prot · H10947 · 2013-12-16 00:00:00 — Som äldreminister tycker jag att det är väldigt glädjande. Men arbetet är inte slutfört. De som ännu inte är nöjda är utmaningen för vårt fortsatta arbete med att förstärka kvalitet och välbefinnande. Särskilt gäller det de äldre personer som har flera sjukdomar och som utgör vårdens storkonsumenter. De har rätt att förvänta sig att deras vård och omsorg samordnas och fungerar bättre. De flesta barn som växer upp i vårt land har det bra och mår bra. Föräldrar älskar sina barn och vill dem väl. Men ibland brister förmågan hos de vuxna och barnen blir beroende av att andra vuxna stöder dem. Inom den sociala barn- och ungdomsvården har min agenda varit tydlig och klar från allra första början. Det förebyggande arbetet måste bli bättre, och vi har byggt ut inte minst genom föräldrastöd. De mest utsatta barnen måste få ett skydd. Vi har utökat det skyddet. Vi har förstärkt lagstiftningen i flera omgångar för att inte minst barn ska få göra sin röst hörd, få ta del av information och få vara delaktiga i beslut som rör dem själva och att det finns en tillsyn och uppföljning så att man kan identifiera brister. Kunskapen om dessa barn har ökat genom öppna jämförelser som är under utveckling och genom införandet av verktyget 18 som handhar. Vi fortsätter utvecklingen av att förse med evidensbaserade metoder. De regionala utvecklingsledarna är väldigt betydelsefulla för att ge stöd åt både politiker och socialarbetare ute i kommunerna. Att det finns barn som lever i i långvarig social och ekonomisk utsatthet är bekymmersamt. Enligt den undersökning som presenterade minskar barnfattigdomen i de flesta av landets kommuner. Det är förstås mycket glädjande. Det är mycket i vårt land som går åt rätt håll. För de barn som berörs är förändringsarbetet synnerligen nödvändigt. Man behöver arbeta med frågorna på både kort och lång sikt. Regeringen tar de frågorna på stort allvar. Det handlar om att göra många olika saker och inte minst om att se till att antalet jobb växer till och att nyanlända snabbt kan komma in på arbetsmarknaden. Att få ett eget arbete är bästa möjligheten att kunna bryta utanförskapet. Det handlar också i det kortare perspektivet om den ekonomiska familjepolitiken som är till stöd för dem som befinner sig i en ekonomiskt utsatt situation. Flera av de åtgärder som regeringen har satt in syns ännu inte i statistiken och inte heller i Rädda Barnens statistik eftersom de har genomförts efter 2011. Förhoppningsvis kommer statistiken att ytterligare förbättras. Vi har höjt bostadsbidraget. Vi har sett till att föräldrapenningen för dem som har grundnivå eller dem med låg eller ingen inkomst höjs. Vi ha också aviserat inför kommande år ytterligare höjning av bostadsbidraget. Vi vet att det är en åtgärd som har hög träffsäkerhet när det gäller barnfamiljer med risk för ekonomisk utsatthet. Barn kan uppleva bristande ekonomi som stigmatiserande. De kan inte delta i fritidsaktiviteter på samma sätt som andra barn. Statistiken visar också att de barnen i lägre utsträckning finns i organiserad fritidsaktivitet. Flera barnrättsorganisationer har på olika sätt beskrivit hur barnen upplever det. Jag har också gett Barnombudsmannan i uppdrag att särskilt lyssna till de barnen i detta avseende. De barnen har lika stor talang för fotboll eller simhopp, och de har lika stort intresse för scouting eller gitarrspel som andra barn. Därför har regeringen föreslagit en så kallad fritidspeng för barn vars föräldrar mottar ekonomiskt bistånd av . De barnen och ungdomarna ska självklart ges möjlighet till en aktiv och utvecklande fritid och att utveckla sin talang och sina intressen. Det är med förvåning jag har sett att både Socialdemokraterna och avstyrker förslaget. I en barnrättsskrivelse som jag avser att lämna till kommer regeringen bland annat att lyfta fram frågan om barn i ekonomisk utsatthet. Precis som har regeringen nämligen identifierat att det finns kommuner som arbetar på ett