prot · H10947 · 2013-12-16 00:00:00 — Jag har också motionerat i det ämnet men avstod för att jag insåg att det skulle bli förenklad behandling av min motion, eftersom jag har väckt den vid tidigare tillfällen. Vad det rör sig om är den så kallade kvacksalverilagen som finns införd i hälso- och sjukvården och som talar om vilka sjukdomar som man inte får behandla om man inte har läkarlegitimation eller annan behörighet inom hälso- och sjukvården. Där finns cancer till exempel, men det som inte finns är psykisk sjukdom. Vi ser en flora av institut och terapeuter som utövar verksamhet som är inne på psykiatrins tassemarker. Man kan bli sorgeterapeut på ett par , och sedan har man en titel som gör att man kan hjälpa människor i sorgesituationer av olika slag, depressioner och så vidare. Det är inte acceptabelt. Jag vill på det här sättet tydligt lyfta fram Finn viktiga motion. Jag hoppas att sedan läser det här protokollet och ser över situationen, för vi kan inte fortsätta på det här sättet. Kvacksalverilagen härrör , tror jag, och har inte rörts av olika skäl under olika regeringar. Men är det , tycker jag. 196 (C): I betänkandet vi nu debatterar finns förslag till ändring i tio lagar. Jag är för alla, men det förslag som jag ser extra positivt på är de tillkommande paragraferna i socialtjänstlagen som gäller krav på behörighet för att få utföra vissa uppgifter och förtydligande av socialnämndens ansvar inom den sociala barn- och ungdomsvården. Allt som kan förbättra barns ställning är bra. Beslutspunkt 4 är ett förslag som rör budget 2015 innan vi tagit beslut om budget 2014. Jag ser inte meningen med att springa i förväg med ett förslag om att förlänga tandhygienistutbildningen med när det redan finns goda möjligheter för dem som vill gå ett tredje år att göra det. Jag anser i stället att det förslaget ska behandlas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen, eftersom det har ekonomiska konsekvenser. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande SoU2 frånsett beslutspunkt 4. 197 PER RAMHORN (SD): Vi ska , denna sena kväll, debattera propositionen Vissa frågor om behörighet för personal i hälso- och sjukvården och . Ett av områdena berör tandhygienistutbildningens längd. Tandhygienistyrket blev legitimationsyrke 1991. Beslutet motiverades då med att arbetsuppgifterna ansågs kräva kvalificerat kunnande och skicklighet men också att arbetet i hög grad är självständigt. För att få legitimation krävs högskolestudier som leder till yrkesexamen. Tandhygienist är det enda av 21 reglerade yrken inom hälso- och sjukvården som bara har en tvåårig utbildning. Övriga har minst en treårig utbildning. En förlängning av utbildningen har föreslagits från flera håll, bland annat från som anser att en förlängning till av grundutbildningen gör tandhygienisterna bättre rustade för ett livslångt lärande inom yrket. Även har påpekat att den nuvarande tvååriga utbildningen har svårt att uppnå högskolemässig nivå. har även den föreslagit att utbildningen ska förlängas från två till . Av 35 remissinstanser som har yttrat sig i frågan har samtliga ansett att man ska förlänga utbildningen från två till . Därför är det glädjande att vi kan besluta om att regeringen bör få i uppdrag att ta fram ett förslag om att förlänga tandhygienistutbildningen från två till . Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. 