prot · H10940 · 2013-12-05 00:00:00 — Det ena är faktiskt regeringen, som uppvisar ett sällsynt ointresse för näringens fortlevnad, bland annat genom att man halverade stödnivåerna . Det andra är rovdjuren. Vår historiska identitet är synonymt med ett aktivt fäbodbruk. Det går inte att till fullo beräkna den förlust som skulle åsamkas om denna bruksform tillåts försvinna. Då förlorar vi ett stort, levande kulturarv. Därför är det extra viktigt att vi får till en mer aktiv förvaltning för rovdjurspolitiken. Jag ser att jag också drar över tiden. Jag är i gott sällskap. Som jag sade innan är ju kanske inte varje stavelse i propositionen exakt så som om man hade önskat. Beskedet från är att vi vill ha bred, parlamentarisk uppbackning för propositionen för att slippa skyttegravskriget, som vi kanske får fortsätta leva med. Det finns ändå något jag skulle vilja lyfta fram och som det råder lite frågor kring. Det gäller kungsörnen och vad som är anledningen till att man har valt att lyfta in arten i rovdjurspropositionen. Jag har gång efter annan försökt få klarhet i regeringens intentioner med detta, men kan inte säga att jag har blivit vidare klok på de svar jag fått. Kungsörnen ingick inte i det ursprungliga utredningsuppdraget utan lyftes in i sista sekunden innan propositionen skulle presenteras. Detta tog inte minst och Kungsörn på sängen, som förutom att de haft svårt att förstå syftet med införandet inte heller instämmer i att vi har uppnått gynnsam bevarandestatus. Jag har som jag sade ställt flera frågor om detta till regeringen och dess representanter, som alla försäkrat att det absolut inte handlar om att öppna för någon jakt på kungsörn. Jag ska säga att jag tror på regeringens företrädare i det här fallet då det mig veterligen inte finns några intressegrupper som är intresserade av att bedriva jakt på kungsörn. Frågan varför man ändå tar med örnen hänger därför kvar i luften. Jag har också ställt frågan till om det finns några externa intressen som tryckt på för att få med kungsörnen i rovdjurspropositionen. Även där har svaret varit nej. Det är ingen jakt och inga externa intressen som har tryckt på. Om nu detta är regeringens besked så får vi väl tro på det. Men det finns faktiskt ett uttalande från centerpartisten och vindkraftssamordnaren som väcker vissa frågor. Han skriver följande i Vindelsproducenters medlemsnytt i : Agerandet för att lösa frågeställningarna kring den – i lagtolkningen – så förstorade konflikten mellan vindkraft och fåglar pågår på flera plan. Dels är trycket mot fortsatt stort från hela branschen. Detta sägs av en herre som jag har uppfattat som helt underställd som vindkraftssamordnare. Ni får rätta mig om jag har fel. Han säger alltså att har varit stort ansatt från vindkraftsbranschen att juridiskt komma till rätta med den förstorade konflikten mellan vindkraft och fåglar samt att försöka få till en lösning på detta. Detta handlar om , och där har en fältstudie precis avslutats där man har räknat antalet fåglar som krockat med vindkraftverk. Det visar sig att mellan av hela den örnpopulation som finns på har blivit vindkraftsdödad bara . Jag hoppas verkligen att regeringen inte fört mig och alla andra bakom ljuset i sina intentioner och att det börjar dyka upp referenser till rovdjurspropositionen gällande gynnsam bevarandestatus för kungsörnen i diverse tillståndsprövningar för exploatering och att man därigenom ska slippa ta hänsyn till om exploateringen ligger mitt i ett kungsörnsrevir. kan jag inte ta replik på Alliansens företrädare, men jag ser att någon har begärt replik på mitt anförande. Jag hoppas ju att eller representant kan komma upp och svara på detta och kanske stilla mina farhågor. Här är de frågor jag ställer: Har ni fört in kungsörnen i propositionen som en eftergift till vindkraftsbranschen? Det skulle jag gärna vilja få svar på. Kan ni försäkra att detta inte kommer att påverka framtida tillståndsprövningar för exploatering av naturen? 