prot · H10943 · 2013-12-10 00:00:00 — Självklart är en viktig funktion med den svenska studiemedelsmodellen att den ska vara samhällsutjämnande och ge alla en chans att utveckla sin förmåga. Dessutom är det självklart så att ett studiemedelssystem som tillåter ett högt deltagande i den högre utbildningen är en förutsättning för ekonomisk utveckling och tillväxt. När det gäller utgiftsområde 15 Studiestöd så följer vi upp våra satsningar inom utgiftsområde 16 Utbildning, och ökar anslagen till CSN för de satsningar som vi har gjort inom och komvux. Vi ökar antalet platser både för komvux och för med vardera 5 000 platser. Vi ökar därför också anslaget till CSN med 300 miljoner för att täcka upp de ökade kostnaderna för studiemedel för dessa nya platser. Med detta nöjer jag mig för . 108 (V): Studiestödet har inte ökat i samma takt som levnadsomkostnaderna . Det beror bland annat på de ökade boendekostnaderna för den genomsnittliga studenten. Trots att studiemedlen har höjts något är det fortfarande svårt att leva enbart på studiemedel. Att studiemedlen har höjts något innebär inte heller att den totala ekonomin för den som studerar har blivit bättre, eftersom det nästan bara är lånedelen som har höjts, vilket är ett trendbrott sedan studiemedlet infördes. Det innebär att de studerande själva får betala sin något högre levnadsstandard när de ska återbetala lånen. Ambitionen med studiemedelssystemet har varit att bredda rekryteringen. Men den höga skuldsättningen kan verka avskräckande och tvärtom hindra många från att börja studera. Det leder till minskad mångfald och en lägre kvalitet på högskolan. Därför anser vi att det är viktigt att bidragsdelen höjs. föreslår att totalbeloppet för studiemedel höjs med . vill vi också höja det högre bidraget till av totalbeloppet. Kvaliteten i vården måste höjas genom att fler sjuksköterskor specialiserar sig. Det råder en väldigt stor brist på specialistutbildade sjuksköterskor, och antalet minskar stadigt. Genomsnittsåldern är hög, och många kommer att gå i pension. En anledning till bristen på specialistsjuksköterskor är de många hinder som står i vägen för sjuksköterskor att vidareutbilda sig. Till skillnad från läkare måste sjuksköterskor ofta ta tjänstledigt med studiemedel för att specialisera sig. En annan anledning är den låga löneutvecklingen som gör att det inte lönar sig att genomgå en specialistutbildning. Vi satsar därför på en betald specialistutbildning för sjuksköterskor. Det höjer kvaliteten på vården och skapar även arbetstillfällen genom vikarier som behövs för de anställda som vidareutbildar sig. Vi avvisar förslaget till höjt fribelopp. Det har tidigare gjorts rimliga höjningar av fribeloppet för hur mycket pengar som man kan tjäna på att jobba innan det påverkar rätten till studiemedel. Fribeloppet uppgår till . Vi har accepterat höjningarna, eftersom de framför allt innebär en möjlighet att arbeta heltid för den som vill, eftersom man då inte har rätt till studiemedel. Vi anser dock att gränsen för hur mycket friloppet kan höjas är nådd. Därför säger vi nej till regeringens förslag om att höja fribeloppet ytterligare. Man måste nu i stället ta politiskt ansvar för att studenterna ska ha råd att leva utan ökade krav på att tvingas arbeta vid sidan av studierna. Precis som tidigare sade ska man se på heltidsstudier som en heltidssysselsättning. När tid måste läggas på arbete riskerar det att gå ut över studieresultaten. Om det är många studenter som ägnar alltför lite tid till sin universitetsutbildning kan utbildningskvaliteten blir sämre för alla. Detta är någonting som universitetsrektorer redan har sett och varnat för. Trenden att studenterna i allt högre grad får finansiera sin egen studietid måste brytas. Därmed vill jag bara hänvisa till vårt särskilda yttrande i betänkandet. 