prot · H10948 · 2013-12-17 00:00:00 — Vi är oerhört oroliga över resultaten att svenska elever inte lär sig läsa, men det har inte stått stilla, utan det pågår stora satsningar för att vända det resultat som vi har sett . Jag känner stor respekt, tillit och beundran för de lärare och rektorer som har bestämt sig för att göra skillnad. Låt mig bara nämna exemplet . Det har pågått . har det varit ifrågasatt av lite olika anledningar. Men man bestämde sig tidigt för att man skulle göra skillnad, och man har visat att det går. Man behöver inte vänta in att någon annan ska ta ett visst beslut, utan man kan faktiskt göra väldigt mycket här och . Jag har träffat många framgångsrika lärare och rektorer under den skolresa som jag har varit ute på, herr talman. Jag har också träffat många fantastiska förskollärare. Låt mig bara nämna att jag bad dem ge oss ett medskick till politiken om vad vi behöver titta extra på när det gäller de pedagogiskt skickliga och ansvariga förskollärarna på golvet i förskolan. Då sade de: Snälla, sluta prata om gruppstorlekar. Prata om det som är förutsättningar för att vi ska kunna ha en god kvalitet. Det ser väldigt olika ut. Det är inte ett visst antal barn som ger oss förutsättningar. En del grupper kan vara lite större. En del grupper behöver absolut vara mindre. Det beror på många olika saker. Men det är professionen som kan visa vad det är man behöver göra för att komma till rätta med de här delarna. Det finns också stora utvecklingsmöjligheter i de satsningar som har gjorts. Vi ser att man behöver göra mycket mer av det. Det handlar om att satsa på den moderna tekniken och på vilket sätt den bidrar till ett ökat lärande. Det finns fantastiskt spännande exempel på skolor som verkligen går före. Och vi har på olika sätt ett stort ansvar för att sprida den erfarenheten. Det har vi både som riksdagspolitiker och som kommunpolitiker, som många av oss också är. Skolan ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Den finns på många ställen, men det handlar om att sprida den till fler. Jag har mött oerhört positiva reaktioner på många av de reformer som vi tyvärr ännu inte har sett börja verka ute i den svenska skolan. Det gäller till exempel de nya kursplanerna, den nya läroplanen och de nya lärarutbildningarna – det är så många saker att de, när man ska räkna upp dem, kommer i en annan ordning än vad man hade planerat. Mattelyftet har nämnts av flera, likaså Läslyftet. Ursäkta, , men läsa-skriva-räkna-garantin är en ganska gammal frågeställning. Detta har fått genomslag på ett antal ställen där man faktiskt har jobbat med en läsa-skriva-räkna-satsning. Att de eleverna inte har gått ut årskurs 9 än är en annan fråga, men de kommer dit också. Vad kommer upp i debatten? Jo, en massa olika saker. Det var det jag inledde med att säga. Det finns en stor komplexitet. Det är inte ett förstatligande av skolan, att ta bort det fria skolvalet eller andra organisatoriska förändringar som är det viktiga. Det viktiga är att jobba med just det som händer mellan varje lärare och elev. Därför är det oerhört viktigt att satsa på lärares och rektorers kompetens. Det är en stor del av de satsningar som vi har gjort genom Lärarlyftet och de andra lyft som finns. Det finns mycket mer att säga, herr talman. Jag är glad att vi får möjlighet att återkomma under debatten. 111 (SD): Precis som väntat har debatten handlat om vem som är mest dum och vem som var dum först. Alliansen skyller på de rödgröna. De rödgröna skyller på Alliansen. Men till saken hör, herr talman, att båda är precis lika skyldiga. Jag tycker att det blir extra komiskt när Socialdemokraterna och försöker lägga all skuld på Alliansen, trots att det var just Socialdemokraterna som påbörjade nedmonteringen av svensk skola när man bestämde sig för att kommunalisera skolan. Det blir extra komiskt när kallar ett återförstatligande för ett stort experiment. Men vad är då inte kommunaliseringen, Baylan? Det om något är väl ett stort experiment. Bra har