prot · H10935 · 2013-11-27 00:00:00 — Vi ser att arbetslösheten är på väg ned – de senaste mätningarna visar att arbetslösheten sjunker – men det är för tidigt att dra några tydliga slutsatser av det. Vi är känsliga för vad som händer i vår omvärld. Exportindustrin är väldigt beroende av vad som händer i vår omvärld, och det påverkar i slutändan också hur mycket pengar vi har till vår gemensamma välfärd. 56 PER (MP) replik: sätt att förklara arbetslöshetssiffrorna påminner lite om statsministerns uttalande tidigare om etniska svenskar mitt i livet. Man försöker lyfta ut snitt som gör att man får en positiv bild i stället för att titta på hur det i verkligheten ser ut, det vill säga att arbetslösheten faktiskt har ökat. Det är väl ingen idé att försöka mörka det, utan det är väl bara att erkänna att det faktiskt är så det ser ut. Jag tycker ändå att inte riktigt tar till sig de utmaningar som landstings- och kommunsektorn står inför – Kommuner och Landsting var väldigt tydliga gentemot oss när vi var där på besök. Jag tror att det är många som har använt välfärden runt om i vårt land som också kan vittna om de problem som finns. Jag tror att det är många småbarnsföräldrar som liksom jag har suttit i timmar och väntat på akuten på att få hjälp med sina sjuka barn. Man har en klump av oro i magen över att det ska vara något allvarligt fel. Vi har hört alla berättelser som har kommit i medierna om vanvård på äldreboenden runt om i vårt land. Vi har också sett hur resultaten i skolan försämras. Det finns stora utmaningar när det gäller välfärden som vi behöver möta. Regeringens svar på det är att i stället snarare urholka stödet till kommunsektorn . När det gäller utjämningssystemet kommer ett nytt svar. Svaret på de här utmaningarna är att ge 1 miljard till de kommuner som har bäst inkomster, som har rikast befolkning och som de facto har minst behov av ekonomiska förstärkningar. Hur det kan vara svaret på de utmaningar som uppenbarligen också erkänner finns övergår mitt förstånd. Att säga att man får mer av sin lön med politik är rätt om man bara tittar på en faktor, det vill säga inkomstskatten. Men väger man in även kommunalskatterna, det vill säga när man har fått höjda skatter, är inte den bilden så entydig som försöker ge sken av här. 57 (M) replik: Min principiella syn på hur skatteuttaget ska ske i det här landet är att man bör ta ut skatt kopplad till den verksamhet som man har ansvar för. Det är alltså i och för sig fullt rimligt att det är kommuner och landsting som finansierar den verksamhet som de har ansvar för med avgifter och skatteuttag. Och om kommuner och landsting gör bedömningen att de behöver höja intäkterna för att kunna klara god kvalitet är det ingenting som jag har några principiella invändningar mot. Per svar är att detta ska lösas genom att staten lägger mer pengar. Där har vi delade meningar. Staten lägger mer pengar, men jag tror att kommunerna måste vara de som tar huvudansvaret här. När det gäller skattesänkningar kontra skattehöjningar, vad som egentligen händer, försöker Per få det att låta som att de skattesänkningar som regeringen har genomfört riktar sig till höginkomsttagare. Det stämmer inte. Jobbskatteavdragets profil är sådan att det i första hand går till låg- och medelinkomsttagare. Det stämmer alltså inte att det ligger en omfördelning i det. När det gäller skatteutjämningssystemet i stort är det som jag sade tidigare. Där sker en omfördelning mellan vissa kommuner, men den stora delen kommer från staten, och eftersom det är statlig skatt som används till de pengarna är det i sig också en omfördelande faktor. Jag ska avsluta lite kort med synen på vad som händer i välfärden. Jag tror att vi alla är bekymrade över olika former av larmrapporter som dyker upp, oavsett om det gäller äldreomsorg eller skola. Regeringen tar det på största allvar. Man gör ett antal saker för att komma till rätta med det här. Jag kan bara nämna en. Vi har , som tittar på vilka krav som är rimliga att ställa på dem som ska äga verksamheter inom välfärdssektorerna framöver. 