prot · H00965 · 2013-02-14 00:00:00 — Men det måste också finnas ett system för mig som arbetstagare när jag tar på mig mer arbetsuppgifter och är en språkstödjare som innebär någonting mer i karriärutvecklingen. När vi ska diskutera karriärutveckling i yrken pratar vi oftare om akademiska yrken. Men det måste också finnas en morot för undersköterskan, för busschauffören eller för henne som jobbar i handeln att faktiskt ta på sig uppdraget att bli en språkutvecklare. Då tror inte jag heller att det är så lätt. Vi kanske måste se att man ska satsa på utbildning för dem som ska ta emot de här människorna på arbetsplatsen. Det kanske inte bara handlar om att man ska prata vardagligt språk. Man kanske också behöver få en kompetensutveckling. Vad innebär det när jag tar på mig en ytterligare arbetsuppgift som till exempel språkutvecklare? Jag tycker att det är väldigt intressant, men jag tror också att många arbetsplatser känner en praktiktrötthet. Jag tror att det är många företagare som känner att hold your horses, jag har fullt upp med att sköta mitt företag och se till att mina anställda sköter sina arbetsuppgifter. Det här är en politisk utmaning. Jag förstår att det inte är någon jättestor konflikt. Jag har också sett att regeringen har tillsatt väldigt många utredningar. Det är jättebra att man utreder saker och ting, och jag hoppas bara att utredningen och de förslag som kommer ut ur alla utredningar inte hamnar i någon byrålåda utan att det blir verkstad av det. Men jag är också lite bekymrad över att man sätter en sådan jättestor tilltro till att svenska arbetsplatser ska klara av alla dessa praktikanter som vi alla vill att de ska emot. 150 Statsrådet (FP): får vi höra att vi gör för lite i regeringen. tillsätter vi en massa utredningar, och det är bra. Jag ber om ursäkt, men det är så lagstiftningsarbete fungerar. Vi måste först tillsätta en utredning och sedan göra verklighet av det. Vi tillsätter inte utredningar för att vi inte vill göra förändringar. I grunden ser jag ett stort reformbehov av just svenska för invandrare. gav jag några positiva exempel, men ska man se hur det fungerar där det inte är lika bra så hade vi en tidigare diskussion där vi sade att man vill komma i arbete. Säg att jag kommer som nyanländ i majjuni. Sfi sommarstänger, och jag kanske får en plats på sfi i septemberoktober. Man kan tycka att inte är så , men i ett nytt land är jätteviktiga. När jag väl har fått den här platsen kanske en arbetsförmedlare, etableringslots eller någon annan säger att vi kanske ska försöka få en praktikplats för din svenskundervisning. Men just i den kommunen blir det lite svårt, för där ligger svenskundervisningen , . Jag delar oro för hur arbetsgivaren ska kunna ta emot praktikanter. Jag kan berätta att det finns få arbetsgivare som tycker att det är en bra idé att ta emot någon mellan 09.00 och 10.30 och sedan mellan 14.30 och 16.00 och kunna få in det i verksamheten. Det krävs en större förändring när det gäller strukturen för svenska för invandrare, och på massor av håll i landet har man redan fattat det. Det vill säga, vi måste anpassa svenskutbildningen för människor med olika bakgrund. För vissa är det jättebra att sitta och läsa svenska , för de ska läsa vidare på och behöver så snabbt som möjligt få så mycket svenska som möjligt. För många andra är motivationen, nyckeln in, vad man ska ha språket till. Då kanske man kan få en kombination av att läsa svenska och och att vara ute på praktik på en arbetsplats. Som jag sade i mitt förra inlägg: Vi får se hur det går, men vi har avsatt pengar för att kunna få fram de här 6 000 praktikplatserna, och det är för dem som ofta har en lägre utbildning. Men vi behöver också fundera kring hur vi möter en demografisk utmaning i ett läge där vi riskerar arbetskraftsbrist sida vid sida med arbetslöshet. Arbetsmarknaden är inte så enkel som att vi ser att vi behöver hundratusentals människor i offentlig sektor, och så fyller vi på där med