prot · H009114 · 2013-05-30 00:00:00 — Aldrig förr i historia har vi exporterat så mycket vapen från det här landet som vi gjort . , 2012, exporterade vapen för . Det gjorde oss till världens elfte största vapenexportör . Bland köparna återfinns en lång rad diktaturer, auktoritära regimer, krigförande stater och länder som gör sig skyldiga till grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Bland de största köparna återfinns länder som , , och , länder som i alla fall för oss vänsterpartister är oerhört problematiska som köpare av svenska vapen och svensk krigsmateriel. Vi i har varit starkt kritiska till denna utveckling. Vi tycker att den står tydligt i strid med hur vi vill att ska agera i världen. kommer inte att vara ett land som har någon trovärdighet i att vara en röst för fred, demokrati, frihet och mänskliga rättigheter i någon del av världen så länge som vi beväpnar auktoritära och icke-demokratiska regimer. Dubbelmoralen i den svenska vapenexporten blev inte minst tydlig under de gångna årens folkliga protester och revolter i och . som unga män och kvinnor med ett enormt mod har trotsat sina regimer och krävt frihet, demokrati och sociala rättigheter på gator och torg runt om i och har beväpnat i stort sett alla auktoritära regimer i hela regionen. Det är för oss vänsterpartister alldeles uppenbart att regelverk för export av vapen behöver ändras i grunden. Behoven av en grundlig reformering av den svenska krigsmateriellagstiftningen har dessutom i synnerhet understrukits av den så kallade Saudiaffären, där det avslöjades att både den nuvarande och den tidigare regeringen har gett sitt godkännande till att , , inlett ett samarbete med i syfte att hjälpa saudierna att bygga upp en fabrik för antitankvapen. mål är tydligt, och vi hymlar inte med det. Vi vill se en värld i fred, en värld utan vapen. Därför menar vi att svensk vapenexport helt ska avvecklas. Men i de reservationer som ligger på bord visar vi på konkreta steg som skulle kunna ta , här och , för att reglera den svenska vapenexporten och förhindra att exporterar vapen till diktaturer, länder som begår brott mot de mänskliga rättigheterna och länder som befinner sig i krig. slog fast att regeringen ska återkomma till med förslag till ny krigsmateriellagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen av krigsmateriel gentemot icke-demokratiska stater. kan vi konstatera att regeringen visserligen har tillsatt en utredning men att den inte ska vara klar förrän , med andra ord efter nästa val. Det kommer att ta innan vi kan få förslag om en reformerad krigsmateriellagstiftning på bord. Tidigast i den vapenexportdebatt som vi kommer att ha 2017 i denna kammare kommer vi att se de eventuella resultaten av en eventuell skärpning av svensk krigsmateriellagstiftning. För oss vänsterpartister är detta inte acceptabelt. Vi ser redan nu hur tiden sprungit från den lagstiftning vi har i . Den lagstiftning vi har i har omtolkats så att det som egentligen skulle vara ett tydligt regelverk alltmer påminner om ett lapptäcke med enorma malhål. ser vi att det folkliga stödet för den svenska vapenexporten har försvunnit. En opinionsmätning som publicerades av SVT visade att av svenska folket stöder svensk vapenexport till diktaturer. Men med den borgerliga regeringen har inte en enda reglering av svensk vapenexport presenterats eller genomförts. När det gäller att försämra för sjuka och arbetslösa rusar den borgerliga regeringen fram som frustande hästar på en galoppbana, men när det kommer till att förhindra vapenexport och att diktaturer och förtyckarregimer beväpnas finns det sengångare och sköldpaddor som rör sig snabbare. har varit tydligt. Vi vill se ett förbud mot vapenexport till diktaturer, och vi vill se ett förbud mot vapenexport till krigförande stater och stater som begår grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Vi tycker att den pågående utredningen behöver få tydliga tilläggsdirektiv på dessa