109 (M): Det råder en stor samstämmighet i denna kammare om utbildningens och det livslånga lärandets betydelse både för att stärka kompetensen hos den enskilde och stärka arbetslinjen och för att förse arbetsgivare med utbildad personal, för att inte tala om utbildningens betydelse för att kanske få fram framtidens Nobelpristagare. Det har flera nämnt just denna dag. En nyckel till det livslånga lärandet är givetvis möjligheten att finansiera sina studier. Villkoren för studiestöd är därför en stor och viktig pusselbit. Det känns bra att kunna konstatera att Alliansen trots en svår finanskris och tuffa tider har klarat av att göra reformer på studiemedelsområdet som den tidigare socialdemokratiska regeringen inte ens klarade av att göra i högkonjunktur. Det var väldigt angeläget eftersom studiemedlen hade urgröpts länge under tidigare socialdemokratiska regeringar. Jag har rakt motsatt åsikt mot när det gäller studiemedlens värde för studenten. Studiemedlen har äntligen kunnat komma upp i de nivåer som bland annat studentorganisationer brukar säga är rimliga. har studentbudgetarna faktiskt gått ihop. Vi kan konstatera att i den senaste omfattande undersökning som CSN har gjort – den är visserligen – framgår det att köpkraften för studiemedlen var den högsta när det moderna studiemedelssystemet infördes. har vi dessutom gjort ytterligare förstärkningar. Även i CSN:s enkätundersökning som presenterades bekräftar studenterna att deras ekonomiska situation har förbättrats. Betydligt annorlunda ser det ut i vår omvärld. Titta på många andra europeiska länder där man gjort stora nedskärningar! Självklart är studenterna en grupp som har fått stå för mycket av de kostnaderna. är inte i det läget, utan Alliansen har i stället kunnat genomföra förbättringar för våra studenter tack vare vår ansvarfulla ekonomiska politik och att så många fler kommit i arbete och så många färre är beroende av ersättningar och bidrag. Det är helt riktigt, , att detta också leder till lägre räntor, vilket gynnar studenterna som ska betala tillbaka. Det var en välförtjänt applåd du fick där. höjdes tilläggsbidraget för studiemedel som lämnas till studerande med barn. I årets budget höjs tilläggslånet med , och det kommer också att kunna lämnas för studier på deltid. Vi höjer även åldersgränsen för rätt till studiemedel från 54 till , och gränsen för nedtrappning har också flyttats upp . Detta syftar givetvis till att underlätta för byte av yrke mitt i livet eller för att vidareutbilda sig. Det kan göra att fler kan arbeta längre upp i åldrarna. förlängde vi den extra satsningen på arbetslösa ungdomar som är 20–och som saknar fullständig grundskole- eller gymnasieutbildning så att de kan få den högre bidragsnivån inom studiemedlet även för studier som påbörjats . förlänger vi denna satsning . En annan av Alliansens reformer som jag är stolt över är höjningen av fribeloppet, alltså möjligheten att tjäna pengar av eget arbete utan att få studiemedlen reducerade. Vi har äntligen kommit bort från det vansinniga systemet att man ska bestraffas för att man anser sig ha tid att jobba extra. Dagens fribelopp möjliggör som sagt en årsinkomst på ungefär 140 000 för en heltidsstudent. I detta betänkande föreslås nu ytterligare en höjning av fribeloppet med per kalenderår. Det innebär att man kan tjäna uppemot 170 000 om man studerar heltid, . Jag tycker att det är trist att avvisar detta förslag. Jag kan konstatera att vi har en ganska spretig opposition när det gäller fribeloppet. Frågan är vilket fribelopp ni har tänkt gå till val på de kommande fyra åren. I debatten för vissa oppositionsföreträdare fortfarande fram detta att arbeta extra vid sidan av studierna som något skadligt som närmast borde förbjudas. Min egen bild är precis tvärtom. Jag studerade juridik . Det var Socialdemokraterna styrde vårt land. Jag kan lova att det inte var för ekonomiska utsvävningar. Det fanns inte en chans att få studiemedlen att räcka ens till det nödvändigaste, och för dem som inte arbetade vid sidan av studierna eller kunde åka hem till föräldrarna och äta ordentligt innebar studietiden en