prot · H00990 · 2013-04-12 00:00:00 — Allting visar att många av dem som är arbetslösa inte har en färdig gymnasieutbildning. Många av dem saknar adekvat kunskap. Tänk om man då blir arbetslös och vi har en utbildningsminister som säger att kunskap inte behövs, att vi inte behöver vara så noga med kunskapskraven och att det kan räcka med att man går i skola på gymnasiet! Det är helt barockt, fru talman. 20 Utbildningsminister (FP): En tredjedel det tycker jag att debattörerna ska lägga på minnet. En tredjedel av varje årskull slogs ut i det socialdemokratiska gymnasium vi nu lämnar bakom oss. Det är tiotusentals ungdomar som hoppar av eller som misslyckas med att nå den där högskolebehörigheten som var så viktig. De höga kunskapskrav som ni satte upp var i och för sig inte särskilt höga, men de skulle vara lika för alla. Det var det viktigaste. Det viktigaste var inte att de var höga. Dessa krav innebar att en tredjedel aldrig nådde målen. frågar hur ökad kunskap kan slå ut någon. Det gör det inte om man når målen. Men det slår ut om de som hoppar av blir utslagna därför att målet blir satt så att det inte går att nå. Det är det det gör; det är då det slår ut. Detta är en viktig orsak till den höga ungdomsarbetslösheten i . Det säger forskningen. Lyssna på forskningen! IFAU är mycket tydliga med att detta är en viktig orsak. Vi höjer kraven kraftigt i svensk utbildning. Men vi måste förstå, och det måste ni också förstå, att det finns en målkonflikt om vi ska höja kraven i den svenska utbildningen. På vilken gymnasieskola som helst är eleverna mest oroade över de högre kraven i betygssystem och läroplaner. Vi höjer kraven i gymnasiet just . Det är viktigt för . Men vi måste också vara ödmjuka och förstå att när vi höjer kraven kommer det också att finnas grupper som inte kommer att nå de kraven. Vi ger hjälp och stöd för att de ska göra det, men det kommer att finnas elever som inte når dem. Det enda sättet att med säkerhet få att nå kraven är att ta bort kraven eller sänka dem tillräckligt mycket. Sätter man högre och högre krav kommer det att finnas grupper som inte når dem. Då är frågan: Vad ska hända med dem? Ska de bara slås ut och känna sig misslyckade? Eller ska vi hitta andra lösningar för dem? Det är där det skiljer. Ni har en ideologisk modell där alla ska stöpas i samma form, och så struntar ni i konsekvenserna för dem som inte låter sig stöpas i den formen. De slås ut och blir arbetslösa. Det är det som har hänt i . Sätter man kravet på en sådan nivå att en tredjedel slås ut i varje årskull får man en hög ungdomsarbetslöshet. Det är inte så att en tredjedel hoppar av, utan det är färre. Det kanske är som hoppar av, men sedan är det ytterligare en stor grupp som går färdigt men inte blir godkända. De blir aldrig högskolebehöriga. De måste komplettera på vuxenutbildningen om de vill gå på högskola, precis som , och ska den möjligheten finnas. Staten satsar mer resurser på vuxenutbildning än vad staten gjorde 2006 när den socialdemokratiska regeringen styrde. Påstå inte att staten satsar mindre på vuxenutbildningen. Staten satsar mer på vuxenutbildningen. Det är 7,7 miljarder i stället för 5,7, som det var 2006. Det är mer på vuxenutbildningen. Det är sanningen. Vi har inte minskat ambitionerna när det gäller att människor ska få en andra chans. De har i själva verket ökat jämfört med . Jag skulle vilja hälsa er från . Det är en flicka . Hon är svetsare. Hon gick en tvåårig gymnasieutbildning i verkstadsteknik i . Det var en utbildning som egentligen inte fick anordnas. Det var förbjudet på den socialdemokratiska tiden. inrättade en tvåårig utbildning i verkstadsteknik trots att det inte var tillåtet. Hon är fast anställd svetsare på ett av de större företagen i . När vi diskuterar detta säger hon till mig: Kalla inte mitt jobb ett skitjobb! Mitt jobb behövs och är viktigt. Jag tycker att ni ska ta till er detta. Att gå och läsa in högskolebehörighet är inte det enda som räknas. Att man kan gå ut en