prot · H009101 · 2013-05-02 00:00:00 — Det är huvudmannens, det vill säga kommunens eller skolans, uppgift hur man väljer att utforma ett bibliotek. Då gör man det lite lätt för sig, skulle jag vilja säga. Vi har ett förslag på en bibliotekslag, och det ger oss anledning att återkomma. Men det är inte det vi ska debattera . Det är även svårt att bara strunta i . Den har uppmärksammat den stora, oroväckande trenden som pekar på att läsförståelsen minskar, och det är framför allt unga pojkar som märks i det sammanhanget. I föreslås det en massa intressanta åtgärder. En av dessa åtgärder kallar man för Läslyftet. I Läslyftet lyfter man också fram bibliotekarier och skolbibliotekarier. Jag kan inte låta bli att säga det här. Jag tycker att det är en av de viktigaste ingredienserna när man pratar om bibliotek. Vi pratar inte om skolor utan lärare. Vi borde inte prata om skolbibliotek utan att prata om skolbibliotekarier. En reservation i dagens betänkande handlar om att utreda konsekvenserna av den förändring av förordningen för statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande som gjordes 2010. Här anser vi att en förändring av definitionen av kulturtidskrifter innebär att kulturdebatten blir snävare utan till exempel ekonomisk eller social debatt och att antalet kulturtidskrifter blir färre. Jag tittade på det i , och man kan skönja en förändring i den. En reservation handlar om lagerhållning av böcker. Det kan tyckas vara en lite udda reservation, men den är intressant i sig. I , och lagerhåller förlagen sina titlar mycket längre än vad man gör här. Att efter utgivningen kunna köpa en bok direkt från förlaget är ingen ovanlighet i de här länderna. Men i är den som vill köpa en äldre bok hänvisad till antikvariat. Även om vi pratar mycket om e-boken och dess intåg är den tryckta boken en viktig kulturbärare. Många av oss har också ett starkt förhållningssätt till den och vill värna den. Det är stor skillnad mellan att hålla en elektronisk platta i handen och att hålla en fysisk bok i handen. Det är underbart att vi kan få göra både och. En annan fråga handlar om digitala bibliotek, e-boken och bibliotekens roll där. Här har skrivit i en reservation att regeringen bör återkomma med förslag som främjar bibliotekens e-boksutlåning. Även på det här området har jag haft en debatt i kammaren med kulturministern, som då hänvisade till det förslag som även finns i och som lyftes fram av tidigare talare här om att Kommuner och Landsting ska få en uppgift att med statens stöd också förhandla för bibliotekens räkning. Vi får anledning att följa den här utvecklingen. Jag hoppas att det blir bra, såklart. En reservation handlar om den nationella biblioteksstrategin. Här finns det en efterfrågan när det gäller att få en tydligare strategi. Även om nu har fått ett uppdrag är det inte riktigt samma sak som det som man har efterfrågat, har jag förstått. Det här behövs av många anledningar, inte minst för att man ska kunna vidareutveckla biblioteken. Det handlar om den här rollen mellan folkbibliotek, regionala bibliotek och . Detta är också en reservation som vi ställer oss bakom. 85 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till de sverigedemokratiska reservationerna 6 och 9 samt till motion Kr309. Inledningsvis vill jag säga att det är trevligt att vara tillbaka i kulturutskottets debatter, även om det bara är tillfälligt. Jag har saknat det livliga meningsutbytet i det här utskottet och ljudet av era uppgivna suckar under mina anföranden, även om era kolleger i arbetsmarknadsutskottet också är ganska duktiga på både livligt meningsutbyte och uppgivna suckar. Skämt åsido behandlar vi kulturutskottets betänkande 7 om litteratur, läsande, bibliotek och språk. Här berörs flera allvarliga frågor. Den i särklass allvarligaste av alla, som jag vet engagerar alla partier, är frågan om den försämrade läsförståelsen bland barn och unga. Den som i dagens informationssamhälle inte behärskar språket och inte