högst påtvingad bantningskur. Själv arbetade jag mycket vid sidan av mina egna studier och hade ett antal olika jobb. Det var ofta dåligt betalda, osäkra anställningar och obekväma arbetstider. Men arbetet gav mig en ekonomi som möjliggjorde både att äga bil och att ta en skidresa eller solresa som avbrott i studierna. Dessutom upplevde jag andra fördelar med att arbeta. Det var faktiskt ganska skönt att lämna studentlivet och umgås med arbetskamrater och ägna tankarna åt något annat än paragraferna i den lagbok jag annars ägnade större delen av min vakna tid åt. Enda smolket i glädjebägaren var att jag tillhörde dem som bestraffades av staten genom reducerade studiemedel för att jag var flitig och arbetade hårt och betalade skatt på min lön och dessutom klarade alla mina tentor , utom en – det måste jag erkänna. Det kändes grymt orättvist. hade jag ingen aning om att jag skulle vara med och fatta beslut i som förändrade detta. Efter studierna upplevde jag det som många andra studenter och arbetsgivare bekräftar – att min arbetslivserfarenhet hade ett värde när jag sökte jobb även om arbetsuppgifterna från exempelvis industri och restaurang låg väldigt långt från mitt framtida jobb som jurist. Inom parentes kan jag nämna att jobbskatteavdraget gör det mycket lönsamt för studenter att arbeta extra. Skattebelastningen blir betydligt mindre än tidigare, vilket många studenter konstaterat med glädje. I princip kan man säga att de första 20 000–man tjänar knappt beskattas alls. Vi kan konstatera att har ett studiestödssystem som troligen är ett av de allra mest generösa i världen. Alliansens ekonomiska ansvarstagande har lagt grunden till att vi både kunnat värna och förbättra detta ordentligt . Alliansen har helt enkelt gjort det ekonomiska livet lite lättare för studenterna. Det är ett klokt vägval eftersom vi vill att ska vara en kunskapsnation där möjligheten att studera är tillgänglig för alla. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 110 (V) replik: höll inte med mig angående studenternas ekonomiska situation och hänvisade till studenterna själva. Detta är intressant. När jag tittar på SFS egen studentbudget anser de att saknas. Jag vet inte riktigt var får sina uppgifter ifrån. Det är också lite magstarkt att säga att vårt avvisande av en ytterligare höjning av fribeloppsgränsen skulle vara att bestraffa studenterna. Fribeloppsgränsen ligger på . Det innebär att studenten kan få efter skatt . Jag tror att det är ganska få studenter som når upp till det. När vi hade den studiesociala utredningen och hade tanken att höja fribeloppsgränsen var det för att vi tyckte att det var rimligt att man ska kunna jobba man har sommar- eller vinteruppehåll och inte är berättigad till studiemedel. Vi tyckte att det var rimligt att det inte ska behöva påverka studiemedlen för de andra månaderna. Men om man bara ska titta på de månaderna – jag gjorde en beräkning snabbt nu – tror jag att med de man inte är berättigad till studiemedel skulle den höjda fribeloppsgränsen vara att man fick tjäna före skatt . Jag tror att det är väldigt få studenter som är i närheten av att komma upp i de summorna. Det vi satsar på är att se till att öka studiemedlen. Vi diffar lite, ska jag erkänna. Vi har mindre än vad SFS anser. 111 (M) replik: Jag kan konstatera att även med förslag kommer SFS-budgeten att gå minus, men jag tycker faktiskt att det kan vara intressantare att kolla vad studenterna själva säger. Detta är ändå vad SFS säger. De gör en beräkning av vilka pengar de tror att studenterna behöver, och det varierar dessutom ganska mycket över landet, var man bor och vad kostnadsläget är. Faktum är att när CSN gjorde enkätundersökningen härom året bekräftade studenterna att deras ekonomiska situation hade förbättrats under Alliansen. Det tycker jag är positivt. När det gäller om det är en bestraffning eller inte att inte höja fribeloppsgränsen tycker jag att det är en solklar bestraffning. säger i debatten