det inte heller gått. Trots ett starkt motstånd drevs kommunaliseringen igenom av Socialdemokraterna och kommunisterna. I händerna på totalt okunniga kommunala skolpolitiker har kommunaliseringen skapat en segregerad skola med stora regionala och kommunala skillnader. Sedan skolan kommunaliserades har antalet obehöriga lärare ökat som antalet vuxna i skolan har minskat, i takt med att kuratorer, studievägledare, skolsköterskor och inte minst speciallärare sparats bort i kommunernas spariver. Skolan har blivit allt stökigare och alltmer otrygg. Det finns fortfarande elever, ganska många, till och med ett växande antal, vill jag påstå, som vittnar om ett hårdare skolklimat där mobbning, trakasserier, hot och våld har kommit att bli en del av vardagen. Flickor utsätts för tillmälen och trakasserier. Pojkar berättar om rån och misshandel. Trots att det är tillåtet att flytta på den som mobbar sker det endast i undantagsfall. I stället blir det ofta den som är utsatt för mobbning, trakasserier, hot eller våld som tvingas bort. Det är skamligt. Nästan var tredje lärare vittnar i sin tur om att de utsätts för våld eller hot om våld på jobbet. Hälften av landets lärare upplever att det har blivit vanligare med hot och våld i skolan. Nästan var femte lärare oroar sig över att gå till sitt arbete. Det här är viktigt. En skola där lärarna tvingas ägna allt större tid åt allt annat än kunskapsförmedling är dömd att vara en skola med sjunkande studieresultat. Varje minut som en lärare tvingas lägga på att försöka få ordning i klassrummet är en förlorad minut. Vi ska komma ihåg att det finns ganska många lärare som vittnar om att en stor del av lektionstiden, ibland hälften av lektionstiden, går åt till att hålla ordning i klassrummet. Och med halva undervisningstiden tycker i varje fall inte jag att det är speciellt konstigt om eleverna lämnar skolan med ofullständiga betyg. I en sådan verklighet är det inte speciellt konstigt och förvånande om studieresultaten försämras. Det blir inte bättre av att 68-vänstern, eller resterna av den, har bestämt sig för att ordning och reda är något negativt eller att det skulle vara fult med disciplin i skolan. Och det blir inte bättre av att skolledningar i avsaknad av ett nationellt regelverk saknar kunskap och rutiner. Det är i alla fall vad många säger. Det handlar om rutiner och om kunskap om hur man ska hantera mobbning och hur man ska hantera trakasserier och våld i skolan. Det blir lite komiskt, tycker jag, när försöker skämta bort problemen genom att försöka få ned det till en fråga som handlar om kepsar. Jag tycker att det är beklämmande. Situationen är betydligt allvarligare än så. Till detta kommer en situation där allt fler skolor väljer att sopa problemen under mattan av rädsla för dåligt rykte. Att det finns skolor som är rädda om sitt rykte är inte konstigt med tanke på att skolan är att likna vid en öppen marknad. Problem med våld och mobbning eller dåliga betygssnitt kan vara förödande för en skola. Då är det bättre att försöka sopa under mattan och låtsas som att det regnar. Men skolan är inte som vilken marknad som helst. Att byta skola är inte som att byta från en vårdcentral till en annan eller att byta tandkräm, för den delen. Friskolereformen har gått för långt, men till kommunernas försvar vill jag säga följande: Friskoleetableringar kan leda till en överetablering av skolor. I en kommun med ett bristande elevunderlag och där kommunens skolverksamhet är kalibrerad efter elevunderlaget riskerar friskoleetableringar att slå sönder den kommunala organisationen med skolor och skollokaler. Och eftersom kommunen sällan kan påverka huruvida en skola ska få starta eller inte är det ibland mycket svårt, om inte omöjligt, för en enskild kommun att skapa en långsiktig planering för kommunens skolverksamhet. Det kan leda till ökade kommunala kostnader. Och vad gör kommunerna när kostnaderna ökar? Jo, man sparar. Och när man sparar är det oftast på lokaler och på personal. Vidare tvingas ibland kommunala skolor som bedöms som mycket bra, inte minst mindre byskolor, att läggas ned när friskoleetableringarna blir för många. Det kan ironiskt nog få följden att valfriheten minskar, som servicen minskar. I en sådan situation är det inte speciellt förvånande om studieresultaten försämras. 