prot · H009111 · 2013-05-24 00:00:00 — Det resonemanget fanns även när det gällde förbudet att fånga lax med krok. Jag undrar vilka arter ministern menar att man kan byta till sig. Havs- och vattenmyndigheten sade samma sak när man beslutade sig för att förbjuda laxfiske med krok, och man har fortfarande inte kunnat ge besked till fiskarna om vilka arter man ska kunna fiska i stället. Jag tycker att yrkesfiskarna förtjänar ett svar på den frågan. Jag tycker inte att ministern lyssnade riktigt på vad jag sade. Ministern tog inte upp det. Varför ska det vara en skillnad mellan yrkesfisket och sportfisket? Jag nämnde att det trollingfiske som bedrevs runt innebar att över 1 400 laxar togs upp. Det är inkomst för en yrkesfiskare. Vilka signaler ger detta egentligen? Jag tycker tyvärr att det är lite sorgligt att man har hanterat den här frågan på det sättet. Jag vill också på stående fot här i kammaren bjuda ned landsbygdsministern till och för att ta en diskussion och dialog med näringen. 10 (FP): Jag skulle vilja börja i den, som jag tycker, riktiga änden. Vilket system vi än inför inom de olika fiskena måste de alltid grunda sig på att gynna den fiskare som tar ansvar och gör rätt. Då måste även kontrollsystemen byggas upp efter detta. När vi pratar om småskaligt och storskaligt fiske blir det lite av en strid om påvens skägg. I ett globalt perspektiv är allt svenskt fiske småskaligt. Men vi måste vara medvetna om att det finns tydliga skillnader även inom det svenska fisket. Det går även här att tala om mer eller mindre småskaligt fiske åtminstone. För mig handlar småskalighet om redskapen och sättet att fiska, och det handlar om vilken påverkan det får på systemen och vilket resursutnyttjande som krävs för att fisket ska kunna bedrivas. Det småskaliga påverkar naturligtvis systemen mindre. Det blir lätt att vi i en sådan här debatt fastnar i att vi ska ha det ena eller andra systemet. Jag tycker att det kan bli lite olyckligt. Vi måste väl kunna vara överens om att vi ska ha ett ändamålsenligt system i varje segment, så att vi når syftet. Det är ändå syftet som är det viktiga. Överlåtbarheten har funnits tidigare. Den har till och med funnits mellan länder. När vår svenska kvot av kräfta var slut bytte vi till oss från danskarna. Det har funnits för att vi ska kunna fortsätta att bedriva fisket. Det är naturligtvis nödvändigt inom bland annat blandfisket på att vi har denna möjlighet att byta kvoter, annars kan det bli så att de flesta fiskare ligger still till slut. Jag vill upprepa det som jag sade i början. Det är viktigt att det här är en process, att vi tänker flexibelt och att varje fiske får sin bedömning och sitt system. Vad jag förstår är det precis så som både regeringen och myndigheterna tänker i den här frågan. Jag tror att vi kommer att kunna få fram bra lösningar på detta. 11 (M): var orolig över att det storskaliga fisket skulle köpa upp allt fiske som finns. Men det är en omöjlighet med det här systemet eftersom det småskaliga fiskets kvoter inte är säljbara. Det småskaliga eller lokala fisket, vad man nu kallar det för, är inte säljbart. Jag kan inte se att det finns någon risk för detta. Ministern tog upp att kameraövervakning skulle kunna vara en tänkbar möjlighet för att ha full kontroll. Jag hoppas verkligen att det systemet inte kommer att införas. Kan det vara mer integritetskränkande än att under ett helt arbetspass, som kanhända varar , ha en kamera hängande över huvudet som registrerar allt man gör? Det skulle vara mycket anmärkningsvärt om det skulle gå igenom. pratade en hel del om att det inte passar för alla fisken, och det gör det inte. Men då ska vi undanta dem från det här systemet om det inte passar in på de fiskena. Du nämnde också någonting om regional förvaltning, och det är ett system som jag har värnat sedan det kom på tal. Det är ett system som jag gärna ser införs. 