prot · H00977 · 2013-03-13 00:00:00 — Socialsekreterare, lärare, fritidsledare och många andra kan vittna om hur barn får säga nej till skolresor och klassresor när de har föräldrar som är sjuka, därför att familjeekonomin har slagits sönder. Återigen: Samhällsekonomiskt är detta ett slöseri, eftersom allt fler kommer allt längre bort från arbetsmarknaden. Det är lönsamt med aktiva insatser. Det är lönsamt med förebyggande insatser. Det är lönsamt med rehabilitering. Det är faktiskt god ekonomi att satsa på detta i stället för att som denna regering har gjort spara på de aktiva insatserna. Det behövs med andra ord en arbetslinje, inte en utsorteringslinje. Att ensidigt tro att ekonomiska incitament och hot om sänkta ersättningar innebär att folk kommer tillbaka i arbetslivet är kortsiktigt tänkt, och det är felaktigt tänkt. Människor blir oroliga för sin ekonomi. De orkar inte, förmår inte, klarar inte av att komma in i en vettig rehabilitering om man drar undan grunden för deras ekonomiska situation. Här borde det rimligtvis vara så att man i stället ser till hur den enskilde har det. Jag tycker att det är bra att nu ger en tydlig signal till regeringen att den ska säkerställa att rehabilitering ska erbjudas. Jag kan oroas eller förvånas över de borgerliga inläggen i talarstolen tidigare, där man å ena sidan är för och tycker att det är bra och å andra sidan säger att allting redan var bra. Ni får väl bestämma vilken fot ni ska ställa er på antingen är man nöjd med systemet och röstar emot, eller så inser man att det faktiskt finns stora brister. Jag tycker att flera av anförandena tydligt visar på att det även bland borgerliga politiker finns en insikt om att det finns stora brister i rehabiliteringskedjan. Låt oss då gemensamt se till att vi kan åtgärda dessa! Samhällsekonomiskt är det nämligen ett slöseri att människor ställs utanför, långt bort från arbetsmarknaden, bara för att de drabbas av en tids sjukdom. ska regeringen avisera förslag i vårbudgeten. Jag ser fram emot ett skarpt förslag i budgetpropositionen, för behöver en mänsklig sjukförsäkring som ser till att den som drabbas av sjukdom inte sorteras ut utan får chansen och rätten att komma tillbaka. Det är egentligen det som är själva poängen med en social försäkring. 82 FINN (M) replik: I mitt huvudanförande pekade jag på hur såväl socialdemokrater som Alliansen i regeringsställning historiskt har visat ansvar genom att se och vilja förändra en sjukförsäkring som inte var sjukförsäkringsmässig. Jag sade också i mitt anförande att det därför är väldigt besvärande att lyssna till dagens opposition, ledd av Socialdemokraterna, som har lämnat tanken på att vi behövde en reformering av sjukförsäkringen. De förfasar sig över det som den bortre tidsgränsen innebär, nämligen att människor som inte tillhör de som så att säga befinner sig i vinstlaget av den individuella bedömning som finns i sjukförsäkringen de som utgör ett undantag och fortsätter med sjukpenning utan de som kanske uppgår till 60 00065 000 individer som har kommit över till arbetslivsintroduktion, denna korta tid som trots allt ger chansen för hälften att inte återvända till sjukförsäkringen. I det gamla systemet, , hade dessa människor varit förtidspensionärer. De hade passivt flyttats över till förtidspension just för att inga insatser gjordes. Det går bra att från talarstolen säga att det nu bara är individerna det gäller. jobbar ju myndigheterna samfällt för att just dessa individer ska få det stöd de vill, och därför behöver de i mer än hälften av fallen inte återvända till sjukförsäkringen. Det gör i sin tur att detta måste bygga på de enorma satsningar på rehabilitering regeringen har gjort. Jag tycker att det är besvärande att man inte ser denna fördel. Tar man det kvinnoperspektiv lyfte in är det faktiskt av kvinnorna detta drabbar, det vill säga: Det hade varit kvinnor som hade fastnat i den gamla sjukförsäkringen och blivit förtidspensionärer. Hur jämlikt är det på en skala att driva detta? Sedan kan vi fundera på det måste vi hjälpas åt med hur vi ska få en bättre analys av varför kvinnor är mer sjukskrivna än män, men förändringen av sjukförsäkringen till det bättre har framför allt gynnat kvinnorna genom att de kommer närmare arbetsmarknaden. 