prot · H00997 · 2013-04-24 00:00:00 — Det stämmer, men då ska man också komma ihåg att 18 000 av dem är flyktingar och skyddsbehövande. Bakom dessa siffror som du slänger dig med i debatterna finns en verklighet som handlar om människor som kommer hit som arbetskraftsinvandrare, människor som rör sig inom EU och EES, adoptivbarn, människor som återförenas med sina familjer och kvotflyktingar. Att baka ihop alla dessa och tala om massinvandring med 112 000 är inte korrekt. När kommer du att nämna att det var 48 000 människor som lämnade ? Det är svenskar som hittade kärleken i ett annat land eller människor som valde att återvända till sitt tidigare land sedan kriget tagit slut. Det är intressant att också titta på asylrätten. För mig är det en mänsklig rättighet och för oss som parti är det en grund. Frågan till är: Hur tycker att vi ska förhålla oss till ? Hur många ska tillåtas söka asyl i vårt land? 123 (SD) replik: började med att säga att använder arbetslösheten som belägg för sin syn på invandringspolitiken. Det är väl ganska starka belägg. När det gäller flyktingar har vi som princip att man ska hjälpa folk i närområdena. Vi står naturligtvis för asylrätten. Alla ska kunna söka asyl, men alla behöver inte komma till . Vi kan hjälpa många fler i närområdena. En human politik borde rimligtvis innebära att man försöker hjälpa så många som möjligt. Tyvärr konstaterar jag också att Socialdemokraterna i skiljer sig kraftigt inte bara från utan också från sina partikolleger i andra länder. Jag skulle ha velat ställa en motfråga, men jag har fått klart för mig att bara retoriska frågor är tillåtna så här i avslutningen av ett replikskifte. Jag önskar att Socialdemokraterna kunde vara lite mer som sina partikolleger i , eller åtminstone . Varför de inte kunde bli det får väl bli en vilande fråga till nästa anförande. 124 (V): Bakom det betänkande vi diskuterar gömmer sig olika syn på mänskliga rättigheter och asylrätt och därmed också olika syn på hur människor som kommer till för att söka skydd eller arbete ska behandlas. Efter att ha hört anförande blev jag sugen på att inflika en liten grundkurs i demokrati. Det står alla partier fritt att tycka till, och det har vi gjort. I det här betänkandet ryms både SD:s förnekande av asylrätten och vår syn, vi som vill något annat. Det är demokrati. Det är dock inte vår skyldighet att hålla med. Vi har rätt att säga ifrån och säga emot. Men framför allt är det inte vår skyldighet att diskutera utifrån era förutsättningar, lika lite som vi kommer att diskutera utifrån gamla nazistiska perspektiv om judebolsjevismen, som säger. Lika lite kommer jag att diskutera huruvida UFO:n har någon typ av inverkan på vår ekonomi. Det är min demokratiska rättighet. Nåväl, jag går vidare till det vi ska debattera och som SD inte berörde något vidare. Vi debatterar asylrätt, mänskliga rättigheter och hur vi som demokratiska partier tycker att ska behandla människor som kommer hit. De förutsättningar för skydd som använder sig av har en del kvar att önska innan vi till fullo lever upp till de krav och riktlinjer som internationell rätt och UNHCR anger, inte minst vad gäller begreppet väpnad konflikt, bedömningen av risk för förföljelse och förföljelse på grund av kön eller hbt-skäl. På samma sätt tycker vi i att det finns klara brister i asylbedömning och asylprocess på både svensk och europeisk nivå. har jag dock valt att återigen särskilt belysa några konsekvenser av svensk migrationspolitik ur ett barnperspektiv samt rikta fokus på de nuvarande reglerna kring arbetskraftsinvandring. Våra barn och andras ungar det är ett uttryck som tyvärr beskriver den skillnad i livsvillkor och rättigheter som finns mellan olika barn i beroende på deras ursprung. Jag får inte ihop dessa orimliga skillnader mellan olika barns villkor och rättigheter med det som vi ofta får höra här inne i kammaren när vi debatterar. Det talas mycket om att alla barn ska ha samma rättigheter och möjligheter att leva och utvecklas