strukturerat sätt med barn i ekonomisk utsatthet medan det i andra kommuner finns betydligt mer att göra. I skrivelsen avser vi därför att föreslå åtgärder för att stödja kommunerna i deras arbete med frågan. Vi kan konstatera att när utländska bedömare tittar på konstaterar de att är världens bästa land att åldras i. Min målsättning är att också ska vara världens bästa land att växa upp i. 60 (S) replik: Jag vill allra först korrigera statsrådet om hon möjligen har missförstått. Vi avvisar förslaget när det gäller fritidspeng, för vi höjer i stället försörjningsstödsnormen till barnfamiljer med motsvarande belopp. Dessutom lägger vi in 41 miljoner till äldreomsorgen. Vi ser inte riktigt varför resurserna till äldreomsorgen ska minskas med motsvarande summa. Att ställa de grupperna mot varandra låter inte riktigt logiskt. Eftersom äldreomsorgen är så väldigt bra är väl frågan om vi ska debattera den här. Det är ju inte mycket kvar när jag lyssnar på . Hon säger att allt inte är perfekt i teorin, men det är svårt att läsa in att det finns i princip några utmaningar kvar. Jag tänkte fylla på med några stycken och se vad har för reflexioner om dem. Det finns allt färre platser på särskilt boende. av dem som jobbar i är obehöriga. Allt fler blir allt äldre, så även om vi tycker att vi har dimensionerat verksamheten hyggligt vet vi att allt fler, rent volymmässigt, är i behov av vård och omsorg . Ungefär 3 500 söker omvårdnadsprogrammet . Det är alldeles för få när vi vet att vi behöver kanske 100 000–150 000 nya medarbetare. Äldre är utan tillsyn på våra särskilda boenden. Jag vill absolut inte svartmåla verksamheten, men jag tycker faktiskt att det fordras lite mer balans när man ska försöka beskriva hur dagens äldreomsorg ser ut. Man kan inte bara avvisa de brister som finns som enstaka exempel, för då kan man alltid förhålla sig till något slags medelvärde som inte säger så mycket om verkligheten och säga: De flesta har det bra, och några har det inte. Det finns brister, och det är ganska stora utmaningar, skulle jag vilja säga, att hantera dem. Enstaka problem, som sagt – jag hade varit glad och nöjd om det varit det. Då hade vi med några enkla grepp kunnat rätta till det hela. Men hur hanterar vi egentligen kompetensförsörjning? Hur ska vi hantera det faktum att regeringens anslag – var det ? – som skulle gå till att bygga särskilda boenden möjligen blir ett i om man har tur och hittar en bra byggherre för 500 miljoner? Det är ju inte mycket. Frågan är hur vi ska möta de stora, strukturella utmaningarna. 61 Statsrådet (KD) replik: Det finns definitivt utmaningar kvar. Det jag vill göra är att sätta upp en motbild till den bild som finns och som är rådande på många håll. Den uttrycks av alla de äldre som jag möter när jag ute på besök nästan . De säger: Här hos oss är det bra, men man har ju hört hur det är där borta. Det skapar en oro för att vi har en omsorg som inte kan möta behoven. Men när vi tittar på äldreomsorgen i stort ser vi att vi till stora delar möter behoven. Därmed inte sagt att det inte finns utmaningar – det är jag den första att bejaka. Det är därför vi inte har lagt ned arbetet utan fortsätter med nya miljarder för att förstärka. Vi har precis betalat ut prestationsbaserade ersättningar till alla kommuner och landsting som har jobbat med kvalitetsförbättringsarbetet – mer än 900 miljoner gick ut . har vi en satsning på 1 miljard och en ny överenskommelse med Kommuner och Landsting för att fortsätta med det systematiska kvalitetsarbetet. Det händer dramatiskt mycket förbättringsarbete. Det är det jag säger, och jag säger också att svensk äldreomsorg i jämförelse med andra länder står sig väldigt väl. Den bilden hoppas jag att vi gemensamt ska kunna förmedla, . Anledningen till att vi vet det här nu är att vi har börjat mäta resultat. Jag kan vara lite förvånad över att inga brukarundersökningar eller öppna jämförelser kom till under alla era regeringsår. Att vi mäter gör att det kommer