prot · H009102 · 2013-05-03 00:00:00 — Det handlar om att man inte har ordentliga genomförandeplaner, om att de planer som finns inte följs upp, om att man inte har dokumentation av det som händer och av hur barnen utvecklas och om att barnen inte är delaktiga i behandlingen. Det som är intressant med uppföljning är att man inte har tagit hänsyn till kompetens och bemanning. Det är ju väldigt centralt att personalen, inte bara de som driver hemmen utan också de som faktiskt arbetar med barnen, har rätt utbildning och kompetens för det uppdraget liksom att bemanningen är tillräcklig för att fylla barnens behov. Där finns stora brister. Det är miljardbelopp som delas ut i ekonomisk ersättning till dessa hem. Det är inte det värsta, för hade dessa miljarder gjort nytta så att barnen mådde bättre och fick det bättre hade det varit värt det. Men med tanke på hur många ställen det finns missförhållanden på är det allvarligt. Självklart finns det barn som trivs jättebra, och det finns hem som är kompetenta och engagerade. Det vill jag inte säga emot. Men för de barn som lever i HVB-hem med missförhållanden är det en klen tröst. Här måste vi göra mer. Till ett av de större HVB-hemmen, där barnen blev misshandlade och inlåsta, utgick per barn och dygn för vården. Det blir rätt mycket om man räknar ut månadskostnaden. Då borde man kunna förvänta sig något tillbaka. Barnet och barnets vårdnadshavare har rätt att förvänta sig mer. Det gäller såklart även kommunerna, som har gett HVB-hemmen uppdraget. Man ska inte behöva förvänta sig att barnen mår ännu sämre genom kränkning och misshandel. Det är också allvarligt att man använder icke evidensbaserade metoder, det vill säga metoder som inte har vetenskapligt stöd. Ett exempel är något som kallas teckenekonomi. Det innebär att barnen deltar i ett belöningssystem. Om de uppför sig och följer reglerna till punkt och pricka får de belöningar. De kan få pengar, få delta i fritidssysselsättningar eller belönas på annat sätt. Men barnen har också drabbats av bestraffningar som får dem att må ännu sämre. Det är mycket illa. 19 Statsrådet (KD): gör som vanligt. Hon tar ett exempel och gör det till en bild av en hel verksamhet. Varje gång man på något sätt tillgriper tvångsmedel är man utanför lagens ram. Det ska inte vara möjligt. Det ska inte ske i HVB-hem. Men sker det ska det naturligtvis uppmärksammas och bestraffas. har vi en tillsynsmyndighet som till och med kan stänga enheter om de inte håller måttet kvalitetsmässigt. Man kan dock inte låta ett enskilt exempel beskriva en hel verksamhet. Mycket har ändå blivit bättre, och det hoppas jag att också kan bestyrka. har vi en kunskap om dessa hem som vi inte hade tidigare. har vi förbättrat tillsynen. kunde ett HVB-hem existera i fem utan att få ett enda tillsynsbesök. besöks de , och ett besök är oanmält. fick ett beslut från vid den senaste tillsynen 2012, och 1 800 besök har gjorts i verksamheterna. För dessa handlade det ofta om kompetens eller att man använde sig av metoder som inte hade evidens. Detta är ett av de två stora arbeten vi har försökt göra. Vi har försökt förstärka tillsynen på ett påtagligt sätt. Man ska alltid tala med barnen, och de flesta barn uppger att de känner sig säkra och trygga och att tillvaron känns meningsfull. Detta hoppas jag att också läste i , eftersom hon uppenbarligen har läst den. Det andra stora arbete som vi jobbar mycket med är att få denna verksamhet att använda sig av ett evidensbaserat arbetssätt. Vi har slutit ett avtal med Kommuner och Landsting, SKL, för att kunna komma i kontakt med alla HVB-anordnare. Kommunerna har det yttersta ansvaret för att följa upp verksamheterna. tydligaste påpekande utifrån senaste tillsynsrapporten är att kommunerna brister i sitt uppföljningsansvar. Den nationella tillsynsmyndigheten med sina två besök kommer inte att se allt. är skyldig att ha en kontinuerlig uppföljning, och här brister det mycket. De har också ansvar för att