prot · H00972 · 2013-03-05 00:00:00 — Jag har ibland spekulerat i de termerna eftersom detta är den grupp som står längst från arbetsmarknaden. var miljöaspekter inte särskilt viktiga för arbetsgivare. är det ett honnörsord att man bedriver ett miljö- och klimatsmart arbete. Man sätter en stämpel av kvalitet. Jag ser framför mig alliansregeringens vision inte minst kulturministerns tillsammans med arbetsmarknadsministerns att de funktionshindrade får komma in i arbetsgemenskapen på samma sätt som vi värnar en kvalitetsstämpel på att vi driver miljö- och klimatarbete, det vill säga anställer och sysselsätter funktionshindrade. Det är en kvalitetsstämpel. Jag ser Kulturarvslyftet, precis som ministern uttryckte det i sitt svar till interpellanten, som en start på något unikt, en resa med specialdesignade möjligheter för dem som står allra längst bort från arbetsmarknaden. Man ska inte förklena starten med 300 individer som faktiskt har kommit in och där vi inte vet om prognoserna kommer att fullt ut slå in. Kulturministern avslutade sitt svar till interpellanten med att Kulturarvslyftet är framförhandlat inom alliansregeringen till stöd för funktionshindrade mellan och . Därför är inte ministern beredd klokt nog att avstå de resurserna till något helt annat. Jag tror att det är viktigt att värna om den inslagna vägen eftersom många funktionshindrade gläds åt att få ta del av att också säkra kulturskatter. Man kan försiktigtvis fråga vem som ska dela på ansvaret för att just funktionshindrade också får möjlighet att berika arbetsmarknaden tillsammans med oss andra som gudskelov inte har drabbats av funktionshinder. Också kulturarbetarna har ett ansvar att hjälpa oss andra att stimulera fler funktionshindrade än färre att komma in på arbetsmarknaden. I det här fallet hoppas jag att kulturarbetarna kommer att inse det och därför satsa på att ytterligare inkludera fler funktionshindrade i detta viktiga arbete. 31 Kultur- och idrottsminister (M): Välkommen in i diskussionen, Finn . Jag sade i mitt svar att varje jobb är viktigt. Det gäller inte minst de många som har fått chansen att komma in i Kulturarvslyftet. I många fall har de en lång arbetslöshet bakom sig men vill och kan nu arbeta. Jag är den absolut första att medge att det kan vara svårt att göra prognoser. Vi vet att det finns stora behov på våra kulturinstitutioner och att det finns en stor grupp människor som står utanför arbetsmarknaden. Det var också syftet med, och är syftet med, Kulturarvslyftet att gifta ihop behoven. Vi hade trott att det skulle gå fortare. är vi inne två. De senaste siffrorna jag har är bättre, trots allt, än de som antyder. har det från kommit in 143 ansökningar som omfattar 555 platser. Flera av dem kommer i gång. De som får den chansen kommer att bidra till att vi har ännu fler goda exempel att visa upp. Det hade varit roligt om det hade varit dubbelt så många, men utan Kulturarvslyftet hade ingen av dessa platser kommit till. Jag tycker att vi ska glädjas åt detta. Jag har på intet sätt tappat tron på . Det här är en bred satsning, till skillnad mot många andra. De ansökningar som har kommit in är från statliga myndigheter, kommuner, föreningar och stiftelser. De spänner över stora delar av kulturarvsområdet, till exempel digitalisering av bilder, film och andra arkiv, vård, tillgängliggörande av kulturmiljöer, inventering av miljöer och samlingar. Den bredden är viktig att bygga på. Jag har också under mina kontakter med såväl Arbetsförmedlingen som fått in beskrivningar på vad som faktiskt har hänt och vad det har betytt för många av dem. Låt mig nämna några. kommun arbetar med kommunens kulturarv. De ansvariga säger bland annat att det som förvånat dem mest är hur snabbt de anställda går från utanförskap till innanförskap. Att kunna berätta detta också för andra myndigheter, föreningar, kyrkan att det går och betyder något är också viktigt för dem. Det är något som de kommer att fortsätta att driva. och : Vi hade så sent som diskussioner