kan förstå och analysera text på en grundläggande nivå löper en överhängande risk att hamna i ett permanent utanförskap både när det gäller arbetsmarknaden och när det gäller den demokratiska processen. I presenteras en del intressanta förslag i form av till exempel läsombud på förskolorna. Vi får se vad regeringen gör av dessa och andra förslag. I betänkandet finns det också en reservation från de rödgröna partierna där man förespråkar en förstärkning av läsfrämjande insatser. delar uppfattningen att detta är viktigt. Vi har också anslagit medel för just detta ändamål i vårt senaste budgetförslag. Men då det inte finns någon gemensam finansiering och då vi till skillnad från de rödgröna inte vill peka ut enskilda och ganska tydligt politiserade verksamheter, som till exempel En bok för alla, har vi valt att inte stödja den här reservationen. Läsombud, bibliotek, bokbussar och i all ära, men vad som står klart och som jag tror att de flesta av oss egentligen är överens om är att om den här negativa utvecklingen ska kunna vändas eller dämpas krävs det breda helhetslösningar och en nära samverkan mellan stat, civilsamhälle, kommun och kanske även näringsliv. Vi ska givetvis göra allt vi kan och ta vara på goda exempel. Men även med en sådan här stor och bred satsning är det nog tyvärr mycket som talar för att vi kommer att få leva med lägre eller till och med ytterligare sjunkande nivåer när det gäller läsförståelse bland barn och unga. Det här beror på de svårlösliga strukturella problem som driver på utvecklingen. De sociala och sysselsättningspolitiska problem som utgör en del av den socioekonomiska förklaringen är sannolikt ingenting som något parti kan lösa i en handvändning, även om det kanske ibland kan låta så i de politiska pamfletterna. Förändringar i läsvanor som är kopplade till en ökad användning av ny teknik är också svåra att rå på. Den del av problemen som är kopplad till invandrings- och integrationspolitiken skulle man däremot faktiskt kunna åtgärda ganska snabbt och ganska enkelt. och rapporter har visat att nästan varannan utlandsfödd elev inte når upp till en grundläggande nivå av läsförståelse. Motsvarande nivå för infödda elever med svenskfödda föräldrar är . En stor del av den här skillnaden kvarstår även om man har extrapolerat för socioekonomiska variabler. Många invandrarelever gör helt fantastiska insatser och framsteg trots svårigheterna som det innebär att lära sig ett nytt språk och att behöva kompensera för en tidigare bristfällig eller till och med helt obefintlig skolgång. Men deras ansträngningar försvåras av ett antal faktorer. Den ganska extrema invandringspolitik som regeringen nu bedriver ger ett ständigt inflöde av nya och ännu mer resurskrävande elever till de redan segregerade skolorna. Det urholkar ekonomin, och det urholkar kvaliteten på undervisningen. Det här tror jag att många kommunpolitiker kan vittna om. Såväl migrationsministern som integrationsministern har varit inne på att karaktären på och omfattningen av invandringen har en helt avgörande betydelse för samhällets förmåga att klara integrationen. Men trots det har man inte dragit några slutsatser. Missriktade mångkulturalistiska doktriner som innebär att man i vissa områden kan gå i princip från vaggan till graven utan att behöva använda svenska i sitt vardagsliv försvårar givetvis de här problemen. Men med ett skifte till en mer ansvarsfull invandrings- och integrationspolitik skulle de här problemen kunna lindras. Ett led i en sådan politik är att på alla nivåer stärka det svenska språkets ställning, vilket vi lyfter fram genom vår reservation i det här betänkandet. När det gäller vår andra reservation i det här betänkandet köper vi utgångspunkten att ansvaret för till stor del är en angelägenhet. Men när det gäller frågan om att instifta ett nationellt lånekortssystem som skulle kunna utöka utlåningen och också läsandet i landet tycker vi att det är märkligt att, som man gör i betänkandet, hänvisa