178 (C) replik: Eftersom ägnar sig åt spekulationer vill jag läsa ur regeringens proposition på s. 47, där man skriver just om kungsörnens bevarandestatus: Regeringen anser att kungsörnen ska betraktas som en del av de stora rovdjuren i likhet med tidigare propositioner En sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57) och En ny rovdjursförvaltning (prop. 2008/09:210). Kungsörnens bevarandestatus bör därmed bedömas i likhet med de övriga stora rovdjursarterna. Det säger jag som en förklaring, eftersom undrade. har uppenbarligen ställt frågor men kanske inte läst just den här delen av propositionen. Det är ett förtydligande till och för kammarens protokoll. 179 (SD) replik: Jag ställde som sagt frågan direkt till . Frågan var ganska kort och koncis: Finns det några externa intressen som har drivit på för att man ska driva in kungsörnen i rovdjurspropositionen? Svaret var nej. Det är möjligt att man är helt ärlig. Men jag tycker ändå att det citat jag läste upp från säger någonting. Just på , i det här fallet, där bevisligen många örnar har blivit ihjälslagna är man från vindkraftsbranschen väldigt angelägen om att få till en förändring i lagstiftningen, så att man ska kunna fortsätta exploateringen av vindkraft. Det ter sig för mig helt uppenbart när jag läser det här. Det har åtminstone varit hans intentioner. Det jag försöker reda ut är om det också har varit era intentioner. Men kan ni försäkra att det absolut inte är fallet kanske jag får nöja mig med det svaret. Jag hoppas som sagt att det här inte kommer att dyka upp i olika tillståndsprövningar när man vill sätta upp ett vindkraftverk, kanske mitt i ett örnrevir. Man slår ihjäl den första örnen. Då kanske det kommer någon annan örn och flyttar dit, och så slår man ihjäl den också. Det blir en följetong, så att säga, som tar på bestånden. Jag vet inte om jag kan få de försäkringarna. Eller ska jag bara lita på det som du läste upp i propositionen? Mig veterligen har ingen kunnat ge ett bra svar på frågan om varför det här är infört. Vad är syftet? 180 (C) replik: frågade miljöministern och fick ett rakt svar: Nej, det har inte varit några påtryckningar. Jag kan läsa ur propositionen igen om det är svårt att ta in: Regeringen anser att kungsörnen ska betraktas som en del av de stora rovdjuren i likhet med tidigare propositioner En sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57) och En ny rovdjursförvaltning (prop. 2008/09:210). Kungsörnens bevarandestatus bör därmed bedömas i likhet med de övriga stora rovdjursarterna. Det är alltså för att kungsörnen har behandlats som en del av de stora rovdjursarterna tidigare som kungsörnen finns med i den här propositionen. Det är ingen annan anledning. Sedan har jag förståelse för . Jag har också fått sådana mejl. Det handlar om det här spekulativa. Men jag har gett ett rakt svar. Om man läser i regeringens proposition kan man få ett tydligt skäl till detta. Jag hoppas att kan känna sig nöjd med det. 181 (SD) replik: Tack för svaret, ! Man får väl trots allt konstatera att har agerat lite splittrat i den här frågan, eftersom din kollega – enligt uppgift är han just centerpartist på och jobbar direkt underställd , som jag har förstått det – har gett uttryck för just den här åsikten. Men han har givetvis inte kopplat den till rovdjurspropositionen. Jag tackar ändå för svaret, och så hoppas jag att mina farhågor inte besannas. 