prot · H10943 · 2013-12-10 00:00:00 — Regeringen kritiserar Försvarsmakten för att inte ha fullföljt målen, utan att ta hänsyn till de förutsättningar som angetts gälla för att uppnå målen. Denna del av budgeten, som går under rubriken och antal anställda, skulle kunna vara intressant att granska med utgångspunkt från perspektiv på regeringens förmåga att skapa förutsättningar för en effektiv resurshushållning. Det går ändå att göra en del saker för att kortsiktigt åstadkomma en del positiva resultat som temporärt skulle kunna ge en effekt i positiv riktning. Det är sådant som vi faktiskt skulle kunna göra i anslutning till denna budgetbehandling. Vi kan konstatera att de internationella insatserna minskar i omfattning. Vi har avvecklat insatsen i Kosovo, och avvecklas till stor del insatsen i . har vi inga större nya missioner planerade. Från vår sida har vi föreslagit att man ska göra en avstämning om hur åtgången av pengar på anslaget för internationella insatser är. Troligtvis blir det möjligt att göra en årsbedömning där stora delar av de ca 1,9 miljarder som har avsatts för detta ändamål inte kommer att vara använda. I detta läge ska, enligt vår uppfattning, ekonomiska medel överföras till materielanslaget. Det skulle inte lösa problemen, med det skulle ändå bidra till någonting positivt. Det skulle kunna lätta upp exempelvis en del på reinvesteringssidan inom Försvarsmakten. Detta är någonting som man skulle kunna genomföra om man vill. Jag kan konstatera att vi föreslog en minskning av kontot för internationella insatser eftersom vi förutsåg att pengarna inte skulle gå åt. Så blev det också. accepterar regeringen det förslaget och minskar detta med 300 miljoner. Men man tycks inte vilja inse att stora delar av årets budget faktiskt också riskerar att förbli oanvänd. Vi tycker att dessa pengar gör större nytta inom försvarets eftersatta materielsida i stället för att med automatik kanske gå tillbaka till och . När jag säger detta innebär det ingen principiell positionsförflyttning i synen på internationella insatser. Vi är beredda att ställa upp om det finns FN-mandat som grund för internationella missioner, såväl fredsframtvingande som fredsbevarande. Vi förordar till och med ett ökat svenskt engagemang i FN:s fredsbevarande operationer. Detta handlar om en anpassning till de realiteter som är nu och de prognoser som vi med viss sannolikhet tror slår in. På det sättet bör man i ett mycket trängt läge använda pengarna på ett effektivt sätt. Det är detta det handlar om. Den budget som vi har att ta ställning till får betraktas som någonting som gäller tills vidare, i väntan på Försvarsberedningens resultat. Budgetförslaget löser inte dagens problematik vare sig när det gäller personal eller materiel. Det bygger inte heller på en tillräckligt genomtänkt strategi med tydliga prioriteringar som långsiktigt och som helhet ger svensk försvarsmakt en solid grund . vilar ett tungt ansvar på Försvarsberedningen att försöka bringa ordning och reda i en långsiktig strategi. En bred uppgörelse där kan skapa nödvändig stabilitet . Men vi är långt ifrån framme vid den punkten . Jag hoppas att vi ska komma till den. Det återstår mycket arbete. Men då måste man bland annat ta de frågor jag har nämnt här på allvar i beredningens arbete, och jag konstaterar för vår del att vi inte anser att de får sin lösning genom den här budgeten. Det ska bli intressant att senare höra kommentarer till och åsikter om frågan och hur hon ser på den långsiktiga strategin vad gäller förändrat omvärldsläge, mer övnings- och underrättelseverksamhet i vårt närområde, upprustning i ett alltmer nationalistiskt – som också på olika sätt markerar sin position i förhållande till omvärlden – samt behovet av ökat samarbete i . Vi ser också våra egna problem inom Försvarsmakten när det gäller personal och materiel. Vi har alltså mycket att göra. Vi har även en fråga som kanske särskilt bör uppmärksammas, nämligen läget i . Hur klarar vi ut position ? Det är en viktig fråga som också bör ut inom ramen för Försvarsberedningen. Jag vill göra den markeringen här . Avslutningsvis vill jag fästa kammarens uppmärksamhet på det särskilda yttrandet nr 1 från Socialdemokraterna och det särskilda yttrandet nr 5 från Socialdemokraterna och Vänstern. Jag yrkar bifall till reservation 1 från S, V och MP, reservation 2 från S och reservation 5 från S, V och MP. I detta anförande instämde (S). 