prot · H00994 · 2013-04-18 00:00:00 — Som vi hörde tidigare kan dessa anses ha särskilda behov med tanke på att de kanske inte är lika rörliga. bedriver och Alarm en verksamhet där de via sms kan larma döva samt tal- och hörselskadade. Myndigheten för handikappolitisk samordning, Handisam, har på regeringens uppdrag utarbetat riktlinjer för att öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. Dessa riktlinjer gäller även vid en utrymning på grund av en nödsituation. Därtill får all räddningstjänstpersonal runt om i landet utbildning för att förstå, identifiera och hantera personer med funktionsnedsättning i en nödsituation. Arbetet fortskrider med att öka såväl tillgängligheten som frångängligheten för personer med särskilda behov. Om detta kan anses vara en passiv hållning får det stå för några av oppositionspartierna. Jag tycker inte att ytterligare en inventering av frågan är befogad. Det som vi i stället bör fokusera på är tillsynen över att reglerna de facto efterlevs. Detta är, som jag tidigare nämnt, också under beredning på . Jag yrkar härmed bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde (M). 9 (S) replik: Huruvida detta är en passiv hållning eller ej får de som följer detta hemma vid tv-apparaterna och de som sitter på läktarna här avgöra. Men man kan väl säga att beskriver en väldigt passiv väg. Allt är redan gjort. Allt är i sin ordning. säger främsta expertis på de här områdena motsatsen. Låt mig räkna upp en del av dem som i den debattartikel som motionen är byggd på uppmanar till en massiv spridning av hjärtstartare: , hjärtläkare och ordförande för arbetsgrupp för D-HLR, , projektledare för hjärtstartarregister, , överläkare vid medicinska intensivvården på , , verksamhetschef vid hjärtkliniken på , , generalsekreterare vid , , generalsekreterare vid , , ordförande för och lungsjukas riksförbund, , professor i hjärtsjukdomar vid , och , professor i hjärtsjukdomar och ordförande för . De har en annan uppfattning än . Nähä, förnekar detta genom att skaka på huvudet. Det blir intressant att höra hans förklaring till det. Men det står så i den här debattartikeln. Vi kräver att det görs en satsning på att se över möjligheten att sprida hjärtstartare på platser landet över. Då är det inte fråga om hur många som är många. Den saken får vi nog komma överens om. Det är bara en liten detalj i sammanhanget. 10 (M) replik: Detta är väldigt intressant. försöker göra gällande att det skulle råda någon form av tvist om hur många hjärtstartare det bör finnas i samhället. Jag kan skaffa dig alla moderata riksdagsledamöters underskrifter på att de vill ha fler hjärtstartare i samhället. Men det är just den utvecklingen som pågår. Ni vill lagstifta om detta. Vi tycker att det vore synd om staten gick in och pekade med hela handen när vi har en sådan god utveckling. , som du nämnde, hör till dem som är väldigt duktiga på området. Där råder egentligen inget motsatsförhållande över huvud taget. Det låter på dig som att det skulle vara så att ni vill ha hjärtstartare men inte vi, . Men jag tror att alla här inne vill ha hjärtstartare. Det handlar bara om vägen dit. Det ni vill göra är att lagstifta om det hela. Då menar jag att vi tar bort de goda frivilliga krafter som faktiskt finns . Vi får hjärtstartare överallt. Senast såg jag att i gett nio hjärtstartare till kommun. Nej, detta ska man lagstifta om, tycker ni, så att staten går in och pekar med hela handen. Jag tycker att de frivilliga krafterna ska få råda. Vi ska höja upp dem i stället för att säga att staten ska ta hand om det. 11 (S) replik: När 750 svenskar dör i onödan och när främsta expertis tycker att utvecklingen går i alldeles för sakta mak, då använder exemplet i , som gjort fina insatser. Det är lite fjuttigt, får jag säga. Men det är väl ganska signifikativt för den här regeringen. Ambitionerna har på något sätt falnat. Välvilligheten hos människor som skänker hjärtstartare och samlar in pengar är väldigt bra, men det är något komplementärt. Vi