198 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 4 och 5 som gäller den sociala barnavården. Jag är glad att vi har en majoritet i utskottet som är för att tandhygienisterna nu ska få en treårig utbildning. Det är ett gammalt krav. har haft det uppe och . Det handlar om att man ska få den kunskap och evidens som ger möjlighet att gå vidare och lära sig att forska med mera. Jag har svårt att se varför regeringen inte har kunnat lägga fram kravet. Det är inget dyrt krav. Det är ett krav som har drivits länge och ett krav som det finns fullständig enighet om hos alla olika instanser som har tagit ställning till det. Det låter krystat från allianspartierna när de försöker förklara varför det inte skulle gå. Ganska många läser visserligen detta frivilligt, men det handlar om att lyfta upp hela yrket och att alla ska få en grund för att förbättra tandvården. Det handlar också om att få den här yrkesgruppen att kunna samverka med andra yrkesgrupper inom tandvården framöver och inte vara den enda legitimerade grupp som har en tvåårig utbildning. Jag måste säga att det är snålt. Vi har också diskuterat den sociala barnavården. Vi har debatterat och lyft fram hur viktigt det är. Det är livsavgörande beslut för det barn som kanske blir omhändertaget och kanske ska placeras någon annanstans än hos föräldrarna, och om man inte gör det ska det sättas in olika stödinsatser. Det är livsavgörande beslut även för föräldrarna. Det är bra att man har tagit upp behörighetskrav på socionomexamen, men på många ställen är det vanligt att man är socionom . Jag tror att det mest är i mindre kommuner som man av historiska skäl har andra utbildningar. Det finns goda skäl för att ha en likvärdig utbildning och inte nöja sig med relevant utbildning. Socionomutbildningen har en bredd. Det finns nämligen flera olika yrkesområden. Jag har själv gått den, men jag måste erkänna att det var ganska länge sedan. Den är dock inriktad på att jobba inom dessa områden, och den innehåller praktik. Jag vill också uppmana er att gå tillbaka till en utredning som ledde till en del framsteg, men långt ifrån allt. Det är , stora utredning. Kanske ska man också göra lite besök på socialkontor och diskutera med de socialsekreterare och arbetsgrupper som jobbar med myndighetsutövning när det gäller barn. Man kan också prata med fackföreningarna som organiserar dessa yrkesgrupper. lyfter i utredningen fram ett stort problem som snarare har blivit värre. Det är rörligheten, brist på lång erfarenhet och att närmast nyutbildade socialsekreterare får gå in och jobba med dessa mycket svåra ärenden. Man har diskuterat att man ska fixa detta och att man ska organisera det. Det ska bli bättre, och erfarna socialsekreterare ska jobba med just dessa svåra barnärenden. Men det har inte blivit så. I utredningen påpekar att 2006 gjorde en kartläggning över hur det såg ut, och det finns inget som säger att det har blivit bättre. Jag skulle snarare vilja säga att det har blivit sämre, utifrån de signaler jag har fått. Det visade sig att bland dem som jobbade saknade tidigare yrkeserfarenhet inom socialt arbete när de började arbeta med myndighetsutövning gällande barn och unga. Nästan hälften av de socialsekreterare som gjorde det hade arbetat eller mindre med sådan myndighetsutövning. Riktigt lång erfarenhet som vi önskar att de flesta hade – – var det bara en femtedel som hade. Två tredjedelar av socialsekreterarna hade arbetat än i sin nuvarande arbetsgrupp. Rörligheten gällde inte bara dem som var ganska nyutbildade utan också dem med lång erfarenhet. Ungefär hälften av kommunerna uppgav att det fanns stor rörlighet bland socialsekreterare i barn- och ungdomsgrupperna, och det fanns arbetsgrupper där situationen var mer eller mindre ohanterlig. Det här känns inte vidare bra när vi pratar om sådana beslut som att omhänderta barn, och när vi säger att det ska jobba erfarna människor där som har jobbat . Här ska det inte bytas personal , och de som kommer nya från ska inte ta tag i detta. Men det ser tyvärr likadant ut . Även kan man träffa arbetsgrupper där folk har jobbat som längst. och lyfte fram en åtgärd som vi i också har lyft fram. Det handlar om att det behövs en avancerad specialistutbildning . Den skulle fungera som stöd för socialsekreterarna och skulle bli lagstadgad. Det är ett förslag som vi i har drivit i vår budget och . Vi lyfter upp det igen. Vi tror nämligen inte att vi kan förlita oss på att det ska lösa sig av sig