att studier ska vara heltidssysselsättning och att man egentligen inte ska arbeta vid sidan av studierna. vill som vanligt bestämma hur människor ska leva och hur de ska göra. tycker att det är okej att man jobbar , men det är inte okej att jobba extra under terminen om man vill det. Jag tycker att det är helt och hållet är upp till varje student att själv bestämma detta. Om det nu är så som säger att det är få studenter som når över 170 000 i inkomst, vad är då problemet med att ta bort taket? Jag förstår inte det. Om det ändå inte är någon som kommer upp i 170 000 spelar det väl ingen roll om vi höjer gränsen? Slutsatsen är att man måste få jobba när och så mycket man vill så länge man klarar sina studier. Det ska inte vi politiker stå här i kammaren och bestämma. 112 (V) replik: Jag ska göra vad jag kan för att ändra differensen på minus som vi har i vår budget. Ni har lite större problem när ni diffar med , enligt studenternas egen budget. Universitetsrektorerna säger själva att detta har negativ inverkan på kvaliteten på utbildningen. Jag trodde att ni var de som brydde er om att ha hög kvalitet i utbildningen. Men när universitetsrektorerna och även lärarna oroar sig för att deras studenter för att klara av sin ekonomi ägnar mer tid åt att skaffa sig ett jobb och fixa sin ekonomi än åt studier tycker jag att det är ett problem, och det borde också tycka är ett problem. Det är inte alla som har möjlighet att arbeta vid sidan om studierna. Det beror väl på vilken typ av studenter som vill ska gå på våra svenska universitet och högskolor. De som till exempel har barn kanske inte vill ska gå på universitet och högskolor. De som ska plugga är kanske de som kan jobba extra direkt efter att de har pluggat, jobba och nätterna och så vidare. Jag tror inte att det är ambitionen – det är i alla fall inte vår ambition – med vilka som ska ha möjlighet att studera. Vi tycker att alla ska ha den möjligheten, och då är det viktigt att ha ett generöst studiemedelssystem som inte är beroende av om du kan arbeta eller inte arbeta. 113 (M) replik: Detta med barn var lite intressant. Vi har faktiskt höjt tilläggsbidraget för studenter med barn. Dessutom har man rätt till barnbidrag, och man kan också få bostadsbidrag. Studenter med barn har en betydligt bättre ställning på det sättet att vi har extra stöd till de grupperna. De som inte har barn och vill jobba extra tycker jag definitivt ska få jobba så mycket som möjligt. Jag delar inte riktigt den uppfattning som för fram, att detta att man arbetar extra skulle vara ett hinder för studierna. Det måste vara upp till varje student att bedöma det själv. Vi har regler som säger att om man inte klarar studierna får man sämre studiemedel. Det är det som styr det hela. Jag tror helt klart att varje student klarar av att ta beslut om det själv. I övrigt har vi kanske världens allra mest generösa studiemedelssystem. Sedan måste jag ställa en fråga till – det blir en retorisk fråga, eftersom du inte kan svara på den, men det gör ingenting. De krav som har delas uppenbarligen inte av de övriga rödgröna partierna. Det ska bli intressant att se hur ni ska sy ihop det i valrörelsen. 114 (C): Jag vill inleda med att meddela min ambition att hålla mig väl under en kvart i detta anförande. Jag gick igenom mina anteckningar från tidigare debatter på det här området. Jag har sagt att detta är en av de minst spännande debatter som vi har . Vi är ju väldigt överens, och i den mån vi inte är överens ändrar det sig inte så mycket på de punkterna. Det vi kan konstatera är att svenska studenter, justerat för köpkraft, aldrig har fått så mycket för studiemedlen. Beroende på vem som tillverkar studentbudgeten och exempelbudgeten är det lite olika om de går ihop eller inte. Men en sak kan man vara säker på: De har aldrig gått ihop så mycket som de gör . Den stora utmaningen för studenten, så som man ser den framför sig – en nybakad gymnasieelev, en 19–20-åring som tar sina första