prot · H10935 · 2013-11-27 00:00:00 — Av Brås utvärdering framgår bland annat att just mängden anmälningar ökat som den upplevda otryggheten minskat något. är effekterna för målgrupperna mer osäkra i övrigt. Brå lyfter också upp att det i handlingsplanen inte ingick åtgärder för att minska uppkomsten av brott och att fler åtgärder kan vidtas för att minska sexualbrotten, till exempel genom att införa ett samtyckeskrav för sex mellan personer. Klart är att våldet i varje fall inte minskar. Av Kriminalvårdens utvärdering av dess satsning mot våld i nära relationer och sexualbrott framgår att samtliga män som dömts för våld i nära relationer skulle erbjudas att delta i adekvat programverksamhet. Kriminalvården fick , och utvärderingen visar att nästan 3 000 män ingick i målgruppen, men något mätbart resultat när det gäller minskat återfall i brott har inte redovisats. Inom finns behandlingsmetoder som baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet och som använts vid behandling av män som dömts för våld i nära relationer liksom sexualbrott. Det finns inget tvång för Kriminalvården att erbjuda de dömda dessa behandlingar. Ett sådant krav måste enligt mening införas för Kriminalvården. Vi föreslår i vår skuggbudget att tillföra för att Kriminalvården ska kunna erbjuda alla aktuella dömda vård och behandling som är såväl effektiv som förenlig med vetenskap och beprövad erfarenhet. I vår skuggbudget avsätter vi också resurser för utbildning inom domstolarna och åklagarväsendet om mäns våld mot kvinnor. Vi ser fortsatt ett stort behov av just utbildning för att arbetet mot våld i nära relationer ska prioriteras och inte vara avhängigt särskilt engagerade personer. När det gäller kontaktförbud välkomnar vi den lagändring som vi debatterar och röstar om . En riksdagsmajoritet har uppmanat regeringen att återkomma med en lagändring till vad gäller kontaktförbud i gemensam bostad och rekvisitet påtaglig risk. föreslås en ändring i reglerna om kontaktförbud. Det ska inte längre krävas att risken för brott är påtaglig för att ett kontaktförbud i gemensam bostad ska kunna meddelas. Det betyder bland annat att det inte måste vara fråga om en akut risk för brott mot den person som förbudet avses skydda utan att det är tillräckligt att risken är konkret och tydlig. Detta kommer att förbättra skyddet för de våldsutsatta eller förföljda personerna. Jag yrkar bifall till propositionen. 38 (FP): Det är ett ytterst angeläget ämne som vi har att behandla: Vad kan vi göra för att förebygga våld i nära relationer? Jag vill understryka att tycker att mycket klokt har blivit sagt här. Vi yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet men avslag på de reservationer som har lämnats från och från . Det betyder inte att den inriktning som framgår av reservationerna på något sätt är dålig, utan jag tror att vi behöver återkomma i den riktningen i denna kammare . Det är ett brett arbete som behöver bedrivas. Man ska komma ihåg att de utmaningar som ligger framför oss för att få inte minst yngre människor att förstå vilka värderingar som är sunda och som man kan bära framåt kräver en hel del. Jag är ingen kollektivist. Eftersom jag är liberal tror jag på individens ansvar, men jag kan tyvärr konstatera att det finns en hel del män som jag antingen har mött själv när jag har jobbat i domstol eller som jag möter i alla möjliga sammanhang som har helt sjuka värderingar. De är helt skadade, för att klara klartext. Jag försöker uppmana folk att hålla sig undan från dem och försöka välja annat umgänge. I dagens kan man läsa om situationen för unga män och unga kvinnor som utsätts för att framför allt unga män begår sexuella övergrepp eller våldtäkt på unga kvinnor. De miljöer som beskrivs i de rättsfall som återges är förfärande. Det är en hel del rättegångar som pågår. Det hela väcker tanken på vad vi behöver göra för att jobba långsiktigt. Jag och är helt övertygade om att vi måste jobba förebyggande inte minst med det som från lyfte