112 (V): Vilken plats hamnar på i den här PISA-mätningen är, ärligt talat, inte så relevant. Det som på riktigt oroar mig är att elever, oavsett om de anses vara hög- eller lågpresterande, tappar kunskap. Alla är förlorare på den skola vi har . Det står klart att det handlar om ett systemfel. Det handlar alltså inte om ämnesspecifika problem som går att lösa genom ett mattelyft, läxhjälp, katederundervisning, sommarskola, tidigare betyg, låsta dörrar, fler nationella prov och så vidare. Det är ett systemfel som gör att svensk skola inte längre anses vara likvärdig. Politiken ska inte vara klåfingrig och peka ut hur lärarna och skolan ska organisera arbetet. Politiken ska ge skolan och lärarna förutsättningar och resurser för att uppfylla sitt uppdrag gentemot eleverna och ta ansvar för elevernas lärande. Det är nämligen de som har kompetensen och utbildningen. Det är knappt att jag orkar gå igenom utbildningsministerns och regeringens bristande förmåga att ta ansvar för den allvarliga situationen som vi har sett . Utbildningsminister skyller i stället ifrån sig. Det är lite som att skulle skylla på för att inte gick till eftersom de tränade för dåligt under . Du har ansvaret. Det är den borgerliga utbildningspolitiken som vi ser effekter av . De borgerliga partierna har genomfört två av tre stora skolreformer . De pekas ut som orsaker till systemfelet. Det är de borgerliga partierna som har författat de senaste läroplanerna, både nu och . Förutom de reformerna har lärartätheten sjunkit . Även om den har gått upp lite , , är den inte nivå. har varit utbildningsminister . Så länge har ingen annan innehaft posten före dig. Ändå vill du inte ta ansvar. Regeringens misslyckande med skolan är en katastrof för en hel generation unga människor, men utbildningsministern väljer att skylla ifrån sig. fattade ett beslut om att utreda de stora skolreformerna. Utredningen skulle också återkomma med förslag på hur likvärdigheten skulle öka och segregationen minska. Regeringen och har valt att tillsätta en utredare som ska utvärdera kommunaliseringen, men den ska inte återkomma med några förslag. Det är inte ens i närheten av det tillkännagivande som regeringen fick från . Det som uppriktigt bekymrar mig är att det politiska mod som behövs i det här läget inte verkar finnas. Det fria skolvalet är här för att stanna, säger alla här i kör, trots att det pekas ut som den främsta orsaken till den ökade skolsegregationen och därmed kunskapstappet. Likvärdigheten urholkas, och studier visar att det fria skolvalet har medfört att vi har fått ett klassamhälle i skolans värld. Visionen om skolan som mötesplats, om att skolan skulle utjämna klyftorna genom sitt kompensatoriska uppdrag, är långt borta. Jämlikhetstanken ligger i en öppen grav. Jag säger öppen grav, därför att jag inte vill tro att det inte är något som det går att göra något åt. Men det krävs mod. Förutom att man måste ta tag i de utpekade reformerna måste också lärartätheten öka ytterligare. Därför har vi i föreslagit en stor satsning på 6 000 fler lärare i skolan. Dessutom vill vi förstärka förskolan med 4 600 fler anställda. Valfrihet är inte att vissa mer välbemedlade ska kunna välja bort klasskamrater för sina barn. Valfrihet handlar om att mina och alla andras barn, oavsett föräldrar, ska kunna göra de val de vill i livet när de väl har kastat studentmössan i skyn. Det tål att upprepas att det fria skolvalet inte har varit till gagn för någon, inte ens för dem som har haft möjligheten att välja bort skolan. Vi måste därför ha en skola eleverna kan lita på. Oavsett vad föräldrarna gör ska de ha rätt till bra utbildning, bra lärare och en fräsch och modern skola. Alla elever ska känna att skolan är en positiv utmaning där de får det stöd och den stimulans de behöver. 