116 (MP): Förutsättningarna för försvars- och säkerhetspolitik har förändrats i grunden sedan slut. Globaliseringen har skapat och kommer fortsatt att skapa nya möjligheter och utmaningar. Den globala ekonomiska tyngdpunkten har förskjutits alltmer mot , och den säkerhetspolitiska miljön förändras av den teknologiska och demografiska utvecklingen. Osäkerheten kring utvecklingen i områden som och delar av och påverkar den globala säkerhetspolitiska miljön, och utvecklingen i vårt närområde är viktig för säkerhetspolitik. Sammantaget leder den fortsatta globaliseringen, tillsammans med geopolitiska överväganden, till en förändrad säkerhetspolitisk dynamik. Förändringar kan uppstå plötsligt, och skeenden utvecklas allt snabbare. Utmaningarna och hoten mot vår säkerhet är mer föränderliga och gränslösa än tidigare, och de kan vara såväl antagonistiska som icke-antagonistiska. Den globala världen med den i grunden positiva utveckling den medför ställer oss inför förändrade och nya utmaningar. Händelsen i då terroristen och massmördaren slog till och lamslog hela nationen visade med all tydlighet vilken typ av hot som står för dörren. Hela den händelsen visade på vilka brister som fanns i det norska samhället vad gäller samordning mellan Försvarsmakten och det civila samhället. är tyvärr inget undantag – om en liknande situation skulle inträffa i skulle vi vara lika handfallna som var . Vår debatt om svensk säkerhet handlar i första hand om JAS-plan, ubåtar eller köp av svenska vapenslag av olika valörer. Vi behöver naturligtvis moderna vapensystem, men synen på var hoten kommer ifrån är nästan uteslutande militär och blickarna vänds österut. När det gäller synen på nordiskt samarbete upplever jag att vi har en gemensam syn mellan partierna. Jag hoppas att den synen kommer att fortsätta över Försvarsberedningens slutrapport . Ett nordiskt samarbete är viktigt, framför allt med som är militärt alliansfritt precis som vi i . Vi vill se en samordning som överensstämmer när det gäller en gemensam nordisk insatsenhet. I närtid bör ett fördjupat nordiskt samarbete rörande militär transportkapacitet, sjukvårdstjänst och utbildning etableras. För dessa uppgifter kan ett permanent strukturerat samarbete övervägas, och bör ta initiativet till detta. Att flera av våra nordiska grannar är medlemmar i bör enligt vår bedömning inte utgöra något hinder för ett närmare nordiskt samarbete på försvars- och säkerhetssidan. När det gäller bör vi ta initiativ till att skapa ett Östersjökommando i EU-regi och leda de säkerhetshöjande insatserna för sjöfarten i och i . På den civila sidan bör en tyngdpunkt läggas vid förebyggande verksamhet riktad mot cyberhot och terrorism samt organiserad brottslighet av ekonomisk och drogrelaterad karaktär. För att uppnå dessa mål ska vi föra en bredare säkerhetspolitik som kan ge landet en grundläggande trygghet och motverka risker för väpnad aggression riktad mot oss eller mot våra grannar. Våra internationella förpliktelser och bidrag till internationell fred och säkerhet utomlands ska vila på FN-beslut och ske i samverkan med andra EU-stater. måste skaffa sig en säkerhetsstrategi som vilar på en bredare grund än den vi har . En säkerhetsstrategi är inte något exklusivt just för det militära försvaret utan har sin giltighet över hela samhället. Globalisering innebär att det inte går någon skarp gräns mellan extern och intern säkerhet och mellan civila och militära åtgärder. En modern nationell säkerhetsstrategi måste omfatta alla dessa aspekter. Det är inte bara staten som efterfrågar säkerhet