fram om mansrollen. Vi kan verkligen behöva fundera på hur den ska se ut när alldeles för många män upplever sig som losers. De har mycket svårt att möta den modernism som har sköljt över samhället och den jämställdhet som för de flesta män är en självklarhet. Men det är den inte för alla, och dessa gör ett motstånd som är brutalt. Det handlar om allt från jämställdhetsplaner i förskolorna till att stärka unga tjejer och ha olika grupper för de tjejer som har varit utsatta och så vidare. Jag tycker att det görs mycket. Regeringen satsar till exempel stenhårt på kvinnojourer för att de kvinnor som är akut utsatta ska kunna få hjälp och stöd den vägen. Jag vill understryka att vi har gjort en hel del i rättsväsendet. Jag tycker att redogjorde på ett bra sätt för vilka skärpningar vi har gjort och hur många fler poliser som finns. Men jag kan konstatera att detta inte räcker fullt ut. Utmaningarna är stora. Det som vi nu förändrar i dagens lagstiftning – att man skärper situationen när det gäller kontaktförbud något – är rimligen ett steg i rätt riktning. Det kan hjälpa något, men jag tror att det behövs ännu större tag. Om vi ska titta i kristallkulan tror jag att vi framöver behöver återkomma till frågan om unga tjejers situation när det gäller vissa unga mäns beteende. Det tror vi från , liksom från regeringen och alla som sitter här inne, verkligen att vi behöver ta tag i. Jag delar synen på några andra saker som har nämnts här. från Socialdemokraterna lyfte upp förslag om vistelseförbud. Ja, det är ganska brutalt. Det finns ett antal kommuner i att bo i – över 290 stycken. Om man är en man som har en oförmåga att låta bli att slå, jaga eller förfölja en kvinna är det ganska lämpligt att denna person kan bo i vilken som helst av dessa kommuner utom den som kvinnan bor i. Det är ett fritt land, så att säga, och just där ska han inte bo. Det är vårt förslag. Detta är naturligtvis i extrema fall, men jag tycker att det är värt att vi funderar på att återkomma till detta under nästa mandatperiod här i kammaren. Det är riktigt att tycker så här. Om Socialdemokraterna eller alla här inne vill ansluta sig till denna linje så välkomnar jag det. Fundera på det! Det finns hur många kommuner som helst att bo i, men där den hotade kvinnan bor ska inte den hotande mannen bo. lyfte upp frågan om sexualbrott och sexuellt tvång. är av åsikten att det kan ha en normativ verkan som ändå överväger att man för in en subsidiär samtyckesbestämmelse i sexualbrottslagen. Det kanske kan hjälpa i några av de fall som vi hänvisar till och som lyfter upp . Det kan vara bra, men här krävs också mycket mer. Man ska komma ihåg att vi aldrig, i alla fall inte från sida, kan göra avkall på rättssäkerheten. De beviskrav som finns även för dessa vidriga brott är höga och måste fortsätta att vara så. Jag tillhör dem som hoppas en hel del på att den nya polisorganisation som vi ser kommer att innebära en ökad stramhet, en ökad kraft och en ökad produktivitet i att få fram de bästa metoderna i hela vårt avlånga land. Detta behöver komma ut i verksamheten överallt där poliser möter våldsutsatta och hotade kvinnor. Dels måste man få de bästa riskbedömningarna initialt, dels måste utredningarna arrangeras på ett sådant sätt att man kan få fram fler fällande domar. Det blir lättare för polis och åklagare att utveckla verksamheten på detta område tillsammans när man har en nationell polis och ett nationellt åklagarväsen. Jag tror att vi behöver återkomma, fru talman. Om man ska säga ytterligare någonting är det att detta hänger ihop med andra åtgärder som vi har. Vi har stalkinglagstiftning, där jag också tycker att vi behöver skärpa till oss. Det som återkommande väcks här är att när det gäller personer som gång på gång utsätter kvinnor för antingen den här typen av fridskränkningar eller för ren förföljelse, det vill säga stalking, har vi ett alltför svagt regelverk. Inom Alliansen pågår till exempel ett arbete med att ta fram vilka förslag vi ska driva under