prot · H009122 · 2013-06-13 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan vice talmannen meddelade att val till svenska delegation skulle äga rum kl. 9.00. 3 § Anmälan om protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2012/13:38 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från miljö- och jordbruksutskottet. 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2012/13:460 Till Interpellation 2012/13:460 Samhällets ansvar för en lyckad skolgång av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang samt att det varit fullt på listan vid tidigare interpellationstillfällen inom svarstiden. Interpellation 2012/13:466 Till Interpellation 2012/13:466 Nedskärningarna på av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang samt att det varit fullt på listan vid tidigare interpellationstillfällen inom svarstiden. Interpellation 2012/13:467 Till Interpellation 2012/13:467 Svenska elevers tillgång till digitala lärverktyg och öppna lärresurser av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang samt att det varit fullt på listan vid tidigare interpellationstillfällen inom svarstiden. Interpellation 2012/13:481 Till Interpellation 2012/13:481 Ökat söktryck till av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och engagemang samt att det varit fullt på listan vid tidigare interpellationstillfällen inom svarstiden. 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2012/13:170 till justitieutskottet /13:174 till miljö- och jordbruksutskottet /13:175 till socialutskottet Framställning 2012/13:RS7 till EU-dokument KOM(2013) 327 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 6 § Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare och genomförande av blåkortsdirektivet Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2012/13:SfU8 Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare (prop. 2012/13:125) och socialförsäkringsutskottets betänkande 2012/13:SfU13 Genomförande av blåkortsdirektivet (prop. 2012/13:148). 1 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 när det gäller SfU8 Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare och till reservation 1 när det gäller SfU13 Genomförande av blåkortsdirektivet. har vi ett arbetskraftssystem som gör det möjligt för människor från länder utanför EU att komma till vårt land och arbeta. Rörlighet över gränser är bra, och vi vill att ska vara ett öppet land. Vad vi inte vill ha är dock en situation med jobbtrafficking, lönedumpning och utnyttjande av människor i utsatta situationer, något vi dess värre har fått se många exempel på i rapporter från fackförbund och reportage i medierna. Vi har också sett hur papperslösa utnyttjas genom att exploateras på arbetsmarknaden. Vi har i debatten kring arbetskraftsinvandring varit tydliga med att vi vill ha skärpta regler med efterhandskontroll av skatter och avgifter via , kontroll av företagen och bindande anställningsavtal för att stärka den enskilde arbetstagaren. vet vi att arbetskraftstillstånd utfärdas på falska grunder. Det förekommer till och med uppgifter om att dessa kan köpas. EU:s direktiv om sanktioner mot arbetsgivare är viktigt för att ordning och reda på arbetsmarknaden ska kunna upprätthållas och för att inte seriösa arbetsgivare slås ut av oseriösa företag eller enskilda. Det ena betänkandet vi nu hanterar handlar om att införa sanktioner mot arbetsgivare som anställer personer som vistas utan tillstånd i landet. Arbetsgivaren ska kunna dömas till böter eller, vid försvårande omständigheter, fängelse. Arbetsgivaren ska också kunna fråntas sin rätt till alla offentliga stöd, bidrag och förmåner samt bli återbetalningsskyldig för offentliga stöd, bidrag och förmåner som betalats ut innan brottet kom till polisens kännedom. Dessutom föreslås att den som anlitar en underentreprenör ska se till att underentreprenören inte utför arbetena med hjälp av anställda som vistas i landet utan