prot · H009114 · 2013-05-30 00:00:00 — Man kommer inte ifrån att man inte bara kan lita till modeller. Kärnan i vår diskussion är att erfarenheten talar för att hög skuldsättning inte kan ignoreras oavsett om den har uppstått i den privata sektorn eller i den offentliga sektorn. Om hushållen har stora skulder blir de sårbara för konjunkturnedgångar, räntehöjningar eller prisfall på bostäder. Med mindre kvar i plånboken köper hushållen mindre, efterfrågan minskar och företagen tvingas säga upp anställda. En hög skuldsättning gör ekonomin skör. Den kan få förödande konsekvenser i form av hög arbetslöshet, och det är de problemen som krisländerna brottas med . Jag lade märke till att vid finansutskottets utfrågning upprepade från vad också har sagt vid en tidigare utfrågning, nämligen att det inte finns några historiska exempel på att en fastighetsbubbla som har spruckit har funnits utan att den har föregåtts av en vidlyftig, häftig och alltför stor kreditexpansion. Det gäller verkligen att hålla emot. Vi kan vara överens om att vi måste hålla emot så att inte denna situation uppstår. Frågan är om reporäntan är det bästa instrumentet. Per och andra har pekat på att och ekonomer i allmänhet inte tycker så. Det måste göras mer på annat håll politiskt håll. Vilka är de bästa instrumenten? Där har vi lite olika uppfattningar. Riksbankschefen har sagt att till dess att effektiva verktyg har introducerats och används av politikerna kan han inte blunda för de konsekvenser som uppstår med en alltför låg reporänta. Ingves och majoritet har klivit in och tagit ansvar för ett mål som de egentligen inte har, nämligen finansiell stabilitet. Minoriteten med vill inte ta på sig det ansvaret och säger att inte ska ägna sig åt bostadspolitik, något han sade i en intervju i . Det är klart att jag som företrädare för måste ansluta mig till det bredare målet. Det är ingen tröst att i efterhand säga att inte hade målet; nu gick det åt skogen, men har ändå gjort sitt jobb enligt riksbankslagen. är det en annan situation än den 20082009. Då kan vi hävda att det skulle ha funnits mer än bolånetak och mer än uppfordrande uppmaningar till bankerna. En sak som jag tycker skulle ha införts tidigare, förutom det välbekanta att tidigare introducera ett minskat värde på ränteavdragen, är de ökade riskvikterna. De är skräddarsydda, kalibrerade, för att komma åt problemet. Skälet till detta kan vi ha olika uppfattningar om, men inför ett val är inte någon politiker särskilt pigg på att introducera åtgärder som inte är populära möjligen med undantag för Per . Vad blir fortsättningen? Jo, vi måste som politiker acceptera att i fortsättningen kommer att ha tre mål: inflationsmålet, aktivitetsnivå, det vill säga arbetslösheten, och finansiell stabilitet. De kommer inte, och de kan inte, åstadkomma en måluppfyllelse av alla tre målen. har bara ett instrument, nämligen räntan. Därför måste det framöver bli ett närmare samarbete mellan , och regeringen. Detta kommer att kräva noggranna överväganden av hur de nya institutionerna ska byggas upp, som att som ska vara självständig ska klara uppgiften att uppfylla de tre målen i en samverkan. Det är lite av en cirkelns kvadratur. I slutändan måste det övervägas hur detta ska organiseras så att det blir acceptabelt ur demokratisk synvinkel. ECB har fått långtgående befogenheter men har inte en acceptabel demokratisk kontroll. En sådan situation kan vi naturligtvis inte ha i . Vi har ingen anledning att glida in i den situationen eftersom det inte råder den extrema situation som finns på kontinenten. vill tillsätta en utredning och titta närmare på frågorna. pågår utredningar, och de ska sedan ut på remiss. Men det är helt klart att det måste ske någon sorts utredning parlamentariskt eller på annat sätt vill jag låta vara osagt. Men eftersom det sannolikt måste till grundlagsändringar måste utredningen ha en parlamentarisk inriktning. Någon sade att vi lever i spännande tider. Jag avstår från en del av spänningen om den är till rådande pris. Otvivelaktigt lever vi i ett formativt skede av historien vad gäller finanspolitik, penningpolitik och samverkan mellan dessa två politikområden. Läxan för oss med tanke på konflikten mellan majoritet och minoritet i , som även Per och var inne på, är att man inte får glida in i en situation där två parter som inte kan lösa det grundläggande problemet ändå står där med det grundläggande problemet. I den nya institutionella ramen måste man se till att man fattar de beslut och har de verktyg som behövs för att lösa uppgiften. 