prot · H1098 · 2013-10-02 00:00:00 — Därför borde regeringen lämna strategin till och söka en blocköverskridande överenskommelse kring näringens villkor. Jag vill därför fråga näringsministern när vi kan räkna med att mineralstrategin lämnas till för behandling och beslut. Jag tror att har allt att vinna på breda och långsiktiga överenskommelser om gruvnäringens framtid. 61 (M): har ett ansvar för att bidra till den globala försörjningen av metaller och mineraler. Vi lever i en global värld där vi alla är beroende av varandra. Efterfrågan på mineraler från svenska gruvor drivs av asiater och afrikaner som får en allt bättre ekonomisk levnadsstandard. De vill, precis som vi, ha en spis och ett kylskåp. Gynnsamma villkor för att bryta mineraler i är viktiga för vår konkurrenskraft och välfärd här i , men också för att kunna förverkliga deras spisdröm. Vår gruvdrift möjliggör att spisdrömmen kan förverkligas för alla de människor runt om som får det allt bättre. Vi får sälja malm, stål och spisar som de får ett bättre liv. Är inte det alldeles utmärkt? Det ökar levnadsstandarden för människor världen över. Det är bra för miljön, då den svenska gruv- och metallindustrin lever upp till hårda miljökrav. Det ger arbetstillfällen, inte bara på de orter där mineraler bryts eller där metaller smälts, utan i hela värdekedjan, från gruva via smältverk till verkstadsindustri, ja, ända fram till alla Stockholmsbaserade it-jättar, reklambyråer och advokatkontor. Svenskt näringsliv och svensk export baseras till mycket stor del på det som kan utvinnas ur berggrunden. Allt fler partier vill utveckla mineralavgiften till en gruvskatt. Ofta förs det fram att det är kortsiktiga utländska intressen som ligger bakom investeringarna. Undertonen är att dessa företag tar våra tillgångar utan att betala för sig. Inget kan vara mer fel. Näringsminister redogjorde förtjänstfullt för hur det ser ut. Jag tänker inte upprepa det. Jag vill ändå säga att en investering i en gruva är ett högriskprojekt. Miljarder investeras innan produktionen kommer i gång. Vi kan ta som exempel. Nära 8 miljarder har investerats, och det kommer att behövas mer innan projektet är i hamn. Ofta tar det åratal innan lönsamhet nås och ägarna kan få sin första utdelning på investerat kapital, och det tar decennier innan hela projektet har kommit helt i hamn och ägarna fått tillbaka sina pengar. har vi tre partier som tydligt förordar en gruvskatt: , och . I debatten utanför finns även ett antal socialdemokrater som förordar detta. går längst och förordar en mineralavgift på på värdet av mineraler som bryts och uppfordras. Gruvskatten ska enligt vad jag förstått av debatten påföras alla gruvor, även dem som startats . Pengarna ska sedan slussas in i en gruvfond som ska investera i gruvregionerna. Vi får alltså en sorts fondsocialism i ny skrud. En så hög skatt innebär att gruvor med svag lönsamhet kommer att avvecklas och att nya gruvor blir svåra att finansiera. Orsaken är enkel. Företagsledningen kan endast kontrollera intäktsbilden, inte kostnaderna. Om skillnaden mellan kostnader och intäkter är för liten uteblir investeringar. Om kostnaderna är högre än intäkterna läggs verksamheten ned. Med en hög gruvskatt riskerar många projekt i Bergslagen och att aldrig bli av. Förespråkarna utsätter gruvkommunerna och de anställda i gruvnäringen för den osäkerhet som det här kan leda till. Vad händer med framtida investeringsbeslut? Hur påverkar det här jobben? Tittar vi på historien ser vi att både dollarn och världsmarknadspriset snabbt kan förändras och ställa till det för de cykliska företagarna. dåliga 80-tal verkar inte förespråkarna minnas, ej heller att var på fallrepet . Finansmannen minns dock situation. Jag citerar från tidningen : Vi var från konkurs. Utländskt kapital byggde , drog i gång gruvdrift i Malmfälten och finansierade många av våra svenska storföretag . Ett inflöde av riskvilligt kapital till var bra då och är bra . Jag kommer i mitt andra inlägg att gå in på