och att de ska skyddas från övergrepp, våld och utsatthet. När man lyssnar på ytan verkar alla vara rörande överens. Men så är det ju det där med orden, att de kan betyda så olika saker och att de egentligen först fylls med verklig kraft och styrka om de leder till handling. Runt om i landet sitter just nu ett antal familjer som hotas av splittring. Det är familjer där ena föräldern och barnen har uppehållstillstånd medan den andra föräldern inte har det. handlar det om personer som sökt asyl i och träffat kärleken och skaffat familj. Tyvärr ser vi att den lagändring som kom 2010 för att undvika det som kallas oskälig familjesplittring inte har fungerat. Den har alltför många undantag, och allt för få har kunnat nyttja den. Framför allt ser vi att personer som saknar pass eller inte har kunnat verkställa sin utvisning nekas möjlighet att direkt från söka uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning. Resultatet är att dessa familjer splittras för att den sökande ska återvända till hemlandet och söka därifrån eller från en ambassad i utlandet. I talar vi annars mycket om hur viktigt det är att ett barn har rätt till båda sina föräldrar, men i dessa fall verkar barnets rätt inte väga lika tungt. Det anses fullt rimligt att små barn ska vara utan sin ena förälder . Ofta handlar det om betydligt . Vi har sett flera fall där den ofrivilliga splittringen har dröjt . I allra värsta fall vi vet att dessa fall finns kan, när det rör ansökan från diktaturer som till exempel , ett sådant återvändande innebära risk för tortyr eller död. Våra barn och andras ungar, herr talman. Hur kan vi tillåta att 2013 aktivt splittrar familjer på detta sätt? Hur ska vi förklara för lilla , , Maxim, , , också eller att deras rätt till sina pappor inte vägde lika tungt som en stelbent lagstiftning som kräver att ansökan lämnas in i utlandet? Det kan inte förklaras, för det finns inget rimligt svar. Lagen måste ändras. När ett barn i omhändertas enligt lag med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, är det allvarligt. Det innebär att samhället tar över ansvaret för barnet eftersom det antingen far illa i sin hemmiljö eller är till fara för sig själv. Samhället träder in för att skydda barnet. Inte sällan är det just från föräldrarnas omsorgssvikt eller misshandel som barnet behöver skyddas. Det här drabbar såklart även asylsökande barn. Svenska samhället har då samma skyldighet att se till barnets bästa och skydda det från våld och övergrepp och i stället erbjuda trygghet. Det är här det kommer in igen, det här med våra barn och andras ungar. För medan den ena myndigheten, i detta fall , försöker tillvarata barnens rättigheter släpper den andra myndigheten, , taget om dessa barn och utvisar dem tillsammans med just de personer som inte kan ta till vara deras behov. Om vi inte vill göra skillnad mellan våra barn och andras ungar krävs det konkret handling. Lagen måste ändras på en rad punkter, så att barn till asylsökande eller barn som själva befinner sig i asylprocessen ges samma rättigheter och skydd som alla andra barn i det svenska samhället. Det innebär att ett LVU-omhändertagande måste räknas som verkställighetshinder och att ett tvångsomhändertaget barn inte kan utvisas utan att socialnämnden lämnat sitt godkännande. Det innebär att föräldrar till barn i ska kunna ansöka om uppehållstillstånd härifrån och inte behöva lämna barnet och landet. Det innebär att försörjningskravet vid anhöriginvandring måste tas bort, så att familjer inte tvingas leva åtskilda av ekonomiska skäl. Låt oss behandla alla barn i som våra barn och aldrig som andras ungar. Den nuvarande arbetskraftsinvandringslagstiftningen kom till stånd i en överenskommelse mellan den borgerliga regeringen och . Lagstiftningen präglas av en välkänd borgerlig strategi, nämligen att lägga alla risker och allt ansvar på arbetstagaren och underlätta för arbetsgivaren att välja och vraka bland arbetskraft och göra sig av med den när det passar. Sedan