har byggt upp vårt samhälle och räddningstjänsten i utifrån en miniminivå. Det har blivit bättre och bättre, med brandsläckare, brandskydd och annat. Hade det varit upp till er hade väl allt sådant varit upp till och andra som ska samla in pengar till sådan verksamhet. är det här pockande. Det är 750 svenskar som dör i onödan, och främsta expertis uppmanar oss att gå i den här riktningen. Jag kommer att följa upp det här i en skriftlig fråga till regeringen, för det är alldeles uppenbart att regeringen är helt på fel sida av främsta expertis på området. När det gäller räddningstjänst och när det gäller speciellt utsatta grupper är det likadant. När MSB:s chef fick frågan om man tror att läget i kommunerna är tillräckligt gott för att hantera en kris utifrån de rörelsehindrades situation svarade : En särskild utmaning är hur man ska nå ut med information, både förberedande och i samband med kris- och katastrofsituationer. Hon anser att det är en fråga som man tillsammans med många andra måste titta vidare på. Men det tycker inte ni. Ni hamnar på fel sida av svenska folket och de behov som finns. 12 (M) replik: För att börja med frågan om hjärtstartare kan jag tycka att det är lite bedrövande att höra raljera över . Men du får väl svara när du kommer hem på varför du tycker illa om arbete, för det är uppenbarligen det du gör. Du raljerar ju nästan över dem. Att tro att lagstiftning i detta fall ska vara det allområdande är galet, för här har vi faktiskt goda krafter som arbetar i precis den riktning vi ska. Det är självfallet jättebra att vi också vill engagera oss. Men är det så att står för utbildning, och de ställer upp med hjärtstartare. De har faktiskt också den bästa kompetensen. Lagstiftning i all ära, men en sådan kommer att ta tid. Låt oss i stället vända oss till de frivilliga krafter som finns. Också Civilförsvarsförbundets ordförande frågar när vi ska ta de frivilliga krafterna på allvar. Lagstifta, säger , medan jag tycker att vi just ska ta vara på de frivilliga krafterna. Avseende särskilt behov har jag rabblat upp , , , , , SOS Alarm, Myndigheten för handikappolitisk samordning och andra berörda aktörer. Jag vet inte riktigt vad det är vill ha ytterligare, för här finns ju redan en lagstiftning på plats och ett arbete som verkligen fortsätter. Jag kan inte förstå vad du egentligen är ute efter. Men du får gärna upplysa mig om det, för vi håller definitivt på att förbättra på detta område. 13 (SD): Jag har diskuterat den här frågan med vår gruppledare. Och i går hade jag besök av en delegation från tillika partikamrater. De övertygade mig om att reservation 3 är en bra reservation. Vi är lite sent ute, men vi kommer efter kammardebatten att rösta på reservation 3. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2012/13:FöU10 Hemvärnet. 14 (M): Från samhällets räddningstjänst till hemvärnet är steget inte långt att gå. Jag börjar med följande berättelse. rapporterades ett norskt saknat efter att ha varit på väg in mot för att hämta soldater deltagandes i den militära övningen Cold Response. fick kompanichefen i 101:a insatskompaniet ur Lapplandsjägarbataljonen larm om att en insats behövdes. Omgående drogs larmkedjan i gång. Drygt lastades det som kunde tänkas behövas för en sök- och räddningsinsats i form av förnödenheter, snöspadar, troppkök, med mera. larvade sju fulltankande bandvagnar med reservdunkar drivmedel de sju milen norrut mot , som var samlingsplatsen för de norska och svenska förbanden, räddningstjänsten och ambulanser. agerade hemvärnet på plats i sökandet efter Herculesplanet. efter det att larmet gick var de första enheterna ute och sökte. Detta var ett av de mest kända exemplen under föregående år där hemvärnet gjorde en betydelsefull insats. Men många insatser sker som inte får lika stor massmedial uppmärksamhet. I Försvarsmaktens återrapportering kan vi läsa att hemvärnsförbandens stöd till samhället uppgick till ca . Notera antalet timmar! Detta visar på det stora stöd som hemvärnet