tillstånd. Även det här har vi sett rapporter om i medierna stora, kända företag som exempelvis har haft underentreprenörer vars anställda har fått mycket dåliga villkor och dessutom inte haft tillstånd att vara här. För oss är det också särskilt viktigt att den person som har varit anställd ska få rätt till lön och ersättning för det arbete han eller hon har utfört. Personen ska också kunna beviljas uppehållstillstånd vid en begäran om ersättning. Grundläggande skyddsregler inom arbetsrätt och arbetsmiljö kan tillämpas, och grundläggande rättigheter som föreningsfrihet och därmed rätten att organisera sig fackligt gäller oavsett om personen har tillstånd att vistas i landet eller ej. Det fanns en utredning som lade fram förslag , och man kan fråga sig varför det egentligen har dröjt så länge för regeringen att få detta på plats. Till skillnad från utredningens förslag väljer dock regeringen och även utskottets majoritet att använda begreppet minimilön i stället för lön och ersättning i enlighet med tillämpligt svenskt kollektivavtal. Det kan tyckas vara en liten, obetydlig detalj, men det har i tidigare lagstiftning visat sig att det är just de små detaljerna som kan få stora konsekvenser för den enskilde. Om regeringen och den borgerliga majoriteten tillsammans med vill stå bakom den svenska modellen anser vi socialdemokrater att de inte kan välja bort enskilda delar. Det andra betänkandet, om genomförande av blåkortsdirektivet, handlar om införandet av ett uppehållstillstånd och ett arbetstillstånd för högkvalificerad anställning för tredjelandsmedborgare, det vill säga personer utanför EU. För att beviljas ett EU-blåkort krävs bland annat att lönen är minst en och en halv gång den genomsnittliga bruttoårslönen i och att personen har en högskoleutbildning eller motsvarande yrkeserfarenhet. Vid införandet av detta direktiv väljer dock utskottsmajoriteten att följa regeringens förslag också i den här frågan och även här föreslå att det ska vara ett anställningserbjudande som ligger till grund för ansökan inte ett bindande anställningsvillkor. Det är alltså samma regler som finns för dagens arbetskraftsinvandring och som vi har sett användas som ett kryphål av oseriösa arbetsgivare. Det försvagar den anställdes förhandlingsposition. Det här är en kritik som har framförts inte bara av oss och utan också av fackföreningar runt om i . TCO framhåller i sitt remissvar att en arbetsgivare kan lova en sak i tillståndsprocessen och sedan skriva något helt annat i ett anställningskontrakt utan att arbetstagaren vid en eventuell tvist kan åberopa den högre lönen. Varför väljer att backa upp regeringspartierna när det gäller regler som försvagar den enskilde är svårbegripligt. Den globaliserade brottsligheten och människohandeln leder till utsatthet och beroendeställning för många människor. Detta utgör en politisk utmaning såväl för och EU som för övriga världen. Orättvisa ekonomiska villkor och avsaknaden av demokrati är några förutsättningar för människohandel, och framtida åtgärder bör därför sikta på att minska klyftor och stärka demokratin. Att skapa lagliga vägar in i EU är en viktig del för att ge fler människor möjlighet till arbete på vår kontinent. Vi vill framhålla att människor som kommer till inte ska kunna utnyttjas som billig arbetskraft med usla arbetsvillkor. Svenska kollektivavtal ska gälla på svensk arbetsmarknad. Därför, herr talman, måste jag säga att det är tråkigt att de borgerliga partierna och trots upprepade varningar från både LO och TCO fortsätter att skapa hål som sakta men säkert punkterar den svenska modellen. 