lagändringen genomfördes har vi sett exempel på hur thailändska bärplockare och skogsarbetare från lurats på löner och erbjudits vidriga arbetsförhållanden. Från fackligt håll får vi rapporter om ett stort antal arbetsgivare som bryter mot krav på avtalsenliga löner, arbetstidslagstiftning och arbetsmiljölagstiftning. Facket berättar om arbetare från hela världen som betalat stora summor till mellanhänder för ett arbetstillstånd där de först utlovats kollektivavtalsenlig lön och rimliga arbetsvillkor men sedan, vid ankomsten i , fått löner långt under miniminivå. De har fått bo hos arbetsgivaren och jobba ändlösa pass. Facket berättar om frustrationen över att inte kunna hjälpa dessa utsatta människor, att inte ha möjlighet att fullfölja ett viktigt fackligt arbete som även kan gagna den utsatta. Så länge arbetstillståndet kopplas till en enskild arbetsgivare och arbetstillståndet inte baseras på ett bindande arbetserbjudande är det alltid arbetaren, arbetstagaren, som får ta konsekvenserna av oseriösa arbetsgivares regelbrott. Klagar arbetstagaren på villkoren är det han eller hon som får sitt tillstånd indraget om man inte lyckas hitta ett nytt arbete . Det är någonting som är svårt till och med för oss som lever här. Arbetsgivaren kan ostraffad fortsätta utnyttja ny utomeuropeisk arbetskraft. Vi vet hur det låter från borgerligt håll. Inte sällan har och andra delar av arbetarrörelsen anklagats för att vara protektionistiska och nationalistiska när vi har hävdat att all arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden ska omfattas av samma rättigheter och regelverk. Det är en ohederlig beskrivning. I skuggan av borgerlighetens nya regler för arbetskraftsinvandring växer en ny arbetarklass utan rättigheter fram. De får utstå just de vidriga arbetsförhållanden som arbetarrörelsen har kämpat för att utplåna. solidaritet ligger, då som , alltid hos den som utnyttjas och fråntas rättighet till en lön att leva på, bra arbetsmiljö och avtalsenliga arbetstider. Det är en ovillkorlig solidaritet, oberoende av varifrån arbetskraften kommer eller vilket tillstånd som finns i fickan. Regeringen och vet mycket väl hur läget på arbetsmarknaden är. Men ändå verkar de anse att dessa problem bäst löses genom att det ska vara möjligt att dra in arbetstagarens tillstånd. Offret för skrupelfria arbetsgivare ska alltså straffas, men inget ska göras åt arbetsgivaren. Det är naturligtvis konsekvent av en regering som i alla delar skapat en parallell arbetsmarknad utan rättigheter för utomeuropeisk arbetskraft. är det beklämmande att de nya så tydligt visar upp samma gamla motstånd mot allt som kan skydda och förbättra villkoren för arbetstagaren. Ur perspektiv är det som behöver göras för att skydda utomeuropeisk arbetskraft från att utnyttjas ganska enkelt. För det första ska arbetsgivaren vara skyldig att bifoga ett bindande anställningsavtal till en ansökan om arbetstillstånd. Då slipper vi situationer där arbetskraft luras hit under falska förutsättningar, och det blir möjligt för facken att agera om avtalsbrott sker. Lönen i anställningsavtalet blir ett golv. Det är alltid möjligt att förhandla fram en högre lön vid ankomst. För det andra bör efterkontroller göras i ett samarbete mellan myndigheter och fack, så att villkoren efterlevs. För det tredje ska arbetstagare som träder fram och berättar om missförhållanden hos arbetsgivaren få stanna i tillståndstiden ut. Det skulle göra att arbetstagare vågar berätta om missförhållanden utan att själva straffas. För det fjärde ska arbetsgivare som utnyttjar papperslösa göras skadeståndsskyldiga. De nuvarande sanktionerna står inte alls i proportion till de vinster som arbetsgivare kan göra genom att systematiskt utnyttja papperslös arbetskraft. De politiska skiljelinjerna i frågan om arbetskraftsinvandring är tydliga. Det är egentligen inte så svårt: lika lön för lika arbete och en trygg och välfungerande arbetsmarknad med lika rättigheter för alla. Men detta kommer gamla och nya moderater uppenbarligen att motsätta sig . Med detta, herr talman, ställer jag mig bakom alla reservationer. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 18 och 22. I detta anförande instämde (V). 125 (SD) replik: Man kan konstatera att i flera av reservationerna i det här betänkandet tar ställning på ett sätt som skulle innebära ännu större invandring, ännu fler beviljade uppehållstillstånd och ett ännu mer släpphänt regelverk än . Det är i och för sig ganska logiskt eftersom ville anslå mer än regeringen på utgiftsområde 8 Migration. Men brukar också vara mycket starkt kritiskt till att privata aktörer gör stora vinster inom vård, skola och omsorg. Jag tänker då på programmet i , , . Där framgick det att betalade för boyta. Och det finns andra exempel på att företagare och entreprenörer har tjänat mångmiljonbelopp på ungefär samma sätt. Jag undrar: Vad tycker egentligen och om att privata aktörer tjänar så grova pengar på att är desperat efter boenden för de asylsökande? 126 (V) replik: Det är en jättebra fråga som egentligen väldigt väl belyser skiljelinjerna mellan våra partier. är alltid, i alla lägen, emot att det görs vinster på skattemedel. Och är alltid, i alla lägen, emot invandring och flyktingar över huvud taget. Det skiljer oss som partier. Vi är såklart också kritiska till att alla möjliga fixare runt omkring i kommunerna erbjuder väldigt skruttiga och hemska boenden för asylsökande. Men det innebär inte att vi inte ska ta emot asylsökande. Lösningarna för att få ett bra flyktingmottagande handlar bland annat om att alla kommuner ska ta emot och att man ska göra det på ett solidariskt och bra sätt. Det är inte så att det saknas möjligheter. Vi har massor med plats, och vi har faktiskt också möjligheter att ta emot människor. Men vi behöver göra det på ett bra och ansvarsfullt sätt, där vi inte skänker bort våra skattepengar på något område. 127 (SD) replik: Tack för svaret, ! Att och har väldigt olika synsätt i migrationsfrågor är ingen nyhet. Men som en parentes kan jag nämna att just i det här betänkandet har vi någonting lite grann gemensamt. Både jag och har nämligen bifallit två yrkanden om arbetskraftsinvandring som innebär att arbetsgivare ska vara skyldiga att bifoga ett bindande anställningsavtal till ansökan om arbetstillstånd och att ska göra efterkontroll av att den utlovade lönen verkligen har utbetalats. När det gällde den fråga som jag ställde svarade alltså att man är alltid emot vinster med skattemedel och att alla kommuner ska ta emot. Man är alltså emot privata vinster med skattemedel även på migrationsområdet. bedriver man trots allt en politik som innebär att det kommer hit så många att blir helt desperata efter bostäder. Det finns alldeles för få bostäder, och är också villiga att ständigt skjuta till mer pengar till den förda politiken. Allt det här resulterar naturligtvis i att det blir stora vinster för dem som skakar fram bostäder, som det finns folk som redan bor i som kanske skulle ha nytta av dessa bostäder i stället. Jag tycker att nästan verkar delta i något slags strävan efter att sprida så mycket pengar omkring sig som möjligt i hopp om att de som lyckas roffa åt sig dessa pengar ska bli så positiva till invandring att den politiken kan fortsätta drivas. Ser inte att resultatet av den förda politiken blir just stora vinster på skattemedel? 128 (V) replik: Nej, det ser jag absolut inte. Jag tycker att det är ett otroligt snurrigt resonemang. Som de som följer politik kanske har lagt märke till är rätten till bostad, utbildning och arbete central för . Utifrån de riktlinjerna diskuterar vi all politik, och då gör vi aldrig skillnad på varifrån människor kommer. Det kan vara ett tips till att försöka ta in det perspektivet. Jag skulle vilja ställa en intressant motfråga till SD. Den gäller tvåårsregeln och de många utländska kvinnor som gifter sig med svenskar, kommer hit och här utsätts för misshandel. Ofta gör SD sig till förespråkare för brottsoffren, men just i det här fallet talar SD väldigt tyst om just kvinnors möjligheter och rättigheter att stanna här när de har utsatts för brottslighet och misshandel. Som lagstiftningen ser ut just nu får kvinnor utstå väldigt allvarlig misshandel för att de ska kunna få möjlighet att stanna i efter att de har behandlats på detta vidriga sätt. Det är någonting som återigen tydligt visar att för är det framför allt ursprunget som är viktigt och egentligen sällan själva brottet. Det tycker jag är en intressant fråga som vi noterar: Brottsoffrets etnicitet är nog viktigare än själva det som hon får utstå. 