markanvändningen och de konflikter som kan föreligga där. 62 (MP): Svartliden, Blaiken, Ojnare, Kallak, Hornträsk, Svärtträsk, – uppräkningen kan bli lång. Från i söder till i norr går sökandet på vårt urbergs guldreserver allt snabbare. Frågan är hur vi förvaltar vårt rika . Intresset för att prospektera och bryta malm och andra resurser har aldrig varit så stort som . Efter 1980-talets gruvdöd har vi hamnat i ett slags Klondykestämning, och det är ju kul. Jag förstår att det känns tråkigt och jobbigt att tänka på biologisk mångfald och rent vatten i den eran av entusiasm, när entusiasmen är på toppen och marknadspriserna ser ut att fortsätta skena. Men jag vill hävda att det är en förutsättning om vi ska prata om långsiktigt hållbara industrier och lokalsamhällen och naturen . Kostnaden för miljösanering och återställande efter en gruva när den läggs ned måste bli en del av gruvprojektet. Vi har hört företrädare för regeringen stå här och säga att vi har jordens tuffaste miljölagstiftning och att vi lägger detta ansvar på gruvbolagen. Jag skulle vilja hävda att vi då inte läser samma lagstiftning. Vi läser inte samma domar och samma beslutsunderlag från naturvårdsmyndigheterna som tydligt visar på att kostnaderna för efterbehandling och sanering är stora och ökar, och vi får inte in de pengarna från bolagen . Vi har i saneringskostnader på totalt varav regeringen tillskjuter 400 miljoner för att använda till saneringen. Det är miljoner av miljarder. Det behövs mer än information. Det var vad blev utlovad i en kommande proposition. Vi tror att det behövs regeländringar och förstärkningar av både miljölagstiftning och minerallagen för att få och möta denna gruvboom på ett hälsosamt sätt. Ska vi få en hållbar framtid i alla de lokalsamhällen från norr till söder där man nu prospekterar, letar och föreslår nya gruvor måste vi se till processerna som är många och långa för de företag som vill bryta en malm. Det håller jag med om. Men miljöintressena kommer in först på sluttampen. Det är först efter fyra, fem vändor och ett färdigt brytningstillstånd som man går in och tittar på miljökonsekvenserna och företagen svarar upp mot: Vad är lösningen så att naturen och ofta våtmarkerna som bland annat drabbas ska återföras rent vatten? Finns de teknikerna? Är det realistiskt? Vad är egentligen kostnadsbilden för att återställa ett naturområde efter det att en gruva har slagit igen? Vi menar att dagens system där en domstol, ofta långt efter att gruvan har fått klartecken, fastställer kostnadsansvaret för efterbehandling och återställande inte klarar av att sätta av de pengar för framtiden som visat sig behövas. Det vet vi när historien klarnar. är väldigt tydligt med att saneringskostnaderna vida överskrider det vi har som tillräckligt. Därför föreslår vi från att man i stället ser på att utveckla en fond som ska säkra återställande av miljöskador och saneringen efter gruvor. Vi kan se att de kostnader som en sådan fond behöver täcka kan uppgå till . Detta är sådant som gruvbolagen måste räkna in i sin kostnadskalkyl. De projekt som inte håller för att ta sitt fulla miljöansvar ska heller inte bli av. De projekten är inte långsiktigt hållbara vare sig för lokalsamhället eller för i stort. Vi måste hushålla bättre med de resurser som ligger under markytan. För att olika typer av bolag ska kunna använda sig av systemet föreslår vi en obligatorisk försäkring som vid varje gruvprojekt kan bli justerad efter just dess miljörisker och kalkyler. En annan regelförändring som krävs i svensk miljölagstiftning är att den skärps när det gäller prospektering och provborrning. görs en full miljöbedömning av en provborrning enbart på provborrningen men inte på den hypotetiska brytningen. Det gör att vi lurar in företag i områden där det är fullständigt uppenbart att det är ett område som inte är lämpligt för gruvdrift. Vi låter företag prospektera och provborra i miljöskyddade områden. En del menar att det var meningen med den nuvarande minerallagstiftningen. Man