se till att det är evidensbaserade metoder som används, att tvångsåtgärder inte används och så vidare. Här finns det uppenbart en hel del kvar att göra för att få kommunerna att bättre ta sitt ansvar. Vår lösning har varit att kroka arm med SKL. Vi har utvecklingsledare i varje län som ska jobba mot kommunerna för att få dem att arbeta på ett evidensbaserat sätt. Detta har aldrig gjorts tidigare. Det är verksamheter som regeringen har startat och som inte har funnits historiskt. Vi är i ett förbättringsarbete som gör att vi har en helt annan situation än , och förhoppningsvis kommer vi att ha en ännu bättre situation om . 20 (S): Om det vore så väl att det bara fanns ett exempel där det har gått snett, men tyvärr finns det fler. Som jag nämnde har drygt en tredjedel av hemmen fått allvarlig kritik av , och då har man ändå inte granskat kompetens och bemanning. Låt mig ta ytterligare ett exempel. hade självskadebeteende och blev våldtagen av polischef . Ingen trodde henne. På HVB-hemmet uppmanade till och med personalen polisen att inte tro henne. De sade: Hon är inte trovärdig. Hon har inte blivit våldtagen. Det var mycket allvarligt. Medan de bodde på hemmet prostituerade sig och de andra flickorna. Hon började använda droger och dricka. Personalen var medveten om delar av det som pågick men hänvisade till att de inte kunde använda tvång och lät det fortgå. Hemmet fortsatte dock att kassera in för att vårda . I kostnaden ingick att skulle få individuell psykoterapi och utbildning. Hon fick ingetdera. Det är en ganska hög kostnad för vård när det i princip inte förekommer någon vård över huvud taget och man inte ens skyddar barnen. Det finns alltså missförhållanden. Låt mig dock upprepa att det finns HVB-hem som sköter sig utmärkt. Det finns fantastisk personal runt om i landet som gör sitt bästa för dessa barn. Det finns barn som mår mycket bättre av den hjälp och den vård de får. Vi kan dock inte låta det bli en anledning att inte försöka hjälpa de barn som far illa. Vi måste höja kraven. Även har som förslag att kraven på innehåll och kompetens i dessa hem måste höjas. Dessutom är kostnaden för att vårda barn där mycket hög, och då kan man begära mer utdelning. , som vi har talat om , återkommer till slutsatsen att det inte räcker med lagar och regler utan sanktioner. Man måste kunna utkräva ansvar av någon om lagar och regler inte följs. kan kommuner och verksamheter prickas för att de inte sköter sitt uppdrag att hjälpa barn, men i de flesta fall fortsätter de med samma verksamhet och inget händer. Det sker inget ansvarsutkrävande, och barnen får ingen upprättelse eller ersättning. Varken böter eller annan sanktion drabbar dem som är ansvariga för missförhållandena. Det vore en viktig uppgift för regeringen att införa en möjlighet att utkräva ansvar. Det skulle också vara en drivkraft för att sköta sig bättre så att man slipper betala skadestånd till barn som drabbas, till exempel. Tillståndsplikten för dessa hem måste också skärpas. Det är för släpphänt . Även utvärderingen av hemmen måste bli bättre. Endast i 1 av 500 HVB-hem fanns det en ordentlig utvärdering, så de måste definitivt utvärderas mycket bättre. Vi har brist på socialsekreterare. Det måste bli bättre om barnen ska kunna få var sin socialsekreterare. 21 Statsrådet (KD): Varje fall av vanvård, misskötsel eller användning av tvångsåtgärder eller icke evidensbaserade metoder ska bort. Det är hela inriktningen för mitt arbete. Jag kan lova att vi har lagt väldigt mycket kraft på att förbättra den sociala barn- och ungdomsvården. Jag har själv gjort en barnresa till ett stort antal kommuner och träffat , just för att samtala om den sociala barn- och ungdomsvården. Alla vittnar om ett stort förbättringsarbete. De bekräftar att detta har varit ett eftersatt område. Jag skulle vilja hävda att det ändå sker väldigt mycket just . Det gläder mig. Vi har ny lagstiftning på plats. Allt är inte undanröjt, utan det finns fortsatt