utbildning och bli godkänd och anställbar är väl så viktigt som att det ställs upp krav på utbildningar som gör att ungdomar slås ut. 21 (S): Jag ska hälsa utbildningsministern från och . De går på fordonsprogrammet på i . Det läggs ned nu eftersom utbildningen inte är tillräckligt lönsam. Om detta vill utbildningsministern inte tala allmänt. Jag kan hälsa från ungdomar som söker in till yrkesinriktade program i . De programmen avvecklas därför att man anser att de inte har tillräckligt ekonomisk bärighet. Det är utbildningar som kunde ha gett jobb. Om detta vill inte utbildningsministern tala. Han har samma manus oavsett vad det är för debatt i den här kammaren. ger utbildningsministern sig själv betyg i när det gäller . Det var inga strålande betyg. Det indikerar en viss självkännedom. Jag konstaterar att utbildningsministern inte vill debattera den gymnasieskola, med återvändsgränder, som jag har tagit upp i mina inlägg. Han lovade stor valfrihet. I verkligheten inskränks den. Det är 25 miljoner i överkostnad i på grund av privatskolorna. Det är privatskolor som lägger ned när vinsten inte bär. Spåren av er gymnasieskola är ökade kostnader och ökad segregation. Men trots detta usla resultat rekommenderar jag verkligen ingen kvarsittning, utbildningsministern. 22 (S): Vi har en utbildningsminister som tänker att anfall är bästa försvar. Han tror att om han skriker tillräckligt högt hör inte någon vad han egentligen säger. Om ungdomarna på de här skolorna anger att utbildningen inte är tillräckligt bred, att de är rädda för att de inte ska kunna ta sig vidare om de vill göra någonting annat om två, tre eller och att de därför inte kommer att söka den utbildningen är utbildningsministerns svar: Ni har fel. Ni borde läsa detta även om jag har stängt alla andra dörrar. Låt mig läsa upp vad en skolledare säger: Jag förundras över att en charterresenär har ett större skydd för att kunna ta sig hem från solsemestern än vad en elev har för att kunna slutföra sin gymnasieutbildning. Detta apropå den yrkesutbildning som läggs ned därför att den inte är tillräckligt lönsam. Jag tycker att utbildningsministern borde ha koll på vad som händer. Vi säger att det är viktigt att ge ungdomar den kunskap och den möjlighet de förtjänar. Jag tror att människor faktiskt kan ta till sig kunskap. Det handlar om satsa på lärare och mindre klasser och om att ge förutsättningarna för eleverna. Det handlar inte om att säga att en del aldrig kommer att kunna lära sig, så dem kan vi skicka ut. Det är den människosynen ger uttryck för här. Han har nämligen gett upp hoppet om en del människor. Det har inte jag. Jag blir inte glad av att personer misslyckades i den socialdemokratiska skolan. Jag blir inte heller glad om ungdomar misslyckas i , utan då tycker jag att vi ska ge dem en ny möjlighet att komma tillbaka. Då måste vi satsa mer på utbildning, inte mindre som den här regeringen gör. Vi måste ge människor möjlighet att komma vidare i skolan genom att ge dem rätten till utbildning och inte stänga några dörrar som gör. 23 Utbildningsminister (FP): På något sätt slutar alltid och argumentation med att det är friskolornas fel, eller privatskolornas som just dessa debattörer säger. Det är alltid deras fel. Vi har en kraftig minskning av elevkullarna på gymnasiet i just . Det föddes väldigt många barn runt 1990 men väsentligt färre . Ungdomskullarna blir mindre. Det betyder att vi har en väldig överkapacitet på gång i gymnasieskolan. Det är många tomma platser överallt. Att friskolor lägger ned verksamheter och utbildningar får att gå i taket och skälla på friskolorna. Men kommunerna gör samma sak, och det är helt rätt. Man måste göra det. Det är ingen vits att betala för tomma lokaler, utan man måste vara beredd att göra det. Jag kan inte detaljerna om just de utbildningar som nämner, men generellt sett måste alla kommuner i , borgerligt styrda och socialdemokratiskt styrda, avveckla utbildningsinriktningar och ibland hela skolor eftersom