med landshövding som sade: Kom till oss så får jag visa hur mycket vi gör i när det handlar om Kulturarvslyftet! Där vårdar man skog, åkrar, gårdar, torp och hus och återskapar . Den ansvarige säger så här: Vi är överraskade över att det är en så stark egen drivkraft i gruppen. Vi har inte behövt pusha de här personerna . Alla är så öppna för helt nya arbetsuppgifter, som man inte arbetat med tidigare. De är nyfikna på nya kunskaper. Jag skulle kunna dra fler exempel. Ett tredje är Museum, där de inventerar samlingarna och där man säger om de fem personer som arbetar inom Kulturarvslyftet: Arbetslaget visar stor föremålsentusiasm och gör ett otroligt bra jobb. Det har kommit med kreativa bidrag som löser frågorna på ett sätt som vi med museierfarenhet inte hade tänkt på i första hand. Det är bara några av de goda exempel som finns. 32 i (S): Jag tvivlar inte på att de personer som kommer in i Kulturarvslyftet växer och kommer vidare i livet. Det tror jag absolut att de gör. Jag tror inte heller att man ska förkasta att personer kommer vidare i arbetslivet absolut inte. Det som frågan handlar om här är ju att man faktiskt avsätter rejält med pengar men att pengarna inte går åt. Verkligheten ser inte riktigt ut som den bild som kulturministern så gärna vill måla upp. Det hade väl varit jättebra om 1 200 personer hade kommit i sysselsättning via Kulturarvslyftet det var ju det som var prognosen . Det visade sig att man inte nådde upp till det, utan var man uppe i 174 personer inom Kulturarvslyftet. Vi socialdemokrater ställde oss bakom Kulturarvslyftet inför budgeten 2012. Men med tanke på att det inte fungerade med den konstruktion som det har valde vi att säga: Nej, vi lägger ned Kulturarvslyftet, och i stället satsar vi på ett nytt accessprojekt, som skulle komma kulturen till del och som också skulle skapa arbetstillfällen. Då brukar kulturministern säga: Ja, men då vänder Socialdemokraterna alla de personer ryggen som Kulturarvslyftet vänder sig till. Det gör vi absolut inte. Det är det sista vi skulle välja att göra. Vi lägger fram förslag som vi tror på och som vi tror skulle generera arbetstillfällen för de personerna. Det handlar ju lite om att vara realistisk i de förslag man lägger fram. Du vet precis som jag att inte minst DIK, fackförbundet, har varit väldigt kritiskt till konstruktionen av Kulturarvslyftet, men det har också många av institutionerna varit. Jag har fått siffror man kan alltid diskutera vilka siffror som är riktiga från som visar att 218 personer har fått utvecklingsbidrag beviljat vad gäller Kulturarvslyftet. Det är en sak att få bidrag och en annan sak hur många det är som har ansökt om det. Men jag tycker inte att vi behöver fastna i det. Av 2 000 är det en prognos på 300. 1 700 blir inte av. Då är frågan: Hur tänker kulturministern? Tänker hon att man ska låta det här ligga kvar och låta pengarna gå tillbaka in till staten? Eller har hon några idéer, förslag och visioner om hur man skulle kunna använda pengarna i stället? Trots allt är det drygt 9 000 personer som är inskrivna på AF Kultur som skulle kunna få arbeten om man valde att destinera om dessa resurser. Vi vet att Arbetsförmedlingen skickar tillbaka därför att de ute på arbetsförmedlingarna inte kan använda dem gentemot de arbetssökande eftersom regelverket ser ut som det gör. Har kulturministern några visioner och tankar, med tanke på att ni har avsatt resurserna och mängder av människor skulle vilja få ett arbete? Ni väljer att hålla fast vid en konstruktion som gör att detta inte kommer till stånd. 