83 (S) replik: Man kan konstatera att det borgerligt styre med en borgerlig regering är så att man ofta gömmer sig genom att säga: Det där måste vara Socialdemokraternas fel, i tiden. Vore det inte klädsamt att ta ansvar för den utveckling vi faktiskt har här och , ? Inte minst kvinnorna i , som jag talar om, har utförsäkrats och ställts helt utanför ekonomisk trygghet. De har förlorat och fått en dramatisk försämring av sin privatekonomi. De har inte fått rehabilitering och stöd för att komma tillbaka. Det är den verklighet de upplever. Det är knappast så att någon säger att det är enorma satsningar på rehabilitering som har genomförts under dessa år. Möjligtvis gör ni det i färdigskrivna tal eller liknande, men verkligheten pekar i en annan riktning. Var finns dessa miljarder till rehabilitering? Var finns resultaten av dem? Vi frågade den ansvariga myndigheten, . Den kan inte ens redovisa hur många som har fått rehabilitering eller över huvud taget hur många som har erbjudits rehabilitering. Är inte det lite besvärande för en regering som säger att man nu tycker att myndigheterna tillsammans gör genuint goda insatser för att människor ska få chans att komma tillbaka in i arbetslivet? Frågorna till Finn blir snarare: Är det rimligt att man ska utförsäkras i väntan på en operation? Är det rimligt att det är en sådan brist på individuell hänsyn i rehabiliteringskedjan att vi hamnar i ett läge där personer inte ens får chansen att invänta en operation utan att utförsäkras? Är det rimligt att man ska utförsäkras när man kanske är tillbaka på 7080 procents arbetsförmåga men inte är fullt arbetsför? Är det en vettig arbetslinje när man ser att människor har en prognos och chans att komma tillbaka? Underförstått: Är ni verkligen riktigt nöjda? Jag kan inte förstå hur ni skulle kunna vara det. 84 FINN (M) replik: Av de jag nämnde som inte återvänder till sjukförsäkringen efter att ha fått prova arbetslivsintroduktionen är det som har kommit i arbete. är arbetssökande, och ytterligare en fjärdedel har olika deltaganden i Arbetsförmedlingens program. Det är av dessa som är kvinnor. I det gamla systemet, som det verkar som att vill dra oss tillbaka till, hade dessa kvinnor blivit inlåsta i förtidspension. Är det dit vi vill gå? Den andra frågan handlar om resurser. Det är intressant, för om man jämför de resurser som den socialdemokratiska regeringen tillförde i den sista budget den lade fram, 2006, med de siffror som finns i budgeten kan man totalt om man tittar på alla rehabiliteringsinsatser konstatera att Socialdemokraterna lade lite i sin sista budget medan alliansregeringen i årets budget lägger 3 . Här kan ju säga som han brukar, alltså att de har mer pengar i budgeten ja, det är . Frågan är lite grann hur tänker sig att satsningar från en socialdemokratisk regering ska ske när man till exempel i sin senaste budget inte har gjort satsningar på företagshälsovård och rehabiliteringsgaranti, där alliansregeringen lägger 1 . När det gäller finansiell samordning lägger vi på de riktade anslagen , och vi lägger nästan en kvarts miljard kronor på samordningen mellan och Arbetsförmedlingen. Detta är inriktat på rehabilitering. Det saknades sådana insatser från den tidigare, socialdemokratiska, regeringen, vilket visade i sin utredning. Där kom det svidande kritik mot den egna socialdemokratiska regeringen, som var oförmögen att göra annat än att tala om rehabilitering. Det saknades faktiska insatser. Skillnaden mellan då och verkar alltså enligt retorik vara väldigt liten. Jag tycker att det har hänt väldigt mycket tack vare alliansregeringens insatser. 