prot · H009110 · 2013-05-23 00:00:00 — Jag ska växla spår lite grann och ställa en ny fråga. I betänkandet står det om förslag om en revidering av förordningen för att förenkla systemet med biblioteksersättningen och för att minska behoven av detaljstyrning från regeringens sida. Då vill jag veta hur det här systemet ska förenklas. Mig veterligen har det varit ganska enkelt och välfungerande . Vad är det som man kan förenkla? Det har dessutom tillkommit datahantering så att man snabbt och säkert ser hur många utlån det gäller. Det var det ena. Sedan handlade det om att minska behoven av detaljstyrning från regeringens sida. Då undrar jag: Är detta ett problem objektivt sett, eller har regeringen specifika behov av detaljstyrning som man nu befriar regeringen från? 119 (M) replik: Tack för frågan! har själv läst vad som står i utskottets texter och i betänkandet. Det är väl rimligt att tänka sig att det här ska bli en förbättring. Jag tycker också att du berörde det i ditt anförande tidigare, att det finns mycket kloka saker i det här. När det gäller själva biblioteksersättningen delar jag det som sagts i den diskussion som har förekommit och det som vår kulturminister har sagt här i kammaren, att det är viktigt att den bibehålls. Du berättade till exempel om en förbättring var det per bok? och vad den betyder i pengar. Det är en viktig satsning. Jag ser inte någon rädsla eller oro i den här texten för att det ska bli värre eller sämre utan i stället att det ska bli bättre. Detaljstyrning betyder ofta att man kanske styr för mycket i detaljer, sådant som kan skötas på ett mycket bättre sätt. Regeringens ambition är att göra detta bättre. Det tycker jag också framgår i texten. 120 (FP): Litteratur, musik och konst, som vi talar om , kan i stor utsträckning vara nöje och avkoppling. Men för mig är det viktigt att vi förstår att konst, musik och litteratur också skapar ny kunskap och ny insikt som inte går att få via faktaböcker. All kultur som berör en människa inspirerar till nya tankar och livsuppfattningar. Många har försökt svara på den svåra frågan: Vad är egentligen konst? För mig är det ett ganska enkelt men ganska betydelsefullt svar. Det är att böcker, tavlor, filmer och musik som vi på ett eller annat sätt blir känslomässigt berörda av gör att vi förändras som människor. Det är också en konst som påverkar oss. Annars är det inte politikerna som ska tala om vad som är bra kultur. För en kulturpolitiker handlar det om att stödja strukturer som uppmuntrar skapande människor och som ger kulturinstitutioner bra utvecklingsmöjligheter. Men politiker ska hålla sig så långt borta som möjligt från beslut om enskilda författare och konstnärer eller om programutbud på teatrar, museer och så vidare. Där har vi däremot ett antal kunniga människor inom kulturlivet som kan bidra. Naturligtvis är goda villkor för det konstnärliga skapandet en av grundförutsättningarna för ett vitalt kulturliv. Kulturskapare ska ha goda möjligheter att utveckla sitt konstnärliga skapande fritt. Särskilt nyskapande ska gynnas. Det har regeringen också satt upp som ett av sina prioriterade områden, att underlätta för nyskapande. Jag tycker, nu när vi talar om budget här, även om det egentligen inte är en budgetdiskussion , att det finns goda argument för att kulturbudgeten behöver stärkas i , även jämfört med . Jag delar den uppfattningen, och argumenterar för en förstärkt kulturbudget . Men konstaterar jag att trots tider av ekonomisk kris har regeringen i budgetpropositionerna stärkt kulturområdet och stärkt det mer än vad den förra regeringen gjorde. Det är positivt. Det har i de tidigare anförandena talats om en hel del mycket uppskattade satsningar som säkert kan utvecklas ytterligare. Vi har talat om satsningen Skapande skola. Och vi har talat om den nya så kallade kultursamverkansmodellen. Det är ett ord som kan vara obegripligt för den som inte är insatt i det. Men det innebär att man ger ett stöd till regionerna som man