självt. Barnen i de utsatta situationerna är så viktiga att vi måste se till att kompetensen blir högre. Vi måste också se till att de som ska jobba med frågorna får rimliga möjligheter för att göra det. 199 (KD): behandlar vi ett betänkande från socialutskottet som bygger på en proposition från regeringen och som avhandlar behörighetsfrågor för personal i hälso- och sjukvården samt . Den del i betänkandet som vi har en total enighet om hos socialutskottets ledamöter och olika partier är kanske den del som kommer att skapa mest uppmärksamhet hos många människor. Det är en fråga som har debatterats och analyserats , och det handlar om en ny skyddad yrkestitel för landets sjukgymnaster. , , blir titeln fysioterapeut. Internationellt har yrkestiteln varit just fysioterapeut. Många har också argumenterat för att bör göra den ändring som föreslås, bland annat för att uppnå gemensam internationell benämning när det gäller hälso- och sjukvårdsyrken. Vi tror att detta är en fördel för såväl personal som patienter. Det viktiga för mig, och de argument som har varit avgörande, är att ändringen av yrkestitel till fysioterapeut bättre speglar dagens utbildning och den yrkesroll studerande förbereds för. Jag tror också att denna nya yrkestitel kommer att markera friskfaktorn, om jag får använda det uttrycket om den faktor som handlar om det friska och att bygga på det friska, som kommer att vara ännu tydligare vid olika behandlingar som sjukgymnaster kan och bör erbjuda. Svensk sjukgymnastik är världsledande på många områden, och sjukgymnastisk forskning har tagit rejäla kliv framåt om vi tittar . Detta bekräftades inte minst under de välbesökta Sjukgymnastdagarna i då jag själv hade möjlighet att delta. Det finns starkt stöd för att den som får professionell vägledning av en sjukgymnast har större chans till bättre funktionstillstånd och en bättre hälsa än den som inte får det. Anledningen är ganska enkel. Sjukgymnasterna är skolade att träna såväl människor med funktionshinder som att träna för att förebygga skador och ohälsa. Sjukgymnasten har även ett synsätt som tar till vara och underlättar individens fysiska aktivitet och ger stöd för sådan utveckling. Fysioterapi leder alltså till bättre hälsa, förebygger och lindrar sjukdomar och är dessutom kostnadseffektivt när vi jämför olika sjukvårdsinsatser. Självklart har det för mig som ledamot i socialutskottet varit intressant att följa samtal och diskussioner som förts i det förbund som organiserar landets sjukgymnaster. Det är inte givet att alla tycker lika, även om frågan har debatterats . kom resultatet från extrakongressen, som hade genomförts digitalt, i . Kongressen beslutade med kvalificerad majoritet att anta förslaget från förbundsstyrelsen, nämligen att det nya namnet skulle bli Fysioterapeuterna. Detta ska ske under förutsättning att vi här i vid den kommande omröstningen fattar beslut om att byta yrkestitel från sjukgymnast till fysioterapeut. Beskedet från det förbund som organiserar landets sjukgymnaster är ett besked om att regering och riksdag går i takt med den yrkesgrupp som vi nu vill lyfta fram och ge en särskild ställning i de samlade sjukvårdsinsatserna. En fråga i anslutning till det här med en ny yrkestitel har varit sjukgymnasternas specialisering. Jag vill i kammaren säga att jag instämmer i den skrivning som finns i handlingarna från socialutskottet, där vi markerar att vi med tanke på att den medicinska utvecklingen går så snabbt kommer att fortsätta att följa frågan om behovet av en reglerad specialistordning för sjukgymnaster/fysioterapeuter. Det är beskedet . Jag tycker att det är ett tydligt besked att vi byter yrkestitel men också följer utvecklingsfrågorna och inte förhastar oss. I den proposition från regeringen som vi nu har att behandla finns också ett antal förslag inom . Jag välkomnar de tydliga krav som finns i lagförslaget på behörighet för att få utföra vissa arbetsuppgifter inom den sociala barn- och ungdomsvården. För att spara tid, vilket vi försöker göra på kvällskvisten, vill jag instämma i de argument som förde fram i sin inledning. På det här sättet vill vi stärka barns ställning. I det lagstiftningsförslag som vi nu har stärker vi barns ställning genom att markera vilken kompetens och behörighet som krävs för att jobba med barn- och ungdomsfrågor inom . Jag vill också välkomna beskedet att socialnämnderna ska ha ansvar för att den handläggare som självständigt utför arbetsuppgifter inom barn- och ungdomsvården har tillräcklig erfarenhet för uppgiften. Jag vill understryka att erfarenheten ihop med den formella kompetensen är det avgörande för att barn ska kunna känna att insatserna har barnets bästa i fokus. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet SoU2 gällande behörighetsfrågor med undantag för beslutspunkt nr 4. 200 (V) replik: Jag har lite svårt att förstå ställningstagandet att tandhygienisterna inte ska ha en treårig utbildning. Tycker verkligen att det räcker med att ett antal av dem går en frivillig utbildning? Eller är det så att man bara har fastnat i den här frågan och inte driver den därför att den råkat hamna utanför budgetförhandlingarna? Det vore väldigt intressant att få höra ett verkligt argument i frågan, men något sådant har inte Alliansen gett uttryck för, tycker jag. Vi utgår från att ni tar det här på allvar. Jag vet att förhoppningarna är väldigt stora hos alla tandhygienister i på att de ska få en treårig utbildning när en majoritet i kommer att säga till regeringen: Kom tillbaka med detta! Vi har haft frågan i finansutskottet, som konstaterade att detta är okej, bara man ser till att frågan blir beredd och kommer tillbaka på ett vettigt sätt när det gäller budgetfrågorna. Vi kan i och för sig hoppas att vi efter valet har en annan regering som kan fixa det här, och det tror jag kommer att vara fallet. Men om det skulle vara så illa att vi inte har det skulle jag ändå vilja veta vilken din synpunkt är. Tycker du att det är fel att tandhygienisterna ska få en treårig utbildning? Då kan du tala om det för dem , för de lyssnar på debatten. 201 (KD) replik: Jag tror också att de lyssnar, precis som andra yrkesgrupper som är berörda av detta betänkande, . Vår utgångspunkt när vi har behandlat frågan om tandhygienisterna är det som har framförts av mina kolleger, nämligen respekten för budgetbesluten. Det är av den anledningen som vi inte har gått med på det som ni andra fyra partier har skrivit in. I grunden vill jag säga till dig och alla andra som lyssnar att ambition är att det ska vara en treårig tandhygienistutbildning. Den inriktningen finns hos mig personligen, och den finns också i vårt parti. Däremot genomför vi aldrig reformer snabbare än att vi tycker att det finns en grund för det. Där är det finansutskottet som avgör. Våra ledamöters agerande och de synpunkter som vi har fått innebär att vi inte tillstyrker detta. Om fattar ett beslut i enlighet med detta kommer den regering vi har att sätta i gång ett arbete för att verkställa det. På den punkten har regeringen varit lyhörd för tidigare tillkännagivanden från riksdagskammaren, och så kommer det att vara. I helheten är det alltid tryggare med en alliansregering, som har ordning på finanserna men är beredd att lyssna in och reformera. På område efter område – sociala insatser, sjukgymnastik, tandhygienisternas insatser – är vi beredda att kompetenshöja. Vi är beredda att se till att patienterna får möjlighet att möta personer som har den absolut bästa möjliga kompetensen för att ge insatser utifrån det behov som finns. 