prot · H009124 · 2013-06-17 00:00:00 — När det är de rika länderna som både historiskt och står för de största klimatutsläppen är det också där ledarskapet behöver finnas. vill att på allvar sätter fart på investeringarna i förnybar energi, infrastruktur och energieffektivisering. Omställningen till ett hållbart samhälle är inte en kostnad utan en investering. Jag yrkar bifall till reservation 1. 31 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. För att ska kunna upprätthålla en hög internationell konkurrenskraft och levnadsstandard måste energipolitiken inriktas på att säkerställa en prisvärd, stabil och tillförlitlig energiförsörjning för såväl hushåll som näringsliv. Vi ser vikten av att en nation har kontroll över sin egen energiförsörjning, men detta utesluter inte att energisystem kan delas och utvecklas genom samarbete mellan nationer, till exempel i närområde. Jag och föredrar en hög grad av självförsörjning och att det svenska energisystemet utvecklas med fokus på leveranssäkerhet och miljöansvar. Jag är i grunden positiv till att det tas fram en handlingsplan för en långsiktig och hållbar klimat- och energipolitik med utgångspunkt i vad som sägs i kommissionens grönbok. Jag har dock ett antal synpunkter på grönboken och är i några avseenden djupt kritisk till vissa centrala frågor som tas upp. De så kallade 20-20-20-målen är en god grund för nya mål, men för att säkerställa ett realistiskt och förankrat förslag behövs det en utvärdering av de åtgärder som har vidtagits för att nå dessa mål. I beräkningarna måste de mål som faktiskt har uppnåtts vägas mot effekterna på den europeiska konkurrenskraften, förekomsten av så kallat koldioxidläckage, infrastrukturinvesteringar samt elnätens funktion och kapacitet. En viktig utgångspunkt för klimatpolitik är att tar ett stort ansvar genom i stort sett koldioxidfri energiproduktion. Att vi tvingas ta ett oproportionerligt större ansvar än vi gör ser jag dock som tillväxthämmande. Det är positivt att ramen bygger på långsiktighet och att man är inriktad mot ett mål om internationella avtal. Det saknas dock närmare preciseringar av vilka marknadsaktörer som kommer att tvingas bära kostnaderna för att nå målet. Det är av största vikt att konkurrenskraften för såväl den svenska som den europeiska industrin inte försämras i en sådan utsträckning att koldioxidgenererande produktion flyttas till länder med en mindre ambitiös klimatpolitik eller där miljöhänsyn, arbetsrätt och mänskliga rättigheter är åsidosatta. EU kan mycket väl ta en ledande roll i internationellt samarbete gällande utsläpp av växthusgaser, men att EU ska gå före och ställa ännu hårdare krav på medlemsstaternas industri i förhållande till den globala marknaden ser jag som långsiktigt orealistiskt och ogynnsamt för det globala klimatarbetet. Mot bakgrund av att koldioxidutsläppen ökar markant på andra håll i omvärld anser jag att det bör göras en djupare konsekvensanalys av en för ambitiös europeisk klimatpolitik. Jag vill även påminna om den hållning som representant i utskottet intog i samband med att behandlade kommissionens energifärdplan . Innebörden är att jag inte anser att det ska slås fast ett sådant bindande mål för energieffektivisering på EU-nivå. Jag finner heller ingen anledning att uppmana kommissionen att utreda ett sådant mål ytterligare. Min hållning är i stället att energieffektivisering visserligen bör ses som en angelägen åtgärd men att det ska vara en fråga för de enskilda medlemsstaterna att utforma målen och att göra det på marknadsmässiga villkor. Villkoren är helt enkelt alltför olika i EU:s medlemsstater för att effektiva gemensamma normer och system ska kunna appliceras. Däremot anser jag att koldioxidbeskattning av nettoutsläpp är ett ekonomiskt styrmedel som är användbart för att klara klimatmålen. EU bör också utforska möjligheten att beakta koldioxidutsläpp vid fastställandet av tariffer för import av varor. Ett gemensamt internationellt pris på koldioxid är ett