2 (SD): Det är nog ingen hemlighet för någon att har starka synpunkter på att beslut som ska gälla i tas i utlandet och att lagar som stiftas i mer eller mindre har trugats på oss från EU. riksdag kom som bekant till efter ett uppror bland den svenska allmogen. Det var ett uppror som berodde just på att beslut i togs av främmande makter. Detta folkliga uppror leddes av , och i en hyllningsdikt till hans ära står det bland annat: Aldrig skall ditt fosterland bli byte i inkräktarens hand, ej lagar på oss trugas. Även sade en del tänkvärda ord i sitt avskedstal till riksdag . Han sade: De som komna äro hava de själva sett huru som uti stort betryck och elände fordom varit under främmande herrskap och konungar. var man alltså tvungen att vara kommen för att minnas att hade lytt under utländska makthavare, men 2013 är det en högst levande realitet för alla svenskar. har i det avseendet gått bakåt i utvecklingen. Det har vi gjort därför att och även de rödgröna oppositionspartierna i allt större utsträckning valt att acceptera att lagar trugas på det svenska folket från utlandet och att åter hamnar under främmande herrskap och kanske inte konungar men väl byråkrater. Det faktum att tar direktiv från utlandet är principiellt fel och ett avsteg från vår nationella suveränitet och det självbestämmande som vi har kämpat oss till under århundraden. Hur ställer man sig då till EU-direktiv som i sak är ett steg i rätt riktning? Vi debatterar två sådana just . Det är betänkande 8 som handlar om sanktioner mot företag som anställer illegal arbetskraft och betänkande 13 om blåkortsdirektivet. Jag skulle vilja redogöra för syn på dessa i tur och ordning. Direktivet om sanktioner mot företag som anställer illegal arbetskraft sändes till oss som ett så kallat minimidirektiv, det vill säga att nivåer på sanktioner och andra bestämmelser ska vara satta på en minsta gemensamma nivå för medlemsländerna. Tyvärr har regeringen valt att ta fasta på ordet mini. Vi har en möjlighet att påverka företagare med avskräckande sanktioner för att kanske inte helt upphöra med ohederligt beteende men åtminstone minska problemen med dessa. Grunden till en effektiv lösning är att göra den upplevda risken med att anställa illegala invandrare högre än den förväntade förtjänsten. Låga löner, undanhållen skatt och orimliga arbetsvillkor är några exempel på hur en företagare kan vinna ekonomiskt på att anställa illegala utlänningar. Det kan handla om väldigt mycket pengar att vinna på det. Det måste man ha klart för sig när man sätter upp nivåer för sanktionerna. Ett halvt prisbasbelopp på upp och därefter ett helt prisbasbelopp avskräcker inte i tillräcklig omfattning. Det är också tråkigt att regeringen inte inser allvaret i dessa brott. Det är brott mot både samhället och individen. kan man i allvarliga fall dömas till fängelse för skattebrott. Men regeringen verkar inte ha insett att företagare som anställer illegal arbetskraft också gör sig skyldiga till skattebrott eftersom regeringen har föreslagit lägre sanktionsnivåer. Anställer man illegala och inte anmäler det till och de inte betalar skatt är det också skattebrott. föreslår därför att dessa lagbrott ska kunna ge ekonomiska sanktioner på upp till tre prisbasbelopp, fängelse upp till , återkallad F-skatt, speciellt vid grova fall, och ett fullständigt betalningsansvar för alla kostnader som rör utlänningens återresa med mera. Att som regeringen hävda att återvändandekostnaderna ryms i de föreslagna sanktionsnivåerna är direkt felaktigt. Enligt årsredovisning 2008 framkom tydligt att den samlade genomsnittliga kostnaden för återvändandet av dessa människor är beroende på om det är Kriminalvården eller som hanterar ärendet och inte runt de som regeringen hävdar. Det finns också en annan aspekt i det hela. Så länge billig arbetskraft kommer hit från tredjeland kommer det alltid att finnas oseriösa företag som är villiga att utnyttja dessa för egen . Vi måste också få individerna att förstå att en illegal anställning inte är godtagbart i . Att komma hit och arbeta illegalt ska inte bli en gräddfil för uppehållstillstånd. Regeringen föreslår att vid behov ska individen kunna få förlängt tillfälligt uppehållstillstånd från en förundersökningsledare. Det är naturligtvis