steg på högskolan – är framför allt att inte låta studiemedlet tappa i värde, så som det gjorde inte minst . Håller vi oss på den här nivån, justerat för inflation, kan vi vara nöjda med det svenska studiemedelssystemet för den här gruppen. Det finns alltid anledning att följa med och anpassa under resans gång. Vi har i debatten tidigare tagit upp studenter med barn. Där har det skett höjningar i ett antal steg under Alliansens tid vid makten. Så görs det även , men det finns all anledning att fortsätta följa den här gruppen studenter och se om det behöver göras några ytterligare lättnader för att slipa ned den tröskel som det trots allt innebär att vara student och förälder . Vi ser också att vi måste se över gränserna för när man kan ta ut studiemedel. sker en höjning från 54 till när det gäller den övre ålder när man kan komma i fråga för svenska studiemedel. Det är givetvis bra, när vi ser på hur det livslånga lärandet ska upprätthållas och man ska förenkla för det. Under det glädjande temat finns också höjningen av fribeloppet. För egen del hade jag gärna sett att det övre taket skulle försvinna. Så länge man klarar sina tentor tycker jag att det är upp till en själv hur mycket man jobbar eller inte. På väg mot denna ambition – med den höjning på som nästkommande statsbudget innebär – kan man tjäna . För de allra flesta kommer det att räcka. Även om man jobbar full tid och deltid kommer man inte att slå i taket och bestraffas. Det är mycket värdefullt och bra. När man sedan har tagit sina lån och ska betala av dem finns det, som har nämnts, ytterligare en positiv nyhet, nämligen att räntan på lånen går ned. Man får betala i ränta på sina studielån. Det är en minskning på från föregående år och är också det ett kvitto på den mycket välskötta svenska ekonomin, trots det kärva läget. När det går bra för , vilket det tenderar att göra under alliansregeringen, går det också bra för svenska studenter. –2013 låg räntan i snitt på , och är den på . Det innebär en minskad månadskostnad på för en genomsnittlig svensk student. Det är pengar som man kan använda till mycket roligare saker än att betala av sina studielån. Med det sagt – det blev lite – yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Försvar och samhällets krisberedskap betänkande 2013/14:FöU1 Utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap (prop. 2013/14:1 delvis) föredrogs. 115 (S): Vi lever nu i av tydliga förändringar i vårt närområde, där kravbilden på vår försvarsmakt successivt ökar. Det handlar om företeelser som upprustningen i , den ökade övnings- och underrättelseverksamheten i vårt närområde, den ökade nationalismen i , erfarenheterna från invasionen av och den utpressningssituation som har försatts i. Självfallet är detta en oroande utveckling som också påverkar den svenska, baltiska och nordiska säkerhetsmiljön. De stora övningar som ägt rum visar att den ryska militära kapaciteten och förmågan har ökat på ett tydligt sätt. Det genomförs en långsiktigt ekonomisk satsning, och man har uppfyllt sina planer och ambitioner på att förnya sin militära materiel. Från vår sida får vi inte blunda för det som sker utan måste ta till oss denna realitet och utifrån det dra slutsatser för egen del, nu och . Svensk försvars- och säkerhetspolitik befinner sig därför i ett mycket viktigt och strategiskt avgörande skede. Den försvarsberedning som arbetar har därför en avgörande roll i att dra de riktiga slutsatserna av hur svenskt försvar behöver utvecklas nationellt, nordiskt och internationellt. Rimligtvis kommer resultatet av Försvarsberedningens arbete att ha större betydelse för hur svensk försvars- och säkerhetspolitik ska utvecklas än den budget som nu har att ta ställning till. Det som budgeten inte finner en lösning på är de stora underliggande ekonomiska problem som präglar Försvarsmakten. är underskotten inom förbandsverksamheten enligt myndigheten . När det gäller materielsidan handlar det enligt myndigheten