upp saker i ljuset som inte har varit där förut. Vi får möjlighet att jämföra kommuner med varandra. Vi ser att skillnaderna är stora mellan kommuner men också mellan olika boenden och enheter i en och samma kommun. Därför måste det här systematiska kvalitetsförbättringsarbetet fortsätta. Därför måste vi också fortsätta mäta. 62 (S) replik: Vi kanske närmar oss varandra något. Jag kan konstatera att det kommer att behövas resurser för framtiden. Jag vet att både vid andra tillfällen och andra här i kammaren menar att resurser och kvalitet inte har något samband. Nej, det är klart att man inte kan kasta in pengar, som man ibland uttrycker det, i en verksamhet och tro att de per automatik leder till bättre kvalitet. Men om man inte ser att det kommer att behövas resurser för framtiden när vi ska bygga ut en verksamhet som omfattar många fler än den gör , då har man problem. Så här långt prioriterar regeringen skattesänkningar. Det enda som egentligen berörs på äldreomsorgssidan i det här fallet och i den här budgeten är att man tar 42 miljoner och ska satsa dem på något annat angeläget. Frågan är varför två angelägna grupper ska stå mot varandra. Jag hänvisade till statsrådet i mitt anförande när det gällde förstatligad sjukvård. Eftersom du, , var den som gjorde uttalandet vill jag fråga: Är det ett förslag som ska ses som ett regeringsförslag eller är det ett kristdemokratiskt förslag? Om du möjligen hinner svara skulle jag också vilja veta på vilket sätt det skulle vara enklare att styrde den svenska sjukvården. Det är ju inte så att gränserna går mellan landsting. De går inom landsting, mellan socioekonomiska grupper, mellan kön. De går på många olika bredder och ledder. Frågan är alltså: På vilket sätt skulle det vara enklare att uppnå likvärdig vård om den styrdes från ? 63 Statsrådet (KD) replik: Det finns ett enkelt samband som oppositionen vägrar se: När vi sänker skatterna betyder det att fler kommer i jobb. är det 200 000 fler i jobb än det var vid vårt regeringstillträde. Det skapar skatteintäkter. Ur dem kan vi skapa välfärd. Det är det enkla sambandet som ni alltid väljer att bortse från. Det är också det som är grunden för vårt fortsatta välfärdsbygge. Jag tror att det finns väldigt stora utmaningar när det gäller kompetensfrågorna. Jag hann inte återkomma till dem, men där tror jag att den stora utmaningen ligger. Det är därför jag tror att det är viktigt att vi beskriver äldreomsorgen som en framtidsbransch. Det ska finnas karriärmöjligheter, och man ska kunna vara där hela sitt arbetsliv. En annan organisering av sjukvården är, tror jag, en viktig fråga att adressera. Jag gjorde det som kristdemokrat – enbart. Det framgår också av vad jag sade i den intervjun. Jag vet inte hur det klipptes, men det var i alla vad jag ganska tydligt sade. Jag tror nämligen precis som att det är viktigt att vi börjar fundera över sjukvårdens organisering. Vi ser att det finns svårigheter med kompetensförsörjningen i en del mindre landsting . Ska vi kunna fortsätta vara i toppklass och höja vår effektivitet måste vi också våga titta på de här frågorna. Vi är inte rädda för framtidsfrågorna. Vi adresserar dem, vi tar oss an dem och vi tänker faktiskt också se till att både sjukvården och äldreomsorgen fortsätter ligga i topp i internationellt avseende. 64 (V) replik: Först vill jag säga att jag tycker det är jätteroligt att är med i debatten. Jag vill säga som : Vi yrkar avslag på regeringens förslag, för vi har ett bättre. Vi höjer alltså med för varje barn som lever i en familj med försörjningsstöd. Det kostar också lite mer än regeringens förslag. Ett område som inte tog upp och som jag tror att många hade förväntat sig skulle komma med är frågan om situationen för människor med funktionsnedsättning. är ju ansvarig minister också på det området. Jag upplever att oron och försämringarna inom det området är större än de varit . Antalet människor med funktionsnedsättning som är arbetslösa är större. Det är svårare