viktigt att polisen kan få tillgång till all nödvändig bevisning. Men det måste också finnas en konkret gräns. förslag är att vi på önskan från en förundersökningsledare endast beviljar tillfälligt förlängt uppehållstillstånd på max en månad i taget. Vi måste också belysa förutsättningarna för att sanktioner över huvud taget ska kunna utdelas. Det måste finnas en omfattande kontrollverksamhet. Med regeringens förslag på sex rikstäckande årsarbetskrafter som ryms inom nuvarande anslag till polisen kommer nog inte mycket att hända, och risken att dessa företag blir påkomna blir tämligen obefintlig. Vårt förslag är att ge kontrollanter befogenheter att göra dessa kontroller på plats. genomför de redan 32 000 kontroller , de flesta av dem genom arbetsplatsbesök. Syftet är främst att följa upp att kassaregisterlagen efterlevs. Men vi anser att de även ska kunna kontrollera att de anställda arbetar legalt och att de har arbetstillstånd. Vår följdmotion befäster direktivets ursprungliga syfte, att avskräcka företagen från att utnyttja såväl utlänningar från tredjeland som svenska staten. Beträffande blåkortsdirektivet, betänkande 13, vill jag påminna om att vi i har en arbetslöshet på . Det motsvarar ungefär 450 000 personer som kan arbeta men som inte har ett jobb att gå till. Trots detta tävlar de övriga riksdagspartierna om vem som kan prata sig varmast för arbetskraftsinvandringen. Om man ser på den arbetskraft som kommer hit har vi en absolut majoritet av lågkvalificerad sådan. Det kan handla om jordbruksarbetare, restaurangbiträden, byggnadsarbetare, lagerpersonal med flera. Listan kan göras lång. Jag hittade för övrigt listan på i en rapport . Sådan arbetskraft har vi ingen brist på , tvärtom. Med en massarbetslöshet bland ungdomar och med en sammanlagd arbetslöshet på har vi en enorm arbetskraftsreserv att ta av. är kritiskt inställda till en generell arbetskraftsinvandring. Vår inställning är att arbetskraftsinvandring främst är ett sätt att tillfälligt kompensera för en dåligt fungerande matchning på den svenska arbetsmarknaden, det vill säga utbildningar kontra efterfrågan på arbetskraft. Men det kan också vara en metod att ta till när antalet arbetstillfällen tillfälligt blir större än arbetskraften i landet. har vi motsatt problem. Med detta sagt vill vi inte stänga dörren helt till en kvalitativ men kvantitativt begränsad arbetskraftsinvandring i de yrken där det råder en tydlig brist på arbetskraft. Blåkortsdirektivet riktar sig just mot högkvalificerad arbetskraft från tredjeland. Som helhet finner vi en del positiva aspekter i direktivet. Dess värre har regeringen, i syfte att införliva det i svensk lag, misstolkat eller medvetet underminerat vissa förutsättningar som vi i ser som centrala för att blåkortsdirektivet ska få en positiv effekt. För det första måste blåkortsdirektivet såväl som all arbetskraftsinvandring baseras på behov. Att medvetet fylla på antalet arbetstagare när vi redan har 450 000 arbetslösa kan inte sägas vara annat än ett hån mot de svenskar som kommer att bli förbigångna av utlänningar. För det andra måste arbetstagaren kunna försörja sig och en eventuell familj. Med detta menar vi i likhet med direktivet att denne ska kunna visa upp en lön motsvarande en och en halv gånger genomsnittslönen för yrket. Dock vill vi göra ett tillägg att det ytterligare ska krävas en medelinkomst för varje arbetslös vuxen i hushållet utöver den arbetande. Det ska också krävas en ordnad bostad och inte minst privata sjukförsäkringar med mera. För det tredje måste vi kunna kontrollera att den högkvalificerade verkligen är högkvalificerad. Regeringen menar att det räcker med yrkeserfarenhet, men vi menar att det också ska krävas en examen från universitet eller annat motsvarande lärosäte utöver yrkeserfarenheten. Utöver dessa krav för att uppnå effektivitet med systemet, såsom syftet formuleras från EU, vill jag också lyfta fram följande