129 (M): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i SfU7. Sedan tänkte jag att jag skulle lugna . Han var så fundersam över varför inte tog emot fullt antal kvotflyktingar. Vi tog emot 1 853 kvotflyktingar. Det är alltså 47 färre än vad vi har avtal om, och det har lite grann att göra med att vi har svårt med platser. Det är svårt att förutse hur många asylsökande som kommer till . Vi har även problem med av- och utvisningar. Alla lämnar inte landet. Det är anledningen till att vi tar emot färre, men det är alltså 47 personer färre än vad vi har avtal om. försöker också verka för att ge UNHCR en mer framträdande roll. Vi skänkte, om jag inte minns alldeles fel, 756 miljoner till UNHCR , och det gör vi därför att migration är en positiv kraft som bidrar till ett rikare och öppnare . ska fortsätta vara ett öppet land som välkomnar människor oavsett om de söker skydd, vill arbeta här eller kommer hit som anhörig till någon som redan bor här. Vi har en human, rättssäker och generös asylpolitik, och den ska vi värna om. Vi ska också värna om att den är reglerad, att det är individuella prövningar. Det är ett viktigt system som vi ska ha kvar. Vi ska också värna om det öppna regelverk för arbetskraftsinvandring som har tillkommit genom alliansregeringen och . Vi behöver arbetskraftsinvandringen för att möta vårt framtida behov. Vi måste säkra den svenska välfärden, och reformen ger också människor från andra länder möjlighet att komma hit och förverkliga sina drömmar. Vi har kanske det mest öppna regelverket för arbetskraftsinvandring i världen, i alla fall i . Vi har inga kvoter, och vi gör ingen skillnad på människor utifrån färdigheter och utbildning. Det nya med denna reform som trädde i kraft är att det är arbetsgivaren som bedömer vilket behov han eller hon har i sitt företag. Självklart måste vissa grundkriterier vara uppfyllda. Man ska kunna leva på lönen som man får. Man ska kunna ha ett försäkringsskydd, och arbetsvillkoren och anställningsvillkoren ska inte vara sämre än vad de är för andra i branschen, alltså svenska kollektivavtal eller praxis inom branschen. Missförhållanden och utnyttjande av utländsk arbetskraft ska naturligtvis motarbetas. ställer högre krav på nya företag som vill anställa och som har varit verksamma eller . Företagen ska kunna visa att man garanterar lön , och man ska också visa skattekontoutdrag . Vi menar att det är oacceptabelt att enskilda arbetsgivare inte följer de regler som gäller. kommer också regeringen med förslag för att ge fler verktyg till som de kan använda när de ser att arbetstagare utnyttjas och missbrukas. Jag vill understryka att de allra flesta som kommer hit för att arbeta gör det på sjysta villkor, och det är en uppskattad reform eftersom många arbetsgivare som haft svårt att få tag på arbetskraft på det här sättet kan anställa människor från andra sidan jordklotet. Vi hörde i det förra utskottets diskussion när nämnde någonting om att var femte rekrytering misslyckas i enligt . Så är det ju, och det beror till stor del på att arbetsgivarna inte får tag i kompetent arbetskraft. Då kan man alltså söka arbetstagare från andra länder. Reformen är bra. Den är bra för de personer som kommer till och har möjlighet att skapa sig ett nytt liv. sökte närmare 44 000 personer skydd i . Under fick, som vi har hört här, ungefär 110 000 människor uppehållstillstånd. Ungefär 17 400 eller närmare 