33 FINN (M): i säger att hon inte tvivlar på att de som kommer in i Kulturarvslyftet växer och trivs med detta. skriver hon i sin interpellation: Vi socialdemokrater har föreslagit att lägga ned Kulturarvslyftet till förmån för att kulturinstitutioner skulle gynnas genom att arbetslösa akademiker skulle kunna komma i arbete. Man föreslår också lönebidragsanställningar inom ideell sektor. Men om nu 300 funktionshindrade får möjlighet att arbeta med vår kulturskatt, varför förmena dem detta? Kanske det också är en signal om att denna prognos kommer att infrias. Det måste ju få växa fram. Det här är ett nytt grepp som gör att funktionshindrade, som står längst ifrån arbetsmarknaden, får en bredare palett att arbeta med än bara i traditionell ideell sektor. Dessutom stöder sig interpellanten på att förbundet har kritiserat Kulturarvslyftet. Ja, man kan ju undra lite grann hur de känner ansvar för att inkludera funktionshindrade inom sin grupp av fackligt anslutna. Jag sade i mitt förra inlägg, och jag vidhåller detta, att det är ett ansvar för alla sektorer i samhället att stödja dem som står allra längst bort från arbetsmarknaden. Det är de funktionshindrade. Det gäller definitivt inte bara kulturarbetare, och det gäller lika mycket offentliga arbetsgivare som privata. Tyvärr är de offentliga arbetsgivarna inte bättre än vad de privata arbetsgivarna är på att anstränga sig i denna riktning. Men jag tror också, fru talman, att det är viktigt att konstatera att detta är ett unikt grepp, där man alltså tittar över satsningar tillsammans med arbetsmarknadspolitiken för att just gynna den utsatta grupp som står allra längst ifrån arbetsmarknaden. Att förmena dem möjligheten att få komma i kontakt med kulturskatt och få vara en del av att kartlägga denna tycker jag är ganska cyniskt att se bort ifrån de 300 individer som har fått den möjligheten. Kanske kommer många fler att gynnas av detta . 34 Kultur- och idrottsminister (M): Om vi ska påminna oss historien här var det inte självklart att satsningarna från på dem som står längst bort från arbetsmarknaden skulle komma kulturarvet till godo. Det var inte givet man hade kunnat satsa på något helt annat område innan man kom in på att diskutera just Access. valde man det här, vilket vi tycker är otroligt positivt. Låt oss säga att man hade gjort en prognos om att detta kunde ge 300 eller 400 nya jobb. Vad hade sagt då? Hade hon sagt att det var en väldigt lyckosam satsning? kritiserar ju att man inte har nått upp till den prognos som fanns. Men inte desto mindre är detta riktiga jobb som görs, som är efterfrågade och som kan bli fler. finns det 555 personer i ansökningarna. Min förhoppning är att det också kommer att leda till riktiga jobb. Sedan är frågan hur man kan ändra systemen. Jag får tillägga att de pengar som inte utnyttjas i Kulturarvslyftet inte försvinner ut i något svart hål. De går till andra satsningar inom . Men visst hade det varit roligt om alltihop hade kunnat gå till kulturarvet det tycker jag också. Det har gjorts förändringar. Bland annat finns det möjlighet att kombinera något som heter särskilt introduktions- och uppföljningsstöd, , med utvecklingsanställning. Den här förordningsförändringen innebär också utökade möjligheter att erbjuda stöd till både anordnare och anställda inom Kulturarvslyftet. , den här speciella formen, är ett sätt att stödja arbetsplatser som har begränsad erfarenhet så att de kan anställa och arbeta med personer i den här målgruppen, det vill säga människor med handikapp av något slag. Låt oss se hur det här går. Vi ser över det och följer det självfallet . Vi kommer också att göra besök på de orter, platser och verksamheter där man har Kulturarvslyftet. Access återkommer till. Hon vet också att Access var en tvåårig, begränsad satsning som den förra regeringen gjorde. Den var bra, tyckte vi inom Alliansen, som förlängde den med . Men den skulle också vägas mot en annan situation på arbetsmarknaden, där arbetslösheten var lägre men hög inom just kulturområdet. Därför valde man att göra den här satsningen. ser det lite annorlunda ut. Eftersom hänvisar till fackförbundet kan man påminna sig om hur löneförväntningarna ser ut inom DIK. Satsningen i Socialdemokraternas budget är kraftigt underfinansierad. 