12 (V): Jag tycker att sade någonting tänkvärt om vad vår fiskeripolitik måste handla om, nämligen att gynna det ansvarsfulla och hållbara fisket. Det är precis vad vår fiskeripolitik ska handla om. Därför uttryckte jag en farhåga för att man släpper ut de här fiskekvoterna till en marknad så att de går att köpa och sälja kors och tvärs. tycker jag att vi fick en ganska bra precisering från landsbygdsministern, som menade att det inte handlar om att bygga upp ett handelssystem med fiskekvoter. Det tycker jag låter bra. Men jag kan inte komma ifrån att jag fortfarande känner mig lite oroad, eftersom regeringen också brukar prata om säljbara kvoter, alltså inte bara överlåtbara kvoter som man på något vis kan byta med varandra, utan ett faktiskt handelssystem. Det vore bra om ministern tydligare kunde precisera att det här bara handlar om överlåtbara kvoter och inte om att vi ska bygga upp ett handelssystem där stora fiskebolag ska kunna köpa upp fiskekvoterna från småfiskare, exempelvis. En sådan precisering känns viktig att få. 13 Landsbygdsminister (C): Låt mig repetera ett par uttalanden. Ett är att det vi nu diskuterar är ett förslag och ingenting annat. Det finns alltså inga ställningstaganden gjorda i vare sig regeringen eller den här kammaren. Det andra är att det förslag som finns, som alltså inte är behandlat utan är under beredning i och som det således inte finns något beslut om, innebär överlåtbara fiskenyttjanderättigheter som är icke säljbara och alltså inte blir en handelsvara. Låt mig också konstatera att det finns andra förslag för att underlätta för eller rent av gynna det småskaliga fisket. nämnde ett sådant, och det är kollektiva kvoter för det småskaliga fisket. Det är en möjlighet, som jag gärna vill upprepa, för just det småskaliga fisket. Så tillbaka till en av interpellantens huvudfrågor: Vad är då småskaligt fiske? Jag tycker att interpellanten, , själv gav, precis som jag, svaret på den frågan. Det är svårt att jämföra olika fisken beroende på var i landet det är och vilken typ av fiske det är. Därför har det så här långt inte fastslagits i någon definition vad som är småskaligt fiske, utan det avgörs från fall till fall. Jag tror faktiskt att det är bäst på det sättet, för annars blir det ibland fel för vissa typer av verksamheter som jag tror att vi alla i den här kammaren i stället för att avveckla vill utveckla. Så till några andra frågor som har varit uppe under debatten. Det vi nu diskuterar, , är framtiden. Det som tas upp i dina frågeställningar rör dåtid, det vill säga: Hur ska vi förvalta vår vildlax så att vi får tillbaka den biologiska mångfald och den myckenhet av, i det här fallet, lax som vi vill ha i våra vatten? Det infördes då av myndigheter ett specifikt antal åtgärder för att värna den vilda laxen. För att underlätta för det småskaliga fisket fördes det till kvoter på vissa arter, torsk bland annat, som vi hade en myckenhet av och möjlighet att tillföra specifikt till det småskaliga laxfisket för att kompensera och möjliggöra en fortsatt verksamhet för de yrkesutövare som finns i det här sammanhanget. Vad gäller integritetsaspekten är den under översyn i ett särskilt uppdrag till vår havs- och vattenmyndighet, för det är en viktig aspekt som tar upp i sin frågeställning runt kameraövervakning. 14 (S): Ett införande av individuellt säljbara kvoter skulle rasera förutsättningarna för småskaligt fiske utefter vår kust. Det är därför jag har ställt den här interpellationen. Att jämföra med det pelagiska systemet där vi fördelar fisk och avsätter en särskild kvot till kustfiskare är helt orimligt och visar bara på en stor okunskap. När det gäller övrigt fiske handlar det om att fördela hundratals ton, inte hundratusentals ton. Allt det övriga svenska fisket kan enligt min bedömning räknas som småskaligt i sin helhet. Att låta dem som fiskar få ta ansvar för förvaltningen och själva bestämma när det är mest lönsamt att fiska upp sin kvot är att gå i rätt riktning. Detta kan ske genom att man skapar regionala kvoter där fiskare som finns i den regionen, exempelvis , fördelar fiskerätterna