prot · H009101 · 2013-05-02 00:00:00 — Mångfalden i medielandskapet är en förutsättning för dynamisk utveckling. Därför måste naturligtvis kommersiella medier också ha goda möjligheter att konkurrera och växa. Därför måste vi öppna för nya aktörer inom alla medier. har i olika sammanhang fört fram ett antal förslag till reformer som skulle kunna förbättra olika mediers möjligheter. Till exempel tycker vi att det verkligen är dags att avskaffa reklamskatten på dags- och veckopress. Vi menar också att koncessionsavgifterna för privatradion måste sänkas kraftigt. När det gäller just radio finns det utanför de tre storstadsområdena ofta bara en eller två privatägda stationer. Därför är det viktigt att digitaliseringen genomförs så att det blir plats för fler konkurrerande radiostationer. I ett framtida medielandskap har både public service och privatägda medier sina olika konkurrensfördelar och sina olika utmaningar. Public service har den stora förmånen att de är mindre beroende av inkomster och försäljning, men andra medier och andra ägarformer inom tv och radio har genom reklamintäkter ibland bättre möjligheter att finansiera vissa dyra program. Det är i det landskapet vi får botanisera för att hitta goda möjligheter både för det allmänfinansierade och för det privata. kom den stora Public service-utredningen som flera har pratat om här. Regeringen arbetar nu med att lägga fram en proposition utifrån den. I stora drag utgår utredningen från vår svenska public service-modell men lämnar en del olika nya förslag som vi får se hur de behandlas i propositionen. Det är förslag om digitalisering, om bättre tillgänglighet till utbudet för funktionshindrade och starkare ställning för minoritetsspråken med mera. Det finns också förslag om tydligare granskning av bolagens verksamhet. Mycket av det som finns med i motionerna till betänkandet berör delvis sådant som vi kommer att behandla när propositionen läggs fram. Utredningens förslag har remissbehandlats, med undantag av finansierings- och avgiftsfrågan. Den frågan lyftes ut. Regeringen menade att den behövde utredas ytterligare. blev det lite oväntat rätt mycket uppmärksamhet för just avgiftsfrågan. Det var när Radiotjänst började kräva tv-licens för innehav av mobil och surfplatta. Många blev förvånade och fattade inte riktigt vad som hände. Plötsligt innebar inköp av en ny telefon skyldighet att betala tv-licens. Det finns jurister som har olika uppfattningar om tillämpningen av reglerna, men hur som helst verkar reglerna lite oklara. I vissa fall kan tydligen surfplatta innebära avgiftstvång, i vissa fall inte om den till exempel ingår i en tjänsteförmån. Helt uppenbart är det för en reformering av licenssystemet. Jag förmodar att det var det tyckte när han meddelade att också han ansåg att det var dags att fundera över någon form av nytt finansieringssystem. Enligt pågår nu ett fördjupat analysarbete av olika finansieringsmodeller för public service. Jag hoppas verkligen att frågan om licensens framtid snart återkommer till . Vi från har redan sagt att det behövs ett enkelt avgiftssystem. Exakt hur ett system ska utformas måste naturligtvis utredas och diskuteras, men vår utgångspunkt är att i princip alla människor med inkomst ska betala samma avgift oavsett apparat. Alla, oavsett hur de lever, har nytta av och åtnjuter på olika sätt direkt eller indirekt public service-tjänster. I ett sådant system skulle det bli en betydligt lägre nivå på avgiften än med dagens tv-licens. En viktig utgångspunkt för oss är att nivån på avgifterna gärna ska bestämmas för och att de inte ska hänga ihop med skattebeslut i . Att det är fråga om en avgift och inte en skatt är viktigt för public service-bolagens oberoende. Oavsett om det tillträder en regering som kraftigt vill höja skatterna eller sänka skatterna ska det inte påverka avgifterna. I EU finns, som tur är, inte några gemensamma detaljstyrande direktiv om public service. Det är bra. Men det finns