182 (KD): gör vi nog skäl för talesättet: Vad hjärtat är fullt av talar munnen. Få frågor engagerar, berör och upprör människor på det sätt som den vi har på agendan . Det handlar om våra rovdjur och framför allt vargen. Många är berättelserna om hur fantastisk eller hur hemsk förekomsten av rovdjur är i vårt land. Även här gäller det i första hand vargen. I dagens debatt inför nästa veckas beslut är det många siffror som har flugit runt i luften. Det är mycket statistik och många hänvisningar till forskargrupper, myndigheter och organisationer. Intressegrupper sätts mot varandra eller ställer sig själva mot varandra, allt för att försvåra, skulle jag säga, en balanserad diskussion. Det har varit snudd på omöjligt att ha en sådan under de år jag har försökt delta i det arbetet. Därför är det, herr talman, glädjande att vi ändå står här och kan ta ett steg i riktning mot att få en bättre balans i hur vi arbetar med de här frågorna. Utgångspunkten är förvaltarskap. Det är vårt ansvar att värna och vårda naturen och att göra det möjligt att bo, leva och verka i en landsbygd. Jag ska citera : Förvaltningen måste skapa former för samexistens mellan människa och varg, både för människans och för vargens bästa. Det är det vi måste ha för ögonen i det arbete som bedrivs i den här kammaren. Det gäller inte bara vargen, skulle jag vilja säga. Det gäller alla djur, men kanske i första hand rovdjuren, för de framkallar så mycket känslor hos oss på olika sätt. Det har citerats ovanligt mycket direkt ur de dokument vi har. Jag tänker fortsätta på det sättet – jag är inte säker på att jag klarar att hålla tiden, med tanke på hur snabbt klockan går. På s. 13 i miljö- och jordbruksutskottets betänkande 7 står det tydligt och klart: Regeringen föreslår att godkänner att det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken är att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn i ska uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet, som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn tas. Det är äntligen en helhetsbild, herr talman. Många talare har före mig gett bakgrunden till dagens betänkande. Jag har som kristdemokrat ett antal punkter som jag skulle vilja sätta fokus på. Jag har sagt ordet redan. Det handlar om förvaltarskap som grunden för arbetet. Det handlar om att värna om att beslutade lagar och regler efterlevs. Det handlar om att avvägningar görs när målkonflikter uppstår mellan olika intressen, som var för sig ska värnas, uppfyllas och skyddas. Den senaste uppgiften är vår. Den är svår, men den är vår. Det är det vi sitter här för. rovdjursförvaltning skulle kunna beskrivas som en framgångssaga, men av någon skulle den naturligtvis beskrivas som dess motsats. Man kan dock konstatera att stammarna har ökat betydligt. Även utbredningsområdena har vidgats. Från vårt inträde i Europeiska unionen till har arterna haft en god utveckling. Men det finns en annan sida av myntet. Det är företagare som kan bedriva sin verksamhet av rädsla för att de ska få sina djur skadade eller dödade. Det är renskötare och fårfarmare men även nötköttsproducenter. Det är stora påfrestningar som har berört jägarkår och människor som har andra tamdjur i sin närhet som de inte vågar släppa ut. Och det gäller jaktturism. En av de viktigaste grundfrågorna i dagens diskussion är: Vem är det som ska fatta de svåra besluten? Ska vi våga fatta dem här i kammaren, eller ska vi delegera dem till våra myndigheter? Jag tror att människor har valt oss för att vi ska fatta svåra beslut utifrån de goda underlag som vi får. Jag ska inte dra paralleller till andra ämnen, för då, herr talman, riskerar vi att få hålla på till . Det har dock flugit en tanke i mitt huvud om att det är många svåra beslut som denna kammare har fattat utifrån kompetenta underlagsarbeten från myndigheter och expertgrupper. Det har gällt – nu kommer det några exempel ändå – nytt materiel till försvaret, utbildningsnivåer inom skolan, hur gymnasieskolan ska utformas, ersättningar inom sjukvård och så vidare. Det är vi kapabla till. Men enligt somliga är vi inte kapabla till att utifrån de underlag vi har fått sätta gränsen för vad som är gynnsam bevarandestatus för dessa djur. Jag tycker att det är vår skyldighet. Det gångna årets diskussioner och debatter har visat att det är nödvändigt. Alliansregeringen tog steg under förra mandatperioden. Tyvärr sköts en del av det arbetet i sank. är det inte bakåtblicken utan framåtblicken som måste råda. Vi kristdemokrater i alliansregeringen anser att vi måste