85 (S) replik: Jag noterar att Finn inte svarar på frågorna. Det är det ena. Det andra är att man när det gäller räkneexemplen om man bortser från effekten att det nominellt är samma värde men att det har varit viss inflation, vilket är lite intressant kan ta Finsam, finansiell samordning, som ett exempel. var det väl av sjukpenninganslaget som gick till ett antal samordningsförbund. har det blivit en ordentlig succé. Det har bildats många samordningsförbund, och vi tycker att det är bra. Många vänner även på den borgerliga sidan tycker att detta är riktiga insatser. Hur mycket pengar har varje samordningsförbund fått? Ja, den kakan har krympt rejält. Förutsättningarna för samordningsförbunden att agera har minskat på grund av att man har krympt resursen, eftersom det bildas fler samordningsförbund. I stället har resurserna gått till och Arbetsförmedlingens gemensamma projekt där vi, återigen, ännu inte ens kan se en redovisning av resultaten. Jag tycker att det är förvånansvärt att man inte ser vilken vikt det skulle kunna ha och vilken möjlighet det skulle kunna vara att öka resurserna till samordningsförbunden. Det väljer man dock att inte göra. Avslutningsvis: Nog har det hänt en hel del . Det är 65 000 utförsäkrade. Det är en försämrad sjukförsäkring. Det är fler som permanent slås ut från arbetsmarknaden. Jag tycker att det är besvärande. Jag tycker att det är glädjande att vi har ett läge där hela utskottet numera står bakom krav på regeringen att återkomma med förslag till rehabilitering. Det är nämligen det vi säger. tvingar vi regeringen att återkomma till med förslag som säkerställer att man får rehabilitering. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att ni ändå, trots vad Finn säger, ställer upp på beskrivningen att det uppenbarligen inte görs tillräckligt. Hade regeringen tyckt att man ska göra mer hade den kunnat lägga fram propositioner på bord, men sammanträdena har ställts in i stället. Återigen: Det finns väldigt mycket kvar att göra. Detta är ett steg på vägen, och jag är tacksam för att vi får ett brett stöd för detta förslag. 86 (C) replik: Det är en oerhört intressant debatt, och det var intressant att lyssna på anförande. Enligt utskottsinitiativet vill man ha insatser för att människor ska kunna återgå i arbete. Då undrar jag naturligtvis: Vad är det egentligen som tycker behövs? Vilken typ av insatser är det? Det enda jag lyckades höra av det som sade var att den bortre tidsgränsen var för snäv. Alltså vill man ta bort den. Det andra var att det är för lite pengar. Man vill höja ersättningarna. Vi vet, både och jag, att man tidigare blev förtidspensionerad och fick av sin inkomst. Det är betydligt mycket mindre pengar än vad man får . När man blev förtidspensionerad fick man över huvud taget ingen rehabilitering. Det får man . Det som säger i talarstolen stämmer inte riktigt. Om man vill att alla ska få den rehabilitering som de behöver undrar jag vad det är för olika insatser som själv och Socialdemokraterna tycker saknas. Det är läge nu att framföra alla de förslagen för att vi ska kunna fortsätta att samarbeta så att fler människor återkommer till arbetslivet. 87 (S) replik: Jag tycker att vi i flera debatter i , inte minst i den senaste budgetdebatten, tydligt har redovisat alla våra förslag. Jag kan inte låta bli att göra den reflexionen att i sitt anförande först säger att allt är bra, det behöver inte göras någonting, för nu satsas det på rehabilitering mer . Sedan i andra delen av anförandet säger att förrehabiliteringen inte fungerar; där borde man gå lite starkare framåt. Ja, välkommen, vi har samma förslag. Företagshälsovården fungerar inte. Nej, vi har förslag i arbetsmarknadsutskottet om att stärka företagshälsovården. Gör den för guds skull obligatorisk i så fall så att vi säkerställer att alla omfattas av den. Det vore kanske ett sätt att gå vidare. tycker inte att landstingen gör rätt insatser. Nej, se då åtminstone till att man slipper bli utförsäkrad om inte landstingen kan genomföra en operation . Jag vill gå ännu längre. Om nu en stor del av bekymren handlar om att man har dåligt fungerande arbetsliv som inte tidigt fångar upp signalerna, för det är så jag tolkar anförande och jag gillar verkligen ingången, för jag tycker att det är rätt analys av vilka problem vi har kan jag inte låta bli att påminna om att ligger bakom den riksdagsmajoritet som lade ned och en stor del av den forskning de hade om arbetslivets villkor, som halverat resurserna till och som dessutom tagit bort arbetsgivarens skyldighet att göra rehabiliteringsutredning. Det är inte så underligt att vi nu ser en ökad ohälsa i arbetslivet och brister i tidiga insatser. De verktyg som finns hos arbetsgivare, fackliga organisationer och enskilda att i realiteten göra någonting har tagits bort. Regeringen har av besparingsskäl eller ideologiska principiella skäl tyckt att det där får någon annan fixa. Jag välkomnar er och passar på att fråga : På vilket sätt ska du säkerställa att vi får företagshälsovård eller förrehabilitering? Är du beredd att ta upp den kampen tillsammans med oss mot ett finansdepartement som inte är berett att lägga några pengar på detta? 88 (C) replik: I det här sammanhanget har jag uppfattat det så att det är jag som ställer frågor och inte är den som ska svara. Jag ställde frågor till och fick inte ett enda svar. I stället ägnade sitt inlägg åt att tala om vad jag inte har gjort. Jag är väl medveten om vad vi i majoriteten har gjort. Men jag är ödmjuk, precis som flera från Alliansen har varit i den här debatten, inte minst Finn , som har sagt att det finns mycket mer att göra inom rehabiliteringsområdet. Om det är så viktigt att vi har en gemensam syn på vad vi ska göra för att nå framgång vore det intressant att få höra hur vi kan nå den samsynen. Vad har och för förslag? Jag vill veta dem här och så att jag kan ta med mig dem och fortsätta att arbeta för en samsyn och kanske initiera att vi jobbar än mer på det här området. tog tidigare upp genusperspektivet. När man införde KBT för att motverka lättare psykiska åkommor var det riktat framför allt till kvinnor. I mitt län var det 907 personer som fick hjälp med att återkomma i arbetet. De 907 personerna hade annars varit förtidspensionerade, fått av sin inkomst och ingen rehabilitering. Vad är det för förslag till rehabilitering som ni vill se? 89 (S) replik: Jag tycker att jag både i anförandet och i riksdagsdebatter i övrigt varit väldigt tydlig. Jag ska ta ett tydligt exempel. Om vi nu har tidsgränser bör man rimligtvis kunna utforma dem på ett sådant sätt att de inte bara reglerar ett ansvar för den enskilde. är det nämligen så. När 90 dagars eller 180 dagars eller andra tidsgränser inträffar, vad reglerar arbetsgivarens skyldighet, , Arbetsförmedlingens eller sjukvårdens skyldigheter? Bara där har man möjligheter att göra något om man skulle vilja tänka sig att använda tidsgränser som ett instrument för att säkerställa att någonting genomförs. är effekten i stället att man inväntar och väntar på en administrativ tidsgräns för att bekymret ska försvinna. Sedan är det ett besvärande bekymmer att underlagen brister eftersom inte ens kan redovisa hur mycket rehabilitering som faktiskt genomförs. Eftersom vi hade vill jag på tal om genusfrågan passa på att säga att ett ännu större bekymmer långsiktigt är att såväl som Arbetsförmedlingen och mycket annan statlig verksamhet inte längre redovisar könsuppdelad statistik. De könsorättvisor som vi ser i vilka som erbjuds rehabilitering, arbetsträning, arbetsmarknadsutbildning eller andra insatser försvinner till följd av att man inte längre redovisar statistiken könsuppdelad. Det har forskare inom genusområdet uppmärksammat, och det har regeringen fått kritik för, för ännu så länge redovisas inte statistiken könsuppdelad. Här har vi en gemensam fråga att driva, för den hoppas och förutsätter jag att även tycker är viktig. Återigen: Vi har flera olika förslag för att säkerställa tydligare besked om hur rehabilitering ska ske. Kan vi samverka om det är ingen gladare än jag. Men då är det upp till bevis, och det gäller var och en. tar vi i utskottet ett gemensamt ansvar som tvingar regeringen att återkomma. Om regeringen är smart sträcker den ut handen och välkomnar oss in i en process, diskuterar med oss och tar till sig de förslag vi har från oppositionen. Då kanske vi kan få en något bättre utveckling på det här området. 