58 (S) replik: slår sig för bröstet och hävdar att Alliansen har gjort enorma satsningar inom välfärden. är 400 000 arbetslösa, . 70 000 har varit arbetslösa . 35 000 unga vuxna har varit arbetslösa . Kunskapsnivåerna i skolan sjunker. Socialbidragen i kommunerna ökar. Men påstår att den här regeringen har gjort enorma satsningar i välfärden. Skulle vilja tala om för mig, för alla ledamöter som sitter här i kammaren, för åhörare och för tv-tittare hur 400 000 arbetslösa i vårt land märker av regeringens satsningar inom välfärden? 59 (M) replik: Då är vi tillbaka vid en diskussion om arbetslösheten. Jag kan även här konstatera att man använder statistiken på olika sätt. Jag råder även att ta en lite noggrannare titt på hur statistiken faktiskt ser ut. Då ser hon också att sysselsättningsgraden har ökat i samtliga åldersgrupper. Det betyder inte att detta inte är ett problem. Det är alldeles solklart så att vi fortfarande befinner oss långt ifrån fullt resursutnyttjande. Vi är i en lågkonjunktur, och vi drabbas hårt av det som händer i vår omvärld. Det är det som är hela motivet bakom att regeringen på ett ansvarsfullt sätt har lagt fram en väldigt expansiv budget för att försöka hjälpa till att dra ur den här lågkonjunkturen. och har haft en hel del synpunkter på hur detta görs, men jag tror att vi kan vara helt överens om att vi befinner oss i en lågkonjunktur. Ingen av oss är nöjd med att det är en stor andel människor som går arbetslösa. Det är någonting som är alldeles klart. Men frågan till blir: På vilket sätt skulle detta problem lösas, och vad skulle bli bättre genom att man återställer restaurangmomsen, dubblar den, och att man höjer arbetsgivaravgifterna för unga, till exempel? På vilket sätt skapar det fler jobb som kan bidra till mer resurser i välfärden? 60 (S) replik: Det handlar om den enkla anledningen att de miljarder som har plöjts ned i sänkt restaurangmoms och i sänkta arbetsgivaravgifter för alla inte har givit effekt. Då måste man fundera på hur vi bättre kan använda de miljarderna, och där har vi en mängd olika förslag. tycker att vi behöver titta på statistiken, kanske mer än på det faktum att 400 000 ändå är arbetslösa. Det går liksom inte att kringgå den siffran. Det är 70 000 som har varit arbetslösa . Det kan inte ens blunda för. Vad jag förstår är du inte riktigt nöjd, och du hävdar att det är lågkonjunktur. Men oavsett konjunktur går det tydligen väldigt bra att införa jobbskatteavdrag. Ena stunden heter det att det ska vara jobbskapande. Nästa stund heter det att det kanske får i gång konsumtionen. Men sedan backar man helt plötsligt och vågar inte riktigt, för man har inte stöd i kammaren för detta. Det visar sig att de här jobbskatteavdragen har haft marginell effekt just på jobben, i alla fall enligt den forskning som finns tillgänglig. När det gäller utjämningssystemet försöker göra något slags poäng av att det ändå är staten som pytsar in mest pengar. Det må så vara. Men anledningen till att regeringen faktiskt frångår den parlamentariska kommitténs förslag är just att man inte vill att de tio rikaste kommunerna ska få betala in ännu mer i systemet. Annars hade man inte lagt fram det här förslaget, för det finns liksom inte framlagt från den parlamentariska kommittén. De tio rikaste kommunerna i får alltså dela på 1 miljard. Är det verkligen så att , och har behov av att få alla dessa miljoner, som till slut summeras till 1 miljard? Vad händer med , , och ? De får ingenting. 