95 PER ÅSLING (C): Penningpolitiken har en central roll i svensk ekonomisk politik. Det är därför viktigt att utvärderingen bidrar till att genomlysa och utveckla penningpolitiken och till att öka förståelsen för hur penningpolitiken samverkar med finanspolitiken. Den utvärderingsperiod vi har att hantera visar på både ett rejält uppsving i ekonomin, då bnp steg , och en rejäl avmattning speciellt . Jag vill lyfta upp mål och ta upp några aktuella frågor. har vi sett flera exempel där länder varaktigt lyckats pressa ned arbetslösheten. En stark efterfrågeutveckling pekas ofta ut som nyckeln till utvecklingen. kritiker understryker ofta bankens roll i att främja en högre efterfrågan i ekonomin med hjälp av lägre räntor. Det är problematiskt utifrån några aspekter; bland annat är det att kraftigt underskatta de genomgripande reformer som genomförs i andra länder till exempel för att råda bot på en alltför hög arbetslöshet. Det var inte en extremt träffsäker centralbankspolitik som rådde bot på strukturella problem. Även om en del av arbetslösheten givetvis beror på minskad efterfrågan är det viktigt att understryka att krisen i vår omvärld spiller över på efterfrågan i genom att våra produkter inte efterfrågas i lika stor utsträckning som . Efterfrågestimulanser i påverkar inte vår största handelspartner att vilja köpa mer svenska produkter. Utskottet pekar i dagens utvärdering på att det med facit i hand kan tyckas att hade kunnat bedriva en något mer expansiv penningpolitik. Det är inte någon självklar slutsats, givet informationen . Snarare bör man nog utreda anledningen till att inflationen kontinuerligt är så låg, mycket lägre än målet, och titta på vilka effekter det medför. Det finns goda skäl att genomföra en översyn av den svenska riksbankslagen. Det har utskottet sagt, och har i föregående inlägg kommenterat det. Jag stämmer givetvis in i det ställningstagandet. Lärdomarna från den finansiella krisen har inneburit att finansiell stabilitet har kommit att prioriteras framför konjunkturstabilisering. Den svenska ekonomin behöver en fungerande politik för konjunkturstabilisering, som olika risker och obalanser i det finansiella systemet hanteras och stabiliteten värnas. lärde mycket av den förra finanskrisen . Våra erfarenheter bidrog i hög grad till att den svenska ekonomin inte drabbades lika hårt som många av länderna i vår närhet. Därför är det viktigt att vi undviker risken att få en splittrad och därmed ineffektiv hantering av den finansiella stabiliteten. Mot denna bakgrund välkomnar jag delbetänkande om att förebygga och hantera finansiella kriser. Det måste till tydligare uppdrag och ansvarsfördelning mellan myndigheter för att skapa en kraftfullare tillsynsstruktur. När vi kommer till utvärderingar som blir det svårare när vi har flera mål. Bilden att det ska vara enkelt att utvärdera genom att titta på inflationstakten stämmer inte med verkligheten. Vi har en mer svåravvägd uppgift när vi även ska se till stabilitetsmålet. Särskilt svårt blir det givetvis om målen ibland i viss utsträckning står i motsats till varandra. Vi får heller inte glömma att flera aktörer i ekonomin starkt påverkar den ekonomiska utvecklingen. Men även vad som händer utanför gränser påverkar förutsättningarna att bedriva penningpolitik. Jag vill med det, herr talman, yrka bifall till utskottsmajoritetens skrivningar. 