människor som står utanför. Det är därför det är så centralt att klara en integrationspolitik där den invandrade faktiskt är en person man vill anställa, och då är det tidiga insatser som gäller för att klara det steget in. De positiva exemplen jag pekade på var där kombinationen svenska och jobb är nyckeln in. Det handlar dock inte bara om praktikplatser, utan vi gör en del andra saker. Vi har nystartsjobben och instegsjobben som i och för sig är kraftigt subventionerade, men det innebär att en nyanländ kan komma ut på en arbetsplats och få en möjlighet att få kontakter och nätverk in i samhället. Vi är ännu mer, skulle jag hävda, diversifierade när det gäller de invandrare som kommer än vad vi har varit tidigare. Om vi förenklar lite grann hade vi tidigare först en arbetskraftsinvandring och sedan en flyktinginvandring av människor som i huvudsak var ganska välutbildade, till exempel iranierna. Människor som flydde till vårt land hade i huvudsak en ganska hög utbildning med sig. Dessa kommer också, men kommer det en större grupp som har mycket låg utbildning med sig, och det är lite nytt. Vi har haft sådana invandringsperioder, men det ställer nya utmaningar framför oss och då behöver vi vända på fler stenar för att skapa möjligheten att lära sig svenska i kombination med ett jobb. Det fel vi har gjort historiskt har varit att jobbet skulle komma efter svenskan, det vill säga att man först skulle få godkänt i svenska. Då tog det lite för den som hade svårt att lära sig språk, och de kom aldrig in. Det är den utvecklingen vi måste bryta. 151 (S): Jag tror tyvärr att många arbetsgivare fortfarande tycker att språket ska komma först och anställningen sedan, annars kanske vi inte skulle ha skillnaden i arbetslöshet. Jag tror att språket är väldigt viktigt. När jag konstaterar att statsrådet har väldigt många utredningar så kan jag också konstatera att hur det tar innan man gör någonting beror på vad man utreder. Jag har varit i den här kammaren under hela den borgerliga regeringens tid, och det fanns vissa saker, till exempel a-kassan, som gick väldigt fort att utreda och fatta beslut om. Det beror alltså lite grann på hur man ser på utredningar. När jag läser och när jag hör på statsrådet pratas det väldigt mycket om komvux. Den kommunala vuxenutbildningen ska också bli en mer samlad del när det ska bli sfi, om jag har förstått det rätt. Det är jättebra, men jag bor i glest och när den borgerliga regeringen började med att ta bort ett antal platser från den kommunala vuxenutbildningen för slog man också till en del sönder den kommunala vuxenutbildningen i många kommuner. Jag tror att man har förlorat 12 000 platser på komvux , och det blir därför väldigt intressant att se hur det ska bli när det här är färdigutrett och det kommer nya förslag. Jag är heller inte orolig för att de stora städerna inte klarar språkundervisningen i sfi, komvux, folkhögskolor eller studieförbund, men det finns faktiskt även kommuner i mitt län, små glesbygdskommuner, som tar emot nyanlända flyktingar. Där är utmaningen mycket större, och det här med likvärdighet över landet att hela landet ska leva och att även små inlandskommuner ska kunna ta sitt ansvar, ta emot nyanlända flyktingar och se till att de både får en plats i samhället och i språkundervisningen och på praktikplatser blir en utmaning också för statsrådet Som sagt: Utredningar i all ära, men ibland går det fort och ibland går det väldigt långsamt. 