61 (M) replik: Socialdemokraterna gör som vanligt. Man pratar väldigt lite om de skattehöjningar som man faktiskt föreslår. Det handlar om miljarder. Man ska höja arbetsgivaravgiften för unga. Man ska höja restaurangmomsen. Det är stora summor i detta. Men glömmer att berätta vad de här pengarna ska användas till, satsningarna. Det handlar om miljoner, kanske hundratals miljoner, i bästa fall några enstaka miljarder. Men den stora delen av de här pengarna går till bidragshöjningar genom att man ger ersättningar till människor som inte arbetar. Hur detta skapar fler arbeten har jag väldigt svårt att förstå. Sedan försöker göra gällande att man inom forskningen skulle vara överens om att jobbskatteavdragets jobbskapande effekter är omtvistade och att det inte finns någon klar linje där. Det är helt fel. De jobbskatteavdrag som har genomförts har utvärderats av en rad olika aktörer, däribland LO, faktiskt. Man beräknar att de jobbskatteavdrag som har gjorts har gett över 100 000, kanske 120 000, jobb. När det sedan gäller utjämningssystemet måste jag säga att det är lite beklämmande att höra den medvetet falska retoriken från . Jag har en känsla av att den här argumentationen sker mot bättre vetande. Du påstår att de rikaste kommunerna får dela på 1 miljard, men sanningen är en annan. Du nämner , och . kommer att betala . kommer att betala . Och kommer att betala . De kommer att betala flera hundra miljoner in till det här skatteutjämningssystemet. Hur kan man få det till att de här kommunerna får pengar från staten? Det är för mig en gåta. 62 (V) replik: Jag refererade i mitt inledningsanförande till att Calmfors efterfrågade tydligare ställningstaganden från de olika partierna till framtida välfärdsåtaganden. Dagens debatt är ett bra tillfälle att försöka belysa frågan. försökte visa med några siffror att Alliansens politik försvarar ett gott välfärdsåtagande. Till exempel nämnde Gjörtler att de offentliga utgifternas andel av bnp var i stort sett oförändrade över perioden. Men, fru talman, arbetslösheten har ökat väsentligt . Då bör de offentliga utgifterna öka som andel av bnp. Det blir högre kostnader och lägre skatteintäkter på grund av arbetslösheten, och kommunerna får högre utgifter för människor som är arbetslösa. Siffrorna stöder inte Gjörtlers åsikt med tanke på den förändring som har skett. Man kan också titta på hur skattekvoten har utvecklats. Den har sjunkit från till . Regeringen har också sänkt skatten med , som de sammanlagda statsbidragen har ökat med netto . Det är alltså fråga om 27 gånger större skattesänkningar än offentliga välfärdssatsningar via statsbudgeten till kommunsektorn. Jag tycker inte att resonemang håller ihop. Ni prioriterar inte välfärden, utan ni prioriterar andra saker som skattesänkningar och privat konsumtion. 63 (M) replik: Jo, , det här hänger ihop. Det stämmer att arbetslösheten har gått , vilket är ett problem i sig och något som vi försöker hantera med hjälp av en expansiv budget. Men om resurserna isoleras till vård, skola och omsorg har de ökat med – även efter det att effekterna av pris- och löneutvecklingen har rensats bort. Enbart till vård, skola och omsorg finns 40 miljarder mer . Vi kan gräva oss ned i de olika områdena och se på hur förändringen ser ut i procent. Förskolan får mer resurser än 2006 och hälso- och sjukvården . I allt detta ligger att det sker förändringar i befolkningssammansättningen, och det gör att volymerna ibland behöver förändras. All sådan statistik kan vi borra i på många sätt. Även om vi försöker rensa bort alla faktorer som kan dölja saker i statistiken kan vi få fram att det finns en ren ambitionshöjning för förskolan på , för gymnasieskolan på och för omsorgen för funktionshindrade på . Regeringen satsar mer pengar, och det sker också ute i kommuner och landsting. Allt finns inte med i den statliga budgeten. Huvudansvaret och mycket av pengarna ligger ute i kommuner och landsting. 