är i krisberedskapen. Hemvärnet verkar här och . Men vi får inte glömma bort att hemvärnets främsta uppgift är att bevaka och skydda skyddsobjekt och skyddsområden. Hemvärnet ska därtill i övrigt stödja de operativa insatsförbanden och delta i annan verksamhet som Försvarsmakten medverkar i. Detta är den prioriterade uppgiften för hemvärnets nationella skyddsstyrkor. På mina resor ute i landet, när jag besöker hemvärnet, möts jag av soldater med ett stort engagemang och en stor lojalitet. Allt är inte bara ros, men det mesta går åt rätt håll. Till detta räknas en föryngring av soldaterna, att fler kvinnor ansluter till hemvärnet och att materielen förbättras, även om det ibland tar tid att få ny utrustning även när denna redan är beställd. I samtalen med soldaterna är det tydligt att det är utbildning och övningar i strid som är det viktiga i uppgiften. Men de är tydliga med att det under de tjänstgöringsdagar som de har inte ges utrymme för att enbart utbilda sig i hemvärnets sidouppgift, att stödja samhället vid kriser. En soldat uttryckte det på följande sätt: Det absolut svåraste du kan göra som soldat är att strida. Därför ska de dagar man tjänstgör ägnas åt detta. Att bistå samhället är en annan typ av uppgift som vi snabbt kan utföra utan att lägga ner utbildningstid på detta. Däremot är de gemensamma övningarna mellan Försvarsmakten och det civila samhället något man uppskattar. några ord om hemvärnets insatsberedskap. I denna del av betänkandet har vi i Alliansen en uppfattning som delvis skiljer sig från oppositionens. Genom inriktningsbeslut i proposition 2008/2009:140 beslutades att hemvärnsförbandens användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet ska öka jämfört med tidigare. Personalen i de nationella skyddsstyrkorna har därför tjänstgöringsskyldighet även utan att beslut om hemvärnsberedskap eller hemvärnslarm råder. Det är viktigt att påpeka att deltagandet i hemvärnet är ett frivilligt åtagande för den enskilde. Hemvärnssoldaten har inte något anställningsförhållande till Försvarsmakten. Om beredskapsgraden ökas kan en skyldighet att tjänstgöra vid allvarliga händelser få konsekvenser för den enskilde när det gäller relationen med civila arbetsgivare. omfattar ett hemvärnsavtal beroende på befattning. Tilläggas ska också, nu när jag har tillfälle, att många befattningar inom hemvärnet rekryteras via flera frivilligorganisationer vilka har avtal med Försvarsmakten. För att undanröja eventuella oklarheter och förtydliga hemvärnets stärkta roll anser vi att det finns ett behov av att se över till exempel föreskrifter, förordningar och reglementen enligt det arbete som redan pågår. Slutligen vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna 1, 2 och 4. 15 (FP): Jag tänkte i likhet med i första hand uppehålla mig kring det som i betänkandet benämns hemvärnets insatsberedskap. Jag har under beredningen av detta ärende i utskottet upprepade gånger ställt frågan om det är de olika oppositionspartiernas mening att det frivilliga och frivilligt arbetande hemvärnet ska ha en längre gående skyldighet att stödja samhället i den civila krishanteringen än vad det anställda, kontrakterade insatsförsvaret har. Jag har inte fått något riktigt klart svar på den frågan. Jag vill gärna understryka den oro som jag allmänt känner för att vi från den politiska nivån ska gå in och skruva i system som har visat sig fungera . skrattar en del i bänkarna, och det kanske finns anledning att göra det. Det finns nämligen rätt många exempel på att det inte alltid blir till det bättre när vi har varit framme. Jag har i samtal med rikshemvärnschefen fått konstaterat att hemvärnet, såvitt han känner till, inte någonsin har vägrat delta med resurser vid civil krishantering. Det antyder att vi har ett tämligen väl fungerande system. I betänkandet gör man en redovisning av det som är gällande regler . De kokar ned till att när det är fråga om räddningstjänst har inte bara hemvärnet, Försvarsmakten, utan också envar medborgare