utan också dess invånare. behöver därför en nationell säkerhetsstrategi, och en sådan innebär inte att gränsen mellan civilt och militärt bör suddas ut – tvärtom är själva idén att skapa synergi och koordinering mellan statens olika resurser. är ett litet land, och vår strategiska handlingsfrihet är därmed begränsad. Detta innebär att vi inte ensamma kan möta många av dessa hot och risker. Vi kan till exempel inte själva skydda den internationella sjöfart som vårt välstånd är beroende av. Vi klarar inte ens att skydda svenska fartyg annat än i vårt närområde, trots att fartygen och deras besättningar täcks av de säkerhetspolitiska målen. Vi måste i ett skarpt läge lita till att vi får hjälp från det internationella samfundet. Den nationella säkerhetsstrategin ska klara ut de övergripande principerna för hur samhällets olika delar ska samverka för att just uppfylla målen för vår säkerhet gentemot prioriterade hot och risker. Strategin måste ha medborgarnas stöd. Den måste också ge en inriktning om var och i vilka sammanhang akuta insatser i första hand är aktuella, eftersom en sådan inriktning styr vilka resurser som behövs – utbildning, övning, doktrin och utrustning. Internationella insatser är här för att stanna. är en del av världen på gott och ont, och det går inte att vrida klockan tillbaka. Vi vill se fler svenska soldater i FN-ledda fredsbevarande operationer. Under FN ska ställa upp på internationella uppdrag för att lindra nöden i världen och bidra till stabilitet. Vi ska dock vara mycket noggranna med vilka uppdrag vi ska delta i och med att våra insatser främjar fred, fattigdomsbekämpning och demokrati. delar regeringens ambition att öka de internationella insatserna. Tyvärr har ett historiskt lågt antal soldater ute i FN-tjänst. Ny FN-statistik visar att världsorganisationen hade exakt 76 752 soldater i fredsbevarande operationer runt om i världen. Av dessa kom endast en soldat från . Det kanske är en handfull , men det är oerhört begränsat. Den svenska FN-politiken är överraskande, eftersom behovet av FN-trupper ingalunda har minskat. Vi vill att regeringen ökar ambitionen successivt mot de mål vi är överens om, nämligen att 2 000 soldater på lång sikt ska vara ute i internationell tjänst. Regeringen har tyvärr tackat nej till ett antal erbjudanden från FN med hänvisning till kriget i . Vi vill och önskar att regeringen gör en annorlunda prioritering framöver och successivt minskar antalet soldater i . har beslutat att köpa ett helt nytt krigsflygplan, JAS Gripen 39 E, för . Troligtvis kommer det att bli mycket dyrare enligt all historik. Men köpet är helt avhängigt om kommer att köpa planet. Det avgörs i en folkomröstning , troligtvis . ställer frågan vad det är som styr den svenska säkerhetspolitiken efter regeringens tillkännagivande . Regeringen lämnade följande motivering till köpet: Det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld kräver att har ett försvar redo både till att skydda svenskt territorium och för att delta i internationella insatser. Det ställer krav på en försvarsmakt med förmåga att möta olika typer av utmaningar och inte minst ett luftförsvar som är respekt- och förtroendeingivande. Regeringen säger å ena sidan att läget i vår omvärld kräver ett nytt stridsflygplan. Å andra sidan säger regeringen att köpet av JAS 39 E för svensk del är avhängigt om köper planet. I avtalet med kommer regeringen också att hyra ut elva JAS-plan 39 C/D åren 2016–2021 i väntan på att ska få sina nya plan. Enligt regeringens resonemang får uthyrningen av elva JAS C/D till marginella konsekvenser för vår förmåga under dessa år. Regeringens resonemang haltar väsentligt när man säger att behöver ett nytt stridsplan på grund av det säkerhetspolitiska läget men hyr ut elva av våra nuvarande JAS 39 C/D till , 2016–2021. Den hotbild som regeringen motiverar köpet av JAS med hänger med andra ord på om säger ja till affären. Svensk säkerhetspolitik kan inte bygga på om ett annat land ställer upp eller inte på en vapenaffär. Allt detta visar med all tydlighet att det inte handlar om säkerhetspolitik utan om industripolitik. Vi är starkt kritiska till den exportstyrda anskaffningsprocess som omgärdar hela JAS 39 . president, , har höga ambitioner för sitt land och för sitt försvar. Han vill höja försvarsförmågan . Frågan är om det kommer att lyckas. Den ryska ekonomin är i behov av strukturella reformer. Bland annat behövs kraftfulla åtgärder mot den omfattande korruptionen och åtgärder för att stärka rättssäkerheten, attrahera utländska direktinvesteringar och minska kapitalflykten. Enligt korruptionslista låg på plats 133 av 176 länder . har en unik partnerrelation till Nato i form av det så kallade Nato–, där bilateralt med Natos 28 medlemsländer kan diskutera gemensamma säkerhetsfrågor. Samarbetet i rådet har dock försvårats, bland annat på grund av syn på Natos utbyggnad av ett europeiskt robotförsvar. deltar även i Natos samarbete inom ramen för Partnerskap för fred där man har varit aktiv inom ramen för Natos civila riskberedskapsarbete. Med EU har ett formellt ramverk med till exempel två toppmöten och olika initiativ för att utveckla förbindelserna på det praktiska planet. Ännu saknas dock ett avtal som ersätter det partnerskaps- och samarbetsavtal som trädde i kraft . Ur ryskt perspektiv är en av de lugnaste och stabilaste regionerna längs landets gränser, som det är en mycket vital transportled för all handel, inklusive energi, mellan och . Störningar i detta transportflöde är inte önskvärt ur vare sig rysk synvinkel eller EU:s synvinkel. Gasledningen Nordstream är viktig för , och det finns planer på att utöka dess kapacitet med ytterligare gasledningar. är sammantaget av stor strategisk betydelse ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv för , som inte sällan kritiserar Natoövningarna i området. avser att öka sin försvarsbudget även i relativa termer, och det finns en tydlig intention att öka den konventionella förmågan. framtida militära förmåga bestäms av en rad faktorer, varav endast en del är rent militära. För det första bestäms den av den politiska viljan och förmågan att slutföra den omstrukturering och reformering som inleddes . För det andra kommer den ekonomiska basen för försvarsekonomin att sätta ramar för ambitionerna vad gäller materielanskaffning och personalrekrytering. För det tredje bestäms ekonomiska och försvarsindustriella utveckling i betydande utsträckning av landets förmåga att gradvis utvecklas från en enbart råvaruexporterande mot en delvis innovationsdriven ekonomi där forskning, företagande och utveckling stimuleras. För det fjärde kommer den demografiska utvecklingen och hälsoläget att sätta gränser för vilken personal de väpnade styrkorna kan rekrytera , både avseende kvalitet och kvantitet. För det femte kommer , trots ambitionen att öka försvars- och säkerhetsutgifterna, att behöva koncentrera sina resurser till de områden där de i första hand behövs. Statsbudgeten och därmed finansieringen av de väpnande styrkorna kommer även i fortsättningen att vara beroende av främsta exportintäkter. Energisektorn liksom den övriga industrin behöver stora investeringar, teknisk förnyelse och modernisering för att arbeta effektivt och konkurrenskraftigt. kommer att fortsätta använda energin som ett medel i sin utrikespolitik, men förutsättningarna för att göra detta på kommer successivt att förändras i takt med att ledningar som kringgår tillkommer, till exempel den nya gasledningen mellan och och eventuellt en gasledning ned mot . Om håller fast vid principen att i möjligaste mån producera sin militära materiel inhemskt krävs inte bara en ökning av kvantiteten av levererad materiel utan även att industrin förmår att hinna ikapp och upprätthålla samma utvecklingstakt som ledande nationer. Det kommer att vara en förutsättning för att inkorporera nya förmågor inom de väpnade styrkorna. Allt tydligare tecken kan skönjas på att den ryska försvarsindustrin kommer att delas in i ett A- och