64 (V) replik: Ja, mycket ligger ute i kommuner och landsting. Statsbidragen har stigit med mycket begränsade summor, jämfört med dessa i skattesänkningar. Ni vältrar över välfärdsansvaret på kommuner och landsting som ni ger högavlönade stora skattesänkningar. Ni lägger också över ett stort ansvar på de arbetslösa och sjuka så att de får försämrade ersättningsnivåer. Det är en fundamental del i den borgerliga politiken; ni gör det sämre för de svagaste i samhället, lägger över mer ansvar på kommuner och landsting och urholkar det statliga stödet. Det visar vad den borgerliga politiken innebär. Låt oss titta framåt. Ni bedömer i propositionen att den kommunala konstruktionen framöver ska växa med –2017. ökar kostnaden på grund av den demografiska utvecklingen med . Det blir alltså en minskning av den kommunala konsumtionen. Det här står i kontrast till den historiska utvecklingen, där det har varit en ökning utöver den demografiska utvecklingen. Det beror på att vi invånare ställer högre krav på äldreomsorgen och skolan. Och vi är beredda att betala skatt, visar alla undersökningar. Människor är beredda att betala skatt för att klara den efterfrågade ambitionshöjningen, men ni räknar med åtstramningar och nedskärningar. Ni är inte beredda att anslå tillräckliga statsbidrag för att möta den kommande krisen. Vi i är beredda att ta vårt ansvar och anslå mer pengar i värdesäkrade statsbidrag framöver för att klara det kommunala välfärdsåtagandet . 65 (M) replik: fortsätter på det spår som vi allt som oftast hör från oppositionen på vänsterkanten, nämligen att det finns en motsättning mellan ett lägre skattetryck och höga välfärdsambitioner. Jag menar att detta är i grunden fel. Det finns inte en motsättning där. Bland annat är det bra för den enskilde att få större rådighet över de faktorer som man själv kan påverka. Det ligger ett stort värde i det. Vidare har jobbskatteavdraget tydliga jobbskapande effekter. Det bidrar till fler jobb i landet, och det bidrar till ökade skatteintäkter och mer pengar till välfärden. Vi hör en upprepning av visan att skattesänkningarna från Alliansens sida är riktade till högavlönade. Jag kan bara upprepa svaret att profilen på jobbskatteavdraget är sådan att den i första hand riktar sig till låg- och medelinkomsttagare. En del av resonemang handlar om att det finns högre ambitioner, att medborgarna ställer högre krav och att det möjligen innebär högre skattetryck. Det må så vara, men det ansvaret ligger i första hand i kommuner och landsting. Det är där man i första hand måste bestämma sig för vilken ambitionsnivå man vill ha. Staten lägger in mycket pengar till kommunerna. Där finns hela utjämningssystemet, och det finns en rejäl summa med specialdestinerade bidrag på ungefär 50 miljarder. Staten lägger mycket pengar till kommunerna, men huvudansvaret ligger där och måste fortsätta att ligga där. Jag kan inte låta bli att ställa en fråga. belyser att arbetslösheten är ett stort problem. vill ni höja skatterna med i storleksordningen 80 miljarder, om jag minns rätt från er budgetmotion. Hur ska det skapa fler jobb om skatterna höjs med 80 miljarder? 66 (FP): Det kan ändå synas futtigt att diskutera den kommunala utjämningen när vi har diskuterat sådana viktiga frågor som våld i nära relationer. Likväl ska vi behandla också den här frågan. Jag hade det möjligen tveksamma nöjet att sitta med i den utredning som föregick den här diskussionen. Det var inte den första utredningen. Den första utredningen om utjämning kom ungefär 1916. I den senaste utredningen satt jag tillsammans med . Det ska bli intressant att höra vad han har att säga om detta. Om jag hade några vänner tidigare kan jag säga att efter att ha suttit med i den utredningen var det enkelt att räkna dem. Det räckte med ena handens tumme. Så många var glada över denna utredning. Anledningen, herr talman, är att man alltid kan jämföra den kommunala utjämningen med något annat förslag. Så är det bara. Det finns alltid möjlighet att jämföra, och man kan alltid vara missnöjd. Låt mig börja med . Han skrev en bok 1994 på , Alltid mer, aldrig nog. Det här är kärnan i det vi diskuterar , nämligen vad välfärdsstaten och välfärdskommunerna kan göra. Vi kan alltid göra mer. Det kommer aldrig att bli nog. Vi har hört detta . Så länge jag minns har vi hört detta från tidigare och SKL: Det kommer att gå åt skogen. Vi kommer att behöva höja