inom grupperna. Fiskerätterna ska också stanna inom gruppen ifall någon slutar, så att det kan finnas utrymme för yngre att komma in i fisket. Vi har pratat om och drivit, liksom regeringen, frågan om regionalisering av förvaltningen av fisket. Det är rätt och riktigt och bra, men en regionalisering innebär för oss socialdemokrater att man har samma regler att följa i regionen, samma förutsättningar inom fiskeområdet, som de andra länderna har som fiskar i det området. Ministerns syn på regionalisering kommer att döda den tanken. Vem vill jobba för en gemensam förvaltning i en region, exempelvis , där länderna har olika regler trots att man ligger och fiskar bredvid varandra? När det gäller Skagerraköverenskommelsen är jag djupt oroad. Här vill ministern införa regler för svenska och danska fiskare som inte kommer att gälla fiskare från andra länder men som fiskar precis bredvid. En svensk fiskare som fiskar i en zon i och går över till får olika regler på samma tråldrag. Det håller inte. Det här kommer att slå ut svenskt fiske. Tänk om, gör om, gör rätt och slå inte ut det svenska fisket, som är nr 1 när det gäller selektivitet. 15 Landsbygdsminister (C): Jag vill tacka för den här interpellationsdebatten. Jag tycker att den är viktig och angelägen ur ett antal synvinklar. Jag ska nämna några. En är att fisket är en viktig verksamhet för många kustsamhällen som ger jobb och därmed möjlighet till utveckling i de här oftast ganska små samhällena. En annan är att vi alla vill ha lagligt fångad fisk nu och då på våra matbord. Vi vill därtill ha en biologisk mångfald i våra vatten. Av det här skälet måste vi ha ett antal regler som vi alla, speciellt de som är yrkesverksamma inom området, måste följa. står vi inför ett ganska stort systemskifte i det europeiska fisket. Det innebär i korthet att vi måste och ska gå från ett system till ett annat. Just nu tittar vi, precis som alla andra runt omkring oss, på olika lösningar på de problem och även möjligheter som finns med ett nytt system. Jag är angelägen om att det svenska fisket kommer bra ut i de diskussioner som förs liksom i de efterföljande besluten. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2012/13:417 om djurförsök 16 Landsbygdsminister (C): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder så att de djurförsöksetiska nämnderna får de resursförstärkningar som krävs för att arbetet och besluten i de regionala djurförsöksetiska nämnderna ska bli mer samstämmiga, om jag avser att verka för inrättandet av ett nationellt för alternativa metoder till djurförsök med tillräckliga resurser för att bedriva verksamheten på det sätt som beskrivits i den utredning som nämns i interpellationen och om jag avser att ta initiativ till en handlingsplan för att minimera användandet av djur i djurförsök i . Låt mig börja med att konstatera att användning av försöksdjur är en förutsättning för forskning och utveckling inom till exempel det biomedicinska området och för utveckling av läkemedel. Djurförsök kan innebära att svåra etiska avvägningar behöver göras. I har vi ett starkt regelverk till skydd för djuren som innebär att försöksdjur bara får användas om det inte är möjligt att uppnå syftet med försöket på annat sätt. Vidare gäller att så få djur som möjligt ska användas och att djuren inte utsätts för mer lidande än absolut nödvändigt. finns djurförsöksetiska nämnder som har till uppgift att väga nyttan av ett försök mot lidandet för djuren och ska bifalla en ansökan bara om användningen är angelägen från allmän synpunkt. De djurförsöksetiska nämnderna har en svår och viktig uppgift. Det är viktigt att de sju nämnderna fattar beslut som är så rättvisa och likvärdiga som möjligt, oavsett var i landet de befinner sig. och de andra myndigheterna som haft ansvar för verksamheten har genom utbildning liksom genom att föreskriva och ge ut allmänna råd om vissa typer av försök kontinuerligt arbetat med att stödja nämndernas arbete. För att underlätta för nämnderna att ta del