113 (KD): Vi kristdemokrater ser med oro på utvecklingen i de senaste PISA-mätningarna. Att nu ligger i den nedre halvan av skalan för de 34 i alla de tre mätta områdena, läsförståelse, matematik och naturvetenskap, är mycket oroande. Det är allvarligt vad beträffar den enskilde elevens framtid men också för vad försämrade skolresultat kan komma att betyda för vår gemensamma framtid i . Alliansregeringen har genomfört stora viktiga reformer för att vända utvecklingen. gäller det att verkligen hålla i de reformer vi tror så starkt på så att de får tid att verka. Vi har en ny lärarutbildning, vi har infört lärarlegitimation och mer lärarledd undervisningstid – bara för att nämna några reformer. Vi kristdemokrater har också föreslagit ännu mer lärarledd undervisningstid i svenska med fokus på läsning. Att kunna läsa är grunden för all annan inlärning och måste prioriteras. Mycket tyder på att de sjunkande resultaten delvis kan förklaras av att den lärarledda undervisningstiden minskade när skolan gick mot mer och mer individualisering genom ökat eget arbete. Det måste vi råda bot på. Tiden för ämnesundervisning trängs också undan av att fler och fler uppgifter läggs på läraren. Skolans utökade roll som fostrare, lärare som experter inom olika områden och en ökad administrativ börda gör att mer ska rymmas inom den garanterade undervisningstiden. Problemet är att inget har tagits bort. En revisionsrapport från visar att bara 40–av lärares totala arbetstid ägnas åt kärnverksamheten, det vill säga undervisning. För att öka den lärarledda ämnesundervisningen krävs det därför att olika uppgifter och ansvarsområden som lärare har ses över och vid behov rensas bort. Vi är överens om att all forskning visar att den enskilt viktigaste faktorn för elevernas skolresultat är en duktig lärare. Då måste vi givetvis se till att lärarna får tid att undervisa. PISA-resultatet behöver dock problematiseras. är tillförlitlig gällande vad den mäter. Men den mäter inte alla kunskaper. Svenska elever visar goda kunskaper i engelska, har ett väl utvecklat kritiskt tänkande och är kreativa. Det är också glädjande att eleverna trivs bra i skolan och mår relativt sett bra om man jämför med till exempel , som har högst andel självmord bland ungdomar i . mäter alltså inte hela skolans uppdrag men är en mycket viktig del i det som är grundläggande för inlärning. har också tittat på elevers attityder till skolan, och här ser vi en sorglig jämförelse med de länder som ligger i topp. I de , som också har de bästa resultaten, har skolan största prioritet hos både elever och föräldrar. Här måste alla hjälpas åt – politiker, lärare och föräldrar – att inskärpa vikten av skola och kunskap. Givetvis finns det åtgärder i skolans värld som skulle kunna bidra till att förändra attityderna. Det handlar om sådant som att det ska råda god ordning i klassrum och på skolgårdar, att det ska vara en självklar rätt för lärare att förbjuda användandet av mobiltelefoner och ytterkläder i klassrum. Det handlar om att stärka läraryrket dels genom god löneutveckling och möjligheter att göra karriär, dels genom att höja betygskraven för att antas till lärarutbildningen. Men kanske viktigare än något annat måste uppvärdera och återupprätta ett klassiskt bildningsideal. Det går inte att se skolans uppdrag enbart utifrån anställbarhet, utan vi måste uppvärdera kunskapen och visa på dess egenvärde och betydelse för människans personliga växande. Alla barn förtjänar en skola i toppklass, och det är också en förutsättning för att ska stå sig väl . Vi behöver återupprätta en utbildningstradition som bygger på tillit och förtroende mellan elever, lärare och föräldrar där skolan förmedlar kunskaper och stimulerar elevernas intellektuella utveckling. 