört här kokar alltså ned till någonting som måste avfärdas som fördelningspolitiskt hopkok, det vill säga att när man på allvar försöker mäta den socialdemokratiska politiken, då blir det hopkok. Det är hållning till analys. Då blir det också logiskt att beskriva kommunsektorn som en sektor i sammanbrott. Låt mig bara konstatera att den kommunala konsumtionen, verksamheten, har ökat från 557 miljarder till 742 miljarder. De samlade kommunala intäkterna har ökat från 656 miljarder till 882 miljarder. Det har tillkommit behov, det har tillkommit befolkning, det har tillkommit annat. Men så vitt jag förstår är skillnaden mellan 656 miljarder och 882 miljarder inte en minskning utan en ökning med . Sysselsättningen av dramatiska nedskärningar har gått från 1,2 miljoner till 1 215 000. En ökning är alltså en nedskärning. Det faktum att 15 000 fler jobbar inom den kommunalt finansierade verksamheten, det är en nedskärning. Då förstår man lite grann hur de socialdemokratiska hopkoken fungerar. Man vänder helt enkelt bak och fram på siffrorna. Låt oss göra en checklista för vad det är vi talar om. Kommunernas verksamhet är skola, sjukvård, äldreomsorg och barnomsorg. Vad vill Socialdemokraterna? Dessa verksamheter är inte prioriterade, för det är ju bidragen. Det är där pengarna ligger. Aldrig i någon av dessa debatter står Socialdemokraterna för sin politik. Aldrig ställer man sig upp och säger att vi har tänkt igenom det här, gjort en ideologisk analys och kommit fram till att det inte är så viktigt med skola och barnomsorg, utan det är bidragen som är det centrala. Varför reser sig aldrig Socialdemokraterna upp och säger detta? Varför låtsas man att det skulle vara verksamheterna man prioriterar när detta inte är sant? Det man vill göra i skolan är att nedmontera kunskapskraven. Inom sjukvården vill man slopa valfriheten. Inom barnomsorg och äldreomsorg vill man ge tillbaka makten till kommunalråden. Det är den socialdemokratiska politiken. Det är vad man vill göra med verksamheterna. De stora pengarna, de många miljarderna som ska betalas med alla skattehöjningar är förbehållna bidragspolitiken där kärnan är att pressa ut människor från arbetsmarknaden. Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. 36 (S): I Schlingmanns studiecirkel går i evig skola. Prata om någonting annat när du blir attackerad! Jag har försökt föra en debatt med om den ansträngda ekonomin i kommunerna. Det är kaos i Stockholmssjukvården. Det är kaos i den skånska sjukvården. Men om detta och om enskilda människor vill över huvud taget inte prata. För finns det bara ekvivalenter, inte människor och människors villkor. Jag tror att det är så här att det bristande ansvaret, ansvarslösheten och att prata om någonting annat handlar om en förfining av nyliberala ideologi i ungdomen. Han själv står vid sidan av och säger: Vårt mål är ädelt och stort. Så delar han ut för lite pengar till dem som ska göra jobbet. Sedan klagar han på professionen eller verksamheten eller anklagar dem och säger att vi tog bort halva anslaget, men ni ska ändå göra en bättre verksamhet. Det är detta jag varnar för i kommunsektorn. Men jag tror att det här bara är ett av leden i er politik och era drömmars mål. Era drömmars mål är nämligen att vi ska ta upp den egna plånboken och köpa oss förbättringar. Ni har tjuvstartat med för läxhjälp, där alla ska vara med och betala en slant till det som endast några få kan erhålla. Det är det där ni vill fortsätta med. Men att ta den riktiga debatten om hur det ser ut, om bristerna i välfärden på grund av kommunernas utsatta ekonomi, det vill ni uppenbarligen inte. Men det finns väl fler interpellationsmöjligheter, herr talman. 37 Finansminister (M): En grundpelare i vår politik är att värna välfärden, den generella, allmänna och breda välfärden som skapar trygghet för människor. Det är därför som vi har kunnat se hur intäkterna i kommunsektorn har ökat från till . Det är därför som vi har kunnat se hur antalet anställda i välfärden har ökat från 1 200 000 till 1 215 000 trots att vi har genomgått den värsta krisen sedan depressionen. När andra länder har skurit ned, avskedat, sagt upp, plockat bort, minskat, dragit ned har vi kunnat satsa på välfärden och har fler anställda än vi hade tidigare. Detta är en del av den svenska välfärdsmodellen. Det är viktigt att alla oavsett inkomst kan få barnomsorg, sjukvård och äldreomsorg genom offentlig finansiering. Det är det som gör att IMF lyfter fram som en förebild, tillsammans med , när det gäller att klara krisen utan att klyftorna har ökat. När jag jämför svensk offentlig verksamhet med hur det är i andra länder känner jag en stolthet. Tittar jag på de tio femton vanligaste cancerdiagnoserna i och i klarar vi oss bättre i fråga om praktiskt taget alla. Det finns något enstaka område där amerikanerna är bättre men flera områden där vi är bättre. Vår sjukvård har fått ökade anslag, och anslagen har ökat från till som andel av bnp under dessa år. Den kostar väsentligt mindre än de som amerikanerna lägger på sjukvård, och vi ger bra sjukvård till alla. Det är så den svenska välfärdsmodellen fungerar. Det är det som vi har värnat, och det är det som vi har satt främst. Men då har vi fått göra tuffa prioriteringar. Vi har inte kunnat lova höjda bidrag till alla. Vi har inte kunnat lägga pengarna i a-kassan eller sjukförsäkringen och inte kunnat öppna förtidspensionerna som andra förordar. Vi har i stället prioriterat välfärdens kärna. Det är därför som den svenska välfärdsstaten står sig så stark, och det är därför som tryggheten i är bättre än i de flesta andra länder. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:389 om offentlig mat 38 Landsbygdsminister (C): har frågat mig vilka slutsatser jag drar av att man i utvärderingen av det nya matlandet konstaterar att det råder brist på åtgärder för att nå målen om ökad kvalitet på den offentliga måltiden och vilka åtgärder jag avser att vidta för att nå högre måluppfyllelse. Översynen visar att visionen om Matlandet är väl förankrad i Livsmedelssverige. Visionen och dess mål och syfte är väl kända bland satsningens olika målgrupper och intressenter. Matlandet i sin helhet har tagits emot väl. När det gäller målen finns uppfyllda mål, sådana som är på väg att uppnås och mål som kan bli svåra att uppfylla till 2020. Jag är väl medveten om att mycket återstår att göra, men översynen visar att vi ändå är en bit på väg. Man måste också komma ihåg att Matlandet är en vision till vilken det har knutits såväl konkreta politiska mål som visionära inriktningsmål. Vad gäller den offentliga maten är det ytterst kommunernas och landstingens ansvar att tillhandahålla en bra kvalitet på måltiderna i skolan, vården och äldreomsorgen. Det hindrar inte att regeringen sätter upp visionära mål. Regeringen kan också göra mycket som stöder kommunernas och landstingens arbete, vilket vi även har gjort. En av de viktigaste åtgärderna har varit att starta ett nationellt för måltider inom offentlig sektor. Kompetenscentrumets arbete påbörjades , och enligt utvärderingsrapporten kände av kommunernas kostchefer till verksamheten. har även fått ett uppdrag av regeringen att i samverkan med arbeta med ett projekt om näringsriktig skolmat och skolmåltidens utformning, en informations- och utbildningssatsning som genomförs under 20122013. Det är med anledning av att det numera är inskrivet i skollagen att maten som serveras på skolorna ska vara näringsriktig. Projektet bedrivs inom ramen för nationellt . Regeringen har även gjort ytterligare insatser på området offentlig mat genom de projektpengar från Matlandet som har kunnat sökas hos . Projekten handlar exempelvis om kunskapsutveckling, it-verktyg och ökad andel ekologiska livsmedel i de offentliga måltiderna. Sammantaget är det ett värdefullt utvecklingsarbete som många i branschen kan dra lärdomar av. Även har fått projektpengar från Matlandet för att arbeta vidare med att öka kunskapen och kompetensen kring offentlig upphandling av mat. Syftet med översynen av det nya matlandet är att ge svar på i vilken utsträckning som målen som satts upp till 2020 är på väg att uppnås och vilka effekter som kan identifieras av de insatser som genomförts inom ramen för Matlandet. Resultatet av översynen ska ligga till grund för planeringen av det kommande arbetet och för eventuella justeringar avseende satsningen. Översynen ger oss ett bra underlag inför det fortsatta arbetet med att utveckla Matlandet. Nästa steg är nu att Landsbygdsdepartementet bjuder in myndigheter och organisationer som arbetar med att förverkliga visionen till dialogmöten för att diskutera resultaten och hur vi lägger upp arbetet . 39 (S): Jag ska börja med att säga att efter att jag har lyssnat på en ganska animerad finansminister uppskattar jag något mer rimliga samtalston i denna debatt. Två kvällar i rad har vi fått rapporter om att det brinner i delar av vårt land, där unga människor utan framtidshopp i frustration och ilska inte längre beter sig som vi förväntar oss att unga människor ska bete sig i vårt land. Och jag uppskattar, som sagt, att landsbygdsministern har en något annan ton i debatten än vad jag tidigare hörde från . När det gäller det politiska engagemanget för den offentliga maten, alltså maten i våra skolor, förskolor, äldreboenden och sjukhus, finns det landsbygdsministrar eller jordbruksministrar som även har engagerat sig. Det är i ärlighetens namn, , inget nytt i svensk politik. Det som är nytt är dock den konsultrapport som ministern själv har beställt och som på detta område, som gäller den offentliga måltiden, konstaterar att den nuvarande ministerns och regeringens insatser på detta område varken är anpassade eller dimensionerade för att ge effekt. Det borde bekymra ministern, inte minst om man kopplar ihop det med det som ministern svarar på min interpellation, att en stor del faktiskt är att se till att denna mat, den offentliga måltiden, alltså maten på våra förskolor och skolor den mat som våra barn får är sådant som kommuner och landsting faktiskt har ansvar för. När det gäller tidigare jordbruksministrars engagemang i den offentliga måltiden är skillnaden , som sagt, att det brinner i delar av våra förorter. Det handlar om frustrerade ungdomar som har tappat tron på och hoppet om framtiden. Över 400 000 människor går utan arbete, och flera kommuner och landsting kämpar med sin ekonomi. Vi hörde i den tidigare interpellationsdebatten att hälften av landets kommuner har underskott om man räknar bort det engångsbelopp som de har fått. I denna situation och i denna verklighet ska enskilda kommunalråd orka klara av att prioritera den offentliga måltiden maten till våra barn och gamla och maten på våra sjukhus. Till det kan vi lägga att den här regeringen och den här ministern inte direkt har höjt mervärdena för det som är den svenska maten vi pratar om god miljömässighet, gott djurskydd och att man kan lita på den svenska matens kvalitet. Det har inte direkt varit den här matministerns kännetecken. Då ställer vi oss också frågan hur man ute i kommuner och landsting ska orka att i den här verkligheten prioritera den offentliga måltiden som är så viktig.