av varandras beslut och i övrigt förenkla och effektivisera handläggningen gav regeringen i regleringsbrevet i uppdrag att utveckla ett elektroniskt ärendehanteringssystem. Centrala djurförsöksetiska nämnden, som inrättades genom riksdagsbeslut , har till uppgift att pröva överklaganden av de djurförsöksetiska nämndernas beslut. Nämnden ska också ansvara för den utvärdering av djurförsök som är en del av det nya regelverket som trädde i kraft . Resultatet av nämndens arbete kommer även det att bidra till att besluten blir mer likvärdiga över landet genom att praxis utvecklas efter hand. Alternativa metoder enligt den så kallade 3R-principen är centrala för all försöksdjursanvändning. För att stärka arbetet med dessa frågor gav regeringen , Nationellt centrum för djurvälfärd vid samt i uppdrag att komma med förslag på hur arbetet med alternativa metoder kan stärkas. Jag har tagit emot flera förslag, bland annat inrättandet av ett nationellt för 3R-frågor. Förslagen bereds nu i . Jag räknar med att kunna återkomma till i denna fråga. Den inrättade Nationella kommittén för skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål kommer också att få en betydelsefull roll i arbetet med alternativa metoder. Utgångspunkten är att djurförsöken ska begränsas så långt möjligt. Att enbart beakta de absoluta talen är dock en för långtgående förenkling. Antalet använda försöksdjur är i hög grad kopplat till den typ av forskning som bedrivs och till de resurser som forskningen har. Den ansvariga myndigheten har haft i uppdrag att ställa antalet använda försöksdjur i relation till tillgängliga resurser för forskning. Resultaten visar att antalet försöksdjur varit förhållandevis trots att resurserna till forskning ökade. Regelverket kring djurförsök är restriktivt och ska så vara. Regeringen främjar en ansvarsfull och etiskt försvarbar försöksdjursanvändning. För mig är det regelverket i sig och övriga insatser som tillsammans utgör en handlingsplan. 17 (V): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret på min interpellation om djurförsök. Bakgrunden till interpellationen är att ungefär 800 000 djur utnyttjas i djurförsök i . Om vi ska försöka vara tydliga handlar det om drygt 2 000 råttor, möss, marsvin, hamstrar, kaniner och så vidare som dödas i djurförsök i mer än 2 000 djur , . Vi i tycker att det är viktigt att man minimerar antalet djur som utnyttjas i försök. Vi förstår att det är viktigt med forskning, och ibland används djur i forskning. Vi är dock helt övertygade om att ifall vi från politiskt håll verkligen vinnlägger oss om att minimera antalet djur som plågas i djurförsök kan vi få ned det stora antalet djur. Vi vill därför ha en handlingsplan för att minimera antalet djur som dödas i djurförsök. Jag blir lite oroad av ministerns svar när han säger att handlingsplanen redan finns i form av de sammanlagda besluten och bestämmelserna som regeringen har att arbeta med. Men, , det är ingen handlingsplan för att minimera antalet djur i djurförsök. En handlingsplan innebär att man sätter upp ett mål: Vi ska dit. De ska bli färre. Det kanske ska vara hälften så många . Detta ska sedan stämmas av år för att kontrollera att antalet djur som plågas verkligen minskar. Det är en handlingsplan. Lika viktigt är att de erforderliga resurserna finns för att vi ska kunna värna om djuren. Något av det första som gjorde som minister 2006 var att avskaffa den myndighet som fanns på plats för att skydda djuren, . När man avskaffar en sådan myndighet blir det inte precis lättare att försvara djurens rättigheter. Ett annat skäl till att jag väckt den här frågan är att massmedierna avslöjat att de djurförsöksetiska nämnderna i behandlar ansökningar om djurförsök på olika sätt, ofta på ett dåligt sätt. Mycket sällan sker en etisk diskussion över huvud taget. av alla ansökningar om djurförsök godkänns rutinmässigt. Vissa menar att det är ett rent lotteri beträffande hur en ansökan om djurförsök behandlas. Så kan vi inte ha det, . Systemet