om behov av tillskott på årsbasis i storleksordningen 2–, det vill säga 20–. Som försvarspolitiker måste vi våga se och säga att det är så här det ser ut. Vi måste inse att det finns realiteter. Vi kan inte blunda för denna del av verkligheten. Detta är viktiga frågor som framför allt Försvarsberedningen har bearbetat och prioriterat. Om dessa frågor inte kommer upp i detta sammanhang kommer värdet av Försvarsberedningens arbete snabbt att devalveras. Beredningen riskerar då att få hård kritik för att inte ha riktig markkontakt och präglas av orealism i sitt arbete. Det som jag nu har sagt är inte detsamma som att det bara är att säga: Leverera in pengar i anslagsökningar så är problemen lösta! Det handlar i första hand om att leverera en strategi som kan upplevas som seriös och som innehåller tydliga prioriteringar och att det finns en långsiktig linje som man kan uppfatta som trovärdig och som håller. Denna strategi och dess prioriteringar måste ta fasta på utvecklingen i vår omvärld och ha som yttersta syfte att främst måste kunna värna landets suveränitet, svenska rättigheter och intressen. Det är en viktig markering i Försvarsberedningens inledande arbete och tydliggör den nationella dimensionen i Försvarsmaktens framtida utmaningar. Första delen av beredningens arbete avslutades med en bred uppgörelse om den säkerhetspolitiska analysen, där bland annat förändringarna i vår nära omvärld markerades. handlar det om att åstadkomma motsvarande uppgörelse om den konkreta utformningen och inriktningen av svensk försvarsmakt . Förhoppningsvis tar vi ett nytt försvarspolitisk beslut som träder i kraft . Resultatet av detta beslut är viktigt inte bara för utan också för och de baltiska länderna. Vad vi beslutar om blir en viktig signal om framtida position och ambitioner. Vad vi gör påverkar också vår omvärld. När vi tittar på vår situation här i är den särskilt allvarlig på materielsidan. Beslutet om JAS, som var fullt nödvändigt och relevant, var tyvärr inte fullt ut finansierat, och det har fått effekter i materielplanen och skjutit andra projekt . Nödvändiga investeringar i nya ubåtar kommer att förstärka denna utveckling. har vi en oerhört stor utmaning framför oss när det gäller investeringsbehoven i ytfartygen inom marinen. Över i stort sett hela Försvarsmakten finns stora behov av både reinvesteringar och investeringar. Jag vill tydliggöra denna verklighet så att ingen ska kunna gömma sig bakom skönmålningar om hur bra och problemfri tillvaron är. På dessa punkter har vi nämligen problem. Jag tror att denna typ av diskussion, där man skönmålar och säger att det mesta är bra, i praktiken saknar värde och är att betrakta som politisk pamflett som inte tål konfrontationer med verkligheten. Från Socialdemokraternas sida förslår vi i detta läge några positionsmarkeringar i förhållande till regeringens budgetförslag. Vi lägger 100 miljoner mer på personalförsörjning respektive materiel. Vi markerar på detta sätt att vi ser problemen med avhopp och rekrytering inom personalförsörjningen och att vi ser bristerna på materielsidan. Vi anser inte att situationen är tillfredsställande. Vi flaggar upp dessa förhållanden i relation till Försvarsberedningens arbete att det här finns en uppgift som vi måste finna en lösning på. Det är nödvändigt för svensk försvarsmakts framtida trovärdighet. Visst kan man säga att det är ett steg i positiv riktning att regeringen tillför på personal . Men lägger man ett lika stort besparingsbeting som kommer att drabba just personalsidan. Hur utfallet ser ut på detta besparingsbeting vet vi ännu inte. Resultatet är högst osäkert. Regeringens agerande vilar här på alltför lösa grunder. Man ger med den ena handen och tar med den andra. Så ser sanningen ut. Jag vill här också markera att vi inte anser att regeringen i budgetförslaget gör en korrekt redovisning av situationen när det gäller Försvarsmaktens hantering av de så kallade personalmålen som man redogör för.