152 Statsrådet (FP): Så är det, och vi har haft en diskussion om några olika ämnen här. Det händer rätt mycket på detta område. Vi har genomfört etableringsreformen som är den största förändringen av svensk integrationspolitik . Vi har aviserat att vi nu har ett system som träder i kraft med 6 000 praktikplatser för nyanlända som inte har funnits. Vi har aviserat en förändring i ersättningen till kommunerna. Vi har aviserat en förändring av vilka som omfattas av etableringsuppdraget. Vi har aviserat ett antal saker som vi nu konkret gör för att förbättra valideringen, det vill säga översättningen av utländska examina. Jag kan göra listan längre. Vi har pekat på och har en otroligt viktig diskussion om vad vi kan göra för att öppna dörrar för utrikes födda kvinnor. Jag kommer att fortsätta arbeta för att i grunden reformera en integrationspolitik som har fungerat för dåligt. Då är nästa steg att ta ett ganska samlat grepp om hur svenskundervisningen för invandrare fungerar. Vi ska inte fastna i en diskussion om den kommunala vuxenskolan, men vi ska väl påminna oss om att staten aldrig någonsin har satsat så mycket på den kommunala vuxenutbildning som . Det är verkligheten. Sedan är det en verklighet att ett antal kommuner har dragit ned. Så är det. Det är en verklighet där vi försöker ägna oss åt keynesiansk ekonomisk politik, en ekonomisk politik som både socialdemokrater och folkpartister normalt sett har tyckt är ganska bra, det vill säga att möta lågkonjunktur med utbildningsinsatser. När vi får en internationell finanskris med full kraft, ja, då rycker vi in med ganska starka utbildningsinsatser. I opposition är det sedan tacksamt att hävda att vi drar ned när konjunkturen vänder och vi minskar antalet utbildningsinsatser, vilket keynesiansk ekonomisk politik säger till oss att göra. Vi får väl ta det lite lugnt i hur vi beskriver verkligheten. Jag har en övertygelse, och den delar jag med övriga regeringen, om att den kommunala vuxenutbildningen är viktig. Det är därför vi har ökat de statliga anslagen. När det gäller just de nyanlända utrikes födda gäller det att hitta olika verktyg för att öppna upp arbetsmarknaden och få med sig språket, och det är därför en kombination av svenska och jobb är bra. Jag tror vi har lidit av att vi stängde för arbetskraftsinvandring, för det är faktiskt så, , att det inte alltid är nödvändigt att kunna perfekt svenska när man är ute på en arbetsplats. Det var lite det du antydde, att först ska man lära sig svenska och sedan jobba. Men kombinationen är det som öppnar dörrar in i det svenska samhället. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2012/13:221 om övergång från etableringsersättning till försörjningsstöd 153 Statsrådet (FP): har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att öka integreringen av nyanlända på den svenska arbetsmarknaden och om jag och regeringen är beredda att kompensera kommunsektorn för ökade kostnader för kompletterande försörjningsstöd. Jag vill inleda med att säga att etableringsreformen innebär att staten tar ett större ansvar för nyanländas etablering. Statens utgifter har ökat med per person och månad efter att etableringsreformen genomförts. Denna satsning har regeringen gjort för att de nyanlända ska få ett effektivt stöd när de etablerar sig på arbetsmarknaden. Nyanländas behov av kompletterande försörjningsstöd täcks till viss del av den schablonersättning som kommunen får för att ta emot nyanlända. Utöver detta är de specialdestinerade statsbidragen inte avsedda att täcka kostnader för försörjningsstöd. Dessa statsbidrag kompenserar kommunerna för specifika kostnader de har för nyanlända . Det är kostnader för sfi, samhällsorientering och särskilda insatser i skola och förskola. Därefter får de som ännu inte etablerat sig på arbetsmarknaden fortsatt stöd inom den generella politiken. Det kan till exempel handla om studier eller arbetsmarknadspolitik. Regeringen har gjort förordningsändringar som förtydligar att de som har deltagit i etableringsinsatser men ännu inte etablerat sig på arbetsmarknaden kan anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin eller jobbgarantin för ungdomar om de uppfyller villkoren. Det innebär att de får fortsätta att ta del av Arbetsförmedlingens insatser. Det innebär även att de kan få aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning i i stället för att bli beroende av försörjningsstöd för sin försörjning. Den utvidgning av etableringsreformens målgrupp som aviserats i budgetpropositionen innebär att statens ekonomiska ansvar för anhöriga till skyddsbehövande utökas. Utöver dessa förändringar finns det inte några planer på ett utökat statligt ansvar eller statlig kompensation för ekonomiskt bistånd. Slutligen vill jag poängtera att inkomstutjämningssystemet innebär en stor omfördelning från staten till kommuner som har ett lågt skatteunderlag samt att kostnadsutjämningen innebär att strukturella kostnadsskillnader för bland annat ekonomiskt bistånd utjämnas mellan kommunerna. 