kommande mandatperiod och lova väljarna. Jag är helt säker på, och jag hoppas, att när det gäller synen på återfallsförbrytare av den här karaktären kommer vi att se förslag om kraftigt skärpta straff för den person som gång på gång förstör livet för unga kvinnor och kvinnor i allmänhet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 39 (V) replik: Det är roligt att höra att tycker att det är mycket som återstår att göra. Om man tittar till exempel på Istanbulkonventionen finns det många förebyggande åtgärder som vi inte har införlivat. Jag tycker, som jag sade, att det var roligt att man biträdde det här med samtycke på stämma. Jag såg och hörde att det var stora ovationer, så det verkar som att det har funnits ett stort tryck i partiet. Jag skulle vilja fråga om du har de andra kompisarna med dig på vagnen när det gäller det som står i artikel 36 – samtycke ska lämnas av egen fri vilja och bedömas med hänsyn till förhållanden i det enskilda fallet. Så står det i konventionen. Det som menas med en samtyckesreglering är att två personer som har sex frivilligt ska samtycka till detta. Det är det som är skillnaden. Eftersom regeringen skriver att dess ambition är att ska tillträda och ratificera konventionen är jag lite nyfiken på vilka frågor man jobbar med just när det gäller en samtyckesreglering. Hur långt har du kommit med dina anförvanter i Alliansen? 40 (FP) replik: Mina anförvanter och jag jobbar ständigt för att förbättra tryggheten i , minska brottsligheten och se till att fler människor som begår brott blir inlåsta. Vi känner inte alltid att är med oss i den kampen, men jag är glad att ni är med i det här fallet. Det är alltid något. Frågan om samtyckesreglerad sexualbrottslagstiftning är rätt komplicerad. Det beror på den rättstradition som vi har. Vi vet att samtycket är självklart hela vägen när det gäller sexualbrotten i den anglosaxiska lagstiftningen. I den kontinentala lagstiftningen, som hänför sig till mer, är det inte på samma sätt. Men jag tycker att den utredning som gjordes rätt , den senaste sexualbrottsutredningen, ändå visar på att sexualbrottslagstiftningen i allt väsentligt fortsättningsvis ska grunda sig på våld eller miljö, det vill säga särskilt utsatt situation och sådant som vi har tillfört, eller våld och hot, det vill säga medel. Det är nog ganska viktigt för att man ska lägga bevisbördan rätt och fokusera, i det stereotypa fallet, på en man som våldtar eller förgriper sig på en kvinna. Detta motsätter inte att man kan komplettera med en grundläggande samtyckesreglering, men man ska komma ihåg och vara ödmjuk inför och förstå att det är svårt att tillämpa den i en straffrättslig kontext. Risken är att man utlovar att det ska bli ett kraftigt ökat skydd för kvinnor, men jag har mycket svårt att se att detta kommer att leda till det. stöder den här samtyckesregleringen för sexuellt övergrepp för att det är en viktig bottenplatta i sexualbrottslagstiftningen som framför allt är tydligt normerande. Jag vill påstå att det som framgår av Istanbulkonventionen inte kräver att vi på något annat sätt och med anledning av det skälet ska införa en anglosaxisk samtyckeslagstiftning i svensk rätt. Det är inget tvång. Vi är heltäckande . 41 (V) replik: Jag delar din åsikt, , när det gäller att det skulle leda till så många fler domar – det är jag inte heller säker på att det skulle. Bevisprövningen är väldigt svår, men det är den också . Skillnaden är att samtycke ska finnas mellan två personer, eller så många som är inblandade. Det ska byggas på att man frivilligt har sex med någon annan. Det är ju det som är skillnaden. Jag fick inte något svar på frågan om hur långt du har kommit med polarna i Alliansen när det gäller det här. Utredningen kom fram till att man med det nya förslaget tyckte att det inbegrep artikel 36, men den bedömningen delar jag inte alls som jag läser det som står i konventionen. Den här domen som kom i tycker jag styrker att det är samtyckesreglering som gäller. tog den domen , men jag måste säga att jag tycker att är väldigt modern i de här frågorna. Men frågan återstår hur många du har med dig på vagnen. 