att få jobb. , som var regeringens utredning på området, har inte kommit. var det oppositionen som lade ett förslag i arbetsmarknadsutskottet om att detta skulle komma tillbaka. Människor lever i hög grad i ekonomisk utsatthet. Många av dem har funktionsnedsättningar. FUB var ute och gjorde undersökningar i kommuner utifrån hur de från sina organisationer upplever situationen för människor med intellektuella funktionsnedsättningar runt om i landet. De upplever att det hela är mer restriktivt, och de upplever att många kommuner ger uttryck för att de inte kan leva upp till lagstiftningen. Vi kan se vad som händer med den personliga assistansen. Människor förlorar sin assistans. SRF har uppvaktat socialutskottet tillsammans med SSR och pekat på att ledsagningen inte fungerar på många håll. Jag skulle vilja veta vad ministern vill göra för att förändra och vända denna utveckling på funktionshindersområdet. 65 Statsrådet (KD) replik: När det gäller fritidspengen kan både ert och Socialdemokraternas förslag synas vällovliga. Men för de barn som det handlar om är det inte säkert att det gör någon skillnad. Ni tar vuxenperspektivet och säger: Det får gå till de vuxna. Det får ingå i den vanliga . Det vi säger är att det inte är alltid som de vuxna prioriterar barns fritidsaktiviteter. Därför vill vi ge detta specifikt till barnen. De här barnen har talang och intressen, men ni vill inte ge dem möjlighet att utveckla det. Vi ser att de i mindre grad deltar i organiserad fritidsaktivitet än andra barn. Vi vill att de ska ha denna möjlighet. Ni vill inte det; ni säkrar inte upp det. Jag tycker att det är synd, och jag tycker att det är motsägelsefullt jämfört med det ni brukar säga i talarstolen. Funktionshinderspolitiken är, som vet, ett område som berör många departement. är samordnande departement, men förslagen ligger på många olika håll. När det gäller den del som berör mitt ansvarsområde och som tar upp har vi för avsikt att ge ett uppdrag till att titta över vissa saker inom LSS, bland annat ledsagningen. Låt oss också konstatera att även om enskilda personer får en minskad assistans fortsätter assistansen totalt sett på nationell nivå att öka – om man tittar på de nationella siffrorna – när det gäller antal timmar. Antalet personer har varit något mer . Det är alltså fortsatt en ökning. Det talas ofta om detta som en minskning, och det är inte en sann bild. Jag måste få ställa en fråga. Ni har trovärdighetsproblem. Ingen ska få bedriva enskilt företag med vinst, men när det gäller assistansen ska det alltså vara fullt möjligt. Det går inte ihop. Ni är inte trovärdiga. Vad är det ni håller på med? Ni måste väl känna det själva, och måste kunna säga: Nej, vi har inte en politik som håller ihop i det här avseendet. 66 (V) replik: Det tycker jag nog att vi har. Jag får svara på samma sätt som förut: Jag upplever att trovärdighetsproblemet ligger i om människor med funktionsnedsättning ska få leva ett liv som alla andra. Ska det som står i LSS gälla? Ska det som har skrivit under i FN:s konvention om rättigheter för människor med funktionsnedsättning gälla? Det innebär att de ska ha ett liv som alla andra i motsvarande sin ålder. De ska inte hålla till godo med något sämre. ser livet ut så att människor kan leva ett liv som andra. Det är detta man är förbaskat orolig för. Det är när det gäller det här man känner sig trängd. Det handlar också om attityderna. Det talas om kostnader och att den personliga assistansen blir dyr. Har vi råd med det här? I denna debatt saknar jag statsrådets röst. Hon borde kunna gå ut och säga: Jo, det är så vi vill ha det. Människor ska leva på samma sätt som andra när man har en funktionsnedsättning. Inte minst programmet Kalla fakta ställde detta lite på sin spets. Det är en kamp för medborgerliga mänskliga rättigheter. Jag kan säga att varenda del inom funktionshindersrörelsen som jag har träffat på pekar på att människor med funktionsnedsättning har sina levnadsförhållanden