försöker föra ut en nationell kulturpolitik. Skapande skola har jag hört väldigt många positiva reaktioner på. Det är som fördelar statsbidrag för den här satsningen, och det omfattar som sagt hela och även förskoleklass. De uppföljningar som har gjorts visar att samarbetet och kontakterna mellan skola och kulturliv har blivit mycket bättre sedan det här projektet inleddes. Det kan handla om många olika saker. Det är det som man gör på skolan. Det handlar om möten med författare, musiker och konstnärer. De träffar elever ibland en gång, ibland och återkommer och inspirerar till skapande. Även lärarna själva säger att de ökar sitt kulturintresse genom detta. Ett viktigt anslag som förekommer i en del reservationer är anslaget om ersättning och bidrag till konstnärer. Det används till ersättning inom bild, form, musik, teater, dans och så vidare. Det finns några centrala ersättningsformer här som har nämnts under debatten. Det är dels medverkans- och utställningsersättningen, dels den individuella visningsersättningen, som handlar om att konstnärer ska få en rimlig ersättning för att de medverkar, oavsett om de har sålt tavlorna eller inte, i utställningar och arrangemang. Sedan har vi biblioteksersättningen, som man kan säga är en liknande ersättning för författare. Och vi har enprocentsmålet när det gäller konstnärlig gestaltning i kommunerna. De här ersättningarna, herr talman, är väldigt viktiga, för de har dubbla mål. De har målet att stärka tillgången till konst och kultur för människor i , men de har också det viktiga målet att öka möjligheten för konstnärer att försörja sig på sitt arbete. Avtalet som handlar om medverkans- och utställningsersättning har upprättats mellan och konstnärsorganisationerna. Det är naturligtvis viktigt för konstnärer att de får en rimlig ersättning när de lånar ut sin konst till museer och utställningar. Därför har regeringen och utskottet uttalat att , som det kallas, ska vara en riktlinje och en förebild också för andra utställare. Det görs just nu en översyn av . kommer det ett underlag till ett reviderat avtal. Inriktningen är att man ska försöka säga att både statliga och icke-statliga institutioner, men som får någon form av statligt bidrag, ska följa detta avtal. Det är naturligtvis viktigt att det följs. Kommunala konsthallar och andra ska inte åka snålskjuts genom att försöka smita från reella ersättningar till konstnärer. har också tidigare uttalat att det är viktigt att de här avtalen tillämpas, inte bara av statliga institutioner. får vi ta del av hur uppföljningen ser ut och se hur institutionerna lever upp till sitt ansvar. Jag är beredd att verka för hårdare tag om det skulle visa sig att man inte följer de här avtalen eller lever efter dem och att faktiskt driva på att kommunerna följer dem bland annat genom hur statliga bidrag fördelas och så vidare. Det tycker jag är viktigt. Liknande kan sägas om en annan typ av ersättning som nämns här. Det är inte en ersättning, utan det är en utgift som ger skapande konstnärer arbete. Det är det här med att av byggkostnaderna ska avsättas för någon form av konstnärlig gestaltning. Jag har ju varit kommunpolitiker i , och jag vet av erfarenhet att många, både kommunpolitiker och kommuntjänstemän, raljerar över det här enprocentsmålet. De skojar om det och tycker att det är en löjlig inriktning. Jag håller inte alls med om det. Så länge det finns en ovilja i bland annat kommunerna att satsa på konstnärlig gestaltning behövs det en pådrivande uppmaning inte en exakt matematisk beräkning men en inriktning att avsätta av byggkostnaderna till kulturell gestaltning. Även här har och påbörjat en studie för att se efter hur man lever upp till den här regeln . Det blir också någonting som vi får ta tag i och se om det behöver kompletteras. Utskottet uttalar också i betänkandet att det är väsentligt att det här fortsätter och fungerar bra. Biblioteksersättningen har vi talat om. Jag ska inte upprepa allt som har sagts men