steg i rätt riktning. Detta ska fastställas i samförstånd på internationell basis med bindande avtal mellan ledande nationer eller mellan olika sektorer. Beroendet av fossila bränslen måste brytas. För att ska kunna minska sina växthusgasutsläpp kommer kärnkraften att spela en viktig roll. En satsning på ny kärnkraftsteknik bör därför vara en naturlig ledstjärna även i EU:s fortsatta arbete med att minska växthusgasutsläppen. För att EU ska kunna ha en säker tillgång till energi är det önskvärt att beroendet av import från instabila stater minskas och att sådan import helt fasas ut. Det är av särskild vikt att beroendet av importerad gas inte ökar och att de nationella energiförsörjningsplanerna inte blir beroende av andra nationers energiförsörjningsplaner. Ett viktigt steg är att varje medlemsstat strävar mot att vara självförsörjande när det gäller elproduktion. Priset på el ökar, och de europeiska elnätens kapacitet har nått sin gräns. Därutöver planeras en stor utbyggnad av intermittenta energislag, och behovet av ytterligare investeringar i den decentraliserade infrastrukturen ökar. Detta kan komma att medföra oerhörda kostnader men även innebära problem för en del närliggande nationer då deras elnätskapacitet belastas till bristningsgränsen av energipikar som bland annat härrör från vindkraften. Enligt min uppfattning bryts inte fossilbränsleberoendet mest effektivt genom kraftfulla subventioner till intermittent energiproduktion. EU bör således fasa ut subventioner för vissa intermittenta energislag och i stället säkerställa tillgången på bas- och reglerkraft. Avslutningsvis vill jag betona att det är av stor vikt att kapacitet för elöverföring till inte förstärks innan vår nationella kapacitet är fullt utbyggd, detta för att sydsvenska elkonsumenter ska slippa drabbas av ett högre elpris som en följd av ökad efterfrågan i övriga . Sammanfattningsvis gäller följande för EU:s energisituation: Realistisk långsiktighet. Internationella överenskommelser gällande nationer eller sektorer är att föredra. Konkurrensneutrala investeringar i ny teknik, för att inte tappa marknadsandelar på grund av för höga priser. Satsningar i bas- och reglerkraft med kärnteknik som grund. Utfasning av subventioner på vissa intermittenta energislag för en rättvis och stabil prisbildning på energi. Det viktigaste i och med detta är att vi vill minska utsläppen och inte flytta problemet till en annan sida av jordklotet samt att säkerställa vår konkurrens. När jag ändå har ordet vill jag tacka utskottet för gott samarbete och för att ni i utskottet har tagit emot mig med förståelse och tålamod och hjälpt mig. Jag önskar er alla en trevlig sommar. 32 (V): Ledamöter, åhörare! nåddes vi av nyheten att andelen koldioxid i atmosfären hade passerat 400 miljondelar. Det är en nivå som inte har funnits på vår jord på hundratusentals år. Vi vet att klimatförändringarna får helt förödande konsekvenser, i synnerhet för människor som lever på den fattiga delen av vårt jordklot. Människor drabbas av extrema väder som översvämningar, havsnivåhöjning och extrem hetta. Det solklara budskapet till oss som har möjlighet att påverka därför att vi är lagstiftare är att vi måste göra mer och göra det snabbare. EU har kommit med en grönbok över EU:s klimat- och energipolitik. EU ställer sig ett antal frågor, bland annat om EU borde ha ett nytt klimatmål till 2030. Behövs det bindande mål för förnybar energi? Behövs det bindande mål för energieffektivisering? Man tar upp det faktum att EU-länderna , för att nå sina utsläppsmål, gör uppköp av utsläppskrediter i andra länder. Jag tycker att den här grönboken är mycket intressant och väcker en mängd frågor om hur vi bedriver vår klimat- och energipolitik. Självklart borde vi utifrån all den klokskap vi får fatta beslut om hur vi ska gå vidare. Det gör vi i viss mån i och med det här betänkandet. Vi inom , och Socialdemokraterna har lämnat en reservation som jag snart ska återkomma till. Vi i tycker att det