tillbakaträngda. De pekar på att man behöver se över och förtydliga LSS. Samma budskap får man till exempel från när de i sina nätverk talar med LSS-handläggarna. Handläggarna säger att de har ett ekonomiskt tryck och att de ska vara mer restriktiva. De kan inte längre ta något helhetsgrepp om eller ha någon helhetssyn på människors levnadsvillkor. Då måste man titta över och tydliggöra lagstiftningen. Man måste se till att människor kan leva som andra och ha ett självständigt liv. Detta ska inte trängas tillbaka. Jag vill fortfarande veta vad ministern ska göra. Det vore också lite kul att höra om timschablonen. 67 Statsrådet (KD) replik: Det är min absoluta målsättning att leva upp till det vi har skrivit: att man ska kunna leva som andra. Då ingår att vi nu tittar över timschablonen i en utredning, precis som vet. Utfallet av det har vi inte klart . Att leva som andra innebär också att man får vara beslutskompetent över sitt eget liv. Det är därför assistansreformen har varit så viktig. Det är därför det är viktigt för den enskilde att få möjlighet att välja vem som ska utföra assistansen, vem som ska vara ens ledsagare och vem som ska hjälpa en med det som man inte kan av egen kraft. Man ska ha beslutskompetens över detta. Men det är detta som vill frånta alla äldre. De ska inte få vara beslutskompetenta över sitt liv. De ska tvingas tillbaka till ett system där man får stå med mössan i hand och säga tack så mycket när någon säger: Det här får du. Valfriheten och självbestämmandet hör ihop, och det är en kvalitetsfråga. Det säger ni ja till inom ramen för LSS. Då är det visst okej med vinster; det får till och med finnas riskkapitalbolag. Ni vill inte ändra på något där. Men ni gör det inte här. Ni vill inte ta till er friheten och hur mycket detta betyder för kvalitet och självbestämmande när det gäller de äldre. Ni fortsätter att inkompetensförklara de äldre när det gäller deras beslutsförmåga. Jag tycker att det är en helt obegriplig politik som inte hänger ihop. 68 (MP) replik: Jag fortsätter lite grann där slutade, nämligen med funktionshinderspolitik. Precis som sade är det många som är arbetslösa, speciellt bland yngre. Det är till och med så många som . Det är en siffra som det bara inte går att försvara eller knappast ens att förstå. Det finns verkligen en oro inom rörelsen runt funktionshinder inför allt det som händer inom assistans. Man upplever inte att LSS-intentioner finns kvar, utan det har gjorts till något eget och något annat som handlar om koll, koll, koll och ännu mer koll. Denna oro är ingenting som jag tror att någon av oss tycker är bra. Jag vet att det pågår en utredning som blir klar . Tiden fram till dess är orolig för många. Någonting som oroar mig mycket bland allt annat är det som sker när detta kommer över i kommunernas händer. Då säger kommunen ofta att personen inte längre hör till personkretsen, vilket alltså innebär att man inte har någon som helst rätt till någon del av pluslagen LSS. Frågan är om ministern har tänkt på detta. tittar man mer på den statliga ersättningen för assistans. Är det dags att även titta på de bedömningar som man gör ute i kommunerna av assistans och andra ? 69 Statsrådet (KD) replik: Det är en ganska vid fråga som ställer. Låt mig först säga att jag är djupt bekymrad över arbetslösheten bland personer med funktionsnedsättning, som är högre än den bland personer utan funktionsnedsättning. Detta är mycket olyckligt. Vi har försökt vidta en rad åtgärder för att förändra situationen. Låt mig bara nämna den strategi som vi har lagt fast för våra myndigheters sätt att arbeta. Där har Arbetsförmedlingen tydliga uppdrag att jobba med dessa frågor, och de har haft en stor informationskampanj. Vi jobbar med att förändra attityder via projektet , som tidigare nämndes här. Arbetsgivaren måste våga anställa. Vi jobbar inom ramen för de statliga myndigheterna med ett praktikantprogram. Där säger vi till alla som är offentliga arbetsgivare att vi har ett ansvar