42 (FP) replik: Jag har med mig några stycken, eller ett par i alla fall. De har fått med mig. Några är här också, och det gläder mig. Jag kan vända på det och säga att om du lovar att snacka med dina kompisar så lovar jag att snacka mycket med mina kompisar. Jag vill återkomma till att det finns en övertro på detta. Vi måste börja någon annanstans. Där kanske det här normativa kan hjälpa till. Jag har aldrig – och jag är på en hel del skolor – träffat en ung människa som tycker att man ska kunna ha sex helt utan att den andra samtycker. Jag har aldrig träffat en sådan människa . En sådan åsikt brukar man ju inte uttrycka. Men någonting händer med unga män från det att de går i en förhoppningsvis alltmer jämställd förskola med ett tänk om vad jämställdhet mellan kvinnor och män på lång sikt innebär tills att somliga av dem blir de här 18-åringarna som släpar med sig tjejer på fester och sedan våldtar dem, med eller utan samtycke. Man ska komma ihåg när det gäller talet om samtycke att hela idén med vår lagstiftning är att vi säger att vi struntar i samtycket i vissa fall, för när det finns hot, våld, tvång, en särskilt utsatt situation eller att kvinnan är i ett redlöst tillstånd spelar samtycket ingen roll, för vi vill skydda dem som är utsatta. Det får man aldrig glömma. Saker ska ändå bevisas i domstol, och då får man återigen fokusera på ett bättre polisarbete och bättre rättsintyg, för det är klart att det är otillständigt med antalet fall där män fälls för de sexualbrott som rimligen har utförts av någon. Beviskraven är höga, och jag måste stå fast vid att de ska vara höga. Med detta lämnar jag den här debatten, fru talman, och hoppas att ska övertyga sina kompisar, så ska jag prata med mina. 43 (C): Jag vill efter att ha lyssnat på den här debatten börja med att säga att det finns en fara i att tro att kontaktförbud alltid hjälper. Det finns anledning att påpeka det. sade en närstående till mig: har de fått kontaktförbud, så nu kan de inte fortsätta. Jo, det kan de visst, om de bryter mot kontaktförbudet. Den som kan tänka sig att begå grova brott, som kan rendera långa fängelsestraff, mot en annan person har ofta inga större problem med att även bryta mot kontaktförbudet, vilket kan ge betydligt kortare straff. Med detta sagt tycker jag ändå att kontaktförbud generellt är bra. Det är en viktig markering av vad en person inte får göra och eventuellt var han inte får vara. För en del personer som medvetet eller i vissa fall omedvetet trakasserar andra personer kan det här verkligen hjälpa. Man slutar att trakassera. När det gäller kontaktförbud i gemensam bostad som vi diskuterar här måste vi också vara medvetna om att det är en åtgärd som används relativt sällan, och även med dagens förändring kommer den att användas relativt sällan. En av anledningarna till att det blir så sällan är att det ofta har begåtts ett relativt grovt eller mycket grovt brott – den person som ska få kontaktförbudet har redan begått ett brott mot skyddspersonen. I ett sådant läge, eftersom det finns en överhängande risk för fortsatt brottslighet, finns det grund för häktning. Personen som anhålls och häktas behöver inte ha kontaktförbud, för han kan inte gärna kontakta den andra i alla fall. Det är en av anledningarna till att det här används relativt sällan. I 94-sidiga handbok om kontaktförbud, som jag kan rekommendera er alla att läsa, nämns i stället ett annat fall där kontaktförbud i gemensam bostad kan komma i fråga. Det sker säkert något oftare. När en person som har begått brott, till exempel grov kvinnofridskränkning mot sin partner, släpps från fängelset och är folkbokförd på samma adress som brottsoffret kan det finnas skäl för åklagare att besluta om ett kontaktförbud i den gemensamma bostaden. När det gäller hur åklagarna ska agera är de tydliga med att de två månaderna som kontaktförbudet