alla skatter för att finansiera välfärden. Då är det ju så väl, som inte minst varit inne på, att det finns en annan faktor i detta, nämligen att om vi har fler som jobbar och betalar skatter har vi råd med mer välfärd. Det illustreras väl i propositionen att vi i alla fall är inne på den vägen. Man kan ha en del synpunkter på det ena eller det andra och på hur vi gör beräkningar, men totalt sett kommer vi att kunna upprätthålla välfärden i det här landet så länge vi har hög sysselsättning. Dess bättre har vi en förvärvsgrad hos dem som är 20–på . Den är högre . Det ska vi vara glada för och inte minst att så många kvinnor deltar i arbetskraften. När man gör jämförelser med en del andra länder, som och andra, blir det olika baser. Detta är det allra viktigaste: Vi måste fortsätta att ha hög sysselsättning för att klara välfärden. I utredningen, som jag och flera andra här satt i, hade vi en del restriktioner. En sådan betydande restriktion var att vi inte fick föreslå några kostnadshöjande utgifter. Vi löste det när det gällde på ett tekniskt väldigt skickligt sätt och bröt ut frågan om den garanterade nivån för landstingen. Den höjdes av denna riksdag – jag kommer inte ihåg när det var – till . Det kom att ligga utanför själva utredningens huvudbetänkande. I övrigt var det svårt att föreslå även kloka åtgärder. Man kan notera att vi var helt eniga i själva slutbetänkandet. Det betyder inte att det inte fanns olika åsikter, men det var svårt, mot bakgrund av de restriktioner som direktiven lade på oss, att göra stora förändringar. Det var egentligen bara marginella förändringar som gjordes i utredningen. Med marginella förändringar kan man mena olika saker. Vi gjorde väldigt stora förändringar på ett område, nämligen när det gällde ersättningssystemet och standardkostnader för barntillsyn. Det finns många som har förlorat mycket på detta, andra har vunnit. Men den viktigaste orsaken till att det blev på det sättet var införandet av maxtaxan . Vi fick dess bättre, av pedagogiska skäl, en väldigt höjd nivå på inskrivna barn i förskolan. Detta har dock haft den effekten – det ska vi inte förneka – att kommunerna, oavsett om de är styrda av , , eller andra partier som eller vad det nu kan vara, har försvarat sig med att man har gjort större barngrupper. Någonting som vi borde diskutera är huruvida maxtaxan snedvrider en del av det som vi verkligen vill, nämligen ha en väldigt god barnomsorg och mindre barngrupper. Då kanske man också måste vidta andra åtgärder än de som var möjliga i denna utredning, herr talman. är det väl inte många som minns . Han var tidigare kommundirektör i , länsråd och landshövding. Han var den som i huvudsak konstruerade systemet som vi har med 46 olika saker som påverkar hur kostnadsutjämningen ser ut. Det var ett mycket bra system som tillkom –1994. i , , var ordförande. Det har gjorts ganska få förändringar från det system som gjorde till utredningen som trädde i kraft , och som då accepterades av den socialdemokratiska regeringen. Det hindrar inte att utvecklingen har gått vidare. Jag ska ta mig friheten att påpeka en sak som vi heller inte hade möjlighet att ta i utredningen, nämligen förekomsten och behovet av bredband. Det diskuterade vi inte. Det är en annan omständighet som inte fanns 1994 över huvud taget. Men vi kan konstatera att detta är en viktig konkurrenssak för de mindre kommunerna. Medan har 92 procents täckning, 80 och 79 ligger andra kommuner som , , , , , , , , , , , , , och alla . För de här kommunerna är det klart att det är en väldigt viktig sak att möjliggöra för företagen att ha tillgång till bredband över huvud taget. av alla hushåll och företag i har tillgång till bredband, men det är i huvudsak i de större städerna. På det som vi kallar landsbygden är tillgången . Det innebär en väldigt svår konkurrenssituation för många mindre kommuner. En annan sak som vi inte gjorde särskilt mycket åt, herr talman, men som är väldigt betydelsefull är