114 Utbildningsminister (FP): Tomma tunnor skramlar mest. Ni rödgröna tävlar om att skrika mest i falsett om hur fel allting är. Men jag hör inga alternativ till den politik som förs. Det har funnits alternativ under de här sju åren. När vi införde nationella prov i årskurs 3 röstade ni nej. När vi införde betyg i årskurs 6 röstade ni nej. När vi införde den nya lärarutbildningen med högre kunskapskrav röstade ni nej. När vi införde den nya skollagen med högre krav på att lärare ska vara behöriga i de ämnen de undervisar i röstade ni nej. När vi införde den nya gymnasieskolan röstade ni nej. skäller ni för att de här reformerna inte ger effekt tillräckligt snabbt, det vill säga de reformer som ni själva har röstat emot. Det finns ett ord för det: hyckleri. Jag tillsätter gärna forskarkommissioner. Men vi har redan ett antal tillsatta. Ni ropar efter och ställer krav på att vi ska tillsätta kommissioner, men sedan struntar ni i dem. Professor är främsta skolexpert. Han tillsattes av som generaldirektör för , eller om det var som gjorde det. Thullberg är gammal socialdemokrat. Han har gjort en mycket genomarbetad utredning där han säger att svensk utbildningspolitik är på rätt väg. Vi har forskarrapporter. Det kommer en till om kommunaliseringen från främsta statsvetare, professor . Kommer ni att lyssna på den innan ni kräver nya kommissioner? Jag lovar att om han kommer fram till att kommunaliseringen har varit lyckad kommer jag att lyssna på den. Men jag undrar hur eller gör om han kommer fram till motsatsen. Kräv gärna nya kommissioner, men lyssna på dem som finns. främsta forskare när det gäller skola ska samlas där, naturligtvis. Vi kommer att ha hearingar i utskottet med de främsta forskarna och hearingar på . IFAU är ett av de mest välrenommerade forskningsinstituten och utreder just det som du, , sade inte utreds. De utreder just kommunaliseringen, det fria skolvalet och friskolereformen. De har ett mycket gediget forskningsuppdrag som ska redovisas i en rapport. Jag kommer att lyssna på deras slutsatser. Men kommer du, , som kräver en massa nya forskningskommissioner att lyssna på dem som redan finns? Du kommer nämligen att avkrävas besked på det när utredningen om kommunaliseringen kommer. Svaret från de rödgröna är mer resurser, fru talman, alltid mer resurser. Låt mig säga att de länder som ligger i topp i har mindre resurser än har i sitt skolväsen. Jag säger inte att det är fel med mer resurser, men det är inte det allena saliggörande. Vi satsar 215 miljarder i på skolan. vill öka det med , , och det ska lösa allt. Socialdemokraterna och vill öka det med ungefär , och det ska lösa allt. Är det någon som tror på det? Vi satsar mer resurser nu än vad gjorde 2006, och vi kommer att föreslå mer resurser. Men tro inte att det är det enda. De länder som ligger över satsar mindre resurser, men de har trots det bättre resultat. Högre status på läraryrket, mer skoldisciplin i klassrummen – den typen av åtgärder är vad vi behöver fokusera på i . 115 (S): Tomma tunnor skramlar mest. Sedan PISA-undersökningen kom för exakt har utbildningsminister gjort tre utspel. Det första handlade om att stänga ute försenade elever. Det andra var att tillåta vissa konfessionella inslag i utbildningen, och senast handlade det om att tillsätta en utredning om ordning och reda i skolan. Det alla dessa tre förslag har gemensamt är att försöka häva det fallande förtroendet för regeringens skolpolitik. Som medicin mot de kraftigt försämrade skolresultaten är det ganska futtigt, utbildningsministern. Det går inte att dölja det genom att ta till brösttoner från denna talarstol och låtsas vara i opposition. Du blev utbildningsminister , . Sedan är det ingen utbildnings- eller skolminister som har suttit så länge på den posten. Det finns ingen individ i detta land som har haft så stort inflytande på den förda skolpolitiken. går resultaten åt fel håll. De föresatser som regeringen haft och som du, , som en skolengagerad person har haft har inte varit fel, tvärtom. Det har varit goda ambitioner. Men jag förstår att det kan vara svårt att ta till sig när verkligheten inte blir som man vill, när