till den kommunala kompetensen. Övergripande nationella frågor utan direkta ekonomiska konsekvenser för kommunerna skulle man faktiskt kunna besluta om på nationell nivå. Avslutningsvis, herr talman, skulle jag än en gång vilja lyfta frågan om punktskriftens ställning. Mot bakgrund av att den här frågan har behandlats under en lång rad år här i kammaren valde vi först i utskottet att inte reservera oss till förmån för motion 309. Men efter att ha läst protokollen från de föregående debatterna och insett att utskottsmajoriteten fortfarande inte har presterat någonting som ens liknar ett vettigt svar på frågan om varför synskadade inte ska ha samma garanterade rätt till ett språk som hörselskadade eller personer utan funktionshinder väljer jag ändå att yrka bifall till motionen här. borde antingen ses som ett eget skriftspråk och då ges samma status som teckenspråket och de nationella minoritetsspråken eller betraktas som en version av det svenska skriftspråket och därigenom omfattas av det skydd som språklagen ger. Det måste vara på det ena eller det andra sättet. Allting annat är orimligt. Det anser även , som utskottsmajoriteten återkommande hänvisar till. 86 (V): betänkande handlar om språk, litteratur, läsande och bibliotek. vill yrka bifall till reservationerna 1, 2, 4, 5 och 7. Språket är någonting som vi föds in i och växer och utvecklas med. Det muntliga språket får sitt uttryck redan innan orden kommer. Det lilla barnets gurglande och ljudande är de första ansatserna till att uttrycka någonting, liksom gallskriket och kroppens rörelser. Men det är med alfabetets hjälp, dessa språkets byggstenar, som vi successivt bygger upp vår identitet, våra jag, som ska länkas samman med alla de andra jagen runt om i det hem som vi kallar för världen. Mitt modersmål är faktiskt inte svenska, utan värmländska som inte talas på ett och samma sätt ens i . Till och med i norra låter målen lite olika, beroende på vilken dalgång man råkar leva i. Mellan och är det bara fyra . Ändå sjunger språken i olika tonarter. Vad vill jag nu ha sagt med detta? Jo, att ens identitet ligger på tungan. Och det är med ordens och språkets hjälp som vi har den fantastiska förmågan att uttrycka oss själva och förstå andra och bygga broar och få ett samhälle att fungera. Genom leken och fantasin bygger barnen upp sina språkvärldar innan de ännu kan skilja på det som är rätt och det som är fel i våra vuxna ögon. Trots att varje barn äger förutsättningen för detta språkbygge bidrar ändå uppväxtmiljön till hur ett barns väg genom språket och livet kommer att te sig. Detta beror på olika faktorer och individuella omständigheter som funktionsnedsättningar likaväl som olika sociala och ekonomiska uppväxtvillkor. Det är alltså en klassfråga som allt annat här i samhället när de högavlönades skattesänkningar utarmar den ekonomi som kunde investeras i kultur, i böcker och i bibliotek. Dessa besparingar är helt onödigt slöseri med de själens C-vitaminer som varje barn, som varje ung människa, ja, som alla människor i vårt samhälle så väl behöver. Böckernas värld står inte lika öppen för alla barn, men alla barn måste få chansen att stiga in i de världar som böckerna tillhandahåller. För de barn som inte har välfyllda bokhyllor där hemma kan ett skolbibliotek utgöra en skattkammare. Men redan i förskolan är det nödvändigt att låta de minsta barnen lära sig umgås med alla dessa berättelser och bilder som finns i böckerna. I har vi dessutom en så rik och så fin barnbokstradition, så det är därför inget konstigt i att årets barnboksmässa i , världens största, hade i fokus. arbetar för att också förskolor ska få sina bibliotek, lika självklart som att alla skolor ska ha bra bibliotek, och att bibliotek ska finnas även i friskolorna som annars lätt slinker undan sitt ansvar. När det gäller bibliotek visar förslaget till en ny bibliotekslag på nödvändigheten av att tillföra mer statligt stöd till denna för demokratin så viktiga institution som