hålla samman. Vi måste se till så att det är möjligt att när så är befogat få jaga. Men det ska göras enligt gällande regelverk, som vi här i kammaren har ställt oss bakom. Då var vi där igen: Vem har fattat besluten? Vi ställer oss också bakom ett antal beslut som har fattats i . Vi har ställt oss bakom art- och habitatdirektivet, och med det följer åtaganden. Det är många siffror som har passerat . Jag vidhåller att det viktigaste just nu är att konstatera att vi har många gedigna underlag. Jag dristade mig till att plocka fram ett antal av dem på rummet . Bara på mitt kontor hittade jag fem luntor som har producerats i frågan. Det är långt ifrån allt material. Allt det materialet måste vara tillräckligt så att vi kan säga att vi nu ska fatta beslut. Det är också oerhört centralt att i de beslut vi nu fattar tydliggöra att vi vill att det fortsatta arbetet ska ske så nära de människor som lever med frågorna som möjligt. Vi är några som har förmånen att sitta i insynsråd. hade vi ett möte. Vi fick en beskrivning av hur verket tänker jobba vidare med frågorna. Det gläder mig att har en stark beredskap, och man säger att så fort har klubbat beslutet går man till verket att genomföra de delar som är ansvar. Jag är alltså fullt tillfreds med det betänkande vi nu behandlar, att vi lyfter in de socioekonomiska aspekterna och att problemen med ersättningsstrukturer för människor som lever och verkar med rovdjur i sin närhet lyfts fram. Om vi inte får en acceptans hos dem som lever med dessa frågor kan vi debattera frågorna i veckor utan att komma någonstans. Vi måste få en gedigen förståelse för frågorna, och vi måste se till att människor kan känna sig trygga med det arbete som görs. Det finns ett antal fakta som kan radas upp, men jag väljer att inte göra det eftersom det är så många andra som har gjort det . Det är viktigt för mig att säga något till dem som faktiskt lyssnar på debatten och följer den på Twitter. Det är betydligt fler följare i den här debatten än i många andra debatter . Det handlar om tilltro till allas vilja att göra något positivt. I det här fallet håller jag med i , nämligen att alla ska ta ned tonläget. Då kommer vi vidare i frågan med utgångspunkt i ett gott arbete och en proposition som jag ställer mig bakom. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 183 (C): Jag har förstått när jag har lyssnat på utskottets debatter att man ser även talartiden som någon form av golv, åtminstone i den här debatten. Jag vill innan jag börjar mitt anförande vända mig till tre intresserade åhörare som var här tidigare. De var här och långt in , men de var sedan tvungna att ta flyget hem till norra sameby. De har ändå visat ett stort intresse för debatten. Är man från och representerar det län som har mest rovdjur av alla kan man inte undvika att lyssna på er och försöka delta. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Jag tänker ägna mig uteslutande åt den socioekonomiska delen av diskussionen. Det gäller människors känsla av att leva i ett län som har en hög rovdjurstäthet. Det är rovdjuren, framför allt vargen, som har lett till de starka diskussionerna och starka reaktionerna bland människorna. Det är inte bara djurägare som drabbas utan också en bred allmänhet. Uppgifter från vår länsstyrelse anger att det finns ungefär 100 vargar i vårt län, och i princip är hela täckt med vargrevir och har så varit . Uppskattningsvis finns ca 350 björnar efter årets björnjakt, som omfattade licensjakt på 63 björnar. Därmed är ett av de län som har den allra största koncentrationen av rovdjur, vilket starkt påverkar villkoren för många människor. Det finns en betydande politisk uppslutning bakom synsättet att rovdjuren har ett berättigande i den svenska faunan och ger ett mervärde i många avseenden. Men det visar sig gång på gång att en stark koncentration av rovdjur till begränsade geografiska områden kan ge betydande problem. Det påverkar starkt människors vardag. De så kallade