som befinner sig i arbetsför ålder en skyldighet att ställa sig till förfogande om detta krävs i en insats. Man redogör också i betänkandet för det faktum att Försvarsmakten har möjlighet att stödja det civila samhället när till exempel en statlig myndighet så önskar. I detta att Försvarsmakten har denna möjlighet, eller option, ligger också att hemvärnet som en del av Försvarsmakten har samma möjlighet. Då närmar man sig det som egentligen är själva kärnan i detta betänkande. Ska man avkräva hemvärnssoldaterna tjänstgöringsskyldighet i civil krishantering utöver detta som jag nu har redogjort för? Man kan då konstatera att det finns interna bestämmelser i som gäller för hemvärnets personal, och jag förhåller mig nu till 2010:2, som det refereras till i betänkandet. I 15 § framgår det att under grundberedskap, det vill säga normaltillstånd, är hemvärnssoldater efter särskilt åtagande och efter utbildning skyldiga att tjänstgöra i hemvärnet för dels bevakning av skyddsobjekt, dels bevakning i enlighet med förordningen om Försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av territorium. Men sedan, herr talman, står det att de också är skyldiga att medverka vid räddningstjänst enligt lagen om skydd mot olyckor och vid verksamhet i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myndighet eller enskild enligt föreskrift i lag. Det synes då som om det krav på utredning som framförs av majoriteten i utskottet slår in lite öppna dörrar. Här finns uppenbarligen en möjlighet också för hemvärnet, för Försvarsmakten, att binda enskilda hemvärnssoldater till tjänstgöring enligt alla dessa punkter. Jag hade hoppats att majoriteten i utskottet skulle kunna ha nöjt sig med de möjligheter som uppenbarligen finns, detta med insikten om den gamla goda devisen If it aint broke, dont fix it. 16 (C): Försvarets huvuduppgift är förmågan till väpnad strid. kan försvarets resurser i mån av tillgång även användas vid kriser och katastrofer av civil art. I hög grad gäller detta för hemvärnet, som ju ingår i Försvarsmakten med viktiga skyddsuppgifter och som genom sin professionalitet och organisation regelmässigt gör mycket förtjänstfulla insatser vid större och mindre nödsituationer av olika slag. Hemvärnet utgör också en stor tillgång genom att vara den snabbast gripbara förmågan inom Försvarsmakten. Den bygger på engagemang och frivillighet, vilket är av stort värde och bör främjas och utvecklas. Behovet av ett hemvärn i hela landet, byggt på just engagemang och frivillighet, har blivit allt viktigare i takt med det övriga försvarets omställning till färre soldater med alltmer avancerad materiel. står bakom nuvarande inriktningsbeslut för försvaret, där hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna ska uppgå till ca 22 000 soldater, varav en del är de vassa nationella skyddsstyrkorna. Vi gläds över den satsning på hemvärnet som detta innebär och de insatser som de medborgare som engagerar sig i hemvärnet på frivillig grund utför i vårt land vad gäller både militära och civila uppgifter. Jag vill också uttrycka tillfredsställelse över den breda politiska uppslutning bakom hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna som finns i och som framgår väl av utskottets betänkande. Det är en styrka för och för Försvarsmakten och även för de civila insatser som behövs. har väckt ambitiösa motioner om hemvärnsutbildning, civila hjälpinsatser och hemvärnets finansiering. Utskottet anser att de är tillgodosedda eller kanske går lite långt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag under punkterna 1, 2 och 4 och avslag på reservationer. Vad gäller hemvärnets insatsberedskap pågår det ett arbete på Försvarsdepartementet och hos hemvärnet med att kontinuerligt förstärka hemvärnets roll vad gäller stöd till samhället vid civila kriser och nödsituationer. Detta är mycket bra. En utskottsmajoritet där Alliansen inte ingår vill i sin motivering utreda en utvidgad tjänstgöringsskyldighet för hemvärnet. Vi menar i stället, som och förtjänstfullt har utvecklat, att det redan pågår ett arbete och att man för att förtydliga hemvärnets stärkta roll ska se över förordningar och reglementen. Med detta, herr talman, är mitt inlägg fullbordat. 