90 (MP): Sjukförsäkringen har två syften. Den ska ge människor en tryggad inkomst under sjukdom, och den ska ge hjälp att komma tillbaka till arbete genom rehabilitering eller andra insatser som kan behövas. Den ska ge skydd och trygghet. Människor ska kunna lita på samhällets stöd. Sedan den nuvarande regeringen tillträdde har det gjorts flera förändringar i sjukförsäkringen som tillsammans har minskat både skyddet och tryggheten. infördes en bortre gräns, en gräns för hur länge människor ska kunna vara sjuka. Hjärtlösheten och orimligheten i detta system har många drabbade vittnat om. Människor har skrivits ut ur systemet, utförsäkrats, och skickats vidare till Arbetsförmedlingen trots både kroniska och livshotande sjukdomar. anser att den bortre gränsen i sjukförsäkringen borde avskaffas, helt enkelt därför att det inte går att bestämma i förväg hur länge en människa ska vara sjuk. Men finns det inte en majoritet för det i , och så länge det inte gör det måste vi putsa på det system som finns och göra vad vi kan för att råda bot på de värsta svagheterna. Ett sådant beslut ska vi förhoppningsvis fatta . Vi ska se till att alla som är sjukskrivna erbjuds rehabilitering eller andra insatser som de kan behöva. Ingen ska kunna utförsäkras utan att ha fått ett sådant stöd. Det är en självklarhet, och man skulle kunna tro att det var så vist ordnat , men tyvärr inte. Genom rehabilitering kan den som är sjukskriven återfå sin arbetsförmåga och få förutsättningar att börja arbeta igen. Och i socialförsäkringsbalken finns det faktiskt bestämmelser om att den sjukförsäkrade har rätt till rehabilitering, att arbetsgivaren ska vidta de åtgärder som behövs och att ska utreda behovet och samordna insatserna. Det låter väldigt bra. Det är bara ett problem, att det inte fungerar för alla. Alla har inte en plan för återgång i arbete, som det heter i det underlag som enligt lag ska göra ihop med den som är sjukskriven och dennes arbetsgivare. Än mindre är det vanligt att det följs upp ifall insatserna har fullgjorts som planerat. När vi i socialförsäkringsutskottet behandlade det här ärendet fick vi underlag från . Av det framgår till exempel att det inte finns någon definition av vad som räknas som rehabilitering. Det är också ett problem att man blandar ihop konkreta åtgärder som ska hjälpa den sjuke med kartläggningar och utredningar. Den information som vi ändå fått ta del av visar att av de sjukskrivna får arbetsträning och får anpassning av arbetsplatsen. Alliansregeringens så kallade rehabiliteringskedja, som infördes som den bortre tidsgränsen, har inte inneburit att människor får en verklig rehabilitering. har ingen information om hur många som fått rehabilitering eller andra insatser för att komma tillbaka till arbetslivet innan de utförsäkrats. En av alla sjukskrivna som har mötts av det beskedet säger så här: På min försäkringskassa säger de att det inte finns några rehabiliteringar längre. Det enda de kan skicka mig på är en tredagars utredning där man testar hur länge jag kan stå och gå. tillsatte alliansregeringen den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Den fick i uppdrag att se över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet. En rehabiliteringsgaranti som den vi nu föreslår hör rätteligen hemma här. Den borde ha kunnat utredas och ett förslag vara framme för länge sedan, men tyvärr har det inte hänt så mycket i utredningen. Den har i stället fått förlängd tid för sitt uppdrag. ska den inte vara klar . Det skulle betyda att långt fler skulle hinna