prot · H10926 · 2013-11-13 00:00:00 — Vi debatterar justitieutskottets betänkande nr 8, Stärkt skydd för barn mot sexuella övergrepp. står bakom de förändringar som regeringen föreslår. Jag ska börja där slutade och säga att det behöver göras mycket mer framöver. Att tro att detta förslag löser alla problem är en chimär, sade hon, och precis så är det. Det behöver som sagt göras mycket mer. I regeringens handlingsplan mot sexuell exploatering står att inget barn i ska utsättas för sexuell exploatering och att inga barn i andra länder ska utsättas för sexuell exploatering av personer från . Man skriver att trots det är det tiotusentals övergreppsbilder på barn som inte granskas på grund av bristande resurser. Följden av detta talade också om. Dessutom skriver regeringen att professionella som arbetar med barn för att tillvarata barns rättigheter inte har tillräcklig eller adekvat kunskap om barnsexhandel. Hundratals barn i det svenska migrationssystemet försvinner , vilket innebär en risk för dessa barn att utsättas för barnsexhandel. fick kritik från för bristande implementering av tilläggsprotokollet om handel med barn, barnpornografi och barnprostitution. konstaterade att myndigheter saknar grundläggande kunskap och statistik om barnsexhandel, långsiktiga strategier och effektiv koordinering mellan olika aktörer mot barnsexhandel samt att straffsatserna inte står i proportion till de grova kränkningar som sexuell exploatering av barn utgör. Mycket av den kritik som framförs är upprepad kritik från , vilket inte kan tolkas på annat sätt än att väljer att inte prioritera barns rättigheter. efter kritiken har inga större ansträngningar gjorts från den håll för att förbättra situationen. Ecpat, som har nämnts , arbetar aktivt med frågor rörande sexhandel med barn och har länge framhållit bland annat vikten av att ska inkorporeras i svensk lag. Det är något som drivit i socialutskottet. Vi har också motionerat för bättre kontroll, vilket ju regeringen genomför . Det tycker vi är rätt. Framöver behövs mer kunskap om barnperspektivet i rättsväsendet. Barnahusen utgör ett viktigt steg på vägen till att tillgodose barns rättigheter och skydd i rättssystemet. Vi menar att domstolskvaliteten troligtvis hade varit bättre med förbättrade barnutredningar, vilket förhoppningsvis blir följden av det utredningssamarbete som är under utveckling i barnahusen. Rättsväsendet i stort men framför allt domare behöver ha större barnfokus. Vikten av sådan specialkunskap hos domare och andra yrkesgrupper inom rättsväsendet lyfts fram både i den nya EU-agendan för barns rättigheter och av . Det behövs också särskilt fokus på barn i migrationsärenden. Det finns barn som kommer till som löper en hög risk att exploateras av människohandlare eller till och med försvinna. Det behövs bättre samordning mellan myndigheter när det finns misstankar om människohandel. Barn som försvinner eftersöks inte på samma villkor som svenska barn , och alltför många barn trillar mellan stolarna i myndigheternas hantering av ärenden. Därför behövs större fokus på dessa frågor framöver. 13 (FP): Det är väldigt bra att kammaren nu är beredd att gå vidare och stärka skyddet för barn mot sexuella övergrepp varhelst barnen finns. Det gäller inte minst de viktiga och ofta ideella verksamheter där barn är på sin fritid för att idrotta, vara i naturen eller ägna sig åt kulturellt skapande. Vi vet att det tyvärr finns vuxna människor som är mer eller mindre skadade själva och som ägnar sig åt att förgripa sig på våra minsta och mest skyddsvärda. Detta är inte något som bara förekommer i vårt land, utan det finns tyvärr i hela världen. Vi har på bordet ett förslag om lagförändringar som har sin grund i dels , dels Europeiska unionen. Det tycker jag visar vilket viktigt samarbete EU är för att vi tillsammans ska se till att vi får en gemensam bottenplatta och ett gemensamt minsta skydd i vår del av världen. Därför, herr talman, är EU-samarbetet väldigt viktigt. Innhållet är naturligtvis mycket svårare. Det är betydligt enklare att gå till storms mot alla mer eller mindre skadade personer som ägnar sig åt övergrepp. Vi ska vara kraftfulla mot dem och både förebygga och låsa in där det behövs. Men balansen är svår, och det tycker jag att många av talarna före mig förtjänstfullt har framhållit. Man ska inte ha en övertro på systemet – det kan snarare bli en falsk trygghet. Många människor som ägnar sig åt övergrepp är inte med i några register, och då hjälper det inte. Kanske går man också väl långt om vartenda uppdrag i en idrottsförening måste leda till att man tar ut belastningsregister. Då får människor snart inte göra annat. Detta är en bra balans. Man måste också se till – och det tycker jag är viktigt – att det inte skapas några nya privata register i idrottsföreningar eller fritidsgårdar med stora pärmar där alla som jobbar där