17 (V): Jag tycker att det är skönt att höra goda självförtroende. Att sammanfatta allting är otroligt bra. Hemvärnet kan vara den del av vårt framtida försvar som kanske kommer att vara allra viktigast. Med den förändring som har gjorts av försvaret till ett insatsförsvar kan det vara så att hemvärnet kommer att vara den del som faktiskt är viktigast. Det finns många aspekter att belysa. Vi i lägger stor vikt vid hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna när det gäller vår försvarspolitik i stort. Jag tänker ta upp några viktiga saker som vi tycker borde få mer utrymme i försvarspolitiken när det gäller hemvärnet. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 4. Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men jag yrkar bifall bara till en för att spara tid när vi röstar. Vi har stora problem när det gäller rekrytering av personal till Försvarsmakten i stort. Det gäller till viss del också hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. I den situation vi står inför måste därför alla krafter sättas in för att åtgärda problemen och minimera risken för vår försvarsförmåga i landet. När det gäller hemvärnet finns det fortfarande ett bra stöd hos medborgarna för den verksamhet som pågår, något som vi kan utnyttja. I de försök som har gjorts när det gäller utbildning har det uppnåtts bra resultat, och då menar jag direktutbildningen till hemvärnet. De GMU som genomfördes med inriktning på hemvärnet har varit lyckade, och i stort sett samtliga som genomgått utbildningen har sedan skrivit på kontrakt och har valt att tjänstgöra i hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. har det inte varit riktigt lika lätt. Det är något vi borde ta till oss och som gör att vi borde tänka efter lite grann. Jag menar att regeringen bör se till att antalet utbildningsplatser till direkt hemvärnsutbildning ökar för att säkerställa att det faktiskt blir en bra situation för hemvärnet och att det blir en tydlig satsning på det här. Jag tror att det krävs och att det är bra. Fördelen med dessa utbildningar har också visat sig i jämnare könsfördelning och att vi faktiskt har en bättre närvaro av hemvärnet på väldigt många platser över hela landet, vilket naturligtvis är oerhört viktigt för att förankra försvarets verksamhet i den svenska befolkningen. Hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna finns som sagt över hela landet. De har oftast bra utrustning för ledning av insatser, likaså sambandsmöjligheter, sjukvårdsresurser och transportmöjligheter. Allt detta används ofta i civila insatser för att bistå vid kriser och katastrofer. I grunden finns naturligtvis alltid den rent militära uppgiften för hemvärnet, men vi ser inget direkt hot mot landet som motiverar ett ökat övande inför den uppgiften. Däremot, menar jag, finns andra hot, inte minst orsakade av klimathotet, som kan vara mer angelägna att klara av. Det är troligt att dessa hot ökar och att behovet av civila insatser av hemvärnet som en konsekvens av detta ökar. Jag menar därför att detta också borde ges uttryck i att hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna får i uppgift att öva mer på dessa scenarier, utan att det behöver inkräkta på de rent grundläggande uppgifterna. Det handlar om resurser, tid och inriktning på det vi vill göra. Hemvärnet är ju en resurs som kan användas i fler samhällssektorer, och det borde naturligtvis också ge avtryck i hur man övar. Hemvärnets uppgifter är många. Främst ska de skydda objekt och stödja de insatsförband som finns i försvaret. Men en allt viktigare uppgift, menar jag, är att stödja civilsamhället. Det finns stöd för det även i de förordningar som finns . Men det kan finnas situationer där regler och förordningar har brister. Hur det ser ut och vad som kan