ville få in intressen som kunde tala om var metallerna finns. Det var därför som det till exempel går att prospektera för uran medan alla partier enhälligt säger: Nej, nej, nej, det kommer vi aldrig att tillåta brytning för. Det säger de åtminstone. Lokalt litar man inte riktigt på det. Vi måste klargöra och vara tydliga här. Det räcker det inte med information, . Vi måste ha regeländringar som tydliggör att det inte är rimligt att prospektera eller provborra i miljöskyddade områden. Sist men inte minst ska vi fortsätta att vara ett land som framgångsrikt använder våra naturtillgångar för att skapa både ekonomiskt välstånd och livskvalitet. Då krävs det också regler för industrin att tänka mer långsiktigt på en högre nivå. Det är här jag tror att gruvskatten har sitt största användningsområde. Det handlar om att ge incitament för återvinning och utvinna alla de metaller vi redan har tagit upp. Därför menar vi att mineralskatten bör vida överstiga . Annars skänker vi bort våra tillgångar, som är våra barnbarns. 63 (FP): Jag är glad för dagens debatt eftersom skogen och gruvorna har bidragit till att lägga grunden för den svenska välfärdsstaten. Även är det så, även om världsmarknadspriserna har gått upp och ned . fanns det ungefär 500 gruvor i , nu finns det 16. Av dessa är 14 svenskägda, och alla betalar skatt och sociala avgifter i . Att de i stort sett är belägna i den norra delen av där arbetslösheten och utflyttningstakten är mycket hög är en klar fördel för människorna men också regionalpolitiskt. Många är de orter och hela regioner som är direkt beroende av gruvorna och deras alla kringnäringar i norra . har en stor potential för fynd och utvinning av och mineraler och är en mycket framstående gruvnation såväl när det gäller ingenjörstekniskt kunnande och gruvdriften i sig som när det gäller miljöhänsynen. Vi är också mycket duktiga på att utveckla och vidareförädla malmen till produkter i världsklass. Det svenska stålet biter, som min morbror brukade säga. När det gäller gruvnäringen har vi kunnat uppleva något av en gruvboom i , som flera vittnat om här. Några av de största industriinvesteringarna, på uppemot 40 miljarder, görs just inom gruvnäringen. Det bidrar till nya jobb, tillväxt och utveckling. Det är detta som gör det möjligt för oss att upprätthålla den välfärdsstat som vi alla är vana vid och säger oss vilja upprätthålla. Betydelsen av och tillgången på råvaror står högt på den politiska dagordningen över hela världen, och så också här i och i EU. EU använder av den globala produktionen av metaller, men den egna produktionen av metaller är så låg som . Vi använder , men vi producerar . Det gör oss beroende av import på ett vanskligt sätt. Det är en utsatt och sårbar situation som liknar sårbarheten för energiförsörjning. Därför har kommissionen nu satt i gång ett innovationspartnerskap inom mineralområdet där ingår, och ett arbete med sju EU-ministrar har satts i gång. är rikt på naturtillgångar av olika slag som vi också använder oss av. Det är mycket bra. Mineralbrytning och gruvverksamhet innebär självfallet också ingrepp i naturen. Men vi har, som vi här tidigare hört många vittna om, en mycket stark och bra lagstiftning på området. Det är en lagstiftning som har uppdaterats med än starkare och bättre skydd för miljön. Man kan konstatera att två av de gruvor som figurerar i den aktuella debatten, nämligen Blaiken och Svärtträsk, hade tillstånd enligt den gamla miljölagstiftningen, då socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister hade makten. Tyvärr har dessa gruvor orsakat miljöproblem, vilket alla här naturligtvis beklagar. Men hade de prövats enligt vår nu gällande lagstiftning så hade med stor sannolikhet problemen inte uppstått över huvud taget. Lagstiftningen ska tillgodose många olika intressen , vilket verkligen inte alltid är enkelt. Avvägningen gäller markägarens, statens och näringslivets olika intressen och en mycket tydlig miljöhänsyn. Allt detta ska samsas, trots inneboende