96 (KD): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande i denna fråga. Som kristdemokrat vill jag sammanfatta denna utvärdering med tre ord: ja, kanske och nej. Jag ska börja med ja. Med facit i hand är det en riktig slutsats som dras i betänkandet, nämligen att inflationstakten 20102012 har varit . I det perspektivet skulle man kunna tänka sig att räntan kunde ha satts lägre för att kunna hantera det och trycka upp inflationen till . Men man var tämligen överens om att höja räntan , att kliva upp till nivån . Det var få som motsatte sig de höjningarna. Till och med IMF uttalade sig i de perspektiven, och man kan läsa att de var beredda på att även se om man skulle trycka upp räntan ännu högre. , alltså i början på 2012, har man varit oense om hur snabbt man skulle sänka räntan. Frågan har varit hur fort det skulle ske. , om vi backar ända till 1995 och går , har man i genomsnitt legat under det inflationsmål som vi har haft, i genomsnitt under. Det finns alltid förklaringar till än det ena och än det andra. En av förklaringarna är att ränteläget i det svenska samhället har sjunkit och är väldigt lågt. Det förklarar en stor del av skillnaden. En annan är att produktivitetsutvecklingen i har varit oerhört stark. Det är väl i stort sett bara som slår oss på fingrarna i det avseendet. Med de här analyserna, de här två delarna, i bakgrunden har inflationsmålet ändå varit hyfsat nära. Men med facit i hand är det: Ja. Man kunde ha legat något lägre. Kanske, då? Om man hade haft en lägre ränta, om man hade gjort det till sista , som vi mäter, hade det inneburit lägre arbetslöshet? Kanske kanske inte. Det vet vi inte. Vi har inget svar. Eftersom vi inte har prövat det i verkligheten kan vi inte svara på det. Vad som framgår av detta dokument, och som en av direktionsmedlemmar påpekar, är att om vi hade legat kvar på , som var utgångsläget efter finanskrisen, och legat kvar där om vi inte hade höjt räntan till hade det varit mer troligt att utvecklingen varit en annan och att arbetslösheten kanske påverkats på ett positivt sätt. Men det får vi aldrig veta. Det är det jag menar med kanske, var alla trots allt ganska överens om att trycka upp räntan till den nivå som då var högst, . Nej, då? Vi kan titta på och önskemål att få in ett sysselsättningsmål i denna del. Jag tror inte att det är rätt väg att gå, utan jag tror att vi ska ha ett tydligt, enkelt och sammanfattande mål för vad ska jobba med. Sysselsättningsmål tycker jag tillhör regeringspolitik, och finanspolitiken i den bemärkelsen, och ska hanteras där. Det är klart att man skulle kunna ha en mer expansiv penningpolitik. Om vi pratar om ett högre inflationsmål, som från är inne på, skulle vi trycka in mer energi i samhället. Men å andra sidan talar hushållens skuldsättning emot det. Det indikerar att vi ändå trycker in väldigt mycket energi. Hushållen har lånat på sig ganska mycket och använder resurserna på olika sätt. Sedan kanske vi politiker inte alltid tycker att vissa ska använda saker och ting på ett visst sätt, och så vill vi gå in och begränsa. Men det är ett bevis för och indikerar att det finns pengar i ekonomin och att man använder dem. Man lånar mer, och man har mer kassa att investera med. Det andra är en diskussion som också för. Ett högre inflationsmål skulle kunna ge en högre fallhöjd när det börjar svänga. Det skulle i och för sig innebära att räntan måste sänkas än mer. Man har ju provat det under krisåren, när många har lagt sig på i stort sett nollnivå. Och ändå får vi alltså inte ett tryck på högre inflation, för det beror på en massa andra faktorer. Högre inflationsmål enligt vad och är inne på är att elda på med lägre räntor. På kort sikt måste det vara oerhört mycket lägre räntor. Jag vet inte hur resonerar. Ska vi ha en nollränta i för att riktigt kunna blåsa på? Det är inte säkert att det räcker, eftersom vi inte har omvärldens efterfrågetryck på den nivå som vi skulle vilja ha. är en öppen och beroende ekonomi. Det är bara att konstatera det. Vi är beroende av