ett B-lag. Vad som händer 2015 och framåt är helt avhängigt hur den politiska viljan är att slutföra omstruktureringen, hur den ryska ekonomin utvecklas, hur den demografiska utvecklingen och hälsoläget utvecklas och hur Försvarsmakten klarar konkurrensen från övriga insatser i samhället. Avslutningsvis måste säkerhet ses i ett mycket bredare perspektiv. En bredare säkerhetspolitik beaktar de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred, det vill säga att åtgärda själva problemet som utlöser konflikten eller hotet, i stället för negativ fred som inriktar sig på att sätta stopp militärt på konflikten. Vi vill se en säkerhetspolitik som sätter mänsklig säkerhet före territoriell säkerhet. En mängd nya hot som varken är territoriella eller militära har tillkommit som de gamla ändrat karaktär och inte kan bemötas på samma sätt som . Man ser också flera av hoten förstärka varandra, varför flera av de traditionella hotens strukturella grundorsaker betraktas som egna hot i sig. I takt med att nationalstatens gränser luckras upp alltmer blir det svårare att möta dessa hot för den enskilda staten. Dagens konflikter ser inte ut som de en gång gjorde. Det handlar inte längre om uppställda och uniformerade arméer som efter att officiellt ha förklarat krig inleder en kamp till döden om geopolitisk kontroll under diplomatins och krigets regler. Den sortens konflikter syns, som tur är, alltmer sällan. Med detta, herr ålderspresident, yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 5 och ber om ursäkt för att jag överskred talartiden. 117 (SD): På punkt 1 har jag ett särskilt yttrande. I övrigt bifaller jag reservationerna 3 och 4. Säkerhetsläget i världen säger oss två saker. För det första har det ömsesidiga beroendet länder emellan ökat. För det andra kan vi se att världen blir alltmer militärt multipolär även om är den enda supermakten. Försvarsberedningen slog fast i sin säkerhetsrapport att den kraftfulla ryska upprustningen påverkar säkerhetsmiljön i vårt närområde och att vi måste förhålla oss till detta. Majoriteten i Försvarsberedningen ser alltså den ryska upprustningen som ett potentiellt hot . Vi vet inte vilken makthavare som tar över efter . Vi vet bara att denne kommer att ha stora militära resurser till hands. Den ryska upprustningen fortgår enligt planering. Risken med en rysk-kinesisk allians och strävan att binda upp de forna är en hotbild vi måste ta höjd för. Inget parti ser däremot dagens som ett aktuellt hot. Allt detta sammantaget, vilket försvar behöver vi? Försvarsberedningen kommer i vår att lägga fram en försvarsrapport som ett svar på den frågan. anser att frågan om återtagande av försvarsförmåga inte kan vänta. kan inte kapprusta med , men vi måste höja vår avskräckande tröskel när ett land som agerar som det gör. I vår budgetmotion lägger vi inte bara mer . Vi bifogar också en tioårig vision där vi stegvis ökar försvarsanslaget så att vi har ett försvarsanslag om av bnp. Det militära försvaret är en trygghetsfaktor vi inte kan vara utan. Det finns pengar att lägga på försvaret. Det visar vårt budgetförslag. Allt beror på hur högt vi värderar vår trygghet. Av vår ökning av försvarsanslaget kommer att gå till den teknikdrivande svenska försvarsindustrin. Vi har valt att lägga fram ett konkret förslag om ett alternativt försvar till det försvar som regeringen bygger. Naturligtvis kan inte ett parti i opposition i i detalj föreslå en organisation för försvaret. Men vi har valt att skapa en modell som kan vara en norm för återbyggandet av den svenska försvarsförmågan. Fördelen är att vi utifrån modellen kan beräkna kostnader och därmed föreslå rimliga anslag. Vi vill alltså fördubbla försvarsanslaget. Vi tror att det är nödvändigt. 