konflikter. Samhällsintresset av att kan brytas och tas till vara har bedömts vara ett så viktigt och ett så starkt allmänintresse att grundlagens förutsättningar för ingrepp i markägarnas rätt är uppfyllda. Naturligtvis är det så att utnyttjande av naturresurser ställer krav på varsamhet mot miljön och människors hälsa. Minerallagen ska värna det allmänna intresset av att värdefulla mineraler kan tas till vara på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Att exploateringen av dessa mineralresurser sker på ett hållbart sätt säkerställs bland annat genom att verksamheterna prövas enligt gällande hårda miljölagstiftning. och minerallagen ska tillämpas parallellt, men försiktighetsprincipen gäller alltid. Det känns därför tryggt att vi i har världens hårdaste miljölagstiftning som gör att vi kan pröva en ny gruva enligt alla konstens regler. Även när regeringen gett sitt tillstånd till en ny gruva så måste mark- och miljödomstolen säga sitt innan man kan starta någon brytning. Lokala konflikter som kan uppstå med markägare och andra näringar, till exempel rennäringen, måste ut i dialog och konstruktiva lösningar. Här måste man från båda sidor gå varsamt fram och vara mån om tidig och mycket tydlig information och kommunikation. Vi hörde här tidigare att gruvnäringen bedrivs på av yta. Det är, fru talman, mindre än ytan för golfbanor eller parkeringsplatser. Rennäring bedrivs på nästan halva yta. Det borde därför finnas utrymme för de två näringarna att kunna verka sida vid sida. 64 (SD): Fru talman, ledamöter och åhörare! I bryts flera olika mineraler, huvudsakligen i tre regioner: norra , Bergslagen samt . Gruvnäringen har en lång och stolt tradition i . Den gjorde oss en gång till ett rikt land. har en mycket stor geologisk potential och i huvudsak bra minerallagar. Det är också ett av världens mest gynnsamma länder att investera i. Vi ser mineralnäringens stora betydelse för den svenska ekonomin. Förutom att behovet av basmetaller ökar har vi blivit mer beroende av mer sällsynta metaller som används inom avancerad teknologi. Dessa metaller spelar en central roll bland annat i tillverkningen av kretskort, halvledare, magneter, datorer och mobiltelefoner. Vi ser därför vikten av att skapa en grundläggande struktur för en fortsatt god mineralpolitik som är optimerad för tillväxt och konkurrenskraft men som även tar hänsyn till viktiga samhällsfrågor och en tillväxtfördelning av de värden som de svenska gruvorna genererar. Gruvindustrin uppger själv att de viktigaste förutsättningarna är säkrad tillgång till kompetens, god infrastruktur och väl fungerande tillståndshantering som möjliggör branschens expansion. Behovet av skräddarsydda lösningar kräver att utvecklingen sker i brett samarbete mellan gruvbranschen, nationella och regionala myndigheter, berörda kommuner samt närliggande branscher. Min syn är att det finns ett ömsesidigt givande förhållande mellan det offentliga och gruvnäringen och att utmaningen inte endast ligger i att fördela värdet av det vi bryter utan i att tillsammans få det att växa. Mineralersättningen ska spegla detta ömsesidiga förhållande. Gruvbranschen är särskilt viktig för svensk glesbygd då av branschens produktionsvärde skapas just i glesbygden. Just därför är målsättningen att intäkterna från gruvnäringen ska kunna skapa förutsättningar för hela den svenska landsbygden gällande infrastruktur, tillgång till kvalificerade utbildningar, forskning och bostäder. Vi vill således göra en översyn och reformera mineralersättningen till totalt av all befintlig brytning, varav tillfaller markägaren och återstående del tillfaller en statlig fond för utveckling och sysselsättning på landsbygden, vilket ligger i linje med andra gruvnationer. Svensk gruvindustri är en bidragande del till vår välfärd, men även en viktig del av självförsörjande med av järnmalmsproduktionen och av blymalmsproduktionen. Rätt hanterad kan vår gruvindustri få mindre orter i glesbygden att blomstra, bidra med fler arbetstillfällen