utförsäkras utan att ha fått någon hjälp att komma tillbaka i arbete. Det vore oerhört cyniskt och oansvarigt av oss riksdagsledamöter att sitta med armarna i kors och vänta så . Därför tog initiativ till det förslag som vi nu behandlar . Vi är väldigt glada över att alla partier i socialförsäkringsutskottet har ställt sig bakom vårt förslag. Det visar att alla har insett det orimliga i dagens system och är beredda att lägga partipolitiken åt sidan och i stället arbeta gemensamt för människors bästa. ber alltså kammaren att fatta ett beslut som kommer att leda till att ingen människa ska kunna kastas ut från sjukförsäkringen utan att han eller hon först har erbjudits någon form av insats, behandling eller rehabilitering som kan hjälpa till att komma tillbaka till arbete. Vi ber kammaren begära att regeringen ska komma tillbaka med ett sådant förslag i budgetpropositionen för . Det skulle betyda att förändringen kan träda i kraft . Det är snabbare än vad som skulle ha skett om inte alla vi partier hade tagit detta initiativ gemensamt. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 91 FINN (M) replik: Inledningsvis vill jag säga att jag är väldigt glad att vi har ett enigt betänkande om att driva fram ytterligare förstärkningar av redan stora insatser gjorda på rehabiliteringsområdet. Låt mig då förklara varför jag gick upp i replik här till . Som jag sade i mitt inledningsanförande har vi genomfört en sjukförsäkringsreform med ett historiskt sett brett parlamentariskt stöd, från tidigare socialdemokratiska regeringar uppbackade av till nu en alliansregering. Vi ser alltså en nödvändighet av en sjukförsäkringsreform som man från regeringshåll, oavsett färg, har varit överens om. Då säger att vi nu har en bortre gräns för hur länge människor kan vara sjuka. Så är det inte alls. Jag nämnde också att är undantagna. De fortsätter att bli sjukskrivna . Det är de undantagsregler som gäller. Livshotande sjuka får inte vara sjukskrivna, säger . Så är det inte. Det är bland annat de som ingår i de . Man får inte, om man ska vara en ansvarig politiker, skrämma upp folk på det sätt man gör med en sanning som inte existerar. Av dem som går över till arbetslivsintroduktionen när den bortre gränsen uppnåtts de som inte är undantagna, de som inte är livshotande sjuka eller cancersjuka, som nämndes tidigare, som är kvar i sjukförsäkringen är det ungefär hälften som stannar kvar i sjukskrivning utan att återvända. är i arbete som jag sade. En fjärdedel fortsätter inom Arbetsförmedlingens program. av dem är kvinnor. Med det gamla systemet som Socialdemokraterna införde, och som stöddes av och som jag är rädd för att ni fortfarande stöder, skulle de kvinnor bli förtidspensionärer. På vilket sätt är det en frihetsreform? Jag tycker att ofta visar på en frihetlig tanke för människor, men det här är ju att låsa in människor i förtidspension som är förödande inte bara för deras bristande autonomi utan också för deras hälsa . 92 (MP) replik: Av den här debatten framgår det att det är väldigt uppenbart att vi har olika syn på hur sjukförsäkringen ska utformas. Vi är kritiska till den bortre gränsen. Vi har sett exempel på hur personer med livshotande och kroniska sjukdomar har skickats vidare till Arbetsförmedlingen. Jag kan bara konstatera att vi där har olika syn. Men detta är inte ämnet för debatten . tycker jag att vi i stället skulle kunna vara glada åt att vi är ett enigt utskott som vill genomföra förändringar som vi alla ställer oss bakom och som innebär förbättringar i rehabiliteringen. Det är det som jag tycker att vi alla borde fokusera på . 93 FINN (M) replik: Jag säger att vi också är väldigt nöjda med att vi är överens. När det gäller resurserna i årets budget sätter ju av exakt lika mycket pengar som alliansregeringen till rehabilitering, så vi borde ju kunna bli överens precis som vi har blivit. I debatten och i sitt huvudanförande ger en falsk bild som verkligen inte stämmer, som skrämmer folk.