vidhåller fortfarande att en ersättning inte är ett bidrag eller ett stipendium och att den ska vara relaterad till antalet utlånade böcker. Jag vidhåller också att arbetar för att man ska behålla förhandlingsrätten. Det är viktigt. Just såg vi också exempel på en bra förhandling mellan Författarfonden och regeringen som ledde till en höjning som är acceptabel. Det som står här är delvis ett referat av kommentarer, men som vi har hört i interpellationsdebatten där kulturministern deltog uttalade hon också att hon värnar biblioteksersättningen och att översättare, tecknare, fotografer och så vidare självklart ska ersättas för att de låter sina verk lånas ut till bibliotek. Det är bra. Svaret på hur det kommer att se ut kommer i en proposition med anledning av , men utgångspunkten är klar, och jag tycker att det känns bra att ministern också har deklarerat det. Avslutningsvis, herr talman, tycker jag som sagt att vi ska ha en tydlig nationell kulturpolitik. Det finns och har historiskt funnits olika sorters kultursyner med olika politisk bakgrund. Det finns som vi vet olika argument både för och emot en nationell, statlig kulturpolitik. Några menar att kulturen inte tillhör statens kärnuppgifter. Men det finns också de som vill ha en väldigt aktiv kulturpolitik för att fostra rätt sorts människa. De vill ofta stödja kultur som strävar efter en viss politisk linje. liberalerna avfärdar båda dessa riktningar. Vi vill se en aktiv kulturpolitik, men vårt viktigaste skäl för en aktiv kulturpolitik är att en sådan politik ökar människans frihet. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. 121 PER LODENIUS (C): Vi vet att kulturen bidrar till ett mer tolerant samhälle. Vi kan se hur kulturen har betydelse för hälsa och välbefinnande. Vi ser också hur kulturen bidrar till personlig och samhällelig bildning och till utmaning av konventioner. I ser vi kulturens betydelse i många dimensioner. Vi ser också dess unika värde för oss som enskilda människor. Det är en del. Men hela samhället har behov av ett brett och omfattande kulturliv. Vi är mångfasetterade både som människor och samhälle och vet att vi lockas och inspireras av de mest skilda kulturella uttrycken. De professionella kulturskaparna är våra vägledare på denna resa genom dimensionerna. Kulturskaparen är vår lärare och som roar oss men som också kan skapa oro så att vi måste tänka till och ta ställning. Konstnärer är en ofta högutbildad grupp i vårt samhälle som utför viktiga gärningar genom sitt konstnärliga skapande. Det är ett arbete som inte alltid får den ekonomiska uppskattning det faktiskt är värt. blir de kulturella och kreativa näringarnas betydelse för nationell och regional tillväxt, jobb och innovationer allt tydligare. Ett livskraftigt kulturliv bidrar till en orts eller regions attraktionskraft både vad gäller att locka till sig nya invånare och industrier och företag. Det finns också stora vinster i en ökad kulturturism. har kulturen och kulturskaparna en stor betydelse för innovationer och entreprenöriell utveckling i ett större perspektiv. Entreprenörskap och konstnärskap har många beröringspunkter. Båda handlar ytterst om att tänka och skapa nytt. Därför finns det också mycket att vinna på att utveckla mötet mellan just kultur och näringsliv. Det är också därför som i regeringen har tagit fram en handlingsplan för de kulturella och kreativa näringarna. Målet är att göra det enklare för konstnärer och kulturskapare att leva på sitt skapande. En annan fråga som är av stor vikt för många verksamma entreprenörer inom de kulturella och kreativa näringarna är införandet av en avdragsrätt för företag på förstahandsinköp av konst. En sådan avdragsrätt skulle stärka många konstnärers möjlighet att leva på sitt skapande. Jag vill med det här, herr talman, ha sagt att det inte enbart är kulturpolitiken som påverkar konstnärers möjligheter. Flera andra politikområden spelar in, till exempel förenklade regler för småföretagare som tidigare