punkter. Vi vill också att den pågående utredningen ska titta på frågor om import, utlåning och uthyrning av vapen. Det är ett område som är i det närmaste oreglerat. Detta har bland annat inneburit att har lånat ut krigsmateriel till . Vi har sett hur den svenska försvarsmakten köpt vapen från bland andra och . Det innebär att våra gemensamma skattepengar går via den svenska försvarsmakten rakt in i krigsmaterielindustrin i både och . Detta sker i ett läge när brotten mot de mänskliga rättigheterna fortsätter i och bygger ut sina bosättningar, fortsätter att fördriva palestinier från de ockuperade länderna och skjuter varje försök till fredssamtal i sank. Vi kan inte acceptera detta, och därför yrkar jag bifall till reservation 1. Det är hög tid för militär nedrustning. Globalt sett har militärutgifterna ökat dramatiskt det . ökade världens militära utgifter , enligt internationella fredsforskningsinstitut . uppskattar att enbart uppgick världens militära uppgifter till . Som en jämförelse har FN beräknat att det skulle räcka med två och en halv dags militära utgifter för att rädda livet på sex miljoner mammor och barn världen över. har vi sett en marginell minskning av jordens militära utgifter. Det beror dock inte på ett framgångsrikt nedrustningsarbete utan snarare på att det är ekonomisk kris i och EU. Behoven av militär nedrustning syns inte bara på det globala planet utan också i vårt eget närområde. Vi har sett den ökade exploateringen av naturtillgångar och hur möjligheten att skapa nya transportleder i i spåren av klimatförändringarna gör att allt fler länder blickar norrut och börjar bevaka sina intressen, också militärt. Militariseringen av tar sig många olika uttryck och märks till och med i vårt eget land. har vi sett ett stort antal internationella militärövningar, ofta tillsammans med Nato, i norra . Ett exempel är Cold Response som arrangerats . Ett annat är den Natoledda flygövningen Loyal Arrow som genomfördes och var den största flygövningen i historia. Övningsfältet , North European Aerospace Test range, har utvecklats till en av de viktigaste arenorna för Natos testning av bombflygplan, förarlösa flygplan, missiler och andra vapentyper. har kraftigt motsatt sig denna utveckling, både här i talarstol och genom att vara på plats i norra och demonstrera och protestera mot dessa militärövningar med Nato. står upp för militär nedrustning och för den svenska militära alliansfriheten. Därför har vi lagt fram konkreta förslag på bord om att det är hög tid att inte tillåter Nato att genomföra fler militärövningar eller testa vapensystem på vårt territorium. vill också att tar initiativ till en konvention för som innebär en demilitarisering av regionen. Flera av de stater som visar allt större intresse för har kärnvapen. Vi vet att kärnvapen redan har förts upp dit genom kärnvapenbestyckade ubåtar något som flera av de stater som gränsar till har. ser vi att stora delar av vårt jordklot täcks av kärnvapenfria zoner och zoner fria från massförstörelsevapen. , , och täcks av kärnvapenfria zoner och zoner fria från massförstörelsevapen. vill se att vi på samma sätt skyddar och att tar initiativ till att inrätta en zon fri från massförstörelsevapen och kärnvapen i . Därför yrkar jag avslutningsvis bifall till reservation 10. 107 (SD) replik: är ett av de partier som står bakom förslaget att införa ett demokratikriterium för export. Vi kan nog båda vara överens om att man kan se vissa länder som renodlade diktaturer och andra länder som renodlade demokratier, men vi är nog också överens om att det kan finnas ett stort spektrum där emellan med länder som kanske inte är fullt ut renodlade demokratier. Att införa ett demokratikriterium för att exportera vapen är lovvärt, i alla fall på papperet. Min fråga till är dock: Hur definierar en diktatur? Var går gränsen när det gäller de länder som inte är fullt utvecklade demokratier ? 