heter bibliotek. Nyckelpersonerna i bibliotekens verksamhet är förstås bibliotekarierna, dessa välutbildade och för alla grupper i samhället så viktiga kulturförmedlare. Märkligt nog nämns knappast denna yrkeskategori i lagförslaget, och kulturministern säger sig ha tagit för givet att de finns. Det behövs dock lite större ambitioner än så. Det finns ett samband och ett växelspel mellan språk, läsande, tillgången till böcker och demokrati. Vi måste ta ett samhälleligt ansvar för att det finns ekonomiska resurser för att göra språket till allas vårt gemensamma verktyg. vill inrätta digitala bibliotek för utlån inte bara av film och musik utan också av e-böcker. Det ska också vara gratis. vill vi att upphovsmännen ska få en ordentlig ersättning för sitt arbete. Den förmedlande länken mellan bok och människa går inte att överskatta. Runt om i landet pågår läsecirklar, och böckerna har en sällsam förmåga att skapa sociala gemenskaper. En bokläsare är också medskapare till den inre film som texten framkallar hos var och en, och var och en kan av samma bok se sin egen inre film. Jag menar att det är en utmaning för kulturpolitiken. Den utmaningen kan ligga i meningen att man kan ge folk det de inte visste att de behövde. Man måste inte alltid ge folk, som det brukar heta i kommersiella sammanhang, det folk vill ha. Det ska man också ibland, men man kan också utmana. Det är en del av kulturens uppgift och en del av litteraturens mer spännande uppdrag. kultur visar med uppenbar tydlighet att behovet av läslyft och andra språkstimulerande åtgärder bara ökar. Denna kartläggning av läsandet i visar entydigt på att läsandet faktiskt är i avtagande hos vissa grupper och att språkförståelsen och förmågan att använda språket som ett demokratiskt och personligt verktyg därmed kan bli sämre, särskilt hos tonårspojkar men även generellt. Åt detta måste det göras någonting. Man måste rikta sina insatser särskilt mycket mot dem som behöver dem mest. vill också satsa än en gång på En bok för alla, både för barn och vuxna, liksom projekten för mej, pappa!, arbetsplatsbibliotek, vägbibliotek och även bibliotek i fängelser. Det finns redan många mötesplatser där litteraturen har en central plats. Biblioteken är som sagt den viktigaste, men då behövs också en rikstäckande och rättvis biblioteksstrategi för att garantera kvaliteten, mångsidigheten och tillgängligheten helt enkelt en nationell biblioteksplan. Men det finns även andra oaser för dem som vill besöka böckernas värld, för den bildningstörstande och för den gemenskapssökande. Det finns bokhandlar och kaféer. Man debatterar, man har uppläsningar och man byter idéer och erfarenheter. Allt bidrar till den mellanmänskliga kontakten och till att vi faktiskt får ett lite varmare klimat i det här landet. Att lämna utrymme för olikheter, att skapa tolerans och låta nyfikenheten få lite extra spelrum också det är kulturens och litteraturens uppgift. , herr talman, vill jag dra en lans för kulturtidsskrifterna, dessa våghalsiga och med entusiasmen som bränsle drivna publikationer. Det är ofta ett stort ideellt engagemang som gör en tidskrift möjlig, men även och inte minst är det statliga tidskriftsstödet avgörande. Många tidskrifter har vidare ramar än de rent kulturella. De utgör ofta saltet och utmaningen i samhällsdebatten. De behövs om vi menar någonting med kulturell och demokratisk mångfald. 