tog upp. För att återgå till kulturutskottets område vill jag lyfta fram kultursamverkansmodellen som en viktig motor för att utveckla kulturen och samarbetet mellan olika aktörer som finns i en region. För att detta ska fungera är det viktigt att den dialog som regionen för med kommunerna, det fria kulturlivet, organisationerna, studieförbunden, de ideella kulturorganisationerna och inte minst de professionella aktörerna blir så bra som möjligt. Med en väl genomförd dialog och ett gott samarbete inom regionen får också kulturlivet och de professionella kulturskaparna ett tydligt uppsving. Skapande skola är ytterligare ett mycket bra exempel på hur kultur ger mervärde. Professionella kulturutövare och skapare delar där med sig av sin kunskap för att inspirera barn och ungdomar. får kulturskaparen en inkomst och en möjlighet att använda, utveckla och sprida sitt kunnande. Jag vill avslutningsvis kommentera motionerna i dagens betänkande som rör Svenskt Rockarkiv i . Jag måste erkänna att formuleringen i utskottets ställningstagande kan uppfattas som lite missvisande. Jag vill vara tydlig med att för mig är Svenskt Rockarkiv i inte enbart en regional angelägenhet. förvaltades detta kulturarv här i . Jag tror inte att någon då tvivlade på att det var en nationell angelägenhet. är det som förvaltar , som för övrigt inte bara innehåller rockminnen. Ett mera riktigt namn skulle vara . är dock namnet så etablerat att ett namnbyte inte är aktuellt. Att arkivet nu ligger i och inte i kan ju inte innebära att det plötsligt har blivit en regional angelägenhet. Allt av riksintresse måste väl inte ligga i ? Här har vi faktiskt en arbetsuppgift att utföra. vill värna kulturens egenvärde och förstår dess betydelse som samhällsberättare och aktiv part i samhällsutvecklingen en samhällsutveckling där våra kulturskapare är centrala och betydande färger på samhällets palett. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på motionerna. 122 (KD): Vi har säkert alla som deltar i den här debatten mer eller mindre rika erfarenheter av hur det ser ut för kulturskapare när det gäller att kunna leva på sin konst. Min egen son till exempel målar i olja och är en mycket produktiv och driven konstnär. Men han kan inte leva på sitt konstnärliga skapande utan arbetar deltid inom för att försörja sig. Min far var däremot professionell skulptör och finns representerad i med ett sextiotal monumentalskulpturer i utomhusmiljöer från i söder till i norr. Han blev mest känd för sin barnvänliga konst där man inte bara får titta på konsten utan även känna, klättra, klänga och rutscha och på så vis uppleva konsten med hela kroppen. Som ni förstår är det framför allt barnen som uppskattar det men också en del vuxna. Framför allt uppskattades det av blinda och synskadade elever på Tomtebodaskolan i , som fick denna möjlighet. Min far brann för att förmedla konstnärlig utövning till andra och var bland annat slöjdlärare för vår nuvarande kung . Jag fick tidigt lära känna andra konstnärer och lära mig om konstens betydelse för vår livskvalitet. Jag fick också lära mig om realism, impressionism, expressionism och surrealism. Jag kunde inte heller undgå att väldigt tidigt lära mig vad enprocentsregeln är för något: att åtminstone av byggkostnaden ska användas till konstnärlig utsmyckning. Som vi ser i betänkandet har denna regel för konstnärlig gestaltning i offentliga miljöer funnits . Den har gett viktiga förutsättningar för att skapa arbetstillfällen för bildkonstnärer. Det är väldigt bra att enprocentsregeln alltjämt finns som en viktig riktlinje. Som framgår av betänkandet har och inlett en kartläggning av i vilken omfattning som kommuner, landsting, regioner och stat ger konstnärer uppdrag som är byggnadsanknutna samt hur dessa uppdrag administreras och finansieras. Det är en mycket angelägen undersökning, vars resultat jag, och säkert många med mig, ser fram emot att ta del av. Men tror jag att vi kan vara överens om att konstinköpen