skillnader från regeringens förslag. Regeringen menar att en anställd anställning och vistelse i sedan kan beviljas permanent uppehållstillstånd. Det menar bör strykas. Vi vill inte ha en situation där en anställd förvisso presterar och levererar men sedan undgår kraven och skälen till att vara här. Bara för att en individ är högkvalificerad innebär det inte att den behöver livslång bosättning i . Blåkortsdirektivet ska inte bli en gräddfil till permanent uppehållstillstånd. Regeringen menar också att det är acceptabelt att arbetstagaren blir erbjuden och tar anställning på ett företag som har fått sanktioner utdelade mot sig. Det menar vi ska vara skäl för avslag eftersom risken finns att ett företag som har erhållit sanktioner begår samma handlingar igen eller att vederbörande inte kan leva upp till den utlovade lönen och anställningens längd. Det är viktigt inte minst för individens trygghet. är inte motståndare till blåkortsdirektivet. Det är, som jag nämnde tidigare, ett i grunden bra verktyg för att hantera arbetskraftsinvandring. Dagens arbetskraftsinvandring är för stor och för snedvriden. Det är inte lågkvalificerad arbetskraft behöver utan vid behov speciell spetskompetens. Det vi är motståndare till är regeringens urvattning av blåkortsdirektivet som sannolikt kommer att ta bort många av de positiva effekter som direktivet var menat att ge. står bakom samtliga sina reservationer i båda betänkandena, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till följande: i betänkande 8 reservationerna 5 och 7 samt i betänkande 13 reservationerna 3 och 5. 3 (S) replik: Det är inte som någon citerar och här i talarstolen, så man blir en smula förvånad. Jag hade en annan uppfattning i samband med folkomröstningen men har alltid accepterat majoritetsbeslut av svenska folket. I det här fallet har vi gått med i Europeiska unionen och har att förhålla oss till det. har i många olika sammanhang här i kammaren varit med om att rösta för att överföra makt till EU, så jag har lite svårt att förstå den invändning som började med. Jag har en fråga angående synpunkter. Det jag och Socialdemokraterna har försökt beskriva är att många av de personer som kommer till och har blivit hitlurade på falska premisser får en starkare ställning genom sanktioner mot arbetsgivare. Dessutom efterfrågar vi andra saker från regeringen. Men när det gäller synpunkt verkar det som om man inte vill ge just denna starkare ställning till den enskilde individ som utnyttjas av arbetsgivarna. Min fråga till är: Varför då? 4 (SD) replik: Jag vet inte hur har tolkat förslag. Det är klart att individer får starkare ställning om man ökar sanktionerna mot de företag som begår brott. De företag som utnyttjar människor ska naturligtvis straffas för det. Det finns ganska starka skäl att tro att de kommer att bli mindre benägna att göra det med tydligare sanktioner. har lagt fram ganska omfattande förslag i en följdmotion till propositionen. Jag menar att det stärker individernas ställning i det avseendet att det kommer att bli ett minskat utnyttjande av människor från företagens sida. 5 (S) replik: Om jag har läst reservation rätt yrkar att en person ska kunna få uppehållstillstånd bara en månad i taget, inte , som föreslås. Dessutom motsätter man sig lönegarantin, möjligheten att faktiskt få ersättning , preskriptionstiden. Då stärker man inte individens ställning. Det är uppenbart att man ger individen mindre möjligheter att hävda sina ersättningskrav. Jag har alltså lite svårt att förstå resonemang. Du får gärna förklara hur ni tänkte. 