missförhållanden låt mig säga det. Men vi finns generellt på en annan kvalitetsnivå än för bara . kommer vi att gå vidare. Vi kommer att arbeta vidare med bland annat en förstärkt tillsyn, där vi har en ny tillsynsorganisation , med ytterligare mer kraftfulla muskler och fler kraftfulla verktyg. Tillsynen fyller en viktig funktion. Men det jag tror är allra viktigast nu är att kommunerna verkligen tar sitt ansvar för den sociala barn- och ungdomsvården. Till sin hjälp har de utvecklingsledare i vartenda län som kan coacha och se till att man får kunskap om och utbildning i de metoder som har evidens, för vi ser att det fortfarande finns kompetensbrist på många håll. Ett stort utvecklingsarbete är gjort, inte minst ur ett barnrättsperspektiv. Vi har säkrat upp att varje placerat barn får ha en kontinuerlig kontakt med en egen socialsekreterare, där barnet kan berätta om missförhållanden för en vuxen som faktiskt har i uppdrag att lyssna, att ta med sig detta och att se till att omständigheterna förbättras. Det barn har haft för lite tillgång till är vuxna som lyssnar när barnet har varit placerat. Jag tror att den delen men också tillsynsombuden där det nu finns en försöksverksamhet inom tillsynen där man ska prata med barnen och hålla kontinuerlig kontakt är två viktiga förbättringsåtgärder som kommer barnen till del och stärker barnrättsperspektivet. Det är en angelägen debatt att fortsätta att föra. Jag kommer att fortsätta att arbeta med den här frågan lika intensivt som vi har gjort . De här barnen tillhör verkligen samhällets svagaste. Vi ska göra allt för att ett barn, när det omhändertas, ska få en så trygg och säker uppväxt som det bara är möjligt. Tack för debatten! 22 (S): Jag trodde också att det var statsrådets sista inlägg, men jag är tacksam för ett inlägg till. Jag tror att det är viktigt att vi försöker se till att metoderna på HVB-hemmen är vetenskapligt baserade så långt det går. Jag kan ta ett exempel på något som förekommer en del: teckenekonomi, som jag var inne på tidigare. Där belönas barnen på olika sätt för att de sköter sig. Då blir det någon form av bestraffning, inte minst i form av uteblivna förmåner, om man inte sköter sig. Det som framför allt är problemet med den metoden är att metoden inte är prövad på HVB-hem, det vill säga man har inte forskat kring hur detta faller ut på HVB-hem, men ändå använder man det. Det som särskilt är ett frågetecken gäller barn med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Det kan handla om adhd, Asperger, Tourette och borderline det finns flera olika diagnoser som man använder detta på. Har man Tourette säger man fula ord utan att kunna hjälpa det, utan att kunna hindra sig själv. Man säger fula ord i situationer där det inte är accepterat. Om man då har ett sådant belöningssystem att barnen ska använda ett vårdat språk innebär det dubbelbestraffning för dem som har Tourette. Det har också barn som har Tourette vittnat om. Det är väldigt plågsamt för dem. De fråntas ju alla sina belöningspoäng eftersom de ofta säger de här orden. Det är en del av deras sjukdom, en del av deras diagnos. Då är det olämpligt att använda den här metoden med de barnen. Det måste finnas mycket bättre hjälpmetoder. Ett annat problem är att man slussas runt mellan olika vårdinsatser utan kontinuitet. Det är något som jag hoppas att regeringen tar tag i. Det måste bli kontinuitet för de här barnen. 