i första hand ska grunda sig på en mer kulturpolitisk bedömning snarare än att kopplas till dagens prisnivåer på byggmaterial eller hur stora byggprojekten är . Om vi sedan går över till den så kallade kultursamverkansmodellen kan vi konstatera att den vilar på en viktig maktfördelningsprincip som heter subsidiaritetsprincipen. Den handlar om att vi bygger samhället nedifrån och upp och inte tvärtom, om att beslut ska ske på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå och att nivåer ovanför har understödjande uppgifter. Det är så det fungerar när det gäller kultursamverkansmodellen. Det är också denna princip som tillämpas när det gäller frågan om medverkans- och utställningsavtalet, det så kallade , ett ramavtal för konstnärers medverkan och ersättning vid utställningar. verkar för att samtliga regioner som ingår i kultursamverkansmodellen ska skriva in i sina respektive kulturplaner att de avser att följa avtalet. Det är viktigt. Trots att oppositionen, för att inte tala om flertalet kulturskribenter, vill utmåla regeringen som närmast kulturfientlig är det i sammanhanget viktigt att påpeka vilket också gjorde att man kan läsa svart på vitt att regeringen i sina budgetpropositioner alltsedan 2007 stärkt kulturområdet. Med tidigare regeringar skedde inte samma utveckling. Det är viktigt med tillgång till konst och kultur för att en region ska utvecklas och vara attraktiv. De kulturella och kreativa näringarna är en viktig del av detta. Alla regioner i har utarbetat egna planer eller program för de kulturella och kreativa näringarna, och inom EU-samarbetet lyfts dessa sektorer fram som väsentliga. Genom Skapande skola har möjligheten ökat för eleverna att få del av kulturella upplevelser, oavsett bakgrund och oavsett vilka förutsättningar de har. finns nu Skapande skola även för elever i förskoleklass. När jag varit ute i landet har det här lyfts fram av kulturarbetare och människor som jobbar med kulturens utveckling, av lärare och politiker. Man ser det här som något väldigt positivt. Vi kristdemokrater tycker att detta är en stor framgång för oss. Forskning har visat att barn som regelbundet har kontakt med kulturell verksamhet får en större förmåga att känna igen och uttrycka sina känslor. Den förmågan är avgörande för att förstå andra människors känslor och känna empati. På så sätt utvecklas barnets kognitiva kompetens. Införandet av såväl kultursamverkansmodellen som Skapande skola har kunnat genomföras och har visat sig vara viktigt för kulturskaparna. I det långsiktiga arbetet är en ansvarsfull ekonomisk politik med en budget i balans en garant för kulturskaparnas villkor. Sänkta inkomstskatter leder också till att konstnärernas ekonomiska situation förbättras, som hushållens ekonomiska utrymme att ta del av viktiga kulturupplevelser ökar. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Bemanningen av marinens och flygvapnets stående insatsförband Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2012/13:FöU9 Bemanningen av marinens och flygvapnets stående insatsförband (skr. 2012/13:97). 123 (M): försvar fortsätter att förändras. är värnplikten vilande och ersatts av en frivillig rekrytering, med möjlighet att återta den ifall det skulle bli påkallat. Det är såklart en omfattande förändring som berör alla i Försvarsmakten, liksom naturligtvis också samhället i stort. Hela behövs för att få reformen på plats. Myntets andra sida är att reformen påverkar långt många fler än bara dem som är anställda i försvaret. Många orter runt om i är fortsatt präglade av en stor militär närvaro och påverkas av de beslut som vi fattar. Den här diskussionen tar sin utgångspunkt i en rapport från . Det är naturligtvis bra att kommer med synpunkter på dessa viktiga områden. Vi välkomnar det. Sedan kan man ibland landa i delvis olika slutsatser, men i grunden är det alltid bra att viktiga politikområden genomlyses och att vi får en diskussion om hur vi kan ta ansvar för reformen. I diskussionerna