87 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till kulturutskottets förslag till beslut, och det innebär också att samtliga motionsyrkanden avslås. Man kan tycka att det här är en lite prematur debatt. Det är flera som har varit inne på det. Det finns utredningar som är i gång. Bibliotekspropositionen har lagts fram alldeles , och vi kommer att få anledning att återkomma skarpt i många av de här frågorna . Sedan vi behandlade betänkandet i utskottet har som sagt bibliotekspropositionen kommit, och dess inställning är att vi ska kunna ha en ny bibliotekslag från . I det sammanhanget vill jag börja med att ta kål på ett påstående om att vi i majoriteten och i synnerhet vi moderater skulle vilja göra avgörande förändringar i den svenska biblioteksmodellen gällande huvudman och avgifter. Men det finns för den läskunnige inget i bibliotekspropositionen som skulle tyda på att vi vill ta bort det kommunala eller statliga ansvaret eller att vi vill avgiftsbelägga några bibliotekslån. Den tidigare bibliotekslagen har funnits , och det är tveklöst så att teknik har omdanat förutsättningarna en hel del fram . Personligen tror jag att den här utvecklingen är av godo, även om det ställer stora krav på aktörerna. Med en blandning av de traditionella tryckta böckerna, ljudböcker och e-böcker tror jag ändå att vi stimulerar läsandet i hög grad. Med fler kanaler kan helt enkelt fler ta del av litteraturens underbara värld. Det finns som sagt utmaningar, och jag tycker att regeringen på ett förtjänstfullt sätt tar upp dessa frågor i propositionen. Den bör också, faktiskt, tillfredsställa en del av motionsställarna. Det handlar till exempel om att folkbiblioteken föreslås främja kunskap i den nya tekniken. Det finns förtydliganden när det gäller prioriterade grupper som funktionsnedsatta, nationella minoriteter och personer med annat modersmål än svenska. Som sagts är teknikneutrala, avgiftsfria lån, oavsett om det gäller tryckta eller elektroniska böcker, givetvis en utmaning att hantera från webben. Grundläggande kvalitetskrav finns med. Där talar vi bland annat om allsidighet. Ansvarsfördelningen blir tydligare. Huvudman har alltid ansvar, även vid entreprenad. Och huvudman i det här fallet är ju kommunerna, eller om det skulle bli fråga om någon entreprenad på statlig nivå det tror jag inte skulle det i så fall faktiskt vara som skulle ha ansvaret. Sedan har det talats om bibliotekarier. Det är väl alldeles självklart. Det är precis som ministern sade i en debatt att vi förutsätter att vi har duktiga människor på plats på våra bibliotek. Det är liksom en förutsättning. Jag tror inte att du ska bli jätteförvånad om det står någonting om det också. Läsförståelse är det flera som har berört. Det är klart att den bristen är ett stort problem, en stor utmaning. har i uppdrag att fördela bidrag för läsfrämjande insatser. Delvis handlar det om pengar för inköp till folk- och skolbibliotek, men bidrag kan också sökas av kommuner eller andra organisationer för att utveckla och pröva nya metoder för att stimulera läsning. Det tycker jag är en jättebra ordning, att vi också ser till att det finns utrymme för att pröva nytt. Stöd delas ut till klassikerserier, där skolor erbjuds att köpa uppsättningar till subventionerat pris. Det finns också pengar till Litteraturpriset till minne. Syftet med det priset är ju att öka intresset för barn- och ungdomslitteratur. I den pågående , som vi får anledning att återkomma till, finns det förslag om tre nya stöd. Det är försöksverksamhet när det gäller läsfrämjande mellan skolbibliotek och studieförbund det tror jag kan vara spännande stöd till bokhandeln för att stimulera litterära evenemang och stöd till elektronisk utgivning. fördelar också stöd till tidskrifter och böcker av olika slag. är det strax över 700 titlar . Det är några som har berört det här som faktiskt berörs av stödet till kulturtidskrift. En del menar att det har gått ned lite . Det kan delvis bero på att en del av de här tidskrifterna helt enkelt har lagts ned. Sedan kan det också vara så att de skärpta kraven har gjort att det finns några som inte faller inom ramen för det här stödet, men det behöver inte nödvändigtvis vara någon nackdel. För dem som faller inom ramen kan det betyda en kvalitetshöjning. Personligen tycker jag att det regelverk vi har just nu är riktigt bra. Men det här är ju någonting som håller på att beredas just . Vi får väl se var det landar. Språk och språkförståelse är en viktig fråga. Det är verkligen viktigt för alla, men kanske speciellt för barn och ungdomar, tror