socioekonomiska effekterna måste vägas in i debatten. Dessa effekter är inte alltid lika vetenskapligt underbyggda utan innebär att vi tolkar människors känslor och upplevelser. Ingen kan väl ha undgått de starka reaktioner och känslor som rovdjuren väcker. Dessa är ibland historiskt betingade, men lika ofta är de betingade av ett angrepp på ett djur som man har en relation till. Vi har anordnat informations- och diskussionskvällar på många platser. Där vittnas det om hur dessa frågor berör livskvaliteten på ett mycket påtagligt sätt. tar dessa människors oro på stort allvar. Vi människor påverkas av frågorna, och de måste ges ett värde i debatten. Det gäller inte bara de siffror som har kommit fram i de diskussioner som har pågått och kvällen utan även känslan av hur det goda livet på landsbygden påverkas. Det är på landsbygden människor vill bo, skapa sig en utkomst och bygga en framtid. Det rörliga friluftslivet lockar inte i samma utsträckning som . Nöjet att röra sig i skog och mark byts till en känsla av att alltid behöva vara på sin vakt. Den starka koncentrationen av björn har resulterat i flera otäcka angrepp på människor – skidåkare, skogsarbetare och jägare. Många vågar inte längre plocka bär och svamp eller ha sällskapshunden med sig på skogspromenader, trots att de inte alls är jägare. Ofta vittnas om en tvekan att rida ensam på sin häst i skogen. Det är aktiviteter som alltid har varit en naturlig del av livet på landet. Kommunalrådet i kommun berättar för mig om barnfamiljen i som inte längre vågar låta sina barn sova middag utomhus i vagnen i rädsla för varg och björn. Exemplen från vårt län är många. Allvarlig är också känslan hos många djurägare att de kan garantera sina tamdjur skydd och trygghet. Detta är ofta djurägarens starkaste känsla och drivkraft i sitt företagande. I när vi behöver fler unga människor som vill hålla djur har den oklara rovdjurspolitiken fått många att i stället avyttra djur. De attacker som skett trots att förebyggande insatser gjorts ger känslomässiga signaler i breda kretsar av djurägare. De berör själva själen i att vara bonde. Lantbruket och betesbruket är en viktig del av näringslivet på landsbygden. Det är också förutsättningen för landsbygdens attraktionskraft i stora delar av vårt land. är tredje största besökslän, och besöksnäringen sysselsätter många människor i trakter som annars har ett litet utbud av arbetstillfällen. I vårt län finns ett nittiotal fäbodar som fortfarande brukas, och alla dessa ligger i områden där rovdjurstrycket är högt. Traditionellt fäbodbruk bygger på att djuren har stora områden att fritt röra sig inom. Instängning med rovdjursstängsel låter sig sällan göras, vilket innebär att det kan vara svårt att upprätthålla rimligt djurskydd enligt stolt svensk djurskyddslag. Fäbodbruket blir därmed starkt hotat. En ersättning i pengar kompenserar inte för detta. Vi måste också väga in den avtagande viljan att hålla tamdjur och vad det får för effekter för enskilda djurhållare men också för vårt öppna landskap. Därför är det tillfredsställande, som utskottet konstaterar, att regeringen avser att ge Viltskadecenter vid i uppdrag att analysera hur rovdjursangrepp påverkar landsbygdsföretagens hela ekonomi så att ersättningarna bättre speglar skadorna. Man ska även utreda möjligheten till bidrag för förebyggande åtgärder. Regeringen och utskottets majoritet har levererat ett väl avvägt förslag. Ingen är helt nöjd, men vi klarar uthålliga stammar och det skapas möjligheter att snabbt ingripa när konflikterna blir orimliga. Ytterligheterna kommer knappast att mötas i denna fråga. För är det är viktigt att vi får en rovdjurspolitik som vinner acceptans i breda led och i alla delar av vårt land. Rovdjurspolitiken kan därför inte ses som en isolerad politik utan måste läggas in i den helhet som ger förutsättningar för utveckling i hela landet. Vi kan inte ha så stora koncentrationer av rovdjur att människor som lever i dessa områden känner sig så osäkra att det förändrar deras vardag. Det är inte rimligt. Det handlar inte om livsfara utan mer en känsla som gör livet på landet mindre attraktivt. Icke desto mindre måste de biologiska utmaningarna granskas och hanteras med allra största respekt. Vi har ett förslag på bordet som har förutsättningar att utgöra en långsiktig plattform för hantering av rovdjur i . 