23 Statsrådet (KD): Då får jag tillfälle att berätta något om den siffra som använder, att en tredjedel av hemmen hade fått någon form av anmärkning det kunde handla om att någon dokumentation fattades. Men det var av de tillsynade HVB-hemmen som fick någon typ av beslut där de också skulle vidta åtgärder. är alltså den siffra som är relevant att använda när det handlar om att hemmen har missförhållanden som de behöver rätta till. Det var lite fler av de kommunala boendena som fick anmärkningar än av de enskilda boendena. Det säger att det är jätteviktigt att kommunerna följer upp sin verksamhet, inte bara det man har lagt ut på annan utförare utan också den egna verksamheten det var faktiskt fler där som misskötte sig. Det är inte så att man kan släppa taget när man har placerat ett barn, utan man har fortsatt uppföljningsansvar. Återigen: Med den egna socialsekreteraren tror jag att en del av detta rättas till. Då kommer barnens synpunkter fram. Sedan är det viktigt att de utvecklingsledare som finns ute i länen får stödja kommunerna så att de använder sig av evidensbaserade metoder. Då måste kommunerna också tillse att de barn som de placerar får del av vård och behandling, ett omhändertagande och en omsorg, som kan fylla kravet på att det ska vara god kvalitet. Återigen: Allt måste göras för att de här barnen ska ha bra uppväxtvillkor trots att de har haft tuffa omständigheter från början. Då gäller det också att tillse att de får en god hälsa, tillgång till hälso- och sjukvård, och en fullföljd skolgång. Det är viktiga saker. Där har vi också lagt in förbättringar och uttryckligen sagt till socialnämnderna att det är deras uppgift att kontrollera tillgången till hälso- och sjukvård och tillgången till en skolgång som kan fullföljas. Det är prioriterat. Vi vet att det är en oerhört stark skyddsfaktor för de här barnen. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:384 om vårdnadsbidraget, arbetslinjen och jämställdheten 24 Socialminister (KD): har frågat jämställdhets- och biträdande utbildningsministern vad ministern avser att göra för att motverka den segregation som vårdnadsbidraget bidrar till samt vad ministern avser att göra åt det faktum att vårdnadsbidraget motverkar arbetslinjen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Det kommunala vårdnadsbidraget är en reform med ett tydligt barn- och valfrihetsperspektiv. Syftet är att erbjuda barnfamiljerna fler möjligheter att kombinera arbete och familjeliv. Föräldrarna är de som har huvudansvaret för barnets välbefinnande och som ska se till barnets bästa. Barn är olika och har olika behov. Det är föräldrarna som utifrån familjens livssituation och barnets behov har de bästa förutsättningarna att fatta beslut som är till barnets bästa. Det gäller i de allra flesta fall, oavsett om föräldrarna kommer från eller något annat land. Utrymmet för flexibilitet och valfrihet bör också vara detsamma för alla familjer, oavsett nationalitet och bakgrund. Vårdnadsbidraget är inte avsett att vara en ersättning som täcker inkomstbortfall vid förvärvsarbete. Vårdnadsbidraget handlar precis som föräldraförsäkringen om att möjliggöra föräldraledighet när barnet är litet. Det motsäger inte ett aktivt deltagande på arbetsmarknaden. Vårdnadsbidraget är utformat så att det går att kombinera med arbete i valfri utsträckning och är inte behäftat med krav på en reducering av arbetstiden. Vårdnadsbidragets huvudsyfte är familjepolitiskt. Motivet med reformen är inte arbetsmarknadspolitiskt, men det är viktigt att påpeka att vårdnadsbidraget går att kombinera med arbete. Vårdnadsbidraget har en konstruktion som innebär att det inte kan utges om en rad andra ersättningar, som föräldrapenning, arbetslöshetsersättning, aktivitetsstöd, sjukersättning eller etableringsersättning, lämnas till någon i hushållet. Det innebär att vårdnadsbidraget vanligtvis inte utges till de hushåll som står längst från arbetsmarknaden. Statistiken visar att det totalt utges vårdnadsbidrag för av barnen i åldern . För barnen i de kommuner som har infört vårdnadsbidrag är andelen . Sammanlagt innebär det ca 8 500 barn för . Möjligheten till arbete och egen försörjning är en nyckelfaktor i integrationsarbetet. Regeringens mest prioriterade fråga är att sätta fokus på jobben och minska utanförskapet. Min bedömning är att arbetslinjen och regeringens åtgärder på det integrations- och arbetsmarknadspolitiska området kommer att bidra till ökad integration för såväl barn som föräldrar med utländsk bakgrund. Människors