samt skapa stora exportintäkter för staten. EU:s ambitioner angående mineraler är att öka självförsörjningen, men vi ser en del orosmoln i den europeiska ekonomin. Importen av stål är en viss måttstock på medlemsstaters välmående, och vi ser att denna kan få en negativ effekt på svensk export vid en europeisk ekonomisk kräftgång. Gruvindustrin ser att utmaningarna inom infrastrukturen skiljer sig åt mellan olika regioner i . I norra , där gruvexpansionen väntas vara störst sett till produktionsvolym, kan tillväxten komma att begränsas rejält av tillkortakommanden inom infrastrukturen. Trots planerad kapacitetsökning täcker viktiga järnvägssträckor enbart en tredjedel av det framtida transportbehovet. Behoven av järnvägssatsningar är därmed stora i såväl som Bergslagen, där gruvnäringen leder till stor belastning på infrastrukturen. Vi vill se prioriteringar av en utbyggnad av ytterligare mötesspår på samt en samhällsekonomisk analys av en ny sträckning mellan och innan beslut fattas om vidare åtgärder. Viktigt att påpeka är att banavgifterna bör hållas på en rimlig nivå för att inte utkonkurrera tåget som transportmedel. I sammanhanget måste det även poängteras att och är starka gruvnationer och att stora mängder malm transporteras till djuphamnen i . En koordinering med våra grannländer vad avser satsningar på infrastruktur faller sig därmed fullt naturlig. Gruvnäringen sysselsätter fler människor än någonsin, och flera gruvor står inför antingen nystart eller expansion. Men arbetsmarknaden har haft svårt att erbjuda den kompetens som näringen så väl behöver. Särskilt utmanande kommer det att bli att rekrytera ingenjörer och andra högutbildade samt att göra dessa jobb mer attraktiva. På den årliga rankningen av potentiella arbetsgivare för civilingenjörer hamnade inget av gruvbolagen på de första 50 platserna. Vi ser att det behövs skyndsamma satsningar på de utbildningar som näringen behöver. Det är allt ifrån längre ingenjörsutbildningar till kortare kvalificerade yrkesutbildningar, exempelvis maskinoperatörer och dylikt. För att våra gruvkommuner ska kunna attrahera varaktig arbetskraft krävs fundamentala saker som bostäder och en fullgod service. 65 (V): Jag vill börja med att tacka för att de har tagit initiativ till denna debatt. Äntligen har vi en diskussion om den svenska minerallagstiftningen, miljökonsekvenserna av gruvbrytningen och hur mycket eller lite lokalsamhället får tillbaka av den väntade gruvboomen. Vi har känt oss lite ensamma ett tag i med att lyfta dessa frågor. Men har vi gott sällskap, och det är vi tacksamma för. Vi har denna enorma rikedom. Den ligger i våra marker i vår berggrund. Hur ska vi förvalta den på bästa sätt? Hur ska vi se till att den bygger välstånd, att den skapar arbete och att den gör att avfolkade kommuner kan få ny befolkning och nya barn i skolan? Det är den fråga som vi egentligen talar om här. Risken är att om vi gör fel kommer denna rikedom framför allt att räknas ihop som vinst till huvudkontor i och men inte alls ge lika mycket till de lokalsamhällen som så väl behöver investeringarna. Det finns många goda exempel på gruvdrift. Det är långsiktiga företag som tar sitt ansvar, som vill göra rätt i miljöfrågorna och som vill vara kvar i olika bygder. Runt om kan det byggas livskraftiga samhällen. Men vi är naiva om vi tror att det alltid går till så. Globalt sett har gruvdriften enorma miljöutmaningar, och det finns en hel del mindre seriösa aktörer. Vi har tyvärr sett en del exempel på detta även i . Det finns de som lämnar notan till skattebetalarna när det ska städas upp, som i Blaiken. Det finns de som lämnar stora döda sjöar efter sig, som . Det finns de som med sina planer hotar hela samebyars rennäring och renskötsel, som i Irons planer på stora dagbrott mitt i det känsliga renbeteslandet. Det finns företag som verkar minst sagt skakiga både finansiellt och när man ser på deras långsiktighet som ändå planerar för projekt där det ska investeras miljarder, som i Rönnbäcken. Det