108 HANS (V) replik: Det är lite spännande att diskutera vapenexport, demokrati och diktatur. När det kommer till just vapenexport blir det plötsligt så extremt svårt att definiera en diktatur. Det gäller för och tyvärr också för försvarsminister som har haft stora problem att hantera frågan huruvida är en diktatur eller inte. Detta problem har vi nästan aldrig annars i utrikesutskottet. I andra sammanhang kallar vi länder demokratier och diktaturer utan att ha detta problem. Tittar man på listan över länder som exporterar vapen till är det inte speciellt komplicerat. är självklart en diktatur. Detsamma gäller , , och . De är alla länder som har exporterat vapen till. har föreslagit ett demokratikriterium. För att vi ska kunna exportera vapen till ett land måste landet möta de grundkrav vi ställer på en demokrati. Dessa ska definieras av en utredning som tar fram kriterier som man kan utgå från och som man tydligt kan svara ja eller nej på om ett land uppfyller. Sådana kriterier är till exempel att det finns fri press, att man genomför flerpartival och att det finns fria oberoende fackföreningar. Det är några av de kriterier jag har för en demokrati och krav som jag vill ställa på ett land för att ska få exportera vapen till det landet. Det är inte svårare än så. Men uppenbarligen är det mer komplicerat för och . 109 (SD) replik: Vi anser att det finns tillräckliga verktyg och regelverk för hur ska syssla med krigsmaterielexport. Jag kan utröna av svar att det kanske inte är så lätt att definiera. Det finns länder som är på väg mot demokrati men som ännu inte uppfyller de kriterier som radade upp. Om dessa länder inte kan ta emot export från på grund av demokratikriteriet och det innebär att andra krafter kan komma till makten, vad har då och omvärlden vunnit om dessa krafter är betydligt värre än de som sitter vid makten tillfälligt och strävar efter att utveckla sitt land till en demokrati? Det vore olyckligt att införa ett kriterium som målar allt i svart och vitt till följd av de krav som radar upp. Det är fullt tillräckligt med de verktyg och regelverk vi har där man tar ställning från fall till fall. Så bör man också göra fortsättningsvis. Än en gång, : Vad har man vunnit på om man låser sig till ett kriterium, och det omöjliggör en export till dem som har makten i ett land på grund av att de ännu inte har uppfyllt det men strävar dit, och det i stället kommer andra krafter till makten som kanske raserar det bygge man håller på med? 110 HANS (V) replik: Den här typen av argumentation stöter man ibland på när det gäller vapenexport. Man får höra att om inte exporterar vapen kommer någon annan att göra det. Om inte vi beväpnar diktaturerna och de auktoritära staterna kommer något annat land att göra det. Det innebär i så fall att vi låter världens skurkstater sätta ribban för svensk vapenexport. Vi ser att till exempel exporterar vapen till regimen i som vi ser ett blodbad i det landet. Ska låta det vara ribban för vår vapenexportpolitik? Man kan fråga sig om också ska exportera vapen till regimen, utifrån det resonemanget. Frågan är: Vad vinner världen på att skärper sin lagstiftning? Om vi tittar globalt finns det nu ett enormt behov av länder som vågar gå före i nedrustningsarbetet och vågar vara de goda exemplen när det kommer till vapenexport. Det finns också en större poäng. Jag har en vision av att vårt land ska vara en tydlig kraft för fred, demokrati och nedrustning världen över. Jag vill att vi i ska utnyttja vår militära alliansfrihet och vår internationella trovärdighet till att agera som medlare i konflikter. Där kan vi spela en enormt stor roll. Det har vi gjort historiskt i många konflikter. Vi har varit en tydlig kraft som spelat en avgörande roll för att länder har kunnat gå från krig och konflikt till fred och demokrati. Jag tror att vi har möjlighet att göra det också . Men den rollen är väldigt svår att spela om vi exporterar vapen till diktaturer och förtryckarstater. Jag noterar att i varje fall är alldeles nöjda med den lagstiftning