gäller ska användas för att mer långsiktigt lösa situationen. Det kan handla om separation och bodelning eller att vid domstol begära rätt till kvarsittande i bostaden enligt bestämmelserna i och sambolagen. Det betonas alltså att kontaktförbud i gemensam bostad är en akutåtgärd och inte ska ses som ett beslut om vem som har rätt att bo i bostaden. För den situationen finns det andra regler. Detta säger jag eftersom jag tror att det finns många som missuppfattar syftet med ett kontaktförbud i gemensam bostad. Vid de allvarligaste fallen finns numera det som vi benämner särskilt utvidgat kontaktförbud. Det innebär att kontaktförbudet kombineras med elektronisk övervakning. Efter mycket strul är tekniken äntligen på plats. Det finns nu fotbojor som fungerar. sade jag att många kontaktförbud inte ger någon faktisk trygghet. Det är skillnad när vi kommer till det särskilt utvidgade kontaktförbudet, när personen har elektronisk övervakning. Då kan skyddspersonen, personen som behöver skydd, känna en ökad trygghet. Jag vet att om personen i fråga kommer i närheten av min bostad eller kanske arbetsplatsen kommer ett larm att automatiskt gå till polisen och till mig själv. Polisen kan då vidta de åtgärder som behövs för att förhindra den hotfulla situationen. Då kan skyddspersonen äntligen känna en ökad trygghet. Det är det vi vill uppnå. När det gäller fotboja kan jag berätta att jag – det var min första motionsperiod i , alltså – motionerade om att besöksförbudet, som det då hette, skulle kunna kombineras med fotboja. Jag motionerade också om att besöksförbudet skulle kunna utvidgas till en hel kommun. Det är glädjande att fler nu håller med mig om det. Sedan tjatade jag på dåvarande justitieminister , men han sade att det inte gick, att tekniken inte skulle fungera. Alliansen vann valet . Efter utredning och hela gången med Lagrådet, proposition och så vidare fattade vi slutligen beslut, och trädde den nya lagen i kraft. Men väntan fortsatte ytterligare eftersom det vid den upphandling av tekniken som polisen gjorde visade sig att det företag som skulle leverera utrustningen inte kunde hålla tillräckligt hög kvalitet. Ny upphandling fick därför göras, och efter det att jag motionerade i frågan finns utrustningen äntligen på plats. är det segt att vara politiker. Jag vet, fru talman, att jag överskridit min talartid, men jag vill gärna nämna ytterligare ett par saker. Det gäller ringa brott. Det har kommit upp i debatten att det inte skulle vara straffbart att göra ganska allvarliga överträdelser av kontaktförbudet, som att skicka många sms. För att det inte ska ges felaktiga signaler till dem som lyssnar på den här debatten vill jag säga att praxis inte ser ut så. I åklagarnas handbok nämns hur praxis för ringa brott ser ut. Jag kan nämna att det skickades en ros. bedömde det inte som ringa överträdelse. Det var alltså straffbart. Personen hade brutit mot kontaktförbudet genom att skicka en ros. Att skicka ett julkort, ett födelsedagskort, ett gratulations-sms var inte ringa överträdelse. Att skicka ett brev var inte, enligt , ringa överträdelse. Två inspelade meddelanden på skyddspersonens telefonsvarare var inte heller ringa överträdelse. Man ska således inte tro att man kan göra rejäla överträdelser av kontaktförbudet och det inte ska vara straffbart. I så fall ger vi fel bild av vad som faktiskt gäller. Slutligen vill jag nämna ännu en förändring. Vi har talat om elektronisk övervakning och att det äntligen ger trygghet för skyddspersonen. Nästa förändring som vi i skulle vilja se och som vi fortsätter att kämpa för är att domstol ska kunna döma ut kontaktförbud med elektronisk övervakning. Vi kan ta exemplet med en person som döms för grov kvinnofridskränkning. fängelse är ett ganska normalt straff, ett ganska långt straff. Tiden går ut och det är dags att släppa ut personen från fängelse. Återigen känner brottsoffret otryggheten över vad som händer när han kommer ut. Vi skulle vilja se att domstolen kunde göra en kombination, att utöver att utdöma ett fängelsestraff säga att efter frisläppandet ska personen ha kontaktförbud med elektronisk övervakning. Det skulle utvidga trygghetsperioden för brottsoffret. Brottsoffret skulle känna betydligt större trygghet. Det är dit vi vill komma. Med det, fru talman, ber jag om ursäkt för att jag ganska rejält överskred min anmälda talartid. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 44 (KD): Mitt hem är min borg. Så lyder ett talesätt som jag tror att vi alla önskar att vi kunde instämma i. I hemmet vill vi känna oss trygga, omhuldade och omvårdade av nära och kära, men i hemmet ska också ges utrymme att ge omsorg tillbaka till vår familj, till vår bredare släkt och till våra grannar och vänner. Hemmet är för många en frizon från omgivningens krav. I hemmet bygger vi trygghet inte på grund av hur vi förväntas vara i det omgivande samhället i stort, utan på basis av att vi där kan vara precis dem vi är med våra fel och brister, vara accepterade trots det och, förhoppningsvis, omgivna av stöd, uppmuntran och kärlek. Därför anser vi kristdemokrater att ett tryggt hem och en trygg familj är en förutsättning för att barn och unga ska få de bästa tänkbara möjligheterna till en god uppväxt. Därmed inte sagt att hemmet någonsin kommer att bli perfekt. Det finns tillfällen då borgen utsätts för påfrestningar som gör att den riskerar att rämna – det är just sådana tillfällen vi talar om – oavsett om hoten kommer utifrån eller inifrån. I grunden beror detta på att vi alla bara är människor, födda med de fel och brister som finns hos oss alla i varierande grad. Att människor brister i sina relationer är beklagligt men dess värre också oundvikligt. Om vi bara byggde våra relationer på att umgås med dem vi redan kände skulle världen bli oändligt mycket mindre och våra mellanmänskliga relationer oändligt mycket fattigare. Det vi alla måste vara medvetna om är dock att det är först när vi lärt känna en annan person närmare som både de positiva och de negativa egenskaperna framträder i full dager. Samhället har en skyldighet att ingripa för att skydda hemmet och borgen. Det uppenbara är när borgen hotas utifrån, genom okända personers våld, stöld eller skadegörelse mot enskildas liv, hem och egendom. Men samhällets ansvar gäller i allra högsta grad även när borgen hotar att rämna inifrån, när relationer går i kras, eller när släkter och familjer slits isär och det som en gång varit en tillitsfull och innerlig vilja till samhörighet plötsligt förändras och ibland byts i det motsatta. När det sker ankommer det självklart på de inblandade parterna att hantera situationen med ansvar och ömsesidig respekt och att så långt som möjligt lösa sina förehavanden i samförstånd. vet vi att det ibland är ofrånkomligt att vuxna sårar varandras känslor eller hamnar på kollisionskurs i en separation. Om så sker måste samhället kunna agera kraftfullt för att freda borgen inifrån, särskilt om det finns barn med i bilden. Samhället har ett absolut ansvar att förhindra våld i nära relationer och så långt som möjligt freda de mer utsatta parterna, kvinnorna och barnen, från detta våld. Regeringen har satsat kraftfullt på polisen och rättsväsendet bland annat för att minska våldet i samhället i allmänhet och våldet i nära relationer i synnerhet. Resurserna till polisen och rättsväsendet har, trots de skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare som kritiserats från vänster, ökat från 29 miljarder till över 40 miljarder . I fasta priser motsvarar det en anslagsökning med nästan 8 miljarder eller . Dess värre går utvecklingen när det gäller våld i nära relationer fortfarande åt fel håll. Som nämnts rapporterar organisationen att bara två av tio anmälningar om våld mot kvinnor i nära relationer klarats upp . Och det handlar om många anmälda brott, uppemot 80 000. Det är förstås oacceptabelt. Det finns mycket att göra när det gäller hur polisen och de rättsvårdande myndigheterna arbetar med problematiken.