man har suttit och haft alla dessa goda ambitioner och det kommer svart på vitt att vi har den sämsta kunskapsutvecklingen i hela . Då är det bäst att sätta sig ned och fundera: Vad är det som går snett? Det är därför vi vill tillsätta en oberoende skolkommission, , inte en utredning där man har beställt ett resultat, utan en skolkommission som består av de bästa forskarna i och utomlands så att det blir på ett bra sätt. Ska jag uppfatta dig som att du stänger dörren för detta, ? I så fall är det oseriöst och ansvarslöst. hävdar att man har satsat på skolan. Låt mig gå igenom de satsningar som den här regeringen har genomfört. var den största satsningen en skattesänkning på 40 miljarder, 2008 en skattesänkning på 10 miljarder, 2009 en skattesänkning på 45 miljarder, 2010 en skattesänkning på 13 miljarder, 2011 en skattesänkning på 7 ½ miljard, 2012 en skattesänkning på 5 ½ miljard, 2013 en skattesänkning på 7 miljarder. I den budget som vi ska behandla slutligt är regeringens förslag en skattesänkning motsvarande 15 miljarder, 20–30 gånger mer än vad man satsar på den svenska skolan. Det är mot den bakgrunden som vi har 12 607 färre lärare än vad vi hade 2006. Inte en enda krona har under något av de här åren öronmärkts för att anställa lärare, varken specialpedagoger eller vanliga klassrumslärare. Det är därför vi har allt större klasser. Det är därför situationen är så betungande för landets skolor. Det är därför skolresultaten faller. Det är därför vi socialdemokrater föreslår att vi i detta mycket allvarliga läge öronmärker ett statligt stöd på 4 ½ miljard för att minska klasstorlekarna och göra tidiga insatser. Jag tror att alla förstår att om ett barn går med brister i läsförmågan genom ettan, tvåan, trean och fyran kommer detta inte att hävas senare, oavsett hur dyra eller tunga insatser som görs därefter. Det är därför Socialdemokraterna vill prioritera skolan framför skattesänkningar. Vi vill göra det genom mindre klasser och fler specialpedagoger. 116 (M): Det är på sitt sätt intressant att följa och delta i den här debatten. Samma företrädare som säger sig vilja sätta sig ned och diskutera, oberoende, har hela bilden klar för sig. De vet exakt vad det är som är fel, och de vet exakt vilken medicin de har för detta. De menar att ansvaret i princip är kopplat till en person. Det är en oerhört intressant beskrivning av verkligheten. Det är nästan så att man skulle kunna tro att skolan redan är förstatligad – för att nämna en aktuell diskussion. Man vill över huvud tagit inte inse det faktum att man har ett eget ansvar. Varför satsar man mindre pengar på skolan i och i ? Varför har man sämre kunskapsresultat där? Till dem som säger sig vilja ta ett gemensamt ansvar för skolan: Ja, var så god och gör det. Var så god att ta ert ansvar, och var så god att förbereda ert regeringsalternativ och vilka långsiktiga besked som ni vill ge till svensk skola. Vi genomför gärna reformer tillsammans med er. Det är alldeles utmärkt att ni ställer er bakom karriärtjänster för lärare. Det är utmärkt att Socialdemokraterna äntligen har förstått att en betygsfri skola inte är den enda vägen framåt för . Det är alldeles utmärkt. Men ge långsiktiga besked till skolan, för det kommer att behövas! De som lyssnar på den här debatten vill nog ha besked om det som verkligen betyder någonting, och då är vi tydliga. Vi vill ha mer av tidigt stöd och särskilt fler speciallärare i lågstadiet så att varje klassrum i kan få ett ordentligt stöd. Det är viktigt. Det är också viktigt att våga investera i mer undervisningstid och i fler lärarledda lektioner. Vi vill fortsätta att investera för att få ett läraryrke som är attraktivt. Men för att göra detta måste man ha ordning på ekonomin, och man måste se till att fler arbetar. Det är så vi har fått mer resurser i svensk skola. Det är intressant att är upprörd över att lärarna får behålla mer av lönen. Men det är inte Alliansen som ska vara upprörd över. Han borde vara upprörd över sin partner .