finns en risk att vi får spekulanter som lovar guld och gröna skolar men som tar guldet själva och lämnar döda skogar och vatten efter sig. Det är vår uppgift i att se till att det inte blir så. Vi ska se till att vi får en seriös, långsiktig och miljömässigt ansvarsfull gruvbrytning. Det har talats en del här om mineralavgiften. Hur ser verkligheten ut? Enligt har den i särklass lägsta beskattningen på gruvnäringen i världen bland de gruvnationer som jämförs. Och den är inte bara lite mindre än i andra länder. Den är mycket mindre. Det är inte bara stora västerländska gruvnationer som och som tar ut mycket mer i beskattning av rika naturresurser. Det gör , och också. Vi skiljer ut oss genom att vara så fantastiskt generösa mot gruvbolagen. Och gruvbolagen ändrar struktur. De blir alltmer dominerade av utländska kapitalplacerare medan de förut dominerades av svenska storföretag som och . Vi menar att det är orimligt. Det är lite grann som om skulle ge bort sin olja, och det gör de inte. Ni kan kontrollera det själva. De tar rejält betalt för sin olja. Vi vill ha en mineralavgift på av mineralvärdet. Med en sådan mineralavgift skulle fortfarande vara en mycket konkurrenskraftig gruvnation, men skulle strömma tillbaka till kommuner som så väl behöver stöd för att bygga bostäder, satsa på infrastruktur och kulturliv. Det är skillnaden mellan att få en sorts oljeborrplattformar på land dit personalen flyger fram och tillbaka av exploatering och att få en utveckling med skattekraft och nya barn i skolan. Det är vårt ansvar att se till att det här görs på rätt sätt. är ett miljöparti. Vi har lagt fram en rad konkreta förslag på hur man kan skärpa miljökraven på gruvdriften. Jag var glad att höra att delar vår syn på många av de här förslagen. Det är orimligt att vi har provborrningar och möjlighet till gruvbrytning i naturreservat. Det är faktiskt lite lätt bisarrt att det är på det sättet. Vi menar att det måste ställas ännu hårdare krav på att man städar upp efter sig. Det ska inte vara möjligt att skriva över det ansvaret på ett dotterbolag. Det är huvudbolagets ansvar. Vi har en tydlig motsättning mellan renskötsel och gruvnäring i delar av . Vi menar att renskötseln ska ha förtur i sitt kärnområde, det allra viktigaste området för renskötseln. Där är den viktigare. Det innebär att det måste finnas synnerliga skäl om man ska få undersökningstillstånd för mineraler där. Vi tänker inte förstöra renskötseln för några få års exploatering av mineraltillgångar. Vi har i själva verket en lagstiftning som är gjord för att det ska vara så lätt som möjligt för gruvföretagen att exploatera våra rika tillgångar, och det är inte ett ansvarsfullt sätt att hantera de här tillgångarna på. Vad skulle hända om man genomförde vår politik? Vi skulle få en bättre utveckling i gruvområdena, och vi skulle kanske också få en annan typ av ägare, sådana som är mer långsiktiga, tar större miljöhänsyn och är mer av samhällsbyggare. Och det är det som är meningen. Vi skulle kanske få en annan typ av gruvprojekt som tar mindre miljörisker, och vi skulle säga nej till en och annan bearbetningskoncession, vilket Bergsstaten nästan aldrig gör , därför att miljörisken är för stor eller för att företaget kanske inte har den styrka som krävs för att klara att ro projektet i hamn. Det, mina vänner, är att förvalta de rikedomar vi har fått på ett ansvarsfullt sätt. Det vill vi göra. 66 (KD): Det är en viktig debatt som vi för utifrån aktuella händelser och intressekonflikter runt vår viktiga gruvnäring. Det är som har begärt den här debatten. Jag läser debattbegäran, och det finns både debet och kredit i den. tycks tro att vi , , skulle kunna göra någon sorts nya värderingar av sådant som det har tagit att få fram genom offentliga utredningar, remissomgångar, lagstiftning, debatter och beslut i den här kammaren. Det är inte möjligt. är en rättsstat där vi gör detta på ett noggrannare och mer långsiktigt hållbart sätt än genom att komma fram till nya slutsatser.