6 (SD) replik: Jag redogjorde väl i viss mån för hur vi tänkte. Man kan inte låta folk komma hit, begå brott och sedan komma hem och visa för sina släktingar och vänner hur mycket pengar man har tjänat på att bryta mot lagen i . Men som vi säger fokuserar vi på sanktioner mot arbetsgivarna. Jag har naturligtvis full förståelse för att och är kritiska mot politik. Det är de ju . Men jag skulle i så fall kunna kontra med att ställa mig frågande till Socialdemokraternas frånvaro av oppositionspolitik. I praktiskt taget alla sammanhang där det gäller invandring inklusive detta fall lyser Socialdemokraternas oppositionspolitik med sin frånvaro. De köper regeringens politik ganska rakt av från början till slut. 7 (V): När vi debatterar genomförande av blåkortsdirektivet och genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare kommer vi inte runt att också diskutera och debattera borgerlighetens syn på arbetskraftsinvandring. Det är ju denna syn som löper som en tydlig argumentationslinje genom dessa båda betänkanden. Låt mig först helt klart och tydligt i kontrast till föregående talare och med helt nutida röst säga att problemet med arbetskraftsinvandring inte är att det kommer för många människor. Problemen är, som vi i ser det, de förutsättningar som människor tvingas arbeta under. Det är den diskussionen som vi tar . Låt mig också säga att det naturligtvis är glädjande att det nu ska finnas viss möjlighet till sanktioner mot arbetsgivare som skrupelfritt utnyttjar migrerad arbetskraft. Det är också mycket glädjande att dessa arbetare också får möjlighet att ta del av lönegaranti och så vidare. Problemet är dock att regeringen och i vanlig ordning skruvar lite på kontroll och uppföljning och i dessa fall också skapar vissa möjligheter för böter för oseriösa arbetsgivare men fortsatt väljer att blunda för de grundläggande orimligheter som finns i arbetskraftsinvandringsreformen och som gör att en grupp människor i lever i rättslöshet. Vi vet att den nuvarande arbetskraftsinvandringslagstiftningen kom till stånd genom en överenskommelse mellan den borgerliga regeringen och . Lagstiftningen präglas av en rätt välkänd borgerlig strategi: att lägga alla risker och allt ansvar på arbetstagaren och underlätta för arbetsgivaren att välja och vraka bland arbetskraft och göra sig av med den när det passar. Sedan lagändringen genomfördes har vi sett exempel på hur thailändska bärplockare och skogsarbetare från lurats på löner och erbjudits vidriga arbetsförhållanden. Från fackligt håll får vi rapporter om ett stort antal arbetsgivare som bryter mot både krav på avtalsenliga löner, arbetstidslagstiftning och arbetsmiljölagstiftning. Facket berättar för oss om arbetare från hela världen som har betalat stora summor till mellanhänder för ett arbetstillstånd och först utlovats kollektivavtalsenlig lön och rimliga arbetsvillkor men sedan vid ankomsten till fått löner långt under miniminivå, varit tvungna att bo hos arbetsgivaren och jobba ändlösa pass. Facket berättar också för oss om frustrationen över att inte kunna hjälpa dessa utsatta människor, att inte ha möjlighet att fullfölja ett viktigt fackligt arbete som kan gagna just den som är utsatt. Så länge arbetstillståndet kopplas till en enskild arbetsgivare och så länge arbetstillståndet inte baseras på ett bindande arbetserbjudande är det ju alltid arbetstagaren som får ta konsekvenserna av oseriösa arbetsgivares regelbrott. Klagar arbetstagaren på villkoren är det han eller hon som får sitt tillstånd indraget om man inte lyckas hitta ett nytt arbete , och det är många av oss här som inte klarar det. Arbetsgivaren kan nästan ostraffat fortsätta utnyttja ny utomeuropeisk arbetskraft. Därför är det ett viktigt litet framsteg att det ändå blir vissa sanktioner. Vi har diskuterat det här ett otal gånger . Jag vet också hur argumentationen låter från ert håll. Inte sällan har och andra delar av arbetarrörelsen anklagats för att vara protektionistiska och nationalistiska när vi har hävdat att all arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden ska omfattas av samma rättigheter och samma regelverk. Jag tycker att det är en ohederlig beskrivning av oss. I skuggan av borgerlighetens nya regler för arbetskraftsinvandring växer en ny arbetarklass utan rättigheter fram.