2014, IO 14, som beslutat om, beräknas inte intas utan först . Ett problem är att materielförsörjningen av IO 14 är underfinansierad med 25–. Regeringen avser inte att täcka detta underskott. Regeringen lär ändå inse att det inte går att effektivisera fram dessa pengar. Så hur tänker regeringen avseende försvarets återbyggnad? Frågan är obesvarad. Hur ser då SD:s modell ut för framtidens svenska försvar? För det första täcker vi de liggande underskotten. Underskottet i finansieringen av Gripen om täcker vi . Underskottet i investeringsplanen om täcker vi . Med vår budgetmotion har vi alltså möjlighet att verkligen se IO 14 förverkligat . Utöver detta har vi låtit beräkna kostnader för utvecklandet av vår försvarsmodell. Med vårt förslag blir de planerade manöverbataljonerna delar av nya brigader. Försvarsmakten återgår till att omfatta en freds- respektive en krigsorganisation. Vår modell för flygvapnet rymmer 100 stridsflygplan Gripen i stället för regeringens 60 och återupprättande av F 16 och två nya stridsflygsdivisioner. Vidare ska divisionerna vid F 7 krigsplaceras. Långräckviddigt luftvärn ska inköpas, åtta eldenheter 30. Vi ska ha ett delvis återtagande av Bas 90-systemet och påbörja nyanskaffning av skol- och transportflygplan. Vår modell för marinen rymmer luftvärnsrobotbestyckning för örlogsfartygen, fem ubåtar modell A 26, påbörjande av nyanskaffning av robotbåtar och ytterligare korvetter samt upprättande av tre kustartilleribrigader. Vår modell för armén rymmer en kraftig ökning av budgeten för armémateriel samt upprättande av sex mekaniserade brigader och en halv mekaniserad brigad på . Vi anser att behöver ett existensförsvar. Existensförsvaret bygger på en deklarerad folkvilja att ska vara en självständig och fri nation samt på en försvarsmakt som på ett trovärdigt sätt kan hävda förmåga att skydda landet genom ett organiserat totalförsvar som inkluderar civila komponenter i samverkan. Totalförsvaret ska ha ett skalförsvar och ett invasionsförsvar. Regeringens alternativ till existensförsvaret är insatsförsvaret, som har en mycket låg numerär men kommer att bli gripbart. Insatsförsvaret är bara ett neutralitetsvärn och vaktvärn, det vill säga en typ av köp-från-hyllan-försvar där man låtsas ha vilja och förmåga att hävda folkrättsliga grund. Efter upplösning finns endast en viktig försvarsallians, nämligen Nato. Nato utvidgades efter upplösning så att samtliga före detta stater i som varit medlemmar i blev medlemmar i . Även de tre före detta baltiska delrepublikerna i blev medlemmar i . lades Natos fokus om från att primärt försvara medlemmarnas eget territorium till att bli en organisation som främst agerar internationellt för att försvara Natoländernas intressen. Nato har också utvecklat ett omfattande samarbete med andra länder i närområdet via Partnerskap för fred, PFF. PFF utvecklas nu så att samarbetet fördjupas med vissa nationer som upplevs ha särskilt bra samarbetspotential. Natos kapacitet att agera reduceras nu rejält genom kraftiga nedskärningar i försvarsanslagen i både och som en följd av den rådande ekonomiska krisen. genomför en omprioritering av sin försvarspolitik från och till . Det finns också ett ökande missnöje i med att försvarsanslag är av trots att ekonomierna är lika stora. Mot denna bakgrund framstår den som djupt ansvarslös när man svälter ut vårt försvar. I det långa loppet kan vi inte räkna med att andra ska betala vår säkerhet. Vilken linje vi än väljer angående allianser måste det svenska försvaret få mer resurser. Det finns partier som förordar ett Natomedlemskap. förordar en annan väg. Vi vill att det nordiska samarbetet stärks så mycket som möjligt. Visionen är klar: en gemensam nordisk incidentberedskap och ett gemensamt sjö- och luftförsvar. borde också bli en gemensam beställare av försvarsmateriel. Frågan har ställts till det amerikanska försvarsdepartementet om kan ha en gemensam försvarsplanering trots att och är medlemmar i men och inte. Svaret var att det går bra. För är det primära att vi tar vårt ekonomiska ansvar, och varför skulle vi inte göra det? Bidrar vi kraftfullt till säkerhet i , och avlastar det . gäller det att konkretisera våra försvarssamarbeten. Att inte förhålla sig passiv är en alldeles för vag formulering.