18 000 av dem var skyddsbehövande. Andra var studenter, medföljare till studenter, arbetskraftsinvandrare och anhöriginvandrare. Det är alltså fel att ge sken av att det kommer 110 000 flyktingar eller asylsökande till . Så är det inte. Antalet som söker asyl i är dock fortfarande högt. Det är väl sällan så enkelt att se värdet av asylrätten som när det gäller dem som flyr från . Fram till har ungefär 9 000 personer från fått asyl i vårt land, och det ska vi vara stolta och glada över. De allra flesta från får alltså uppehållstillstånd. För oss är det självklart att de ska ha sin sak prövad. Varje person som kommer till och knackar på dörren och säger att de behöver skydd och söker asyl här ska få sin sak prövad. Det är en mänsklig rättighet. Att hänvisa syrier som kommer hit till närområden för att få en plats i ett flyktingläger är inget alternativ, även om är en av de största givarna till UNHCR. Ett så stort tryck på ställer naturligtvis stora krav på , både vad gäller handläggningstider och boenden. Till detta kommer också att handlägger ansökningarna om arbetskraftsinvandring. Verket arbetar hårt med att försöka förkorta handläggningstiderna så att de som väntar får snabbare besked. Men det finns stora utmaningar i detta, både genom att många inte kommer ut i etableringsprocessen så snabbt som man skulle önska eftersom det saknas platser för nyanlända ute i kommunerna men också för att återvändandet för dem som får avslag inte sker så snabbt som det borde göra. Just återvändandet har regeringen under haft fokus på. Ett långsiktigt samarbete har bedrivits mellan polisen, och Kriminalvården i syfte att arbeta effektivare med av- och utvisningar. Människor som har lagakraftvunna beslut om av- eller utvisning kan också få hjälp med återetablering i sina hemländer. Det är viktigt att den som har sökt asyl får ett besked så snabbt som möjligt, oavsett om beslutet är negativt eller positivt. De barn som har utvecklat eller är i riskzonen för att utveckla uppgivenhetssyndrom eller andra allvarliga sjukdomstillstånd ska uppmärksammas, oavsett vilken del av asylprocessen de befinner sig i. Det är särskilt viktigt att myndigheterna samverkar i denna fråga. arbetar också nu med att ta fram en vägledning rörande stöd och vård för barn med uppgivenhetssyndrom. I det ramavtal som och regeringen har är man överens om att personer som håller sig undan verkställighet av utvisning eller avvisning, alltså gömda och papperslösa, ska få laglig rätt till subventionerad vård som motsvarar den vård som asylsökande har tillgång till. Det innebär att papperslösa under har tillgång till fullständig vård regelbunden fullständig tandvård läkemedel. Gömda och papperslösa vuxna har rätt till vård som inte kan anstå och mödrahälsovård hälsoundersökning tandvård som inte kan anstå läkemedel som receptförskrivs. Dessutom kan landsting och regioner erbjuda mer vård förutom detta. har också ett stort ansvar för den lokalanställda personal som arbetar för den svenska ISAF-styrkan. Det är självklart att har ett särskilt ansvar för tolkarna, och Försvarsmakten har så nyligt som också deklarerat att man tar sitt ansvar. Frågan bereds nu i , och även Försvarsmakten och arbetar aktivt med frågan. Det är heller inte ovanligt att förföljelse på grund av homo- eller bisexuell läggning åberopas sent i en asylprocess eller när avvisnings- eller utvisningsbeslutet redan har vunnit laga kraft. Om det åberopas sent i en asylprocess ska det inte minska uppgiftens trovärdighet. har haft en utbildning i normkritiskt synsätt, som det heter. Det ska införlivas i verkets utbildningsprogram. En särskild samordnare för hbtq- och genderfrågor har också tillsatts. har dessutom i regleringsbrevet blivit ålagt att redovisa vilka metoder och verktyg myndigheten använder för att säkerställa rättslig kvalitet och hur myndigheten arbetar för att säkerställa likformig tillämpning i asylärenden där sexuell läggning och könsidentitet åberopas. Uppdraget ska vara klart och redovisas .