komma att hända framöver behöver vi alltså se över. Därför tycker jag att man ska se över de regelverk som finns för att se till att det inte finns frågetecken inför hur man kan använda hemvärnet vid civila krissituationer. Det finns ju faktiskt frågetecken , vilket har framhållits här. Även om menar att det finns all täckning för det här tycker jag att det är värt att titta på detta. Vi ska inte underskatta vikten av att vi gör förändringar om de behövs. Jag vill ta upp en fråga som kan anses symbolisk men som jag menar har större betydelse än man kan tro. Hemvärnet står för av den totala försvarskostnaden. Jag tror att det var för tre . Det kan verka lite, men i reella tal är det ändå rätt många miljoner. Vi vet att hemvärnet är en kostnadseffektiv verksamhet där det mesta bygger på ideella och frivilliga insatser. Det finns också stor kompetens inom hemvärnet. , när vi ser besparingarna svepa över Försvarsmakten, finns det en risk för att hemvärnet ibland används som ett ekonomiskt dragspel och en regulator när man ska hitta pengar till annat. Jag och menar att detta är fel. Det sänder fel signaler och får fel resultat. Hemvärnet är en så pass viktig del av försvaret att man måste få trygghet i sin planläggning och verksamhet. För att bygga upp en stabil och långvarig verksamhet, oavsett andra sparkrav, menar jag att hemvärnet borde få en egen budgetpost. Det kan verka symboliskt, men det kan också ha stor inverkan på hemvärnets insatser. Det ger bra förutsättningar och förutsägbarhet i verksamheten, och om det dessutom ger en symbolisk effekt för att uppgradera hemvärnets status så är det bara bra och välkommet. Med detta yrkar jag återigen bifall till reservation 4. 18 (FP) replik: Det är uppenbart att och vill ändra hemvärnets fokus från militära insatser till att bekämpa de hot som emanerar från klimatförändringen. Det är säkert en syn som har stark förankring i hemvärnsrörelsen. Jag har inte anledning att tro annat. När vi som lagstiftare kräver översyn av gällande rätt brukar vi ändå på något sätt ha identifierat ett problem eller sett att det finns brister i det nu gällande regelverket. Därför måste jag upprepa den fråga jag tidigare ställde från talarstolen, om det är mening att man ska ha en mer långtgående tjänstgöringsskyldighet vid civil krishantering för det frivilliga hemvärnet än för det anställda insatsförsvaret. Min andra fråga är kopplad till de motiv jag tycker att man måste ha innan man kräver förändringar av gällande rätt. Kan exemplifiera då det inte har fungerat, då man har behövt hemvärnet och den gällande rätten har lagt hinder i vägen för ett användande av de resurserna i den civila krishanteringen? 19 (V) replik: Jag tycker att jag har varit tydlig med hur viktiga vi tycker att hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna är för det svenska försvaret och det svenska civilsamhället. Som en konsekvens av det vill vi att det ska ha en egen budgetpost och egentligen också mer resurser. Det innebär att man också måste se över hur tjänstgöringsskyldigheten ser ut och resurserna för att möjliggöra tjänstgöring på fler områden än att öva inför strid. Det är ett bärande led i vår försvarspolitik, faktiskt. Detta är för att vi har andra hot än de rent militära. Har vi då en resurs som finns tillgänglig och gripbar, med frivilliga, ideella insatser och människor som vill något, ska vi också kunna använda den resursen och ge dessa människor den möjligheten. Jag vet att det i hemvärnet finns önskemål om att göra fler insatser också på dessa områden. Man uttrycker att grunden är den militära insatsen, och det kommer nog alltid att vara så för hemvärnet. Men i tider som , då dessa rent militära hot inte finns och man i stället ser ökande hot på andra områden, måste man se vad som ska göras. Om det krävs att regelverket förändras ska vi göra det. Om det inte krävs kan man göra det . Det finns exempel där man har kritiserat regelverket för att man inte har kunnat hålla kvar hemvärnet för insatser .