196 miljoner skulle gå till 600 jobb. Därmed är vi inne på en lön före skatt på 17 700. Det är långt under vad DIK förväntar sig. Skulle de pengar som och satte av till Access, en satsning för framför allt akademiker inget fel i det, men det är något helt annat, en annan grupp räcka till marknadsmässiga löner skulle vi vara nere på kanske 300400 anställningar. Och det skulle vara 300400 anställningar till akademiker, som trots allt har betydligt lättare att få jobb inom kulturarvsområdet än den grupp som får jobb genom Kulturarvslyftet. Ska man vara hederlig ska man också lyfta fram detta. 35 i (S): Jag lär inte få något svar från kulturministern på hur hon tänker sig att resurserna skulle kunna användas på ett annat sätt än det som ligger fast vad gäller Kulturarvslyftet. Jag vill absolut sätta mig emot att jag på något sätt skulle säga att de jobb som kommit till inte är bra. Precis som jag inledde med att säga ställer vi socialdemokrater oss bakom Kulturarvslyftet. Men vi såg och lyssnade till den kritik som fördes fram. Och när vi också såg att resultatet inte på långa vägar nådde upp till det som var prognosen ställde vi oss frågan: Är det verkligen det här upplägget som fungerar och som är bra? Nej, uppenbarligen inte. Då sade vi att vi vill använda de här pengarna på ett annorlunda sätt. Men som jag sade vänder vi inte de här personerna ryggen. Vi har som ett exempel föreningsjobben som skulle kunna generera drygt 5 000 föreningsjobb för den här målgruppen som är 200 personer. Det handlar alltså lite om hur man väljer att fördela sina resurser. Att lägga resurserna på någonting som inte går att genomföra och senare skicka tillbaka dem tycker inte jag är att ta ansvar när vi ser hur situationen ser ut. När vi har en hög arbetslöshet och så många som skulle behöva komma in på arbetsmarknaden gäller det att ha en politik som möjliggör för människor att komma tillbaka i arbetslivet. Då behöver man lyssna. Och det räcker inte att bara följa en fråga, utan när det visar sig att det inte fungerar tycker jag att man som ansvarig minister faktiskt har ett ansvar att göra någonting åt det och komma med konstruktiva förslag som fungerar i verkligheten. Annars vänder man väldigt många människor ryggen, inte de som har lyckats komma in och har fått en plats det är jättebra men alla de andra som står kvar och inte kommer in på grund av att konstruktionen ser ut som den gör och att pengarna blir kvar i systemet. 36 Kultur- och idrottsminister (M): kritiserar fortfarande prognosen. Och lite rörande är det att höra hur hon beskriver det som att detta skulle vara den enda satsning som finns på hela arbetsmarknadsområdet, att pengarna skickas tillbaka och det är en stor arbetslöshet. Men det finns ju en otrolig massa olika verksamheter åtgärder, projekt och annat inom hela arbetsmarknadspolitiken som de pengar som inte används kan gå till i stället. Det är inte så att de ligger overksamma, och det vet . Kulturarvslyftet innebär en stor möjlighet, och det kommer säkert att bli fler som kan ta del av det. Den här satsningen innebär en trygghet i form av att man får en lön att leva på och arbetskamrater att bygga en vardag kring. Man får också tillbaka en tro på sig själv. Varje jobb här är viktigt. Access var bra, men det är en helt annan lösning som riktar sig till en helt annan grupp. Vi kan inte jämföra dem. Sedan har våra kulturinstitutioner museer, arkiv och andra fått utökade resurser. Det finns ett stort intresse för museerna. Museistatistiken visar också hur besökarna blir allt fler, och det kommer naturligtvis utställningar, samlingsarbeten och mycket annat till godo. Vi tar ansvaret för kulturarvet. Att vi nu äntligen också tar itu med , som Socialdemokraterna länge negligerade trots att behoven var så stora, är ytterligare ett exempel på detta, och mer lär komma. Kulturarvslyftet är en satsning som betyder mycket både för kulturarvet och för de människor som har fått en chans. Och jag vill fortfarande hävda att , även om hon nu säger att det inte är så, trots allt vänder människorna ryggen genom att säga att det här ska avslutas och att pengarna ska gå till någonting annat. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2012/13:282 om framtidens digitalisering av biografer 37 Kultur- och idrottsminister (M): har ställt två frågor angående stödet till digitalisering av biografer. För det första undrar han om jag avser att lägga fram ett förslag om att öka statens andel av stödet till digitalisering av biografer. För det andra undrar han om jag avser att lägga fram ett förslag som innebär att även nya biografer kan få del av digitaliseringsstödet. Digitaliseringen av biograferna innebär, precis som anför, en rad fördelar. Det handlar bland annat om ökade möjligheter att ta del av ett mer varierat filmutbud . Biograferna får också möjligheter att visa annan kultur på den lokala biografen, såsom opera-, musik- och teaterföreställningar. Det kan också handla om nya möjligheter till ökad tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. När det gäller digitaliseringens möjligheter är jag alltså överens med . Regeringens uppfattning är, som jag framhållit i tidigare svar på en interpellation om tillgång till digitalbio, att digitaliseringen blir mest kostnadseffektiv och långsiktig om den drivs av marknaden. finns det mindre biografer som inte klarar omställningskostnaderna av egen kraft. Det är mot den bakgrunden som det statliga stödet för digitalisering av biografer ska ses. Regeringen aviserade i budgetpropositionen att skulle avsättas för en satsning på digitalisering av biografer med under 20122015. Det skedde mot bakgrund av bedömningen att den övervägande delen av filmdistributionen inom sannolikt skulle vara digital samt att biografer främst på mindre orter skulle riskera att slås ut på grund av omställningskostnaderna. Eftersom utvecklingen gått snabbare än beräknat har regeringen därefter agerat på olika sätt för att tillmötesgå branschens behov. Satsningen inleddes och avslutas . Det sistnämnda sker genom att de som från början avsåg 2014 görs tillgängliga , då totalt fördelas för digitaliseringen. Stöd till digitalisering av biografer infördes mot bakgrund av bedömningen att biografer, främst på mindre orter, på kort sikt riskerar att slås ut på grund av omställningskostnader för digitaliseringen. Satsningen gjordes inte för att nya biografer skulle få stöd. Att gränsen för stöd sattes till högst av kostnaderna handlar bland annat om att det bedömdes rimligt att biografägarna själva och andra intressenter, till exempel på lokal eller regional nivå, står för en del av finansieringen. Jag är liksom väl medveten om att digitaliseringen av biografer har gått snabbt och att bland annat det statliga stödet varit till god hjälp i den pågående processen. Det är därför glädjande att många biografer har klarat omställningen med eller utan det statliga stödet. Jag är också medveten om att det finns ett stort antal biografer som ännu inte är digitaliserade och följer därför noga den fortsatta utvecklingen. 38 (V): Jag tackar kulturministern för svaret, även om det inte går att tolka som annat än ett nej på båda de frågor som jag ställde. Kulturministern avser inte att öka det statliga stödet eller lägga fram förslag i den riktningen. Kulturministern avser heller inte att lägga fram förslag som innebär att stöd även kan utgå till nya biografer. När politiker säger att de nogsamt ska följa utvecklingen vet man att de inte är så intresserade av att göra någonting, och det är just vad kulturministern visar. Det är synd, för det här är både en fråga där vi är överens om mycket och en fråga där vi skiljer oss åt. Kulturministern var i svaret inne på det som överensstämmer, och det är vikten av digitaliseringen och vilka möjligheter den för med sig. Här finns det nog bland alla som jobbar med filmpolitiska och kulturpolitiska frågor en samstämmighet om att digitaliseringen i sig är bra. Det är stora möjligheter som följer av att fler får ta del av inte bara film utan andra kulturella upplevelser genom digitaliseringen av biografer. Men det är som sagt också en fråga där vi skiljer oss åt. Det märks