vi har en väldig överkapacitet i gymnasieskolan. Jag kan räkna upp rader av socialdemokratiska kommuner som fattar precis samma beslut som den här friskolan gjorde i på grund av att det inte finns tillräckligt många elever just . Då är det bättre att satsa på de elever som finns än på tomma lokaler. Jag tycker att det är rätt i huvudsak även om man inte kan ta ställning till varje enskilt fall. Vi höjer kraven kraftigt i den svenska skolan just . Den kritik jag får allra mest från gymnasieelever är att det är jättesvårt att få de höga betygen och att det är jobbigt i skolan. Det är mer läxor, mer krav och mer prov. Mitt svar är att det har varit avsikten. Alla gillar det inte. Vi går ifrån flumskolan där det var fel att ställa krav. Men vi måste också vara ödmjuka och inse att när vi höjer kraven i skolan kommer det också att finnas ungdomar som inte mäktar med de kraven. Då kan man göra som ni säger, det vill säga ha samma krav för alla och låta dem slås ut. Jag säger i stället att vi behöver hitta andra utbildningsalternativ, till exempel lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar, där inte alla måste bli högskolebehöriga. Vi ska ha höga krav, men ingen ska behöva gå ut skolan och känna sig misslyckad. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2012/13:358 om demokratisk insyn i den nya polisorganisationen 24 (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa det regionala demokratiska inflytandet i den nya polisorganisationen. Frågan om demokratisk insyn och regionindelning i den nya polismyndigheten har övervägts av . Kommittén, som är parlamentariskt sammansatt och där även socialdemokrater ingår, är enig i sina förslag. Kommittén föreslår i sitt betänkande En sammanhållen svensk polis (SOU 2013:13) bland annat att polismyndigheten ska indelas i bärkraftiga regioner, att den nya myndigheten ska vara en så kallad enrådighetsmyndighet och att myndigheten ska ha ett insynsråd och regionpolisråd. Vidare föreslår man att det under ombildningen ska finnas en referensgrupp för frågorna om demokratisk insyn, bestående av parlamentariker. Kommitténs förslag har fått ett positivt remissutfall. Regeringen beslutade att i enlighet med kommitténs förslag ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra en ombildning av polisen till en sammanhållen myndighet. I direktiven till utredaren har regeringen också tagit ställning för kommitténs förslag när det gäller demokratisk insyn. Det innebär att den parlamentariska insynen och inflytandet även fortsättningsvis ska vara en viktig beståndsdel av polisen. I direktiven har regeringen dessutom betonat vikten av att inflytandet i polisens vardagliga arbete på lokal nivå fortsätter. En utgångspunkt i ombildningen är att skapa bästa möjliga förutsättningar för ett effektivt samarbete och en effektiv samverkan med andra berörda aktörer. ska byggas underifrån och uppåt, och det lokalt bedrivna arbetet ska också i fortsättningen vara basen i polisens verksamhet. Ombildningen ska leda till att tillgängligheten och kontakten med medborgarna utvecklas ytterligare. 25 (S): Polisen är en stor och viktig verksamhet. Den är en av de största verksamheterna i staten med nästan 30 000 anställda och en mångmiljardbudget. Den här verksamheten står nu inför en av sina största förändringar sedan förstatligandet . Det är en hopslagning av alla myndigheter till en gemensam myndighet, och man har en stor och omfattande process framför sig. Vi tycker att det är rätt att göra den här hopslagningen. Vi tycker att det är nödvändigt. Mycket annat måste också göras inom polisen. Polisen måste bli en lärande organisation, en forskningsanknuten organisation och en organisation som är mer lyhörd för medarbetarnas åsikter än vad den varit . Det finns många brister som måste rättas till. Det ser vi alltjämt, inte minst på att effektiviteten i polisen är bristande. Trots 4 000 fler poliser har uppklaringsandelen legat kvar på om man tittar på personuppklaringen. Det är ett bekymmer. Vi tycker att det är bra med hopslagningen av myndigheterna. Det kan vara en pusselbit i detta med att lösa polisens problem. Det kan öka effektiviteten. Jag tror i och för sig inte på en snabb effekt. Det kan snarare finnas en risk, som det alltid gör när man går igenom en sådan här stor omorganisation, att effektiviteten faktiskt sjunker, eftersom det blir så mycket stök i organisationen. Men vi tror att detta på lång sikt är det riktiga att göra. är vår bestämda uppfattning att denna hopslagning inte får gå ut över den viktiga förankring och insyn i verksamheten som allmänheten måste ha. Den säkerställs av 21 polismyndigheter som är politiskt tillsatta. Vi menar att den väg som man verkar vilja gå från regeringens sida på ett allvarligt sätt skulle skada insynen i verksamheten. Jag ser med oro på hur regeringen har lagt upp arbetet. Allt som har med genomförandet att göra har överlåtits till en ensamutredare som efter eget huvud och på egen kammare ska sitta och fatta de avgörande besluten. Dessutom har regeringen i sina direktiv till denna utredare redan visat inriktningen. Insynen verkar inte vara så viktig. Den här interpellationen handlar om polisregionernas storlek. Förslaget, som det nu verkar vara i vart fall, är att exempelvis hela ska vara en polisregion. Också när det gäller andra delar av har man förslag om mycket stora polisregioner. Till varje region ska det sedan knytas ett insynsråd. Var och en förstår att om dessa regioner blir för stora kommer den demokratiska insynen i polisen inte att bli verklig. Den kommer snarare att bli ett slags chimär. Vi anser att det inte är acceptabelt. Regeringen har naturligtvis rätt att organisera sina myndigheter själv. Regeringen äger ju sina myndigheter. är jag övertygad om att regeringen vill ha en lösning på detta som är långsiktigt hållbar och som man har en bred förankring kring. Statsrådet nämner i sitt interpellationssvar en referensgrupp som ska följa den här utvecklingen. När tillsätts den? När får vi från oppositionen möjlighet att påverka hur detta genomförande ska gå till? Tänker regeringen i det fortsatta arbetet ta initiativ till en dialog med oppositionen i de här frågorna? 26 (): När det gäller när referensgruppen ska tillsättas har genomförandearbetet strukturerats upp tidsmässigt av den utredare som vi har tillsatt. Det är också i enlighet med kommittéförslaget så att referensgruppen ska tillsättas innan man sätter i gång att arbeta med det parlamentariska inflytandet. Den information jag har är att brev har gått ut från Genomförandegruppen till partierna om att nominera till det arbetet. Det brevet ska vara ivägskickat och borde ha kommit fram. Det är inte jag som skickar det, utan det gör det utredningskansli som finns. En viktig fråga med den parlamentariska insynen, och det är också en styrka, är att man har diskuterat igenom det här i . Jag har gått igenom de remissvar som finns, och det är enbart en handfull kommuner som har ägnat något intresse åt de här insynsfrågorna. De flesta tycks ha varit nöjda med de slutsatser som har dragits av kommittén. Jag delar uppfattningen att när man gör en sådan här stor förändring finns det många risker. När man arbetar med regioner är det onaturligt att ha länsvisa polisstyrelser, det förstår vem som helst. Man får ett längre avstånd. Dock skulle jag vilja lägga till att i det praktiska arbetet och med den tyngd som man lägger på att arbetet ska byggas underifrån ska man inte glömma bort att vi numera i nästan alla kommuner har avtal mellan polisen och kommunen om hur man ska arbeta med gemensamma frågor. Det är få kommuner som inte har ett sådant avtal. Det här menar jag är det absolut bästa inflytandet man kan få från lokalt håll när det gäller vilka prioriteringar som görs och när det gäller att koppla ihop de komplexa problemställningar som man arbetar med från lite olika utgångspunkter. I den dialog som man för mellan polis och kommun har man alla förutsättningar att på ett praktiskt plan komma längre än vad till exempel polisstyrelsen i gör som ju greppar över en väldigt stor myndighet. Det här är svåra frågor och avvägningar. Det är därför som det är viktigt med den referensgrupp som ska finnas i anslutning till att man arbetar med frågorna framöver. Jag är inte oroad på den punkten. För egen del är jag angelägen om att insynen och öppenheten i polisen finns kvar. Jag tror att det är väsentligt att en myndighet av den sort som polisen är har parlamentarisk insyn. Därför tycker jag att de undantag från de principer som gäller i statsförvaltningen som utredningen har gjort är riktiga. Sedan får man tillsammans med den parlamentariska referensgrupp som ska finnas diskutera detaljerna i det arbete som pågår. Jag är ganska trygg med att man där kommer att kunna föra en dialog. Jag kommer naturligtvis att följa det arbetet. Regeringen har gett direktiv till ett genomförande i enlighet med det som kommittén har föreslagit och som alla enligt remissvaren tycks vara positiva till. Det innebär att vi inte kommer att lägga oss i detaljer under resans gång. måste arbetet få bedrivas av utredaren. Det är dock inte en person som sitter i en burk alldeles för sig själv, utan arbetet sker i dialog med polisverksamheten på ort och ställe och givetvis med . Det är självklart att en sådan dialog måste föras . Jag menar att här finns goda utrymmen för att diskutera hur man ska lägga upp organisationen. 27 (S): Låt mig börja med att säga att vi ännu inte sett röken av referensgruppen. Jag hörde mig för om det så sent som i går. Om referensgruppen är på gång att tillsättas blir det ett forum där man kan diskutera just den här frågan och förhoppningsvis kunna komma överens. Det är viktigt att vi gör det, för det finns mycket starka åsikter om hur polisen ska arbeta. Det är helt naturligt. Polisen har våldsmonopol. Polisens metoder kan ibland bli väldigt ifrågasatta. Det såg vi inte minst när det gällde ID-kontrollerna i tunnelbanan och diskussionen om det . Dessutom finns alltid de starka spänningarna kring var polisen ska jobba, exempelvis hur polisen ska allokera sina resurser i ett område. Det finns starka åsikter om polisens arbete, och därför är det viktigt med demokratisk insyn i det arbetet, en insyn som inte bara är en chimär utan verklig. Vi ser således fram emot referensgruppen. Låt mig vara väldigt tydlig. Det jag sett har jag inte tyckt om, alltså det som ni, , var på väg mot, det vill säga att man verkade vilja låsa fast sig vid de regioner som föreslagits. I så fall hade hela blivit en polisregion. I är förslaget att , , och slås ihop, också det en mycket stor polisregion. Jag tänker inte stå i talarstolen och rita kartor, men ni förstår själva att vi måste diskutera hur vi ska ha det framöver, hur stora regioner vi ska ha för att det hela ska fungera. Regeringen har alltid ett val hur man vill göra. Regeringen organiserar själv sina myndigheter, ja, men om ni väljer en väg och bara trycker igenom detta själva löper ni risken att vi efter ett regeringsskifte, om det blir så, river upp det. Det vore mycket olyckligt. Det bästa är om vi får en lösning där vi kan vara överens om hur det ska se ut på lång sikt. Därför har jag pekat på att regionerna, så som förslaget ser ut, är för stora. Vi ser framför oss betydligt fler och därmed mindre regioner. Diskussionen får fortsätta i den referensgrupp som vi hoppas tillsätts så fort som möjligt. Mer är nog inte att säga om detta just . 28 (): När det gäller den parlamentariska insynen kan inte arbetet påbörjas förrän referensgruppen finns. Det är i enlighet med kommitténs förslag, och de breven har skickats till riksdagspartierna för att få in namn och nomineringar. Det blir ett viktigt forum för att diskutera den parlamentariska insynen och hur det hela ska utformas i detaljerna. Där tror jag att vi kan vara lugna. Vad gäller regionfrågan och regionindelningen som lyfter fram är utgångspunkten enligt direktiven det arbete som bedrivits . Vi börjar inte från noll. Det har vuxit fram samverkansregioner inom polisen. De varierar i kvalitet, men det har ändå vuxit fram ett samarbete som fungerar bra i flera olika avseenden. Vi har sagt att det är viktigt att ta vara på det som fungerar. Det ska finnas goda skäl för att ändra den indelning eller den regionalisering som redan vuxit fram. Det ligger i linje med regeringens uppfattning att det måste växa fram underifrån. Vi ska inte hitta på nya kartor som inte stämmer överens med det som vuxit fram naturligt. Självklart finns det också annat än polisens egen organisation att ta hänsyn till, men det viktiga för att vi ska få bättre effektivitet inom polisen är att regionerna är bärkraftiga. Om en region på grund av att den är för liten inte klarar av att ha specialfunktioner och annat får den inte den funktion som krävs. Som alltid när man ska rita om kartor eller göra organisationsförändringar blir det många diskussioner. Så kommer det säkert att bli också i den här frågan. Direktiven till utredaren är att utgå från hur verkligheten ser ut , att ta vara på det samverkansarbete som redan har bedrivits och fungerar väl och att göra förändringar i sådant som inte fungerar eller där bärkraftigheten kräver att man gör justeringar. Jag tror att det är oerhört viktigt då vill jag gärna anknyta till det som tog upp tidigare att vara medveten om att risken med den här typen av stora reformer är att man tappar i effektivitet och får problem eftersom alla blir fullt upptagna med det arbetet. En klok grundregel tror jag därför är att inte ändra sådant som inte behöver ändras, sådant som fungerar väl, bara för ändringens skull, utan kraften ska läggas på de frågeställningar och delar i organisationen där vi måste ha förnyelse och förändring. Detta framgår tydligt i de direktiv som vi gett och är helt i enlighet med det som den parlamentariska kommittén föreslagit. Vi tror att frågan kommer att diskuteras på rätt sätt och att utredaren någorlunda snabbt kommer att landa i vad som anses rimligt. En tidsplan har presenterats för länspolismästare och olika grupper. Då kan man invända att det är svårt och att alla måste vara med. Utredaren har ganska på sig. Om det ska genomföras måste det gå någorlunda snabbt. Jag vet att utredaren kommer att delredovisa sitt arbete för justitieutskottet när man kommit i gång med en del frågor. Även där finns goda möjligheter för att diskutera var arbetet befinner sig på denna viktiga men lite krokiga och besvärliga resa. 29 (S): Ja, det finns, som vi hör, mycket att diskutera i den referensgrupp som vi ser fram emot ska tillsättas. säger att det ska finnas goda skäl för att gå ifrån den regionindelning som finns. Jag menar att det finns goda skäl. Om den karta som finns blir den gällande blir regionerna för stora, och då blir insynen bara en chimär. för ett resonemang om att man får akta sig så att man inte påverkar effektiviteten. Jag skulle nog vilja säga att antalet insynsråd inte påverkar effektiviteten det allra minsta. Det är helt andra saker som kommer att påverka effektiviteten om man ska slå ihop myndigheterna. Den parlamentariska kommittén föreslog en sammanslagning av myndigheterna, ja det gjorde den, men den ritade ingen karta över hur insynsråden skulle se ut. Den pekade ut en inriktning, men när det gäller alla detaljer som vi måste landa i kommer partierna att ha åsikter. Om regeringen trodde att den kunde lägga allt detta i knäet på en ensamutredare som skulle sitta och fatta besluten här har vi alltså en utredare som inte bara ska utreda saker utan också har långtgående beslutsbefogenheter, vilket är egendomligt och komma undan alla de diskussionerna trodde regeringen nog fel. är vi på rätt väg. Referensgruppen kan tillsättas, vi kan diskutera frågan och förhoppningsvis också komma överens. Jag noterade att det verkar finnas en ambivalens beträffande hur staten tänker organisera sig framöver. Det har föreslagits sju polisregioner. I , utredning, föreslås elva länsstyrelser.