borde stramas upp på ett mycket bättre sätt. Därför vill jag påminna om att , som avskaffade, lade fram konkreta förslag till hur man skulle kunna strama upp hanteringen av djurförsök i . Myndigheten ville till exempel att det inrättades centrala tjänster som skulle underlätta för de regionala djurförsöksetiska nämnderna. Allt sådant har avskaffats av den sittande regeringen, och det tycker jag är olyckligt. Jag skulle vilja veta vilka åtgärder ministern kommer att vidta för att vi ska få en bättre etisk hantering hos de djurförsöksetiska nämnderna och hur vi ska minimera antalet djur som används i djurförsök. 18 Landsbygdsminister (C): Ett stort antal frågor har ställts i debatten, och jag ska försöka kommentera och besvara de flesta av dem under detta inlägg. Låt mig först konstatera att den dåvarande djurskyddsmyndigheten utarbetade en handlingsplan för att begränsa försöksdjursanvändningen. Det fanns ett antal delar i handlingsplanen. är det som ansvarar för forskningsstödet för utveckling av alternativa metoder till djurförsök. Det jag vill ha sagt är att de arbetsuppgifter som fanns hos den dåvarande djurskyddsmyndigheten inte är avskaffade utan finns hos andra myndigheter. Låt mig också konstatera vilket jag även har gjort i mitt interpellationssvar att när en central verksamheter nu har inrättats är det klart att det kommer att bli som exempelvis inom domstolsväsendet att en praxis utarbetas när den centrala nämnden har fått verka . Den myndighet som har ansvaret för nämnderna i sig vilket jag också påtalat i mitt svar har ett kontinuerligt arbete med utbildnings- och seminarieverksamhet. Man har regelbundna möten med företrädare för nämnderna, och man har föreskrifter och allmänna råd som man har utvecklat för att vi ska få en samstämmighet i olika ställningstaganden som nämnderna gör. Kommer frågan om ytterligare anställda handläggare på nämnderna, som det fanns förslag om, upp särskilt ofta? Nej, det gör den inte. När huvudparten av arbetsuppgifterna överfördes från den dåvarande djurskyddsmyndigheten till fördes självklart också resurserna över från de nämnder som fanns till de nya huvudmyndigheterna. När det gäller uppdraget om handläggare i de djurförsöksetiska nämnderna kan jag konstatera att inte har återkommit till regeringen och påtalat något sådant behov. Låt mig avsluta detta inlägg med att konstatera att de djurförsöksetiska nämnderna fattar självständiga beslut men är en del av . Verket i sig har alltså alla möjligheter att självt fatta beslut om att anställa personal eller liknande för nämndernas räkning. 19 (V): Det sistnämnda var intressant. Det är väl inte så märkligt att regionala nämnder kan fatta beslut om att tillsätta ännu en sekreterare eller liknande, men hur ska de kunna göra detta, , när resurserna saknas? Du kan väl inte mena, , att du inte har fått information om att systemet med de djurförsöksetiska nämnderna har en dålig hantering där ansökningarna behandlas olika och att det råder brist på resurser? Det har tagits upp i ett antal utredningar, det togs upp i en uppsats från den juridiska fakulteten i och det har också tagits upp här i kammaren. Detta kan alltså inte vara någon nyhet för dig, , men då vet du det i alla fall . Hanteringen där djurförsök godkänns eller avslås behöver mer resurser. Över lag behövs en bättre rättslig och etisk hantering av de ansökningar som kommer in. Då vet du det , och jag skulle vilja att du vidtar åtgärder i linje med den informationen. Låt mig peka på ett konkret exempel. Jag har fått information från ledamöter i olika nämnder att det numera är allt vanligare att forskare skickar in stora ansökningar. Det är ansökningar som egentligen omfattar flera olika djurförsök. Till exempel en ansökan handlade om upp till 50 000 djur som skulle utnyttjas i försök. De som sitter i de djurförsöksetiska nämnderna menar att det blir i princip omöjligt för dem att hantera sådana ansökningar. Det är för stora projekt att hantera. Det är ett konkret exempel