154 (S): Jag får tacka statsrådet för svaret, även om jag kanske inte är till fullo nöjd med det. Bakgrunden till att jag skrev den här interpellationen till integrationsministern är att jag blev kontaktad av ett par socialnämndsordförande i mitt hemlän . Man pratade om det bekymmer som man såg när det gäller kostnaderna för kommunen kopplat till försörjningsstöd. Jag vill bara inleda med att säga att i grund och botten är vi socialdemokrater nöjda med att Arbetsförmedlingen nu har ett tydligt uppdrag att jobba med etableringsfrågorna genom etableringsreformen, att man har fått fokus på att det är arbetslinjen som gäller. Det är någonting som vi anammar i den här delen. Det är inga konstigheter kring detta. Däremot finns det andra delar i etableringsreformen som kanske är lite mer tvetydiga, men det tänker jag inte gå in så mycket på här. Bakgrunden är att flera av kommunerna i har tagit emot ett ganska stort antal flyktingar och kommer så att göra. Vi tycker att det är viktigt att vi har ett generöst mottagande. är ett rikt land. Vi har goda möjligheter att kunna etablera nyanlända på arbetsmarknaden. Men det finns vissa delar som brister. En del är bostadsförsörjningen. Det vet jag inte är ministerns fråga, så den tar vi vid ett annat tillfälle med en annan person. Den andra delen är kostnaderna för kommunerna. Det jag har blivit informerad om i den här delen är att efter de man har varit i etableringsreformen kommer man att gå över, precis som ministern säger, till jobb- och utvecklingsgarantin kopplad till i första hand aktivitetsersättning. Det som har påtalats är att det finns en grupp som säkerligen kommer att kunna ges möjlighet att få kompletterat försörjningsstöd. Det kanske inte är pengarna som är den viktiga delen här utan jag tror mer att det handlar om vad vi ger för bild till de nyanlända i . Målsättningen måste ju vara att man etablerar sig på arbetsmarknaden ganska snabbt. Jag tycker att vi har haft en bra diskussion här med lite olika infallsvinklar. Jag tycker också att ministern har påvisat en del goda saker som sker i den här delen. Problemet är ändå att det kommer att vara grupper av människor som kommer att behöva gå till för att få kompletterande försörjningsstöd när de går in i aktivitetsgarantin. Därav min frågeställning i interpellationen till statsrådet i den här delen: Vad har man för avsikt från regeringens sida för att underlätta dels integrationen, dels att få med kommunerna? Det tror jag är A och O i nästa led, om vi nu inte lyckas etablera inom den tidsrymd som är fastställd för att vi ska kunna få den här ersättningen. Frågan är fortfarande i den delen: Har regeringen någon ambition att göra ytterligare förändringar i detta för att underlätta? Vi vet ju hur flyktingströmmarna ser ut framöver. Jag tror att vi alla i den här kammaren har ett stort ansvar för att se till att det blir ett så bra mottagande som möjligt, framför allt ett så kvalitativt mottagande som det bara går. Där är också kommunerna viktiga aktörer. 