är självklart att vi ska ha ett bindande utsläppsmål till 2030. Vi tycker också avseende bindande mål till 2050 att vi borde befinna oss i det övre spannet när det gäller minskningar på mellan . I den rödgröna reservationen tar vi upp att det behövs bindande mål för utsläppsminskningar till 2030. Vi vill ha bindande mål för hur mycket förnybar energi som ska produceras inom EU, och vi vill ha bindande mål för energieffektivisering. När det gäller hur regeringen och regeringspartiernas representanter i kammaren svarar på detta blir jag besviken. Jag blir också ganska förvånad. Man svarar visserligen att man vill ha bindande mål för utsläppsminskningar till 2030. Där är vi överens, även om vi kanske inte är överens om hur ambitiösa målen ska vara. Men jag förstår verkligen inte varför man inte vill ha bindande mål för energieffektivisering och för hur mycket förnybar energi som ska produceras. Vi har sådana bindande mål . är vi vid 2020, och för del gällande produktionen av förnybar energi har vi redan uppnått vårt mål. Vi passerade produktion av förnybar energi. Det känns märkligt att regeringen svarar att man vill utreda vidare huruvida vi ska ha bindande målsättningar på de här områdena. Vi ska komma ihåg att som regeringen sitter ned och utreder detta tappar vi av tempo i klimat- och energiarbetet. Som jag inledde med att säga har vi inte tid att tappa mer tid, för utsläppen i världen är så stora och har ökat så snabbt. tar också upp det faktum att många europeiska länder uppnår sina klimatmål genom att de köper upp utsläppskrediter i andra länder. är ett av de EU-länder som köper upp mest utsläppskrediter i andra länder. av våra minskningsambitioner åstadkommer vi genom att vi köper upp krediter i , och andra länder. Vi ska komma ihåg att när vi gör det innebär det att investeringar inte blir av i . Den stora omställningen stannar upp eftersom vi i stället gör investeringarna i andra länder. Vi ska också komma ihåg att det är svårt att beräkna värdet av uppköpen av utsläppskrediterna. Blir det några minskningar av över huvud taget? gjorde en stor utvärdering av de så kallade CDM-projekten och kom fram till att av projekten inte kan klassas som additionella, och additionella innebär de facto att de bidrar till utsläppsminskningar. Vi i tycker att det är jätteviktigt att vi samarbetar med andra länder. Därför avsätter vi ett separat klimatbistånd för att hjälpa utvecklingsländer att anpassa sina samhällen till ett förändrat klimat och att minska sina utsläpp. Men våra klimatmål, som vi klubbar här i kammaren, ska vi uppnå på hemmaplan. Vi ska inte uppnå våra klimatmål genom att köpa upp utsläppskrediter. Det som grönboken tar upp i det avseendet är väldigt bra, och det som EU-diskussionen mycket handlar om är just att man ska klara sina utsläppsåtaganden på hemmaplan, inte genom uppköp av billiga utsläppskrediter. Detta är också något som vi rödgröna tar upp i vår reservation. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 1. 33 (M): Det är viktigt att sätta upp mål, och det är minst lika viktigt att ha en plan för hur man ska nå målen. EU:s 2020-mål har gjort att och övriga EU har tagit viktiga och nödvändiga steg mot ett mer hållbart samhälle. närmar 2020 sig, som flera talare har nämnt här tidigare, och för att den positiva utvecklingen inte ska stanna upp, eller i sämsta fall vända, är det nu angeläget att EU startar arbetet med att ta fram nya mål och verktyg för att nå dem. Vi är här i kammaren för att debattera om klimat- och energipolitiken till 2030. Det är ett ramverk som ska säkra utvecklingen mot ett samhälle som ska klara av 2050-målen om en maximal temperaturhöjning med två grader och en minskning av utsläppen . lyfter fram tre viktiga orsaker till att det är angeläget att vi redan nu kommer fram till nya mål inom unionen. Vi har långa investeringscykler på energisidan som gör att vi måste ha långsiktiga förutsättningar. Vi måste ha ett förtydligande av målen som gynnar efterfrågan på effektiv och koldioxidsnål teknik och som är bra för forskning, utveckling och innovation inom EU. EU behöver komma fram till svar på ett antal olika frågor innan de internationella klimatförhandlingarna drar i gång 2015. 