omvärlden, och den påverkar oss, betydligt mer än vi kan påverka vår omvärld. Det måste man alltid ta hänsyn till. Vad glömmer att tala om är det som jag tror är en del av hennes lösning: Tryck upp inflationen och ha väldigt låga räntor! är det en politik som Vänstern vill ha, med kraftigt höjda skatter för hushållen, borttagande av jobbskatteavdrag, återinförande av förmögenhetsskatt, arvs- och gåvoskatt, fastighetsskatt och så vidare. Det tar ju ifrån hushållen en massa resurser och en massa pengar, som i det skedet skulle balansera den delen. Jag kan förstå att och är inne på en sådan typ av politik, men hon säger inte hela delen i denna debatt. , herr talman, blir jag lite fundersam. höll ett anförande här på totalt . fokuserade han på regeringens politik, finanspolitiken, och i ungefär en minut om jag är snäll pratade han om ämnet penningpolitik. Om man då ska försöka få in det anförande som höll i debatten om penningpolitiken får man formligen använda ett skohorn. Jag blir dock lite fundersam i det skedet också. försöker säga att regeringen ska lastas för arbetslösheten, men innebär det att man ska putta in mer energi i ekonomin för att gasa på. Det är ju precis vad regeringen vill göra. Vid en lågkonjunktur måste vi gasa på och underbalansera budgeten, men S vill göra tvärtom. Man vill inte gasa på utan att vi ska hålla fast eller till och med minska energin i politiken, enligt vad man säger i sin egen budgetproposition. Jag får inte detta att gå ihop, ! 97 (V) replik: Egentligen hade jag tänkt begära replik på , men vi var överens i så mycket, vilket var lite ovanligt, så därför tar jag replik på i stället. säger att tar ansvar för hushållens skuldsättning, och det gör man. Det är detta som diskussionen handlar om. Jag tyckte att mycket tydligt sade att har tagit på sig en roll som man enligt den lagstiftning som finns inte ska ha. har tagit på sig den roll som regeringen ska ha, det vill säga att ansvara för att hushållens skuldsättning inte ska öka. Vi i har lagt fram en rad förslag för att minska hushållens skuldsättning. Framför allt vill vi öka bostadsbyggandet. Byggandet av hyresrätter är helt avgörande för att hålla prisutvecklingen på bostadsmarknaden nere så att människor faktiskt har ett alternativ till att skuldsätta sig. Det alternativet finns inte . Likaså vill vi minska ombildningen av hyresrätter till bostadsrätter. Det är också ett sätt att öka hushållens skuldsättning. Vi vill att bankerna ska tvingas förhandla utifrån reporäntan med sina kunder för att pressa ned räntan och därigenom möjliggöra för bolånekunderna att amortera i mycket större utsträckning. Det är några av våra förslag. Vi har också sträckt ut handen till regeringen och sagt att vi kan se över ränteavdragen och hur vi kan göra med dem. Vi har alltså väckt en rad förslag. Regeringen gör det däremot inte. Ett sysselsättningsmål har både LO, TCO och Calmfors, och de flesta andra länder har ett sysselsättningsmål i penningpolitiken. Det skulle alltså inte vara unikt för . Det är många andra bedömare som också tycker att behöver det. Jag nämnde LO, TCO och Calmfors. Ett högre inflationsmål är något som IMF:s chefsekonom har initierat en debatt om. Man menar att de låga inflationsmålen har bidragit till att vi har så låga räntor, vilket ökar skuldsättningen och också har inneburit att man inte kan pusha på ekonomin i den utsträckning man behöver när det blir en sådan djup kris. Det är detta det handlar om. Det är en stor internationell debatt, och jag tycker att vi ska kunna föra den här i utan att hamna i ankdammen. 