på att om ledamöterna i nämnderna skulle få mer resurser skulle det vara enklare för dem att hantera sådana ansökningar. Man kanske också skulle bestämma att varje ansökan inte får omfatta flera olika djurförsök. Jag vill återkomma till om antalet djur som används i djurförsök. Det är ungefär 800 000 djur i . Tycker inte att det är viktigt med antalet djur som utnyttjas i djurförsök? Borde inte vi, som båda är politiker och som vill att djur ska behandlas väl och inte plågas, kunna enas om målet att bringa ned försöken till ett minimum, vidare att det ska finnas en handlingsplan som stäms av för att minimera antalet djurförsök? Jag skulle önska, , att vi kunde vara överens om saken. Då skulle det vara mycket lättare att minska antalet djur som utnyttjas i djurförsök. Jag vill avslutningsvis ta upp frågan om vikten av ett så kallat 3R-center. De tre r:en handlar om replace, reduce och refine, det vill säga ersätta, minska och förfina antalet djurförsök. Landsbygdsministerns interpellationssvar var positivt, nämligen att han kommer att återkomma om inrättandet av ett så kallat 3R-center. Det är bra, och det skulle vara intressant att få veta vad det betyder att han kommer att återkomma om inrättandet av ett sådant center. Blir det i höstbudgeten? Det vore positivt eftersom ett sådant center kan användas för att minska antalet djurförsök. 20 Landsbygdsminister (C): Som jag redogjorde för i mitt interpellationssvar är användningen av försöksdjur starkt kopplad till den forskning som bedrivs i landet och hur stora resurser som ställs till förfogande inom olika forskningsområden. En faktor som gör försöksstatistiken något svåröverskådlig är att definitionen av vad som är ett försöksdjur skiljer sig åt. Det vill jag också ha påtalat, herr talman. Definitionen skiljer sig åt mellan den svenska lagstiftningen och den som gäller enligt det EU-direktiv som finns på området. I är det enbart ändamålet med djuranvändningen som avgör om det är ett försöksdjur, men i gäller att djuret även ska vara utsatt för visst lidande för att det ska anses som ett djurförsök. Den svenska definitionen, herr talman, är alltså mer omfattande. Om man ställer, som jag sade i mitt interpellationssvar, antalet försöksdjur i relation till forskningens resurser, är det att konstatera att forskningens resurser på området har ökat , men på det stora hela är användningen av försöksdjur förhållandevis över åren, vilket för mig bevisar att antalet djur relativt har minskat . Förmodligen beror detta på att man använder sig av de tre r:ens princip. Förs det statistik över användningen av försöksdjur i vårt land? Ja, är svaret på den frågan. Statistiken är ett av de underlag som många myndigheter använder sig av i sina beredningsarbeten av olika slag. Sådan statistik finns alltså. Den andra delen i detta inlägg vill jag gärna ägna åt det riksdagsbeslut som fattades . Då ställde sig nämligen bakom bedömningen att det är rimligt att djurförsöksetiska prövningar finansieras med avgifter. Så var det inte tidigare, herr talman, när och hans parti var med och styrde och ställde över den här verksamheten. Då var det statsanslag som bekostade det som är avgiftsbelagt. Och har mage att kritisera att vi har infört det här systemet och tycka att det är för billigt, mot att det var gratis tidigare. Då kan man ställa sig frågan vad konsekvensen i argumentering är, herr talman. 21 (V): Ja, du, . Jag är inte motståndare mot avgifter för att lämna in ansökningar om djurförsök. Tvärtom tycker jag att det är bra. Men bara för att vi har avgifter innebär det inte att det ger dig rätten att avskaffa den första myndigheten i världen till djurens försvar, nämligen en djurskyddsmyndighet. Det ger inte dig rätten att dra ned på de öronmärkta anslagen för att vi ska kunna minimera antalet djur som används i djurförsök. Ett problem med att det nu har införts avgifter för att skicka in ansökningar om djurförsök är, precis det som jag tog upp, att ansökningarna blir större och mer komplexa.