fortfarande i en gemensam grundinställning. I en EU-resolution från slås fast att utgångspunkten är att allmänheten utan diskriminering och på lika villkor ska ha tillgång till ett brett utbud i radio och tv. Det ska vara ett utbud av nyheter, samhällsinformation, kultur, idrott och underhållning med mera. Det är omöjligt att riktigt beskriva, som det alltid är, hur tekniken och marknaden kommer att se ut . Min övertygelse är att vi måste bejaka teknikutvecklingen och vara öppna för nya lösningar. ska vi värna konkurrensen på en mediemarknad där det måste finnas plats för det lättsamma, underhållande och för det allvarliga och granskande. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 128 i (S) replik: Jag återkommer till frågan om avgiftssystemet. sade att referensgruppen var överens. Då funderar jag lite över hur ställde sig. låter det från som att han vill ha en annan typ av system. Då blir jag ännu mer förvirrad. Vad sade i referensgruppen? Var man överens om det system som utredningen kom fram till, som och från tyckte var så bra men som sedan valde att kasta i soptunnan? Tyckte , , att förslaget som referensgruppen fick var bra? Har ni ångrat er? Tycker ni likadant? Jag blev lite förvirrad av anförandet. 129 (FP) replik: i vet att det här är komplicerade frågor, och man får resonera sig fram. Man kan också utvecklas när man tänker över frågan. Jag satt inte aktivt i kulturutskottet när referensgruppen arbetade. Men jag vet att tyckte att det var ett steg i rätt riktning, att vi hellre ville ha en typ av allmän avgift som dras automatiskt än den licens som finns . Däremot kom vi fram till att den bör vara lika för alla. Det är fel att blanda ihop den med skattesystemet. Det fanns positiva inslag i förslaget som man inte behövde vända sig emot, det vill säga just övergången till att i princip alla betalar en avgift. Vi har fört en diskussion i bland annat kulturgrupp och nyanserat våra åsikter. Vi förde fram vår åsikt offentligt . 130 i (S) replik: Då blir det ännu klarare för mig att referensguppen inte var så enig i förslaget som lades fram innan utredningen lämnades över till regeringen. Det framstår som att bilden av att alla var så eniga egentligen innebar att alla inte var så eniga. Det är intressant. Jag tänker på den andra frågan som också hade uppe, om digitalradion. Jag frågade om det var som tyckte att det var viktigt att satsa på digitalradio, eller om det var en syn som fanns i alla allianspartier. säger att han också är positiv till digitalradio men att ni inte vet vad som kommer i propositionen. Men har inte alliansgruppen någon diskussion med och kulturministern som ska lägga fram propositionen? Sitter ni lika frågande som vi från oppositionen och har ingen aning om vad som kommer att levereras till kulturutskottet? Vet ni om det ska komma något förslag om digitalradion eller inte? Kommer det något, ? Är ni överens bland alla allianspartierna eller är det ett ställningstagande som och står för, inte de övriga partierna? 131 (FP) replik: När det gäller den eniga referensgruppen tycker jag att i överdriver. Även om ett förslag är bra som helhet och det är ett riktigt steg att införa ett nytt system behöver det inte innebära att man i alla detaljer har låst sig i det förslaget. Så fungerar inte en referensgrupp. Dessutom finns det alltid nyanser i diskussioner om sådana svåra frågor. I fråga om digitaliseringen har vi länge sagt att vi tycker att det är viktigt att marknaden och branschen tar ett stort ansvar men att staten aktivt ska stötta utvecklingen på olika sätt. Hur detta ska gå till är en pågående diskussion, också i . Det vore dumt och omöjligt av mig, eftersom inte heller jag sitter i regeringen, att tala om vad som kommer att stå i den färdiga propositionen om en månad. Det råder inget tvivel om att vi alla i Alliansen inser att vi inte kan låtsas som att digitaliseringen inte finns. Det finns ett behov av den för att bereda utrymme i etern och ge möjlighet till fler kanaler och så vidare. Det gäller att hitta ett sätt. Den givna utgångspunkten måste vara att det inte kan vara bara staten som ska bestämma, utan det måste finnas en samsyn bland dem som jobbar med frågorna för att vi ska kunna genomföra digitaliseringen på ett vettigt sätt. Sedan måste vi också ta hänsyn till de människor som har gamla radioapparater och känner oro. Det är mycket att diskutera hur snabbt digitaliseringen ska gå och så vidare. Det är svåra frågor där det är dumt att ge några självsäkra svar, men vi är positiva till att utveckla digitaliseringen. 