98 (KD) replik: Det är intressant att höra på . Visst finns det olika sätt att jobba på. Det ser vi runt om i vår värld. Man har lagt an olika sätt att lösa problem. Politiken måste ändå vara huvudansvarig för en mängd olika åtgärder. Sysselsättning är en del av det politiska. Att lägga över också detta på är att föra över mer och mer politik från oss som ska hantera den frågan. Det är en märklig ordning. Låt penningpolitiken vara fokuserad på vad den ska handla om, inflationsdelen. Låt frågor om sysselsättning, arbetslöshet och andra typer av politiska frågor ligga på regering och riksdag att hantera. Ni vill ju öka statens inflytande och ha mer av att politiker ska styra och ställa oavsett om det är på regeringsnivå, kommunnivå eller landstingsnivå. vill ni plötsligt avhända er en del av de verktygen och lägga dem på . Jag får inte detta att gå ihop. Jag tycker att vi borde hålla en linje där vi är tydliga med vad som är målet för och vad som är politikens ansvar. Så ser jag på det. 99 (V) replik: talar om att vi ska avhända oss verktyg. Tvärtom handlar detta om att vi ska skaffa oss fler verktyg. Finanspolitiken har det överordnade ansvaret för att skapa jobb och sysselsättning. Så ser jag på det. Sedan har självklart marknaden och parterna en roll, men finanspolitiken ska ha ett stort ansvar för att stimulera ekonomin och se till att vi skapar jobb och sysselsättning. Det har er regering misslyckats med. Vi har högre arbetslöshet än vi hade 2006. Den är kraftigt högre det är 92 000 fler arbetslösa och andelen långtidsarbetslösa har ökat mycket, med . fungerar matchningen på arbetsmarknaden allt sämre. Ni har alltså inte tagit det ansvaret, och ni tar inte ansvar för hushållens skuldsättning. För är frågan om full sysselsättning så pass avgörande att vi är beredda att lyfta på varenda sten och se på vilka av de verktyg som finns vi kan ta till oss och komplettera verktygslådan med. Då menar vi att penningpolitiken är en del i det. Därför menar vi att också borde ha ett tydligare mål för sysselsättningen. Vi vet att penningpolitiken påverkar investeringarna i samhället och därmed också antalet jobb. Vi vet också att penningpolitiken påverkar den strukturella arbetslösheten. Därför är målen för penningpolitiken också väldigt avgörande för hur vi lyckas med sysselsättningen. Jag tycker att vi bör ta till oss detta och se vad vi kan göra och vad vi kan förbättra. Det är därför vi har lagt fram förslaget om ett sysselsättningsmål, vilket också LO och TCO tycker behövs. Även professorer i nationalekonomi tycker att det behövs, och många andra länder har det. Jag tycker att det är ett redskap vi ska använda. För oss är det avgörande att få ned arbetslösheten, och jag tycker att det är värt att pröva även det instrumentet. 100 (KD) replik: Det finns många metoder. Jag står dock fast vid att man ska försöka vara så tydlig som möjligt med vad olika delar ska råda över. Låt politiken hantera så mycket som möjligt i dessa olika delar. försöker ha en balans när det gäller bolånen. Det handlar om en balansgång hur man ska hantera detta. Signalen till politiken är också tydlig: Försök syna de här problemen och lösa dem! Helheten blir lite märklig när man ser på vad säger. Å ena sidan ska vi ha ett sysselsättningsmål för . Med andra ord skulle man då enligt teorierna sänka räntan ännu mer eller kanske nolla den för att öka trycket. Å andra sidan har en finanspolitik där man ska höja skatterna så mycket att man saboterar den inhemska konsumtionen. Nu i dagarna får vi klara besked om att det är hushållens konsumtion som drar upp bnp-tillväxten i vårt land. resonemang i de här sammanhangen blir lite märkligt. Man tar ifrån hushållen deras möjlighet att pusha på konsumtionen i vårt land. Man för över sysselsättningsmålet till . Då blir min fråga direkt: Hur ska klara av detta om ni i andra ändan saboterar förutsättningarna för dem? 101 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag ger en minut till replik. Man får faktiskt tänka på att inte ställa frågor i sista anförandet. 