tydligt i kulturministerns svar när hon säger att digitaliseringen blir mest kostnadseffektiv och långsiktig om den drivs av marknaden. Det är en intressant formulering, och som följdfrågor på min interpellation vill jag gärna höra vad kulturministern menar. På vilket sätt skulle det vara mindre kostnadseffektivt om vi tog ansvar för en större del av digitaliseringen genom att till exempel öka det statliga stödet till mer än de som är ? På vilket sätt skulle det vara mindre kostnadseffektivt om riksdag eller regering beslutade att stödet också skulle kunna gå till etableringen av nya biografer? På vilket sätt är det mer kostnadseffektivt att avstå från gemensamma insatser för att uppnå det mål vi tycks vara överens om, nämligen att digitaliseringen ska fortsätta och gärna får gå ännu fortare? Det är en obegriplig, marknadsfundamentalistisk, dogmatisk position: Marknaden är de facto alltid bättre. Men så är det inte i verkligheten. Marknaden är inte alltid bäst på att fatta alla beslut eller på att avsätta pengar till alla viktiga satsningar. fungerar marknaden väldigt krasst ekonomiskt. Finns det möjligheter att plocka hem dessa pengar genom den investering som behövs? Finns det inte det blir det svårt. Det hundratal biografer som inte har digitaliserats är just små marknadsaktörer, till exempel föreningar. De har inte en jättestor publik att lita till och skulle behöva ett ökat stöd till digitalisering för att kunna locka en större publik och kunna erbjuda fler kulturella upplevelser. Det är detta perspektiv jag saknar hos kulturministern. Om vi är överens om att digitaliseringen kan innebära förbättrade villkor och större möjligheter till kulturella upplevelser, varför är då inte det utgångspunkten i stället för att överlåta digitaliseringen åt en marknad som ibland är högst ovillig att ta ansvar för kulturell utveckling? Jag har förstått att svaret på mina två frågor i interpellationen är nej. Kulturministern avser inte att göra något och tänker nogsamt följa utvecklingen, det vill säga är inte intresserad av att göra något konkret. Men varför skulle det vara mer kostnadseffektivt att överlåta stöd på marknaden? 39 Kultur- och idrottsminister (M): Att och jag har lite olika perspektiv är inte så märkligt, och när det handlar om vad som är marknadsdrivet och inte har vi säkert också olika uppfattningar. Jag tror på marknaden. Det gör jag bland annat i detta fall för att jag värnar om medborgarnas pengar. Om har satt sig in ordentligt i denna fråga, vilket jag hoppas, vet han att kostnaden för utrustningen var väsentligt högre än den är . Skulle vi ha satsat hade betydligt färre biografer kunnat digitaliseras. Skälet är marknaden. Här gällde det att vänta in de stora aktörerna, bland annat i . När till exempel gick över till digitalisering innebar det att kostnaden för utrustningen sjönk betydligt. Det är ett av skälen till att jag tror på marknaden. Hade vi gjort som föreslår skulle betydligt färre biografer ha kunnat digitaliseras. Så sent som fick vi ta del av hur det har gått med digitaliseringen på andra håll i . Det är en stor fråga inte bara hos oss, utan den har diskuterats när kulturministrarna har mötts i . Då var, och är kanske fortfarande, ledande vad gäller andelen biografer som gått från den gamla tekniken med 35 millimetersfilm till digitalisering. Pengarna räcker till betydligt fler. Drygt 600 av 800 biografer är digitaliserade. Det finns pengar kvar i systemet. Det är som avgör och har kontakterna med biograferna, och det är en rimlig ordning. Jag vet inte vad som skulle hända om jag plötsligt gav mig in i den frågan. Då kanske skulle få för sig att anmäla mig någonstans; man kan aldrig vara riktigt säker. Det finns runt 38 miljoner kvar hos SFI för digitalisering av de resterande biograferna. Det är till stor del upp till SFI att avgöra hur man vill använda pengarna. Det finns också en rättviseaspekt på detta. Ska de biografer som var tidigt ute få en mindre andel, eller vill man göra någon annan satsning?