202 (V) replik: Man hade önskat att det fanns en lite annan skrivning från regeringen. svarar man att detta inte behövs eftersom går en utbildning frivilligt. Det är så man argumenterar. Det är en väldigt konstig argumentation, tycker jag. Skulle vi börja tillämpa den på andra yrkesgrupper skulle det inte bli så värst käckt. I den skrivning som finns i betänkandet hänvisar utskottsmajoriteten i frågan till skrivningarna från finansutskottet och säger att man tycker att det är viktigt att detta bereds på rätt sätt. Med de skrivningar som finns hade det inte varit farligt för er att stötta det här om vi hade fått ett enigt utskott. 203 (KD) replik: Vi kan alltid i denna sena timma fundera över vilka skrivningar vi möjligen skulle kunna skapa. finns det en reservation från oss som vi inte lyfter fram här i kammaren men där vi redovisar våra synpunkter. Vi allianspartier har alltid lyft fram kompetensen och att det är viktigt att personalgrupper ges utbildning. I det här fallet gäller det tandhygienisterna. Jag har mött många som har gått den treåriga utbildningen eller tycker att man borde ha det som ett allmänt krav och som argumenterar i denna fråga. Jag är övertygad om att vi kommer att hantera ett riksdagsbeslut på ett mycket klokt sätt. Det handlar om att steg för steg lyfta fram kompetensfrågor inom olika yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården och . Detta betänkande är en del i detta. Med de här synpunkterna ser jag fram emot att vi ska ha ett ständigt kompetensutvecklingsarbete i och regeringen. 204 (S): Detta betänkande innehåller flera viktiga delar. Jag har valt att koncentrera mig på tre av dem. Förändringen av yrkestiteln sjukgymnast till fysioterapeut speglar dagens utbildning betydligt bättre, och ett utvidgat titelskydd leder till ökad tydlighet för både sjukvården och allmänheten. Det är även viktigt i ett internationellt perspektiv att fysioterapeut blir en skyddad yrkestitel. Detta är alltså en mycket välkommen förändring. Vidare till tandhygienistutbildningen! Här är det viktigt att understryka att det är patientsäkerheten som är grunden för att det finns krav på behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal och att detta är reglerat i lag. Att vissa yrken är legitimationsyrken och att en del specialistutbildningar är reglerade handlar av samma orsak om att säkra att yrkesutövarna inom hälso- och sjukvården har den kunskap och förmåga och det förhållningssätt som krävs för att patienter och brukare ska få en god och säker vård. Tandhygienistyrket blev ett legitimationsyrke 1991. Av utskottets betänkande framgår att beslutet motiverades bland annat med att arbetsuppgifterna ansågs kräva kvalificerat kunnande, stor skicklighet och noggrannhet, att arbetet i hög grad var självständigt samt att det var väsentligt att patienterna kunde bedöma vilken utbildning och bakgrund en tandhygienist hade. För att få legitimation krävs en tandhygienistexamen bestående av 120 högskolepoäng, det vill säga högskolestudier som leder till yrkesexamen. har uttalat att en förlängning av grundutbildningen till skulle göra tandhygienisterna bättre rustade. har påpekat att nuvarande utbildning borde ses över både vad gäller innehållet i den yrkesmässiga delen och anknytningen till övrig tandvårdsutbildning. Det hänger samman med att tandhygienist , som har sagts tidigare i debatten, är det enda av 21 reglerade yrken inom hälso- och sjukvården som kräver en tvåårig utbildning. Övriga kräver minst en treårig utbildning. föreslog i sitt betänkande Kompetens och ansvar en förlängning av utbildningen till 180 högskolepoäng, det vill säga från två till , och att skulle ges i uppdrag att utforma förslag till en ny examensbeskrivning för utbildningen. Samtliga 35 remissinstanser som har yttrat sig över utredningens förslag i den del som avser tandhygienistutbildningen har tillstyrkt en förlängning av utbildningstiden. Här kan vi åter konstatera att det är skattesänkningar som ställs mot nödvändiga satsningar. Att det är 16 000 färre högskoleplatser är naturligtvis en orsak till att regeringen inte vill förlänga utbildningen från till trots att det är vad utredningen och samtliga remissinstanser föreslår. Regeringens