jag. Det är en del av att växa upp. Det är en del av utvecklingen. Jag har själv erfarenhet av det. När jag var liten växte jag upp i ett annat land. Jag kom till . Ganska hittade jag ett vykort som jag skrev till min morfar, där det stod: Morfar! Jag ville inte klättra upp i trädet för det är två högt. Mitt språk var engelska, alltså too high. Visst har det betydelse hur man använder språket och att man behärskar språket. Det är viktigt med modersmål. Jag tror att en hel del av det som gjorde att jag kom in i svenskan relativt snabbt, förutom att jag hade svenska föräldrar, var att mina föräldrar kunde berätta på engelska för mig vad det handlade om. Jag kunde säga: Jag älskar dig, mormor! Det sade hon alltid till mig. Det var sådana enkla fraser jag kunde. Så illa var det med svenskan för min del. Jag är också glad att vi har grundlagsskyddat minoritetsspråken. är en viktig fråga. Det håller vi med om allihop. Men det är väldigt svårt att grundlagsskydda det som ett eget språk. Det är möjligen ett sätt att ta till sig språk, att utveckla ett språk, men det är inte ett eget språk i sig. Det är ju däri dilemmat ligger lite grann. Men Myndigheten för tillgängliga medier har ju uppdraget att se över och också utveckla just punktskriften. Meningen med att lista alla dessa insatser är att påvisa att regeringen gör en hel del när det gäller språk, litteratur, läsande och bibliotek. Jag tror faktiskt någonstans att till och med oppositionen tycker att det är så. Bifall till kulturutskottets förslag och avslag på samtliga motioner! (Applåder) I detta anförande instämde (M). 88 (S) replik: Här finns så många saker att fråga om att jag inte tror att det räcker med ett replikskifte, men mina kolleger återkommer. säger att inte vill avgiftsbelägga. Ni vill inte förändra bibliotekens organisation. Det låter bra, men jag blir ändå lite orolig eftersom gruppledare i kulturutskottet har uttalat att det är bra att frivilligorganisationer tar över bibliotek. Jag föreställer mig att det kan bli ganska svårt för frivilligorganisationerna att upprätthålla den kompetens som vi vill att biblioteken ska ha. 89 (M) replik: Jag förstår inte att du tycker att det på något sätt skulle ha att göra med att vi skulle avgiftsbelägga. Jag får inte ihop den kopplingen. 90 (S) replik: Det var mer ett citat från dig. Du sade: Vi moderater vill inte avgiftsbelägga, och vi vill inte göra förändringar i bibliotekens organisation. Det står ju klart och tydligt i den nya lagen att det inte ska vara några avgifter. Det har vi bara tagit för självklart. Men min fråga gäller bibliotekens organisation, där din gruppledare tycker att det är bra att vi får en annan organisation. Sedan förutsätter du också att det ska finnas bibliotekarier och att det kommer någonting om det . Men propositionen om den nya bibliotekslagen är redan lagd, och där finns ingenting om bibliotekarier. Många av bibliotekariernas fackliga organisationer har varit ute och sagt att det är färre bibliotekarier på biblioteken . 91 (M) replik: En annan organisation kan ju vara jättespännande. Det finns många, det behöver inte vara bara frivilligorganisationer. Det kan vara på entreprenad. Vi har exempel i , som inte är så långt härifrån, där det fungerar på ett alldeles utmärkt sätt. Där har de dessutom utvecklat bibliotekstjänsterna på ett väldigt positivt sätt. Jag ser inte att det skulle vara något problem att frivilligorganisationer också skulle kunna vara behjälpliga i det här sammanhanget. Igen förutsätter det att vi har människor som i så fall har kunskap om bibliotek och hur man hanterar sådana frågor. När det gäller bibliotekarier är inte sista ordet sagt bara för att propositionen har lagts fram. Den är ute på remiss, som du vet. Då finns det utrymme att göra en del förändringar. Jag säger igen: Bli inte förvånad om det skulle dyka upp en text om detta också! (forts. 14 §) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 12 § Beslut om ärenden som slutdebatterats