2030-ramverket behövs för att hindra klimatförändringar med katastrofala följder. Det tror jag att majoriteten av oss härinne är helt överens om. Då är frågan: Vilka verktyg fungerar bäst, och hur ska färdplanen se ut? EU:s 2020-mål blev framförhandlade i då förutsättningarna såg helt annorlunda ut än . och 2009 har världen upplevt en finanskris och en efterföljande lågkonjunktur som har påverkat alla områden av vårt samhälle. När nu skickar ut sin grönbok för diskussioner runt om i bär frågorna som vill ha svar på stark prägel av just detta. Centrala frågor i grönboken är: Vilka mål ska vi ha? Och ska målen vara bindande? Om detta råder det just nu delade meningar. Runt om i diskuteras bindande eller icke bindande mål. vill ha ambitiösa utsläppsmål, men inget nytt mål för förnybart. vill ha bindande mål om förnybart, men inget bindande utsläppsmål. får stöd från länder som , , , och ett antal flera länder. verkar just nu stå närmare än . Avgörande för vilka mål länderna vill ha är troligtvis beroende av deras egen inhemska energiproduktion. Klart är i alla fall att det har skett en förskjutning från att prioritera klimatfrågorna högt till att låta dem komma i andra hand efter frågorna om ekonomisk återhämtning och tillväxt. Ur klimatperspektiv är detta olyckligt, men ur ett samhällsekonomiskt perspektiv kan det just nu framstå som rent logiskt i Europasammanhang. Det är därför i detta skede mycket viktigt att de många frågor som ställer i sin grönbok blir noggrant genomgångna och diskuterade för att vi ska komma fram till mål och verktyg som är kostnadseffektiva och gynnar den ekonomiska tillväxten i lika mycket som klimatet. Faran är nämligen överhängande att förhandlingarna rasar ihop om enskilda länder fruktar att deras konkurrenskraft, deras arbetstillfällen och deras välfärd är i fara. ska vara ledande i förhandlingarna. Jag har ingen annan åsikt än tidigare talare om just detta. Vi är också ett av de länder som har bäst förutsättningar för att åstadkomma högt satta mål, då vi med alliansregeringen har klarat oss genom finanskris och lågkonjunktur betydligt bättre än de flesta av våra EU-grannar. Vi måste dock vara medvetna om att situationen ser desto mörkare ut hos andra medlemsländer. Vi måste söka en möjlig väg framåt, så att vi kan komma fram till den färdplan som och världen behöver. Konkurrenskraft och försörjningstrygghet är två ord som tillsammans med bland annat klimatutmaningar, energieffektivisering och ny grön elproduktion återkommer i grönboken. Det talas om synergieffekter, men det talas också om målkonflikter och om medlemsstaternas olika handlingsförmågor. Regeringen slår i sitt preliminära ställningstagande fast att det är av största angelägenhet att klimat- och energiramverket bör slås fast . Den förespråkar bindande utsläppsmål, men vill ha en genomgång av de energipolitiska målen innan eventuella beslut om bindande mål för förnybart och energieffektivisering fattas. Jag vill därför motsätta mig delar av oppositionen som i denna talarstol har påstått att den är emot bindande mål när det gäller grön elproduktion och energieffektivisering. Även den svenska ståndpunkten lyfter fram vikten av att ha ett tydligt europeiskt ramverk innan de internationella klimatförhandlingarna drar i gång 2015. Ändrade omvärldsförutsättningar nämner regeringen i sitt utlåtande och ber kommissionen att ta hänsyn till dessa, och jag håller med. Det är viktigt att se att världen har förändrats sedan de förra klimat- och energiförhandlingarna i EU när det gäller ekonomi och även när det gäller tillgången till olika energikällor. Men att ta hänsyn till betyder inte att sänka ambitionsnivån, utan det betyder att man ska arbeta med de förutsättningar som finns. Utmaningarna är många, men så även