132 PER LODENIUS (C): Vi debatterar nu de motioner från höstens motionstid som berör public service. Som vi har hört flera framföra här lämnade sitt betänkande , i princip mitt . En proposition är också aviserad från regeringen i denna fråga. Det kanske blir lite dubbla debatter, men jag hoppas att det ska bli en debatt kring propositionen eller så. För är ett starkt public service med en mångfald av olika programtyper viktigt. Högkvalitativa samhälls- och kulturprogram har för oss en självklar plats i utbudet men också sportsändningar och breda underhållningsprogram. Vad det handlar om är att om uppdraget för public service skulle snävas av och man enbart skulle tillåtas att sända så kallade smala program, som andra aktörer på mediemarknaden inte visar, skulle folkligheten falla bort. Färre skulle sannolikt ta del av utbudet, och då skulle också den viktiga folkbildningsfunktionen minska. Det är inte minst viktigt ur ett demokratiperspektiv att många tar del av public service-kanalernas utbud. Den granskande journalistik som sker inom public service har en stor betydelse för att belysa hur samhället fungerar. Då är det också viktigt att många hittar till just public service-kanalerna. Yttrandefrihet och tillgång till fördjupande journalistik är grundläggande för en fungerande demokrati. Idén med public service är att den ska vara oberoende, både politiskt och kommersiellt. Det handlar om att public service står för en grundläggande nyttighet som gynnar samhället i stort. Det är inte som vilken tjänst som helst. Det gör att public service har en speciell betydelse ur just demokratisynpunkt. Många så kallade kommersiella medier tar ett stort ansvar för granskning av makten och det demokratiska samtalet i stort. Tyvärr har stora delar av mediemarknaden svårt att få lönsamhet på fördjupande journalistik. Då blir det kanske också svårt att få råd med fördjupande journalistik med tillgång till exempelvis utrikeskorrespondenter. Då är det betydelsefullt att värna public service-verksamheten med sitt breda uppdrag. Den skapar en grund för den granskande journalistiken som är av största vikt för hela vårt samhälle. Det är viktigt att de privata och kommersiella radio- och tv-företagen ska ha möjligheter att verka på en fungerande marknad med långsiktiga och goda villkor. De kommersiella aktörerna fyller en viktig funktion på dagens mediemarknad. finns det en bred uppslutning i samhället kring idén om behovet av en av såväl politiken som marknaden oberoende radio och tv i allmänhetens tjänst, alltså av public service. Public service-uppdraget är större än de specifika tv- och radioprogram man producerar. Det handlar om hur man ska kunna granska makten, både den politiska och den kommersiella, utan påverkan från dessa makter. Finansieringen av public service, den så kallade tv-licensen, har varit föremål för debatt , inte minst i samband med att SVT började sända samtliga sina kanaler via nätet. Därmed blev enligt lagen, i alla fall som Radiotjänst tolkar den, till exempel surfplattor och datorer uppkopplade mot internet tv-licenspliktiga. En finansiering som är stabil och förutsägbar över tiden är grunden för en oberoende radio och tv i allmänhetens tjänst. Det är då inte rimligt att finansiera public service med dagens tv-avgiftssystem. Det är inte längre försvarbart att koppla tv-avgiften till mottagningsapparaten när den kan