som finns och inte tycker att det finns behov av några nya kriterier. Jag vill förtydliga att det innebär att ställer sig bakom den vapenexport som sker utifrån den lagstiftning som finns . Det innebär att tydligt tar ställning till svensk vapenexport till diktaturerna i , , och en lång rad andra stater. Det är ett intressant ställningstagande från sida. 111 (M): Vi behandlar den årliga skrivelsen om vapenexport. Det är egentligen det ämnet som är huvudfokus. Det handlar om att diskutera: Hur har den strategiska exportkontrollen sett ut ? Vilka beslut är fattade? Vilka bedömningar är gjorda? Vad är det för situation vi har? När man läser dokumentet kan man konstatera att i faktiska siffror har vapenexporten minskat med till en nivå på eller motsvarande i storleksordning av det totala exportvärdet i . Vi kan också konstatera att värdet av beslutade utförseltillstånd det man har prövat och tagit ställning till har minskat och har ett värde på , det vill säga något mindre. Detta är stora summor, men det innebär också minskningar. fick vi mycket kritik för att de hade ökat. Jag har inte förväntat mig motsvarande beröm för att de nu har minskat. Men det finns skäl att konstatera att det varierar över åren. Det är i huvudsak beroende på att avtalen och affärerna är så pass omfattande att det spelar stor roll vilka år de infaller. Vi kan också av skrivelsen konstatera och det har redan flera gjort här att vi har köparländer som , där det rör sig om 1,4 miljarder, , ned till länder som köper för ganska lite och gör väldigt begränsade inköp. Totalt sett handlar de fem största länderna som är nämnda här för ett belopp som utgör en betydande del av den totala vapenexporten. Man kan säkert diskutera varje enskilt land. Jag kommer tillbaka till det . Detta är långa avtal. Det är en trögrörlig materia. Försäljningen till är till exempel rester av de affärer som gjordes . De lever kvar så pass . Vi har att ta hänsyn till hur vi hanterar de långa avtalen. Sammanfattningsvis kan man konstatera att skrivelsen ger bilden att den svenska krigsmaterielexporten, vapenexporten eller strategiska exporten, kärt barn har många namn, i stort sett är oförändrad över tiden. Åtminstone har den i stort sett ut . När man behandlar ärendet ska man vara medveten om att vi gör en trefaldig avvägning. Vi har de utrikespolitiska målsättningarna, de försvarspolitiska målsättningarna och också de industripolitiska målsättningarna, låt vara att vi lägger mindre vikt vid de industripolitiska målsättningarna i de bedömningar som görs vid strategisk exportkontroll. Vi måste också konstatera att vi bland annat behöver ett svenskt försvar. Det har vi varit överens om. Vi har sagt att vi därmed har behov av en försvarsindustri. Kan man ersätta den med inköp? Det är en fråga som med jämna mellanrum rör sig i debatten. Svaret är: Det kanske man kan. Men man blir naturligtvis långsiktigt beroende av den part man köper av. Det är på samma sätt som när vi ser att de långsiktiga avtalen nu ger konsekvenser på säljarsidan. Innan man säger att vi helt ska ersätta det med inköpta vapen kan man fundera på vad det innebär för säkerhetspolitiska låsningar för . Jag vill gärna nämna de problem som ligger på den industriella sidan. Det gäller framför allt frågan om dubbla användningsområden. säljer vi många industriprodukter som man också har möjlighet att använda för andra än avsedda ändamål. Där behöver vi vara väldigt noggranna. Det är rätt att man har tagit upp den frågan i lagstiftningen. Men jag kan fortfarande se problem i det. Jag tycker att dagens system fungerar ganska bra. Jag tror egentligen att det på något sätt bara handlar om människor, om vi sedan kallar dem för ISP, eller något annat. Jag tror inte på ett system där kriterierna i varje enskilt läge kan förutses så att de alltid ger en korrekt bedömning. Det kommer alltid att vara fråga om bedömningar. Det kommer alltid att vara fråga om hur man väger olika faktorer mot varandra. Därför