155 Statsrådet (FP): Vi följer frågan rätt noggrant. Jag för ständigt samtal med kommunerna om ersättningssystem till kommunerna för flyktingmottagande. Låt mig vara tydlig om grundprincipen. Det är att flyktingmottagandet är ett statligt ansvar; det är ett gemensamt solidariskt ansvar för . Sedan är inte det samma sak som att människor inte ska bo i en kommun. Kan man inte bo i någon av 290 kommuner där pekar på något viktigt därför att vi inte får fram bostäder utan man fastnar på flyktingförläggningar blir starten i mycket sämre. Hade ställt den här frågan för drygt hade det varit två andra saker som kommunerna hade fört fram. Det första hade varit att man hade pratat om tiden efter de två åren i etableringsreformen. Den är väl bra. Den är kommunerna ganska nöjda med, för staten har tagit ett större ansvar för att människor kommer in till , de kommer till Arbetsförmedlingen och de har inte en ersättning som räknas av mot inkomst utan en mer jobbstimulerande. Den är kommunerna nöjda med. För sade samma socialdemokrater ungefär så här: Men sedan kommer man att helt och hållet hamna i socialbidragsberoende. Det var ju det som vi adresserade i budgeten. Vi går över till jobb- och utvecklingsgarantin. Staten utökar sitt ansvar ytterligare. Där har jag varit noggrann med att påpeka att det inte innebär att man inte behöver bli beroende av socialbidrag över huvud taget, men den huvudsakliga försörjningskällan blir inte socialbidrag. Det är en dramatisk förändring. Ser man på dem som är fast i ett huvudsakligt försörjningsstödsberoende kan man notera att det är unga och det är utrikes födda. skapar vi en situation där det inte ska vara så att man får hela sin försörjning från socialbidraget om man är arbetsför. Den andra saken man hade tagit upp för hade varit att staten inte tar hela ansvaret för den somaliska anhöriginvandringen. Det var ett antal som riskerade att falla utanför. Det adresserade vi också i budgeten, just utifrån grundprincipen att det är staten som ska ha detta ansvar. Sedan vet ju jag, och det tror jag gäller oavsett regering, att vi aldrig kommer att vara helt överens jag har själv varit kommunpolitiker om huruvida vi ersätter fullt ut eller inte mellan kommuner och stat, men jag tänker fortsätta att vara lyhörd. Det är denna grundprincip som ska gälla. Tar man bostadssidan är det en del som jag kan göra. Vi visade i budgeten att vi också kommer att gå in och ta ansvar för tomhyror. Vad innebär det? När jag reser runt i landets kommuner säger jag: Ni borde kunna skaka fram bostäder. Då säger man: Vi har bostadsbrist. När man skrapar lite på ytan, om det inte handlar om jättemycket bostäder, är det klart att både kommunala och privata bostadsbolag kan få fram ett antal lägenheter för nyanlända. Men då säger man: Vi har inte råd därför att vi riskerar att få en hyreskostnad på grund av att bostäder står tomma. har vi sagt i budgeten att vi ersätter det. Vi har också sagt i budgeten att vi kommer att göra om ersättningssystemet till kommunerna för att premiera kommuner, inte i första hand för att de skriver avtal utan i första hand för att de på riktigt tar emot nyanlända flyktingar. Vi har haft en premie för skrivna avtal och den typen av förändringar kommer vi att fortsätta att göra, men det korta svaret på fråga är: Ja, vi kommer att fortsätta att ha den här typen av diskussioner med kommunerna. Sedan ska vi i detta sammanhang påminna oss om att de 290 kommunerna i har lite olika förutsättningar, av olika skäl, men i synnerhet när det gäller mottagandet. Jag kan plocka fram ett antal kommuner där det går jättebra. Det går bra för människor som kommer dit. Där vill man att människor ska stanna. I ett antal kommuner är inte problemet att folk kommer, utan problemet är att de flyttar därifrån . Det gäller en del tillväxtkommuner norr om . Jag blev utskälld av kommunala tjänstemän i , och de skällde inte på mig för att det kom folk utan för att en irakier inte skulle få stanna. Han kunde ju jobba där i kommunen. Man har lite olika förutsättningar. I en kommun som däremot, låt oss vara tydliga och beskriva det, har vi otroliga utmaningar i en situation där de har tagit emot 8 000 irakier på en befolkning på ungefär 80 000 invånare. kommer det ganska många syrier. Där behöver vi nog fundera på att kanske göra särskilda insatser, föra särskilda samtal med just den typen av kommuner snarare än att alltid vidta generella åtgärder. 