vara tv:n i vardagsrummet men lika gärna datorn på jobbet, en Ipad eller mobiltelefonen. Teknikutvecklingen har helt enkelt gjort dagens modell omodern. Det har om inte annat vårens debatt kring just tv-licensplikten för surfplattor visat. Att gå över till en skattefinansiering av public service är, som jag ser det, inte heller ett alternativ. Det finns en risk att oberoendet för public service undermineras om anslaget bestäms politiskt i den ordinarie statsbudgeten. Det kan komma att uppfattas som att politiken styr tillgången till resurser utefter vad man för tillfället tycker om programproduktionen. Förslaget från var en finansiering genom en avgift. Visserligen skulle den tas ut på skattsedeln, men det var ändå en separat avgift. Det här var ett förslag som till stor del liknar vad tidigare föreslagit. Det handlar om demokrati, möjligheten för allmänheten att få ta del av en mediebevakning utan påverkan från det man bevakar. Därför behövs en finansiering som vi solidariskt betalar, oberoende av om vi tar del av just public services programutbud eller ej. Dagens apparatavgift har alltså, som jag ser det, spelat ut sin roll. lämnade, som jag tidigare påpekat, sitt betänkande , och en proposition är också på väg. Finansieringen är dock bortlyft från den kommande propositionen. Det är trots allt en inte helt lätt fråga som behöver ytterligare beredning, även om jag själv gärna hade sett att den kommit med på en gång. Vi kommer att få anledning att komma tillbaka och debattera dessa frågor igen eftersom propositionen är på väg. För tillfället vill jag då yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. 133 (KD): I går kom jag att samtala med en ung man som berättade att han blev uppringd på sin mobiltelefon av Radiotjänst. Deras fråga var om det var till honom de skulle skicka över räkningen för tv-licensen. Han förklarade då för dem att han inte hade någon tv och att det därför inte var aktuellt att skicka över någon räkning till honom för tv-licensen. Radiotjänst ställde då frågor till honom och fick reda på att killen pratade i en smartphone, som man kan ta del av programutbud i. Radiotjänst förklarade att det inte spelar någon roll om han har en tv-apparat eller ej, för han var tvungen att betala tv-licens eftersom han har en smartphone. Samtalet var kort och överrumplande. Killen fick känslan av att personen från Radiotjänst som ringde honom jobbade på ackord, sade han till mig, eftersom det var ungefär som när de ringer och säljer mobiltelefonabonnemang. Ni kanske har mött dem. Det var den stilen över det hela. Denna berättelse ur verkliga livet bekräftar det vi kristdemokrater redan har konstaterat. Det är dags att avskaffa tv-licensen och lägga ned Radiotjänst. Den digitala tekniska utvecklingen har sprungit ifrån dagens tv-licens. kan vi titta på tv i mobilen, på läsplattan och på datorn. Det är ytterst rimligt att ifrågasätta att själva tv-innehavet, innehavet av en mottagare, är det som i dagens informationssamhälle kvalificerar oss för att betala tv-licensen. Jag tycker att det är orimligt att avgiftsbelägga alla datorer, surfplattor och smartphones bara därför att , på samma sätt som reklamfinansierade TV4, börjat sända sina kanaler live på nätet. Radiotjänst ska inte jaga enskilda småföretagare eller mobilanvändare. upplever just småföretagare och privatpersoner att de jagas aktivt av Radiotjänst som vill kunna ta upp avgifter för deras konsumtion av public service-tjänster. Detta riskerar att underminera public service-bolagens legitimitet och tydliggör behovet av att möjligt ersätta tv-licensen med en ny, teknikneutral finansiering. För ett brett public service är det avgörande att vi har en finansieringsmodell som har hög legitimitet och är teknikneutral. Vi måste inse att det system vi har är under upplösning. Tv-licensen har funnits länge, . Då såg mediemarknaden ut på ett helt annat sätt än . Då fanns det bara en tv-kanal och ett fåtal radiokanaler i ett