är det viktigt att konstatera dels att det behövs personer som gör avvägningen, dels att det behövs en öppenhet i de delar där det går att vara öppen så att man kan redogöra för utifrån vilka utgångspunkter ett beslut fattas. Utredningen av exportkontrollen av krigsmateriel, kallad KEX, har satt i gång sitt arbete. Jag är en av dem som är med i utredningen. Jag kan konstatera att det går att göra som gjorde alldeles , förenkla, och säga: Känner vi igen en demokrati? Känner vi igen en diktatur? Någonstans har vi någon sorts känslomässig bedömning av de allra flesta stater. Det kan uttryckas i att de är mer eller mindre auktoritära, att man bör akta sig mer eller mindre för dem, eller vad vi kallar dem. Det kan vara en sak. Frågar man expertisen säger de: Ska vi ha lagtekniskt hållbara definitioner ska vi vara väldigt noggranna. Utvecklingen ser lite annorlunda ut och skiljer sig åt över tiden. Det gör att det är lättare att instämma i principen än vad det är att uttrycka det på ett sätt som är hållbart. Jag ska också säga några ord om följdmotionerna. De kan tyckas ha lite svag koppling till själva skrivelsen. Förutom de följdmotioner som rör sig om skrivelsen handlar följdmotionerna om nedrustningsarbete generellt. Det gäller ATT, , och liknande. Här har det förts en diskussion framför allt från om nedrustningsarbetet. Ska man titta på kärnvapennedrustning finns det två saker som är viktiga. Det ena är att få de stater som har kärnvapen att minska mängden kärnvapen i rotation. Det andra är naturligtvis att se till att inga nya stater får kärnvapen. Då kan man fundera på vilka argument som är vägledande för att lyckas med detta. Jag håller med om att de humanitära konsekvenserna av kärnvapen är förödande. Det kände man till efter de första insatserna i . Berättelserna från Hiroshimaöverlevande jag har själv träffat en av dem i ett sammanhang är naturligtvis sådana att det inte går att slå bort dem. Jag tror inte att vi berättar någon nyhet för någon riksdagsledamot eller för någon ens i kärnvapenstaterna om vi säger att de humanitära konsekvenserna av kärnvapen är förödande. Men jag tror inte att vare sig eller kommer att säga att det är den faktorn som avgör att de ska sluta att ha kärnvapen, i varje fall inte så länge den andra sidan i konflikten har det. Det är där vi skiljer oss lite grann åt. Hur bred ska paletten vara när på alla sätt försöker medverka till kärnvapennedrustning? Det är en övertygelse hos den att vi ska göra det, och vi gör det också. Men man har valt att säga att vi behöver en bredare verktygslåda och inte ska låsa oss för enbart den i och för sig viktiga och korrekta delen att kärnvapen har humanitära konsekvenser som är svårförsvarade. Skrivelsen är lagd på bordet. Den visar utvecklingen . Det är ett antal följdmotioner som hanteras. Jag avslutar mitt anförande med att dels yrka bifall till utrikesutskottets förslag, det vill säga att skrivelsen läggs till handlingarna, dels yrka avslag på de motioner som finns. 112 (MP) replik: Jag blir väldigt fundersam när jag hör tala om industripolitiska målsättningar. I mitt anförande tog jag upp att arbetsmarknadsskäl enligt svensk rätt inte är en grund för att tillåta vapenexport. Det är någonting som jag tycker att det är viktigt att vi håller skilt från det som är vår vapenexportlagstiftning. Arbetsmarknadspolitiska skäl i kan inte utgöra en grund för vapenexport. Däremot ska vi ha industripolitiska målsättningar. Vi ska ha en livskraftig industri i . Men då måste vi ställa om den industrin, så att den tillverkar andra produkter, som vi dessutom kanske har bättre nytta av. Vilka är då de försvarspolitiska målsättningar vi ska ta hänsyn till? Vi säger att vi behöver vapen. Vi måste exportera vapen som vi ska kunna ha själva. Men vad är det för hot vi har mot ? och är på samma sida i alla fall i den frågan. Vi tror inte att ryssen kommer eller inom överskådlig tid. Vad är det då vi ska försvara oss emot? Det kanske är