möjlighet till god välfärd och integration i det svenska samhället bygger på förutsättningen att de kan försörja sig själva. Både kvinnor och män ska kunna kombinera familjeliv med arbetsliv. Regeringen vill förbättra förutsättningarna för ett aktivt och jämlikt ansvar för föräldraskapet utan att för den skull ta ifrån familjerna deras självbestämmande. Som jag tidigare nämnt är vårdnadsbidraget en del i den familjepolitiska reform som Alliansen genomfört. En annan del är jämställdhetsbonusen. Den ökar föräldrarnas ekonomiska möjligheter att fördela föräldraledigheten mer jämlikt och förbättrar därmed förutsättningarna för en jämställd och stark relation mellan föräldrarna. Den stärker också motiven för kvinnor att bibehålla sin förankring i yrkeslivet och motverkar omotiverade löneskillnader. 25 (S): Det stämmer att jag har ställt en interpellation till jämställdhetsministern angående vårdnadsbidraget eftersom det är så tydligt att vårdnadsbidraget ökar klyftorna mellan män och kvinnor men också motverkar integrationen i samhället. Jag hade i och för sig kunnat ställa interpellationen även till integrationsministern, och det är möjligt att jag gör det som en uppföljning. Men vill jag tala om jämställdheten. Då är arbetet så fördelat att tar den debatten, vilket förvånar mig, men jag finner mig i det. Regeringen är också kollektivt ansvarig för det som man har bestämt. Massarbetslösheten ökar i i takt med att vi har den borgerliga regeringen. Klyftorna ökar och utanförskapet ökar. Vi ser även att klyftorna ökar mellan rika och fattiga, mellan sjuka och friska och mellan män och kvinnor. Tyvärr har den borgerliga regeringen infört vårdnadsbidraget, som ännu mer ökar de skillnader som finns i samhället. Det har visat sig, vilket jag skriver i min interpellation, att av dem som tar ut det kommunala vårdnadsbidraget på är kvinnor. Av dessa kvinnor är i vissa kommuner över hälften invandrarkvinnor. Detta bevisar att vårdnadsbidraget ökar skillnaderna ytterligare mellan män och kvinnor. Regeringen påstår att man har en jobblinje. Men det hjälper inte att säga att man har en jobblinje när man sedan motverkar jobblinjen både genom vårdnadsbidraget och på annat sätt, nämligen genom att det inte finns några jobb. Det finns även andra exempel på att regeringen motverkar jobblinjen. Men vårdnadsbidraget motverkar i alla fall jobblinjen. Barn som är födda i familjer där en av föräldrarna eller båda kommer från ett annat land kanske har ett ännu större behov av att tidigt komma till förskolan för att få sin pedagogiska träning, träffa kompisar och få träning i det svenska språket. Vi vet nämligen hur viktigt det är med det svenska språket för att komma in i samhället på ett bra sätt. Det gäller även kvinnorna, alltså mammorna som är hemma. De skulle också behöva ta sig in i det svenska samhället och delta i föreningslivet för att träna språket. De borde söka jobb, gå i skolan, lära sig det svenska språket och så vidare. Både för barnen och för de kvinnor som har valt att vara hemma blir detta ett hinder att ta sig in i samhället. Alltså hindrar det integrationen. Jag skulle vilja veta vad regeringen tänker göra för att motverka det faktum att vårdnadsbidraget ökar skillnaderna. Ni har valt att ha vårdnadsbidraget. Men ni skulle kanske på något annat sätt kompensera så att ni ser till att invandrarkvinnorna kommer ut i samhället tidigare, så att de inte, som , fastnar i hemmet för . 