om bemanning och tillgänglighet kan det ibland vara lätt att tappa den övergripande bilden. Alliansen tillträdde regeringsmakten i ett läge där tidigare S-regeringar avvecklat fler än 60 militära förband och enheter över hela . Huvuddelen av förbanden i arméns insatsorganisation hade mellan ett och beredskapskrav. Med låga eller alls inga inställelsekrav på dem som fullgjort värnpliktstjänstgöringen hade värnplikten i praktiken förvandlats till en rekryteringsbas för förbanden i utlandsstyrkan. Till detta ska läggas det faktum att den nationella försvarsplaneringen hade upphört att gälla. Så såg det ut. Det var ett försvar där bästföredatumet för länge sedan hade passerats, ett försvar som i praktiken inte kunde användas. Mycket har hänt . Många beslut har fattats i den här kammaren som lägger grunden för någonting nytt och bättre. Vi är ännu inte framme vid målet; det ska vi heller inte vara enligt planeringen. Men trots att det finns gott om utmaningar, till och med problem ibland, ser vi nu att försvarsförmågan i faktiskt har ökat. pekar i sin rapport på bemanningssituationen inom de stående insatsförbanden hos marinen och flygvapnet. Det går inte att kommentera precis allting, och mycket av det som förs fram är ju känt . Ett viktigt klargörande behöver dock göras: befinner sig inte i krig. Med andra ord har vi inte heller ett beslut om höjd beredskap. I stället har vi ett beredskapssystem som är anpassat efter den omvärld och de uppgifter vi ser . Systemet innebär att delar av insatsorganisationen är tillgängliga och möjliggör dessutom att huvuddelen av den kan vara tillgänglig efter att ett sådant beslut fattats. Med andra ord finns här en mycket viktig skillnad mellan den personaluppfyllnad förbanden har i fredstid och den uppfyllnad de kommer att ha efter ett eventuellt beslut om höjd beredskap. Varför finns då denna skillnad? Den finns därför att det inte skulle vara vare sig effektivt eller någon särskilt sund ekonomisk hushållning att lösa Försvarsmaktens fredstida uppgifter med den bemanning som gäller i krig. Det innebär att vissa befattningar kan befinna sig på utbildning för att utvecklas i sina respektive yrkesroller eller vara utlånade till andra förband där de behövs bättre. Det är i grund och botten en klok princip, som innebär att Försvarsmakten kan lägga sina resurser där de gör störst nytta. Det är också värt att understryka att de uppgifter som Försvarsmakten har i fredstid kan lösas med delar av insatsorganisationen. När tillgängligheten diskuteras bör också ett antal andra faktorer lyftas fram. Tillgängligheten kommer att förbättras i takt med att de värnpliktiga i krigsförbanden ersätts med anställda soldater. Införandet av ett tvåbefälssystem är en stor men positiv förändring för Försvarsmakten, och det kommer att ta innan den får fullt genomslag. Att Försvarsmakten nu genomför en sammanhållen försvarsplanering och krigsplacerar både personal och materiel ökar beredskapen och tillgängligheten. Till detta ska läggas att det pågår ett förbättringsarbete inom ramen för ordinarie bemanningsarbete. En sak som vi ofta påtalat är att grundrekryteringen måste öka. Det måste bli mer attraktivt att vara såväl skyttesoldat som stridspilot. Det är ett omfattande arbete som inte bara handlar om kronor och ören utan också om hur samhället i stort värderar arbete inom Försvarsmakten. Här kan vi bli bättre, och det finns fortsatt mycket att göra. påtalar också vikten av att försvarsutskottet får adekvat information om bemanningsläget med rekommendationer till regeringen att utveckla denna där så är möjligt. Det kan man ha förståelse för. Något märkligare är dock ansatsen i det tillkännagivande som S, V och MP har formulerat. Att kritisera regeringen för brister i bemanningen är en smula uppseendeväckande med tanke på det försvar som nämnda partier lämnat efter sig. När det gäller återrapporteringen till ska först och främst konstateras att har informerats löpande genom budgetpropositionerna.