möjligheterna, möjligheterna för att genom väl avvägda mål och effektiva verktyg kan bli världsledande inte bara i klimatarbetet utan också när det gäller modern grön tillväxt. Att viljan och initiativen finns såg jag själv när jag avslutade mitt arbete som ordförande för en arbetsgrupp inom Östersjösamarbetet, BSPC. Vi lämnar nu ifrån oss ett antal rekommendationer och en manual med goda exempel på grön tillväxt och energieffektivisering. En extra styrka med exemplen i best practice-manualen, som vi kallar den, är att de visar att det finns åtgärder som kan genomföras i samtliga länder, fast inte alla åtgärder i alla länder. Det är en lista som lyfter upp våra olika förutsättningar och tydliggör att olika förutsättningar inte är en ursäkt för att inte göra något. De rekommendationer som vi lämnar ifrån oss stämmer till stor del överens med EU:s prioriteringar, som är infrastruktur, forskning och utveckling samt inte minst kunskapsutbyte. En del av det viktiga arbete som görs och kommer att göras inom klimatområdet handlar om medvetandegörandet bland våra invånare. Jag talade med borgmästaren på , och hon sade något mycket klokt: Om inte människorna som berörs förstår varför saker behöver göras kommer vi aldrig att åstadkomma det vi måste göra. Jag tycker att hon är en mycket klok kvinna, och jag låter hennes ord avsluta mitt anförande. Allra sist vill jag önska fru talmannen en riktig trevlig sommar. I detta anförande instämde och (båda M). 34 (MP) replik: Jag hör säga att ländernas ståndpunkt i den här frågan troligtvis påverkas av vad de har för nationella förutsättningar. Jag delar helt den bilden. Det är tydligt att de länder som vill bygga ny kärnkraft är kritiska till ett bindande mål om förnybar energi. har ovanligt goda förutsättningar för både förnybar energi och energieffektivisering, vilket gör att jag blir extra förvånad över att den inte ställer sig bakom de medlemsländer som säger att de vill ha bindande mål om förnybar energi och effektivisering. När det gäller utskottets ställningstagande och alliansregeringens ståndpunkt tycker jag att det man skriver i betänkandet talar för att man vill ha bindande mål för förnybar energi och effektivisering, men man landar inte i den slutsatsen. Det gör mig förvånad. Bland annat skriver man att satsningar på förnybar energi och energieffektivisering kommer att vara viktiga för att uppnå målet om minskade utsläpp av växthusgaser. Vidare skriver man att de nuvarande EU-målen vad gäller förnybar energi varit avgörande för den goda utveckling vi har sett. Varför väljer man då att inte ställa sig bakom de länder i EU som vill ha bindande mål för förnybar energi och energieffektivisering? 35 (M) replik: I den svenska ståndpunkten står att ett eventuellt förslag om bindande mål för andelen förnybar energi och energieffektivisering behöver analyseras vidare för att ett principiellt ställningstagande ska kunna göras. Särskild uppmärksamhet i den fördjupade analysen bör ges interaktionen med klimatpolitiken, speciellt EU:s system för handel med utsläppsrätter. I grönboken lyfter kommissionen fram både synergieffekter och målkonflikter, vilket jag tog upp i mitt anförande. Jag tycker därför, fru talman, att det är klokt att den i sin ståndpunkt talar om att det är viktigt att vi analyserar både synergieffekter och målkonflikter. Om vi fastställer bindande mål inom EU:s 2030-mål som inte ger synergieffekter, utan tvärtom kan medföra målkonflikter, motarbetar dessa mål och verktyg varandra. Vi får en ineffektivitet när det gäller kostnader. Vi får överlappande system som inte ger den effekt som vi vill ha. Det riskerar att skapa ett motstånd mot de åtgärder som vi måste vidta för att uppnå tvågradersmålet och målet om 8095 procents energieffektivisering. 36 (MP) replik: Jag lyckas inte greppa hur regeringen resonerar i den här frågan. Det faktum att utskottet fick regeringens ståndpunkt väldigt sent tolkar jag som att regeringspartierna har olika ståndpunkter, och det är förstås inget konstigt med det. Men jag förstår inte vilka målkonflikter man ser eftersom man skriver att satsningar på förnybar energi och effektivisering är viktiga för att uppnå målet om minskade växthusgasutsläpp. I sina egna texter skriver majoriteten att de tre målen hänger ihop. Den bilden delar jag. Därför förstår jag inte varför man inte ställer sig bakom de medlemsländer som vill ha bindande mål. Medan den vill utreda vidare tappar vi fart i den viktiga klimat- och energiomställningen. I utskottets ställningstagande kan vi också läsa att utskottet vill att klimatmålet ska uppfyllas på ett kostnadseffektivt sätt. Om vi tittar på vad priset är för att bygga ny förnybar energi jämfört med att bygga ny kärnkraft kan vi se att det mest kostnadseffektiva sättet att nå klimatmålen är att bygga förnybar energi. Det är också kostnadseffektivt att använda energi på ett smartare sätt och att minska energianvändningen. Det säger sig självt. Att sätta upp ett bindande mål både för förnybar energi och för effektivering skulle alltså på ett kostnadseffektivt sätt hjälpa oss att nå vårt klimatmål. Jag hoppas att kan ge mig klarhet i varför regeringen inte ställer sig bakom de länder som vill ha tydliga mål så att vi kan nå både energi- och klimatmålen. 37 (M) replik: Jag är inte helt säker på att sett hur de olika länderna inom EU ställer sig när det gäller önskan om bindande mål för förnybar energi. Det finns nämligen stor oenighet inom EU där stora länder inte ställer sig bakom förslaget om bindande mål för förnybar energi. Jag vill påpeka att vi diskuterar om energin , inte den inhemska svenska energipolitiken. När det gäller den inhemska svenska energipolitiken är jag helt övertygad om att alliansregeringens strävan att få mer förnybart in i systemet kommer att fortsätta. Här visar regeringen att den är medveten om att det i inte finns enighet. Tvärtom råder stor oenighet kring målen om mer förnybart i nätet. Att gå fram den vägen tror jag är det bästa. Genom att vara öppna och se hur vi bäst når fram till det mest kostnadseffektiva sättet att få förnybart i nätet blir det mindre motstånd från de länder som är uttalat motståndare till det bindande målet. Det är den rätta vägen att gå framåt. När det gäller mer förnybart i nätet tror jag att danskarna fick en smärre chock när de insåg att det skulle kosta att tvätta kläder och torka dem i torktumlare beroende på att de just nu har mer förnybart i nätet än vad deras bas- och reglerkraft klarar av. 38 (V) replik: Om inte här, var? Om inte , när? Om inte vi, vem? Orden är den filippinske chefsförhandlarens vid klimattoppmötet i . Naderev Saño, som han heter, talade inför den samlade kåren av klimat- och miljöpolitiker samt experter. hade en tyfon svept över södra och skapat stor förödelse. Saño ansåg att sådana extrema väderfenomen är en följd av ett förändrat klimat och att hans land och andra fattiga länder är de som drabbas. Därför vill jag fråga hur länge man inom regeringen tänker utreda frågan om bindande mål för energieffektivisering och förnybar energi på EU-nivå. lade fram ett konkret förslag om att reformera handelssystemet med utsläppsrätter. Det ska ju vara EU:s viktigaste styrmedel för att minska utsläppen på EU-nivå och tas också upp i det nu aktuella betänkandet. De svenska röstade ned den ganska reformen. Jag undrar om tänkt ta upp frågan inom så att de röstar rätt nästa gång. 39 (M) replik: Svaret på första fråga är enkelt. Det är inte den som ska utreda. I skrivelsen säger regeringen följande: Regeringen uppmanar kommissionen att utreda för- och nackdelar med energipolitiska mål. Det är alltså kommissionen som ska utreda detta. Som jag påpekade i replikskiftet med står vi i denna kammare för att diskutera , och det handlar om samtliga medlemsländer i Europeiska unionen, inte enbart om den svenska energipolitiken. När det gäller den svenska energipolitiken har vi ett tydligt ställningstagande: Vi vill ha mer förnybart i nätet och mer förnybar energiproduktion.