26 (S): I införde man vårdnadsbidrag. Det visade sig att det var kvinnor som fick vårdnadsbidraget och att det var framför allt kvinnor med invandrarbakgrund som fick det. Det var kvinnor som redan från början hade en svag ställning på arbetsmarknaden som fick en ännu svagare ställning och som hade ännu svårare att sedan komma tillbaka till arbetslivet efter att de hade fått vårdnadsbidrag. Det gjorde att man i omvärderade sin syn på detta, från en positiv syn till en negativ syn. Jag tycker att vi i kunde ha lärt av det norska exemplet. Vi hade inte behövt införa detta från början när vi såg de negativa konsekvenserna. Men har vi ändå detta, och vi kan se samma utveckling här som i . Det är kvinnor som redan har en svag ställning på arbetsmarknaden och framför allt kvinnor med utländsk bakgrund som får vårdnadsbidrag. Detta är inte bra vare sig för jämställdheten eller för integrationen. Det strider också mot arbetslinjen. Har man en arbetslinje bör man vara konsekvent. Detta leder till att kvinnorna tappar fotfästet på arbetsmarknaden än mer. När man tittar på frågan ur ett barnperspektiv är det också olyckligt, tycker jag, eftersom det innebär att barn som skulle ha kunnat gå i förskolan inte gör det. Vårdnadsbidraget gäller för barn , och man är ganska stor när man är . Många barn börjar i förskolan i ettårsåldern. De får ett försprång framför de barn som kommer . Med tanke på att det finns en övervikt av personer med utländsk bakgrund som tar ut vårdnadsbidraget innebär detta också ett problem för barnens språkutveckling. Dessa barn hade haft en chans att få en bättre förberedelse inför skolan. Vi kan också se att skolresultaten sjunker här i , inte minst i utsatta stadsdelar runt om, inte minst i storstäderna. Jag tycker att man för barnens skull skulle ta bort vårdnadsbidraget. Det skulle kunna leda till att något fler barn kom till förskolan. har talat mycket om det pedagogiska innehållet i förskolan. Förskolan är inte i första hand barnpassning, utan det finns ett pedagogiskt innehåll för barnens utveckling och för språket och som en förberedelse inför skolan. Där skulle man kunna göra en god insats och faktiskt försöka rätta till de olika villkor som finns för barn på grund av olika uppväxtvillkor. Vårdnadsbidraget motverkar detta. Jag skulle ändå önska att man omvärderar detta vårdnadsbidrag utifrån de konsekvenser som det har fått. Man kan också se att det inte är vem som helst som kan plocka ut detta vårdnadsbidrag. Familjen får inte uppbära någon form av ekonomisk ersättning. Då blir det lite skevt. Då inkluderas inte de familjer som har någon form av ersättning. På papperet kan man dessutom se att män skulle kunna ta ut det. Men det är mycket få män som gör det. Det blir i praktiken en kvinnofälla. Det är också så att ensamstående föräldrar inte kan ta ut detta vårdnadsbidrag. Därmed blir det också en orättvisa mellan olika familjer. Det blir också en förstärkning av den traditionella familjebilden, där mannen försörjer familjen och mamman går hemma och tar hand om barnen. Det riskerar att leda till att kvinnor blir ännu mer beroende av mäns inkomster än de är. Vårdnadsbidraget medverkar inte till jämställdhet och integration och bör därför avskaffas. 27 Socialminister (KD): Jag tror att vi alla kan vara överens om en sak det är viktigt att försöka hitta en plattform för det fortsatta samtalet och det är att vi inte alls ser på samma sätt på denna fråga. och har uppfattningen att man från det offentliga bättre kan avgöra hur tillvaron för enskilda familjer ska ordnas. Här får vi höra i debatten att barn till vissa föräldrar har ett större behov än andra av att gå i förskolan och att det därför med olika medel ska säkerställas att de gör det. Min uppfattning är en annan, nämligen att det är föräldrarna som känner sina barn bäst. Barn är olika, precis som vi vuxna är det, och därför måste det finnas utrymme för olika former av omsorg om barnen när de är små. Om vi när det gäller mycket av det som har sagts nu skulle ta och leka lite med resonemanget och i stället för att tala om vårdnadsbidrag tala om föräldraförsäkringen, är det så att väldigt mycket av de invändningar ni kommer med också går att tillämpa på föräldraförsäkringen, alltså att den förhindrar människor att vara på sina arbetsplatser eftersom de är hemma hos sina barn. Det leder till att barnen inte får finnas i den större gruppen utan tvingas att vara hemma hos sina föräldrar. Det gäller också föräldraförsäkringen.