att se till att personer med funktionsnedsättning kommer i anställning hos oss. Vi måste vara föredömen på området. Vi försöker alltså jobba på flera sätt. När det gäller LSS och personkretsen är det väl definierat vilka som ingår där. Om man upplever att man får ett felaktigt beslut därvidlag ska man överklaga och få det prövat av domstol. Det är min absoluta rekommendation, för det har inte skett några förändringar från vår sida när det gäller personkretsar. Då måste man få det prövat den lagliga vägen. Vi har överklaganderätt när det gäller den typen av beslut, och den ska man tillvarata. Det är absolut min rekommendation. När det gäller kontrollen av LSS har vi gjort förändringar för att vi har sett att det finns en hel del fusk och överutnyttjande. Det kan vi aldrig godta, och då måste vi dess värre ha en kontroll. Det skulle vara utmärkt om ett handslag räckte överallt i den här världen, men så funkar det inte riktigt. Det är därför som vi också har fått vidta åtgärder för att komma åt det fusk och det överutnyttjande som finns inom ramen för LSS. 70 (MP) replik: Ja, och det drabbar alla, även den majoritet som aldrig fuskar. Jag vill ändå säga något om detta med tydligheten i personkretsarna. Nr 1 och 2 är tämligen tydliga; det är nr 3 som är problemet. Den kan man inte säga är tydlig. Där skulle det behövas ett förtydligande. vill jag gå över till något helt annat, nämligen . Krisen drabbade barn och ungdomar väldigt hårt genom att man skar ned inom både förskola och skola. Då var det en nationalekonom som skrev om krisen och tog med att riksbankschefen säger: Vi höjer räntan , men innan vi gör det måste vi ta reda på hur det slår mot barnen. Detta är en ganska fantastisk utgångspunkt som jag tror att hela samhället skulle må väldigt bra av. Jag hör till dem som är övertygade om att den riktiga förändringen när det gäller barn och deras område inte kommer förrän vi har fått in i svensk lag. Jag vet att många kommuner har barnchecklistor. Jag har själv suttit med dem när jag jobbade kommunalt. Men hur ofta gör vi det i ? Jag vet inte ens om det är möjligt, men det vore spännande att verkligen ta detta på allvar och se hur de beslut vi fattar drabbar eller gynnar barnen. Jag undrar alltså: När får vi se i svensk lag? 71 Statsrådet (KD) replik: Jag tillhör dem som tycker att det väldigt ofta är vuxenperspektiv som råder i vårt samhälle och att barnperspektivet används i för liten utsträckning eller tas på för litet allvar. Vi har sett det i och med att vi har en historia där barn har vanvårdats på ett sätt som är helt förfärligt. Låt oss lära för framtiden och se till att barns rättigheter stärks. Jag har försökt göra ett sådant arbete i lagstiftning om den sociala barn- och ungdomsvården. Vi har en pågående process med upprättelse för vår historia, men det är också viktigt vad vi gör framåt. Barnkonsekvensanalyser, ekonomiska barnbokslut och annat som görs i olika kommuner är väldigt positivt. Vi har med statliga pengar satt i gång ett utvecklingsarbete tillsammans med kommuner och landsting också på barnrättsområdet. Sedan har vi som säkert vet tillsatt en utredning som ska titta på möjligheten och väga för- och nackdelar med att införa i svensk lagstiftning. Jag och mitt parti tillhör dem som tror att barns rättigheter skulle stärkas. Regeringen är fullständigt överens om att nu titta på detta i en utredning och att värdera detta. Utredningen ska vara klar , vill jag minnas. Sedan blir det intressant att se vad remissinstanserna tycker. Alla tycker inte som och jag – en del tror att det kan försvaga barns ställning. Låt oss alltså se vad utredningen kommer fram till. Jag är övertygad om att även om vi får som svensk lag kommer arbetet inte att vara fullgjort. Det kommer att krävas mer insatser framöver för att verkligen ge barn den rättsliga ställning som de är värda i vårt samhälle. 72 (S): , när vi debatterar budgeten, funderar vi på hur vi ska använda våra skattekronor och om de används rätt.