156 (S): När det gäller boendesituationen håller jag med statsrådet om att det är oerhört viktigt att man tar tag i det. Jag tycker att det är glädjande med de initiativ man ändå visar. Jag tror att det är jätteviktigt att kommunerna nu verkligen tar sitt ansvar och också ges ersättning för och möjligheter till detta. Jag var själv kommunalråd då vi tog emot ganska många flyktingar från . Det handlar sist men inte minst väldigt mycket om stimulansmedel till kommunerna för att de ska kunna hitta ett bra mottagande som också blir kvalitativt. var det naturligtvis helt andra flyktinggrupper, precis som statsrådet sade i ett tidigare inlägg, men det är ändå viktigt i den här delen. Jag förstod nästan att ministern skulle svara ungefär på detta sätt, så jag bad faktiskt mina socialnämndsordföranden där hemma att fundera på vad som skulle kunna vara ett bra alternativ. Ministern har i tidigare debatter öppnat för att vi ska komma med förslag. Ett konkret förslag jag fick med mig hemifrån var att man skulle kunna höja aktivitetsersättningen. På så sätt slipper man att de nyanlända ska behöva komma in på och bli beroende av försörjningsstöd. Som systemet är utformat kommer det nämligen att finnas möjlighet till ett kompletterat försörjningsstöd. ska vi komma ihåg att det förhoppningsvis inte är alla som kommer in i den här delen, men det är ändå ett stort antal. Det finns en oro kring detta. Just den blotta delen att man behöver kopplas till känns inte så väldigt tillfredsställande. Min fråga till ministern är om ett sådant initiativ skulle kunna vara en öppning och en möjlighet. Är det någonting regeringen också överväger: att göra justeringar kring att man hamnar inom jobb- och utvecklingsgarantin, och därigenom också justerar i ersättningsnivåerna, för att människor så långt som möjligt ska kunna bli självförsörjande? 157 (FP): Jag skulle vilja ta fasta på statsrådets sista synpunkter i interpellationssvaret, om inkomstutjämningssystemet och omfördelning mellan de olika kommunerna. Jag råkade tillhöra den utredning som hette 08 och som tog upp detta. Jag tror att det är väldigt viktigt att kammarens ärade ledamöter, liksom allmänheten, känner till att det finns en stor utjämningsfaktor i systemet. Den kommer ofta bort. Den omfattar faktiskt och infördes av den socialdemokratiska regeringen genom beslut . Man införde helt enkelt en ny faktor som gäller barn och ungdomar med utländsk bakgrund. Jag ska inte dra alltihop, men kommittén gjorde en förändring som jag förmodar också kommer att bli beslut . Det har ännu inte gått igenom, utan det kommer väl en proposition om detta. Det är i och för sig ganska små förändringar på kommungruppsnivå, men vi har tittat mycket noga på hur detta fördelar sig inte bara på kommunnivå utan även på det som heter församlingsnivå. Där är det väldigt stora skillnader mellan olika kommuner. Man kan se att kommitténs analyser visar att sju av de tio församlingar som har den högsta andelen barn och ungdomar med utländsk bakgrund finns i de tre storstadskommunerna . De tre resterande församlingarna ligger i , och . Det finns ganska många överraskande resultat när man just flyttar sig från kommunerna till församlingarna; det blir väldigt olika. Vi kan se att man i till exempel i kommun, vilket inte är den mest kända församlingen, har en hög andel utlandsfödda av ungdomarna. Det berättigar till särskilt, extra stöd. Vi har också i herr talmannens hemkommun samt i . Jag tycker att det är intressant för kammarens ärade ledamöter att känna till att vi har gjort en noggrann analys på detta så att stödet ska komma bättre till sin rätt och rikta sig just till de områden där stödet behövs allra bäst. Jag ville bara komplettera så att kammarens ledamöter känner till detta. 158 Statsrådet (FP): Jag tackar för kompletteringen. Det kommunala kostnadsutjämningssystemet är otroligt viktigt för hur vi omfördelar utgifter och försöker hitta system för att göra det så rättvist som möjligt över landet.