102 (V) replik: Tack, det uppskattas! I har vi tittat både på verkligheten, det praktiska utfallet, och på den ekonomiska teorin. Man kan se att offentliga investeringar har störst påverkan på sysselsättningen, det vill säga att man kan styra ekonomin genom att göra stora samhällsnyttiga investeringar, bygga bostäder och införa investeringsstöd för att bygga hyresrätter. Det skapar mängder av nya byggjobb. Man kan öka investeringarna i järnväg, miljöteknik och energiomställning. Det finns mängder av offentliga investeringar som vi skulle kunna göra som ökar sysselsättningen. Ni för däremot en politik som gör att man ökar inkomstskillnaden väldigt mycket, vilket är dåligt för samhällsekonomins utveckling. Med skattepolitik får alla som tjänar betala samma skatt som , men människor med högre inkomster får bidra mer, så att vi kan anställa fler i äldreomsorgen och skolan och så att vi kan bygga bostäder. Det är en bra utveckling som skapar jobb. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 11 § Strategisk exportkontroll 2012 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2012/13:UU11 Strategisk exportkontroll 2012 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden (skr. 2012/13:114). 103 (S): Vi har att debattera utrikesutskottets betänkande nr 11. Det rör sig om att regeringen har lämnat en skrivelse till om den svenska politiken för exportkontroll av krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden . Skrivelsen innehåller också en redovisning av exporten av krigsmateriel . I betänkandet behandlas också motioner som rör nedrustning och icke-spridning. Till betänkandet hör tio reservationer. Jag tänker fokusera på den socialdemokratiska reservationen nr 9, som hör till punkt 6, nedrustning och icke-spridning. Men låt mig först säga något om lejonparten av betänkandet, som handlar om strategisk exportkontroll. Där är vi socialdemokrater nöjda med att en parlamentarisk kommitté är tillsatt efter att vi och andra partier här i från oppositionen har krävt detta . Kommittén har fått direktiv och satt i gång sitt arbete. Vi ser med stor förväntan fram emot resultatet av utredningen, som ska presenteras . Det är av största vikt att det här slutförs, för det står klart att det behövs en moderniserad lagstiftning som tar hänsyn till hur världen ser ut och som tar hänsyn till, inte minst, krav på att skärpa exportkontrollen när det gäller icke-demokratier. Ansvaret vilar nu tungt på utredningen och regeringen att komma fram med ett förslag som vi kan debattera i den här kammaren. På den socialdemokratiska kongressen formulerade vi vår hållning vad gäller vapenexportlagstiftningen i det dokument som vi kallar för framtidskontraktet. Jag skulle vilja lägga fram det citatet för att tydliggöra vår hållning i frågan: Socialdemokratin behöver ta ett politiskt ansvar för att ställa om försvarsindustrin till en ny säkerhetspolitisk situation och modernisera regelverket för vapenexport, bland annat genom att införa ett så kallat demokratikriterium. behöver ett skarpt regelverk som förhindrar vapenexport till diktaturer och länder som grovt och omfattande kränker mänskliga rättigheter. Socialdemokraterna vill ta initiativ till större öppenhet och transparens vad gäller behandling av exportlicenser genom att informeras. Därmed torde Socialdemokraternas hållning i frågan vara tydlig. Detta om vapenexporten. Låt mig nu gå över till vår reservation gällande nedrustning. Det här avsnittet gäller det internationella nedrustningsarbetet, ett arbete och en process som på många vis är nedslående. FN:s stora nedrustningskonferens i , CD, har präglats av låsningar . Jag ber om ursäkt för orgien i förkortningar som snart följer. Jag tänker på provstoppsavtalet, CTBT, icke-spridningsfördraget, NPT, arbete med inspektioner och kontroller, ett avtal för kontroll av klyvbart material som heter FMCT och det arbete som varit mycket aktivt i, att anordna en konferens om en zon fri från massförstörelsevapen i . Det pågår en hel del arbete. Men alla de här processerna har det gemensamt att de går mycket långsamt framåt, om ens något. Det är också gemensamt att kärnvapenstaterna visar mycket lite intresse för just nedrustning av kärnvapen. Kärnvapenarsenalerna i världen består, och en närmast oförskämd summa pengar används för att modernisera kärnvapenarsenalen.