mediemonopol. Jag kommer ihåg hur återkommande hade inslag i vår enda tv-kanal där han sade följande: Det är dags nu att skaffa TV2-antenn. Man gjorde reklam för att man hade börjat en ny tv-kanal. Sedan kom färg-tv:n, vilket resulterade i en något högre avgift. Där kände Radiotjänst sig föranlett att undersöka att folk inte tittade på färg-tv utan hade kvar sin svartvita tv. Som sagt har kartan dock förändrats. Därför tycker jag och att tv-licensen är orättvis, omodern och har faktiskt överlevt sig själv. Vi vill se ett starkt och oberoende public service med samma avgift för alla, en public service-avgift som tas in via skattsedeln, som Radiotjänst läggs ned. I stället för via Radiotjänst kan avgiften tas in av , men vid sidan av budgeten, på liknande sätt som systemet med dagens begravningsavgift. Kostnaderna för att kontrollera att folk betalar sin tv-avgift uppgår till . Det kanske finns de som tycker att det är en droppe i havet när det är 7 miljarder som samlas in. Men är ungefär fyra gånger mer än vad SVT tar emot i sponsring . Det motsvarar ungefär driften av tio lokalradiostationer. Det är alltså inga småpengar. Man behöver inte vara professor i matematik för att räkna ut att så stor andel är det som smiter från tv-licensen av 7 miljarder är ganska mycket pengar. Plussar man på de 164 miljonerna som jag talade om inser vi att det är som inte kommer in med dagens avgiftssystem. De pengarna skulle kunna gå till ett annat och bättre programutbud eller en lägre avgift. Då skulle vi byta ut dagens system mot en finansiering som är relevant, ändamålsenlig och som håller för att säkra public service för framtiden. I det här sammanhanget vill jag nämna regeringens satsning på att bevara arkiven genom att digitalisera dem. Alliansen har skjutit till 60 miljoner som en möjlighet att starta upp en sådan satsning, och vi har tilltro till förmåga att förvalta dessa medel väl. På det här sättet kan barn och unga som växer upp ta del av program av hög kvalitet som har gett glädje och bildning åt tidigare generationer. Vi är alla alltför väl medvetna om att arbetet med att ta fram en finansieringsmodell har dragit ut . Det har också dagens debatt bekräftat. Det beror just på att regeringen inte ägnar sig åt experimentverksamhet. Regeringen utreder frågan grundligt, bland annat för att den modell som tas fram ska säkerställa , och oberoende, och det tar tid. Det är viktigt att frågan analyseras genomgående, men förhoppningen är att en snar lösning kommer på plats, så att vi kan skrota tv-licensen en gång för alla och få en teknikneutral finansieringsmodell som gör att ett starkt och oberoende public service kan möta framtiden. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Dataskydd vid europeiskt polissamarbete och straffrättsligt samarbete Föredrogs justitieutskottets betänkande 2012/13:JuU19 Dataskydd vid europeiskt polissamarbete och straffrättsligt samarbete (prop. 2012/13:73). 134 (SD): Jag ställer mig i huvudsak bakom regeringens förslag till lag med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom EU. Jag anser dock att bör avslå propositionen delvis. Det gäller den del av förslaget som innebär att rätt att ställa upp användningsbegränsningar inskränks. Skälen till detta är följande. Enligt artikel 12 stycke 1 och 2 i dataskyddsrambeslutet har en medlemsstat rätt att ställa upp användningsbegränsningar för personuppgifter som överförs till annan medlemsstat. I samma artikel framgår det att dessa användningsbegränsningar inte får vara mer omfattande än vad som gäller för motsvarande nationella överföringar, alltså sådana som sker inom ett lands gränser. Detta innebär i praktiken att svenska myndigheter som överför personuppgifter om svenska medborgare till andra medlemsstater måste lita på att utländska myndigheter kan hantera uppgifterna lika korrekt och lika rättssäkert som svenska myndigheter kan under samma begränsningar. Detta gäller oavsett vilken unionsstat det handlar om. Det säger dock sig självt att myndigheter i europeiska stater med högre grad av korruption och ineffektivitet inte nödvändigtvis har förmågan att hantera personuppgifter på samma sätt som våra egna myndigheter. Enligt den allmänt kända organisationen korruptionsindex är det fjärde minst korruptionsbehäftade landet i världen. Enligt samma index hamnar andra EU-stater som och på samma mycket allvarliga korruptionsgrad som exempelvis och . Jag menar att detta innebär att vi inte kan lita på att sådana staters myndigheter kan hantera mycket känsliga personuppgifter om svenska medborgare på samma säkra sätt som våra svenska myndigheter. Det är naturligtvis självklart att ska ha rätt att uppställa vilka användningsbegränsningar som helst vid utlämnande av personuppgifter till andra stater. Det är naturligtvis självklart att ska ha rätt att försäkra sig om att personuppgifter om svenska medborgare hanteras korrekt, med stor försiktighet och med respekt för den personliga integriteten. Detta är också viktigt ur ett principiellt perspektiv för , eftersom vi värnar den nationella suveräniteten. Jag anser därför att ska avslå propositionens förslagspunkt 6.7.2 i den del förslaget handlar om att inskränka rätt att uppställa användningsbegränsningar för personuppgiftsmottagande länder. Jag vill därmed yrka bifall till reservation 1. 135 (M): Under har vi sett hur en internationell brottslighet breder ut sig. Det är vår, och vi har en ny brottsvåg att vänta när det gäller utombordsmotorer på . Det är en lukrativ bransch. Man tar motorerna och säljer dem på en annan marknad. Folk får ut sina försäkringspengar och köper en ny motor, men blir den också stulen. Vi ser olika typer av sådan kringresande brottslighet. Det visar på behovet av att också vi kan samarbeta över gränser. I har vi till och med haft problem med att samarbeta över länsgränser, vilket är anledningen till att vi tittar på en ny polisorganisation som ska vara mer effektiv och kunna lösa fler brott. Vi har haft en ineffektiv datalagstiftning till och med när det gäller vår egen svenska nationella polis, vilket gör att vi har en ny polisdatalag för att man på ett mycket smidigare sätt ska kunna hantera uppgifter om brottslingar just för att kunna ta fast brottslingar och fälla dem. På samma sätt har vi gått vidare i EU-samarbetet för att vi vill komma åt den organiserade brottsligheten, och för att komma åt den, om man har viljan, måste man samarbeta. För har det i EU-arbetet varit viktigt att se till att vi har en hög datasäkerhet i samtliga medlemsländer. Först kom dataskyddsdirektivet, men det tog innan vi kunde komma överens om en datalagstiftning som är tillräckligt rättssäker och trygg, vilket gjorde att vi här i riksdag kunde anta dataskyddsrambeslutet. Det var ett rambeslut eftersom Lissabonfördraget då ännu inte hade trätt i kraft. fortsätter vi med det vi egentligen behandlade . har vi genomförandepropositionen, som innebär att vi ändrar de svenska lagparagrafer som behövs för att vi ska kunna anpassa oss till ett rambeslut som vi har förhandlat fram i syfte att stoppa den organiserade internationella brottsligheten. Det bygger just på ett samarbete. Alla ska följa samma regler i samtliga EU-stater. Det ska kunna kontrolleras och följas upp, men det bygger naturligtvis på ett förtroende. Om vi är intresserade av att få information av andra måste vi också vara villiga att ge information till andra. Det är klart att samtliga medlemsländer sätter upp egna villkor. Ta en korrumperad stat som vill skydda någon. Om korruptionen är ett problem i detta land och man inte följer lagstiftningen innebär det följaktligen att man inte kommer att lämna ut information till oss när vi så väl behöver det. Vad är syftet, och vad får man göra i detta? Meningen är att vi ska utbyta information för att förebygga, stoppa, utreda och avslöja brottslighet och lagföra brott och förhoppningsvis också när vi ska verkställa påföljder. Jag tycker att det är bra.