effekterna av den förändrade fastighetsbeskattningen, numera en helt död fråga. För ganska många kommuner kommer det att spela en stor roll att det inte går in i det kommunala utjämningssystemet. är siffrorna något gamla, för de är tagna ur utredning, , som tillsattes . Men man kan konstatera att de kommuner som drar mest nytta av det, räknat i kronor per invånare, är kommuner som , , , , , , , och . Jag ser från framför mig här, och , icke att förglömma, ligger också på tio-i-topp-listan här. har en del andra kommuner som vi tycker är väldigt gynnade i många andra sammanhang inte så god täckning. I botten ligger och kommuner. Det finns en del andra kommuner som också har det svårt, som , och . Det finns säkert olika orsaker till detta. Vi anslår nu i förslaget icke mindre än 93 miljarder till den kommunala utjämningen. Vi är i huvudsak eniga om detta. Jag noterar att i de reservationer som finns har de fyra allianspartierna och Socialdemokraterna i grund och botten följt det som vi kom överens om i utredningen. Sedan får vi se om nya utredningar kommer att göras om detta. Två partier, och , har valt att lägga in många nya saker som de tycker att vi kan göra. Om vi skulle göra allt detta hade vi, enligt mitt förmenande, först behövt ha en ny utredning. Det är inte realistiskt. Jag noterar också att , som inte var representerade i utredningen, stöder förslaget som finns . Om detta parti kommer in i nästa utredning får vi se att man kommer att ha möjligheter. Det är väldigt mycket siffror i utredningen, herr talman. Jag trodde inte att det fanns några siffror kvar efter att ha suttit i utredningen. Det var så otroligt många siffror som man fick ta hänsyn till. Jag ska ta upp den allra sista frågan som är kontroversiell. Den gäller det enda förslag där regeringen har avvikit från utredningen, nämligen om hur man ska se på kompensationsgraden i inkomstutjämningen. Man kan ha en del synpunkter på detta. Det var ingenting som föreslog. Detta kom i den proposition som vi nästan alla har under huvudkudden fortfarande, nämligen regeringens proposition 2003/04:155 Ändringar i det kommunala utjämningssystemet, under tid. Man kan läsa på s. 79 exakt vad det var för motivering för detta. Trots att jag överskridit min talartid ska jag läsa motiveringen. Jag ska sedan allra sist återkomma till vad som är rimligt och orimligt. Det står så här: Kompensationsgraden i inkomstutjämningen skall vara oförändrad, dvs. För kommuner och landsting med en skattekraft som överstiger den garanterade skattekraften sänks kompensationsgraden till för den överskjutande delen. Den justerade inkomstutjämningen slopas. De länsvisa skattesatserna uppgraderas till nivå. Då kommer vi till den intressanta frågan: Vad är rimligt respektive orimligt? Den har vi ännu inte fått något svar på. Sänkningen från till som regeringen gjorde var rimlig. föreslår man i ett ännu mindre skikt en sänkning till . Då blir den alldeles orimlig, som jag läste här. Man kan givetvis ha olika synpunkter på vad som är rimligt och orimligt och om pengarna ska användas på exakt detta sätt. Jag är dock glad över en sak, och det är att antalet kommuner som kommer in i systemet med avgift på inkomstutjämningssidan ökar. Från början var det bara tre kommuner, blev det tio, var det tolv och från fick vi en trettonde kommun, nämligen . Det är jättebra, för det visar att om vi har höga inkomster i landet, vilket vi vill att svenska medborgare ska ha, är det bra också för de kommuner som kommer in i det. Jag hoppas att många fler kommuner drabbas av de kommunala utjämningsavgifterna. Det vore bra. 67 PER (MP) replik: Det var intressant att höra och en röst inifrån utredningen om det kommunala skatteutjämningssystemet. Vi fick höra att en förutsättning för utredningen var att man inte fick föreslå några ökade kostnader. Låt oss ändå tänka tanken att utredningen hade haft 1 miljard att spendera på något och att det var helt öppet vad man skulle använda dessa pengar till.