någonting helt annat klimatpåverkan och infrastruktur som pajar på grund av den. Vi kanske behöver den högteknologiska kompetens som finns inom industrin till någonting helt annat, så att vi kan skydda människor boende i genom att ställa om. Industripolitiska hänsyn ska tas, men inte som grund för vapenexport. Det är jag en total motståndare till. Men det som jag egentligen tänkte be diskutera och resonera lite grann kring är försvarspolitiska och säkerhetspolitiska hänsyn. Hur kan det komma sig att vi i menar att försäljning av vapen till diktaturen i är ett säkerhetspolitiskt intresse för ? Det talas om öppna hamnar i , men jag köper inte den argumentation som ministern brukar använda sig av. 113 (M) replik: Vi börjar med den industripolitiska delen. Jag var inne på att detta för ISP och inte är ett skäl. Men det finns ändå anledning att fundera lite på det här. Ett av de stora svenska exportföretagen är . Mobiltelefonsystem har effekter i detta härad, nämner man . Då måste vi fundera på om vi ska ha ett system som gör det möjligt att exportera utrustning för kommunikation som kan utnyttjas av både dem som är för och dem som är emot regimen och hur man ska hantera det. Där har vi ett typisk industripolitiskt övervägande som behöver göras. Det finns säkert fler. Man måste vara klar över att själva beslutet att vi ska ha en vapenindustri naturligtvis bygger på det inhemska behovet av vapen. Därmed måste man också fundera på hur de företagen får en chans att överleva och fungera. Sedan tar upp frågan om försvarspolitik och säkerhetspolitik. En av de viktigaste frågorna för framtiden handlar om kommunikationsvägar. Vi ska fundera över vilka som är de strategiska flaskhalsarna, där har behov av att kommunikationen är öppen. Vissa av flaskhalsarna finns tyvärr i anslutning till stater som vi kanske inte alltid tycker är de bästa. Av geografiska orsaker blir det på det sättet. Det är väldigt enkelt att döma ut det om vi säger att säkerhetspolitik bara handlar om gränser. Men handlar det om flödet i kan det bli mer komplicerat. 114 (MP) replik: Då undrar jag om en vapenfabrik i är en flaskhals i resonemang, om det är det han menar. Jag kan i alla fall inte se det på det sättet. Jag tänkte på det här med dubbel användning etcetera. Det är klart att det finns produkter där det kanske är svårt att definiera vilket användningsområde de kommer att få. Då måste man vara väldigt försiktig när man säljer. Men enligt regeringens skrivelse står krigsmateriel för strid för den övervägande delen av försäljningen från , och denna del ser också ut att öka, även står det. Det är krigsmateriel direkt för strid som utgör huvudparten av de vapen som säljs. Sedan kan det vara filtar, skyddsvästar och alla sådana saker; det är lite annorlunda kriterier för det, utgår jag från. Men krigsmateriel för strid borde vi verkligen vara väldigt noggranna med hur vi säljer. Jag tänkte även på artikel 8 i EU:s gemensamma ståndpunkt, som jag tror att den kallas. Den utgår egentligen från samma kriterier som vi har i politiken för global utveckling, att man ska ta hänsyn till fattigdomsproblematiken i de länder som man säljer vapen till. Vi styrs också av den gemensamma ståndpunkten, inte bara av den svenska krigsmaterielexportlagen. Jag skulle vilja att resonerade lite även kring den frågan. Varför använder vi oss inte av artikel 8 i det som vi ska följa? 115 (M) replik: tar upp frågan om krigsmateriel för strid. Vad gäller utförseltillstånden är det ungefär, om jag nu tittar snabbt, som är krigsmateriel för strid, 5,1 miljarder mot 2,8 miljarder för övrig krigsmateriel. Ser vi på den faktiska exporten får vi en annan bild, nämligen den omvända. Där är det ungefär 3,7 miljarder för strid och 6 miljarder för övrig krigsmateriel. Detta varierar över åren, och distinktionen är inte fullständigt glasklar. Dessutom kan man lägga till dem som är bedömda enligt kriterierna för dual use. Det är svårt att dra direkta slutsatser av det här.