184 (C): Ledamöter och åhörare! Jag måste säga att det här är en av de mest tekniska debatter som jag har följt i kammaren på . Vi får ge utskottet beröm för att det är så insatt i frågan. Det tycker jag att vi kan kosta på oss, herr talman. Mycket insatta och pålästa är ni, och det tycker jag är bra. Det för att det är ett klokt och vettigt beslut som vi fattar i kammaren. Jag har några korta reflexioner. Det handlar om våra samlade rovdjurspopulationer i detta vårt gamla land. Men i realiteten är det inte så, utan som från påpekade här är det på en väldigt begränsad yta av vårt vackra land som de här rovdjuren befinner sig. Mitt i denna tekniska diskussion, som för all del är alldeles nödvändig, finns det människor av kött och blod som berörs . Jag har själv varit djurägare och fått samla in svårt skrämda djur. Många av mina vänner har också gjort det. Jag talar inte för min sjuka mor , utan jag vill ge ett slags uttryck för den frustration som människor känner i . Vad jag skulle vilja skicka med er från de människor som kontaktar mig är en förhoppning om att vi kan fatta ett beslut och komma vidare. Det här är inte ett slutgiltigt beslut på något sätt, men vi måste komma någonstans, för människor berörs . Hela har vargrevir, förutom där jag bor, faktiskt – kors i ! En omvänd Fälldinare är det – Tjernobylfrågan tänker jag på då. Det här är kanske inget man ska skämta om, men jag tänker så här att det är många som berörs som funderar på om de ska flytta. Då känner jag att det har gått för långt. Då har politiken inte lyssnat in vad folk känner och vad de upplever. Det finns en stående inbjudan till var och en av er att besöka oss och bo några nätter i tält i de här områdena eller att helt enkelt bo med djurägare för att förstå hur det här fungerar – jag menar inte alls att raljera – och få en känsla av vad det här innebär. Den inbjudan är stående. Det har ni säkert hört tidigare. Jag skulle önska att ni utnyttjar den möjligheten att på plats, ort och ställe besöka oss, antingen i eller i . Även berörs av de här besluten. De följer ordagrant vad ni har sagt . De påverkas av besluten här. Jag skulle önska att det här verkligen blir ett beslut. Jag tycker att betänkandet är vettigt. Jag tycker inte att det är perfekt, men vem får det alldeles perfekt? hoppas jag blir perfekt, och jag hoppas att det här beslutet har gått igenom . Jag är alldeles övertygad om att det här är ett bra första steg. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Följande dokument anmäldes och bordlades: EU-dokument KOM(2013) 794 Förslag till och rådets förordning om ändring av och rådets förordning (EG) nr 861/2007 av om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande och och rådets förordning (EG) nr 1896/2006 av om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande KOM(2013) 814 Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv /96/EU om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater KOM(2013) 796 Förslag till och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 515/97 av om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen Motion med anledning av prop. 2013/14:38 Dammsäkerhet 2013/14:Fö1 av och (SD) 14 § Anmälan om interpellationer Följande interpellationer hade framställts: 2013/14:204 , FN och EU av (S) till utrikesminister (M) 2013/14:205 Museer som verktyg för integration av (S) till kultur- och idrottsminister (M) Interpellationerna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 15 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Följande frågor för skriftliga svar hade framställts: