prot · H00972 · 2013-03-05 00:00:00 — kanske interpellationerna är kortare än de skulle vara, men jag tycker att de signaler vi har fått från olika håll från , olika mäklarbyråer, småhusbranschen och också från andra visar på att tydliga utestängningseffekter och andra effekter som kanske inte alltid var de avsedda med bolånetaket faktiskt behöver utvärderas. 61 Statsrådet (M): säger att bolånetaket eventuellt stänger ute ungdomar. Det var precis det som var meningen, vill jag påstå. Meningen med inspektionens bolånetak var att skydda konsumenter. Det var ett konsumentskyddsargument som fördes fram, och det var att man inte ville att folk med mycket låga inkomster och mycket låga tillgångar skulle skuldsätta sig för mycket. Det var själva argumentet för bolånetaket, och tycker man att det argumentet är rimligt måste man också acceptera att vissa grupper inte kommer att kunna köpa bostäder som man kanske kunde tidigare. Det ligger i sakens natur. Vad gäller är det väl så att och andra i oppositionen har privilegiet att tycka till väldigt mycket om . Det har jag av naturliga skäl svårare att göra. Jag lämnar penningpolitiken till . Jag vill bara upprepa att det inte är så att jag inte ser hushållens skuldsättning som något problem alls tvärtom. Jag tycker att den är hög. Jag tar till mig de bedömningar som kommer från utländska observatörer som IMF, och EU. Vi har planer på att agera för att få i gång mer amortering än man har . Jag tror dock på en annan teknik, det vill säga, jag tror inte på en regelmässig amorteringslag, utan jag tror mer på åtgärder som handlar om att ändra kundernas beteende vad gäller amortering, och jag vill påstå att vi i närtid kommer att komma med ett sådant förslag som i bästa fall lyckliggör även . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2012/13:269 om bolånen 62 Statsrådet (M): har frågat mig om jag är villig att öka bankkundernas makt och minska deras bolånekostnader genom ett antal specifika åtgärder. Jag delar bild av att bolånekunderna har ett betydande informationsunderläge. I allt väsentligt delar jag även principiella syn på att bankernas finansieringskostnader och bolånemarginaler bör vara tydliga för konsumenten. Bankernas finansiering av bolån sker på olika sätt, bland annat genom inlåning och genom utgivning av säkerställda obligationer. Bankernas finansieringskostnad följer av den anledningen inte helt rörelser i reporänta och gör så allt mindre. är det rimligt att hushållen kan förstå hur bolåneräntan är kopplad till de finansieringskostnader som bankerna har, och det är önskvärt att bankerna öppet redovisar sina finansieringskostnader för bolån. I syfte att öka kundernas insyn i hur utlåningsräntorna bestäms och ge konsumenterna en tydligare bild av förhandlingsutrymmet vid tecknande av bostadslån har fått i uppdrag att se över om bolåneinstituten bör åläggas att publicera finansieringskostnaden för olika typer av bolån med olika löptid. ska även överväga om bankerna bör åläggas att publicera finansieringskostnaden för en viss typ av bolån. redovisning ska även innehålla en handlingsplan för hur insatser kan genomföras och en tidsplan för detta. Uppdraget ska redovisas . Regeringen har även gett i uppdrag att varje kvartal analysera och redovisa hur bland annat bolånemarginaler och finansieringskostnader utvecklas. Genom detta stärks transparensen i fråga om bankernas långivning och marginaler. Den nuvarande beräkningsmodellen för bolån kan leda till orimligt höga kostnader för den enskilde låntagaren vid förtida inlösen av lån, särskilt vid långa bindningstider. Därför har det inletts ett lagstiftningsarbete som syftar till att ta fram en mer rättvis och enkel modell som ska minska både kostnaderna för låntagaren och de inlåsningseffekter som kommer sig av att det kan bli för dyrt att byta bank. Det är högst rimligt att bankerna ger tydlig information till kunden om villkoren och eventuella tidpunkter för ränteändringar. Det är dessutom i överensstämmelse med konsumentkreditlagen. Kunden ges därigenom möjlighet att bevaka sin rabatt och ta ställning till om det finns anledning att initiera en omförhandling av låneavtalet. Regeringen följer frågan noga och behovet av ytterligare åtgärder prövas löpande. 63 (V): Tack, statsrådet, för svaret! Bostadsbristen har ju lett till en kraftigt ökad skuldsättning, och bankerna gnuggar självklart händerna av förtjusning som människor tvingas betala förmögenheter i räntor. De som köper sin bostad kommer troligtvis inte under sin livstid att äga den bostad de köpt eftersom de inte har möjlighet att amortera ned sina lån. I stället kommer de att få se banken som ägare till bostaden. Som jag sade tidigare är det av de nya bolånetagarna som inte amorterar. I är skuldsättningen så hög som av den disponibla inkomsten för nya bolånetagare. Och hushållens kostnader för bolån ökar. har hushållens kostnader för bolån ökat med . I har barnfamiljer fått se sina kostnader öka med . Det är en ökning med . Bankernas vinster på bolånen bara ökar och ökar. Vinsten på ett bolån på 1 ½ miljon ökade på ett kvartal höst. Jag har svårt att förstå varför folk ska tvingas betala övervinster till bankerna för att de måste ha ett boende. Det kan handla om så mycket som för ett bolån på en halv miljon, som enbart ska betalas för bankens vinst. Enligt har bankernas nettomarginal på nya tremånaderslån ökat med . Statsrådet och jag är överens om att bolånekunderna är i klart underläge när de förhandlar om sina lån, eftersom bankerna inte på något sätt redovisar för kunderna vilka kostnader de själva har, vilka påslag de gör eller vilken totalnivå påslaget görs utifrån. Därför har vi presenterat fem olika förslag för att pressa kostnaderna för bolånekunderna, och fyra av dessa verkar statsrådet och jag vara överens om. Det är bra, men den viktigaste punkten verkar vi vara oense om, och den kommer jag att återkomma till. Jag tycker ändå att det är bra att har fått i uppdrag att kvartalsvis analysera och redovisa bolånemarginalernas utveckling och bankernas finansieringskostnader samt att även öka transparensen kring bankernas långivning och kostnader för en viss typ av bolån. Statsrådet säger även att en ändrad lagstiftning är på gång i syfte att minska kostnaderna för inlösen av lån . Det är bra, men det har jag hört nu så det verkar ta lite väl med den lagändring som jag tycker är väldigt nödvändig. Bankernas bolånemarginaler fortsätter ju att öka trots regeringens olika initiativ. Enligt en rapport släppte var bolånemarginalerna då de högsta . Det är förskräckande siffror. I absoluta tal har bankernas gemensamma räntenetto ökat , vilket motsvarar ett överskott på 27 miljarder . Det är enorma belopp helt enkelt. Det är därför vi har lagt fram förslaget man har en liknande modell i att bankerna genom föreskrifter ska tvingas erbjuda kunderna ett låneavtal som utgår från reporäntan. Då utgör reporäntan ett golv för bankens och kundens förhandling. Vi menar att den låneformen ska erbjudas alla bolånekunder och strikt utgå från reporäntan. Sedan får bankerna redovisa alla eventuella påslag skriftligen. Kunderna får då ett väldigt tydligt underlag som de sedan kan gå vidare med och även förhandla med andra banker utifrån. Man ser vilka administrationskostnader, vilka upplåningskostnader, vilka vinster och så vidare banken tar ut. Man får en starkare ställning som bolånekund helt enkelt. Den här modellen finns som sagt redan i , och jag tycker att det vore värt att pröva att införa en sådan här modell, för jag tror faktiskt att det skulle sätta en press nedåt på bolånekundernas kostnader för sina räntor och därmed också minska bankernas vinster, vilket jag tycker är mycket rimligt utifrån de nivåer de faktiskt har . Därför är jag lite besviken på att statsrådet fortfarande avvisar det förslaget. Jag hoppas väl att det även där kan komma en ändring i frågan. 64 Statsrådet (M): Huvudskälet till att jag inte tycker att det här är en så bra idé är ju att bankerna inte har reporäntan som sin finansieringskostnad, utan de har andra typer av kostnader som finansieringskostnad. Därmed kan man missleda kunden. Det kan till och med bli så att kunden får betala ett högre pris än han annars skulle ha gjort i och med att bankerna kan motivera ett högre uttag av marginaler med att reporäntan har gått upp, även om denna inte ligger till grund för bankernas finansiering. Jag förstår vad är ute efter, men jag tror att den utformning som föreslår inte skulle gagna kunderna. Tvärtom skulle det eventuellt kunna leda till att kunderna får det sämre. Därför är jag inte villig att i alla fall för dagen gå med på denna idé. Låt mig berätta lite om hur jag ser på den övergripande frågan. Bankerna har alltså, som vi är helt överens om, ett informationsöverläge gentemot kunderna. Tricket att lösa upp de här bankvinsterna är ju att kunden blir mer kunnig och mer självsäker och är villig att bryta en bankrelation som han kanske har haft . Det här kan man göra på flera olika sätt. Ett är att som politiker bilda opinion kort och gott, säga att det här är orimligt och så vidare. Det har finansministern gjort under och även jag i någon mening, och jag vill påstå att en morgontidnings räntekarta är en utlöpare av den här diskussionen. Det är jättebra, för den här morgontidningens räntekarta är en stor hjälp, framför allt för folk i storstäderna, men inte bara för dem faktiskt utan även för andra. Det andra är starka kunder. Det var vi inne på förut, det vill säga utbildning i privat ekonomi redan på högstadiet, studiecirklar, gärna i form av konceptet din ekonomi som använder sig av, och gärna extra pengar till konsumentorganisationer som gör att kunderna känner sig starkare och får lite mer råg i ryggen när de går in på bankkontoret. Vi har också olika uppfattningar när det gäller om staten ska äga en bank eller inte, här i form av . äger staten den här banken, och då tror jag att vi kan vara ganska överens om att vi ska använda den bank vi har på ett så bra sätt som möjligt. har vi lyckats få att ge ut enkla fondprodukter. Det är alldeles utmärkt. Vardagsbank är någonting som försöker lansera. Det tycker jag är jättebra. Man försöker också med ganska goda inlåningsräntor ge möjlighet till inlåning i banken. Det är här som de stora bankerna har det stora försteget mot . De får billigare inlåning och kan därmed ge mer konkurrenskraftiga priser, även om bankerna tjänar mycket pengar. Det tredje steget i är att möjliggöra betalningar. Kan man möjliggöra betalningar i blir en fullsortimentsbank som förhoppningsvis kan ta ännu mer kunder, erbjuda ännu mer konkurrenskraftiga priser och därigenom bli en ännu större utmanare till banksystemet. skall användas på ett så bra sätt som möjligt. Det händer väldigt mycket på nu jämfört med hur det var . Sedan kan jag lugna med att arbetet med ränteskillnadsersättningen är inne i sitt slutskede. Det visar att det är väldigt komplicerat, både ekonomiskt och inte minst juridiskt, att hitta en lösning för detta. Men den lösning som kommer att presenteras kommer att göra det både enklare och billigare för kunden att byta bank, för det här tror jag är en av de största faktorerna när det gäller varför man är kvar i en bank och inte byter till en konkurrent. 65 (V): Det är bra att lagstiftningen är på gång, statsrådet. Jag hoppas verkligen att det är , eftersom jag tycker att man blir lite otålig i sin väntan på de olika förslagen, och de är absolut nödvändiga för att det ska komma till stånd en förändring och att bolånekundernas makt på så sätt kan öka. Däremot blir jag lite orolig när statsrådet säger att vårt förslag att genom föreskrifter tvinga bankerna att utgå från reporäntan i sina förhandlingar med bolånekunderna inte är någon bra idé. Vidare säger statsrådet att finansieringskostnaderna för bankerna inte alltid följer reporäntan. Där är han av en annan uppfattning än riksbankschefen som menar att det historiskt sett har varit så, och jag tror att det också fortsättningsvis kommer att vara så. Men jag menar också att bolånekunden inte ska behöva ta ansvar för bankernas olika finansieringsmodeller. Jag menar att det är viktigare att bolånekunderna faktiskt har mer makt i sin förhandling med banken än de har. Jag blir också orolig när statsrådet säger att det inte är någon bra idé utan att det som vi har är bättre och att man genom utbildning ska stärka bolånekunderna. Men bankernas vinster, 27 miljarder i vinst på bolån , tycker jag är övermaga och det gör mig djupt orolig. Jag tycker att det är utsugning av de bolånekunder de faktiskt har. Bolånemarginalen har ju ökat . Jag tycker att man politiskt har ett ansvar för att bistå bolånekunderna på olika sätt. Då tycker jag att det instrument som vi har presenterat, som man också använder i och som faktiskt på olika sätt har varit bra där, kan vara värt att försöka även i . Statsrådet kan ändå inte tycka att det är rimligt att bankerna har sådana stora vinster på sina bolån som de har . Även om man skulle ges en möjlighet att bryta sina lån och sänka den kostnaden vet också statsrådet att det är ett svårt mönster att bryta och att bankkonkurrensen i inte är så stor. Vi har de fyra storbankerna så att säga, även om säkert kan bli en viktigare spelare än de är , vilket jag också hoppas på. Jag tycker att statsrådet avfärdar förslaget lite lätt. Jag kan lägga till att har amorteringskrav och att ligger långt efter oss i skuldsättningsligan. Jag tror att det finns all anledning att titta på goda exempel runt omkring oss och inte vara rädda för att pröva dem. Förhoppningsvis kan finansmarknadsministern vakna till liv och tycka att det är ett bra förslag och inte vara negativ och säga att det inte är en bra idé. Han borde titta på de faktiska siffrorna. 27 miljarder i vinst på bolån är inte heller rimligt. Det är inte rimligt att en barnfamilj ska behöva jobba ihop bara för att banken ska få en vinst på deras lån. Det är en vinst som är mycket större än vad den någonsin skulle behöva vara. 66 Statsrådet (M): Riksbankschefen säger, mycket riktigt, att det har varit så. Det var till och med så att han sade att det var . Sedan har marknaden utvecklats mycket, och det är nu stor skillnad mellan bankernas finansieringskostnad och reporäntan. Mitt huvudsakliga argument är att jag tror att man kan förleda konsumenten om man använder en felaktig referensränta som inte är relevant för bankernas upplåningskostnad. Då tror jag att de illasinnade bankerna lurar kunderna än mer. Det är därför jag inte tycker att det är en bra idé. Däremot tycker jag ofta att har bra idéer vad gäller bankerna. Det är inte så att jag säger nej till det mesta. Jag tycker att det kommer bra idéer från och för att göra marknaderna bättre på banksidan. Bankernas vinster är höga. Det är ibland svårt att dra ut en kronsiffra. De måste också kopplas till det kapital som bankerna binder. Man ser ofta att bankerna har åtminstone en avkastning på eget kapital som är till och med uppåt . Detta är orimligt höga nivåer, och detta är tokigt av många olika skäl. Det jag har kritiserat tidigare och det gör jag är att Nordea har som mål att få 15 procents avkastning. Om man sätter sådana mål blir det ett felaktigt och eventuellt osunt beteende i organisationen. Då ger man signaler till medarbetarna att en avkastning på är ett misslyckande, vilket naturligtvis blir helt absurt. Det kan i sin tur leda till ett exceptionellt risktagande, vilket inte är bra för vare sig banken eller kunderna. Utan tvivel finns det skäl att vara kritisk mot bankernas höga mål för vinstmarginalerna. Här tycker jag att man kan diskutera vad som ska göras åt detta. Vi tar in pengar till en stabilitetsfond, som vet. finns i den. Man kan diskutera ökad beskattning av finanssektorn. Bankernas tjänster är i stor utsträckning momsbefriade. De förslag som kommer från och andra är ofta att det ska läggas en transaktionsskatt på finansiella instrument, som har föreslagits från EU. Vi har haft en sådan skatt tidigare . Då försvann all handel till . Som det ser ut nu kommer skatten i huvudsak att betalas av stora pensionsfonder, och skatten ska eventuellt gå till byråkraterna i . En skatt från pensionärer till Brysselbyråkraterna är inget som jag förordar. Däremot utesluter jag inte att hitta andra typer av beskattningar för finanssektorn. Jag håller med om att den vinstnivå som bankerna har inte är sund. Vi får jobba på olika fronter, opinion, kundutbildning och eventuell beskattning, för att få marknaden att fungera bättre. 67 (V): Statsrådet sade att han tror att man förleder kunderna genom felaktig referensränta. Vi säger att man ska utgå från reporäntan. Sedan får bankerna redovisa sina kostnader, det vill säga även sina egna upplåningskostnader eller kostnader för att ge ut lånet. Då blir det tydligt för kunden vilka olika påslag banken faktiskt har. Kunden får det också skriftligt, vilket stärker kundens ställning även gentemot andra banker och kan ställa bankerna mot varandra vilket skulle behöva göras i större utsträckning än vad som görs . Det argumentet köper jag inte riktigt. Det är bra att statsrådet tycker att vi kan öka beskattningen av finanskapitalet. Det gläder alltid en vänsterpartist. Sedan kan jag också som vänsterpartist säga att jag tycker att det är tråkigt att det inte kommer fram fler förslag i debatten om frågorna om hushållens skuldsättning och hur man på olika sätt kan minska bankernas övervinster och få en mer sund finansmarknad. Det kunde vara fler som deltar. Men jag är glad att och jag ofta debatterar i kammaren och att vi på olika sätt kan mötas, även om vi också är oense emellanåt. Just förslaget om reporäntan för bolånekunderna tycker jag är ett förslag väl värt att pröva. Det är mycket lättare för en kund att gå till banken och tala om hur stor reporäntan är. Banken kan erbjuda kunden ett lån med utgångspunkt från reporäntan och redovisa alla kostnader och påslag. Det är få som då skulle acceptera ett påslag i avkastning. Bolånehandläggarna på banken skulle få det lite svettigt att motivera påslaget. Sedan kan de säkert dölja det på olika sätt, men det kan följas upp från sida. Jag fortsätter att jobba på att driva opinion mot finansmarknadsministern i frågan och hoppas att jag får honom och andra med mig. Då kan det kanske komma till stånd en förändring . 68 Statsrådet (M): Till slut tror jag att vi ändå blev ense i frågan om upplåningskostnaden. Det uppdrag som inspektionen har fått är att se över om instituten bör åläggas att publicera sina finansieringskostnader för olika typer av bolån. Det menar jag är det viktiga. Om man lyckas med detta, om de redovisar sina finansieringskostnader, blir frågan rörig om reporäntan blandas in. Det är finansieringskostnaden som är grundfrågan. Det är precis det jag har sagt åt inspektionen att undersöka i fråga om bolåneinstituten. Vi har konvergerat i våra synpunkter hoppas jag. I övrigt tackar jag så mycket för interpellationen. Det är alltid roligt att diskutera med . Hon har både en stor kunskap och ett stort engagemang i bankfrågor, vilket jag verkligen högaktar. Jag tror att vi i många stycken är mer överens än vad det kan låta . Det är ett svårt problem med en marknad där kunden är i ett sådant underläge jämfört med leverantören. Jag tror att frågan måste angripas på många olika sätt på bred front. Man ska aldrig heller tro att man är klar, utan man måste fortsätta. Finanssektorn är skicklig på att skapa nya produkter som ofta är betydligt svårare än de gamla, och den är också duktig på att marknadsföra produkterna i ett skimmer av att de ska ge större avkastning än vad de kommer att göra. Jag ser också fram emot fortsatta debatter. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellationerna 2012/13:277, 278 och 297 om Nuonaffären 69 Statsrådet (M): Per , och har med anledning av köp av det holländska företaget ställt frågor till statsministern respektive finansministern. Per har frågat vilken information statsministern fick om Nuonaffären innan den genomfördes, om statsministern i förväg gav sitt godkännande till affären och om statsministern avser att ändra organiseringen av för att bättre hantera stora statliga företagsaffärer. har frågat om statsministern haft kännedom om och godkänt affären. Slutligen har frågat finansministern om och finansministern kände till de varningar som förelåg inför Nuonaffären, vilken bedömning finansministern i så fall gjorde av relevansen i dessa varningar och vilket råd finansministern gav till statsministern och de partiledare som gav klartecken för affären. Då dessa interpellationer berör likartade frågeställningar besvaras de inom ramen för ett gemensamt svar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationerna. Av aktiebolagslagen följer att ett bolags styrelse ansvarar för och fattar beslut i samtliga bolagsfrågor som inte ägaren på bolagsstämma givit särskilda anvisningar om. Det ankommer därmed på styrelsen att ta det fulla ansvaret för förvaltningen av bolagets angelägenheter och att bedöma bolagets risker och ekonomiska ställning. Mot denna bakgrund har regeringen inte fattat något beslut avseende förvärv av Nuon. Enligt statens ägarpolicy är de statliga bolagens styrelser skyldiga att inför särskilt viktiga avgöranden samordna sin syn i dessa frågor med företrädare för ägaren. Det är också styrelsens ansvar att bedöma i vilka fall som samordning bör ske. Även om samordning skett med ägaren är det alltjämt styrelsen som fattar och ansvarar för bolagets beslut. förankring med ägaren inför bolagets förvärv av Nuon skedde genom att styrelsen samordnade sin syn på förvärvet med ägaren, som i detta fall företräddes av och dess departementschef. Till stöd för sin bedömning av förvärvet av Nuon hade ägaren i huvudsak två underlag, dels ett underlag från ett strategiarbete där större förvärv utvärderades, dels ett underlag från en oberoende konsult som gjort en bedömning av ett marknadsmässigt prisintervall för Nuon för förvärvet. Till grund för den senare konsultens bedömning låg olika värderingsmetoder, exempelvis diskontering av framtida förväntade vinster, noterade bolags marknadsvärde samt genomförda köp och försäljningar av jämförbara bolag inom energisektorn. Sammanfattningsvis har således ägaren inför förvärvet av Nuon erhållit viss information från i en löpande ägardialog och även tagit fram ett eget underlag för att bilda sig en uppfattning om det föreslagna förvärvet. Däremot har regeringen inte fattat något beslut om förvärv av Nuon. Detta beslut fattades av bolagets styrelse. Beslutet var dock förankrat hos ägaren genom ansvarigt statsråd, och därmed får regeringen anses informerad. Då , som framställt interpellation 2012/13:278, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 70 PER (MP): Jag har i min interpellation ställt tre olika frågor, och jag har riktat dem till statsministern. Anledningen till det är att jag tycker att det är han som är ansvarig för regeringens organisering och att det därför är rimligt att han svarar på frågorna hur han tycker att man ska organisera regeringen när stora affärer i hundramiljardersklassen ska genomföras. De frågor jag har ställt är: Vilken information fick statsministern? Gav statsministern något godkännande till den här affären? Anser statsministern att man behöver ändra organisationen när så här stora hundramiljarderkronorsbeslut ska fattas? Trots flera veckors arbete och ganska mycket resurser på lyckas ministern inte svara på någon enda av dessa frågor, tyvärr. Det är tråkigt att statsministern väljer att inte vara här och svara på frågor som rör regeringens och organisering eftersom jag tycker att det är där ansvaret behöver ligga. Man kan nu konstatera att det har varit väldigt många oklarheter från regeringens sida när det gäller hanteringen av Nuonaffären. Först när frågorna började ställas var det bara som var ansvarig. Allt skulle läggas på det var hon som var ansvarigt statsråd.