motiv sägs vara att många ändå studerar vidare på den ettåriga påbyggnadsutbildningen, men sanningen är att skattesänkningarna åter har fått gå före. Enskilda partier må ha olika uppfattningar och önskemål. Men när regeringen lägger fram sitt förslag finns det vara ett, och det är skattesänkningar som går före viktiga satsningar inom hälso- och sjukvården och på utbildningsområdet. Vi Socialdemokrater anser att det är rimligt att följa utredningens förslag och göra tandhygienistutbildningen treårig. Förslag som innebär nya utgifter för staten måste naturligtvis beredas noggrant, och ett utgiftspåverkande beslut ska naturligtvis fattas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. Det är därför som utskottet föreslår att regeringen ska återkomma till med ett förslag om hur en förlängning av utbildningstiden för tandhygienister från till ska se ut och gå till. vill jag säga några ord om utbildning inom den sociala barn- och ungdomsvården. Jag tror att vi alla förväntar oss att handläggning av ärenden och insatser inom ska vara av god kvalitet och att verksamheten ska kunna bedrivas på ett professionellt sätt. Särskilt viktigt är det när det kommer till handläggare inom den sociala barn- och ungdomsvården. Det finns reglerat i lag att personal ska ha viss kompetens, men det är bra med en förstärkning av dessa bestämmelser i form av reglering av vissa arbetsuppgifter. ansvarar för att den handläggare som självständigt utför sådana arbetsuppgifter har tillräcklig erfarenhet för uppgifterna. Det är sant att det är en svår utmaning i många kommuner där personalomsättningen är alltför hög, där man lider av en alltför hög arbetsbelastning och där arbetsuppgifterna upplevs som alltför tuffa. Genom att tydliggöra vilken kompetens som behövs för detta arbete kan förutsättningarna öka för att barn och unga får lämpliga insatser av god kvalitet. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet i sin helhet. I detta anförande instämde , , , , och (alla S). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Följande dokument anmäldes och bordlades: Motioner med anledning av prop. 2013/14:48 Proportionell fördelning av mandat och förhandsanmälan av partier i val 2013/14:K6 av m.fl. (S) 2013/14:K7 av m.fl. (V) med anledning av prop. 2013/14:51 Förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet 2013/14:K8 av m.fl. (V) betänkanden /14:FiU2 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning 2013/14:FiU4 Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. 2013/14:FiU5 Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen 13 § Anmälan om interpellationer Följande interpellationer hade framställts: 2013/14:208 Riskkapitalet inom utbildningssektorn av (S) till utbildningsminister (FP) 2013/14:209 Riskkapitalbolag i skola, vård och omsorg av (S) till finansminister (M) 2013/14:210 Riskkapitalbolag inom hälso- och sjukvården av (S) till socialminister (KD) 2013/14:211 Riskkapitalet inom vård, skola och omsorg av (S) till näringsminister (C) 14 § Anmälan om fråga för skriftligt svar Följande fråga för skriftligt svar hade framställts: 2013/14:201 Prostitution som grund för avvisning av (S) till statsrådet (M) 15 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Skriftliga svar på följande frågor hade kommit in: 2013/14:141 Anmälningsplikt av (S) till finansminister (M) 2013/14:161 Investor och bolagsskatt av (S) till finansminister (M) 2013/14:166 Moms på digitala medier av i (S) till finansminister (M) 16 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av talmannen från sammanträdets början till och med 8 § anf. 42 (delvis), av andre vice talmannen därefter till och med 8 § anf. 86 (delvis), av talmannen därefter till och med 9 § anf. 115 (delvis), av andre vice talmannen därefter till och med 9 § anf. 163 (delvis), av talmannen därefter till och med 10 § anf. 187 (delvis) och av andre vice talmannen därefter till sammanträdets slut.