och vad som står i deras belastningsregister nedtecknas. Detta är ett försök och en viktig del i att ytterligare strama åt möjligheterna för de människor som trots allt vill nästla sig in för att söka upp barn och medvetet skada och kanske förstöra livet för dem. tycker att balansen är rimlig och riktig. När man kommer till preskriptionstiderna tycker jag att det har förts en motsvarande diskussion här i kammaren, herr talman. Man vill gärna gå till storms mot detta och dessa skadade och sjuka människor som har förstört livet för andra. Ingen kan säga emot det. Men i grunden måste vi komma ihåg att preskriptionstider – förutom att ha en lång historia – har sin grund i processekonomi. Inget parti här inne – vi är alla representerade – känner att det finns hur mycket resurser som helst till rättsvårdande myndigheter, polis, åklagare och domstolar. Dessa brott pågår just . Med de resurser vi har måste vi någonstans bestämma om vi ska utreda fall som är för att vi har tagit bort alla preskriptionstider. Eller ska vi ägna oss åt att använda maximerade resurser för att stoppa de brott som pågår nu och se till att vi får de bästa utredningarna och att de aktiva personerna låses in? Detta är den uppfattning tycker är rimligast att föra in här. Ytterst ska detta ses som en fråga om processekonomi. För de värsta brotten har vi gjort mycket för att flytta fram och helt avskaffa preskriptionstiderna, inte minst med tanke på att den tekniska bevisningen har blivit alltmer träffsäker och når allt längre. Här finner vi en bra balans, tycker . Men vi utesluter inte alls att vi återkommande har breda översyner av hela preskriptionsregelverket. Vi får dock aldrig glömma att det handlar om en värld med begränsade resurser. Jag har sett alla partiers budgetalternativ, och de är trots allt begränsade. Därför måste man bestämma var man ska satsa pengarna, och det är alltid här och – de brott som är någorlunda i närtid. Där kommer preskriptionstiderna in som en viktig del för att polisen ska veta hur de ska prioritera. Slutligen, herr talman, tycker jag att det har kommit upp många viktiga verklighetsbeskrivningar som visar hur allvarlig denna brottslighet är och hur viktigt det är att vi jobbar brett med det förebyggande och det repressiva – att jaga och låsa in människor som medvetet skadar barn och kanske förstör deras liv för alltid. Det är viktigt att nämna att vi gör mycket. Jag och tror mycket på den nya polisorganisation som vi nu sjösätter för att effektivisera detta arbete. Det är klart att när 21 myndigheter gör samma sak med begränsade resurser – särskilt de mindre polismyndigheterna – blir det ingen riktig kraft i bekämpandet av denna typ av brott. Där kommer en nationell polis att bli mer effektiv. Det ser jag fram emot. Det som har kommit fram om gränslösheten och att barn utsätts för övergrepp på beställning i hela världen – i eller i något land på andra sidan jordklotet – tycker jag visar att internationellt samarbete är extremt viktigt. Jag och vill påminna kammaren om att det finns ett vägval här. Vi kan gå in i det utmärkta samarbete i Europeiska unionen som dagens betänkande är fullt av. Men flera som sitter här vill gå ur Europeiska unionen och tycker att det är dåligt. Det tycker jag är konstigt. Om man på allvar vill skydda barn och bekämpa dem som skadar och förstör livet för barn måste man på fullt allvar vara beredd att samarbeta. Det finns ett samarbete i vår del av världen som är helt avgörande, och det heter Europeiska unionen. Men det får vi prata mer om . yrkar bifall till förslaget i propositionen, herr talman, och avslag på reservationen i betänkandet. 14 (S) replik: Jag studsade till lite i min bänk när från talade om preskriptionstiderna och att skälet till att inte avskaffa preskriptionstiderna när det gäller sexualbrott mot barn handlar om processekonomi. Om man ska bekämpa sexualbrott mot barn måste det få kosta pengar. Sedan tror inte jag att de fall som från refererar till och som går är jättemånga eller skulle belasta rättsväsendet. För mig och Socialdemokraterna får barn kosta pengar. Om man kan klara upp de här brotten och hjälpa ett barn som blivit utsatt för sexuella övergrepp att ta sig igenom livet måste det få kosta pengar. Att avskaffa preskriptionstiderna för sexualbrott mot barn är en viktig signal till gärningsmännen – till de sjuka och störda personer du pratar om som utsätter skyddslösa barn för övergrepp. De ska veta att oavsett när brotten begicks kan de bli dömda för dem. Jag vill fråga : Menar du allvar med det du sade, att det är ekonomin som är skälet till att ni inte vill avskaffa preskriptionstiderna för sexualbrott mot barn? 15 (FP) replik: uppfattning är att så länge resurserna är begränsade är det viktigt att de används på rätt sätt. Om man tar upp en grundläggande bok i straffrätt ser man att grunden för preskriptionstiderna delvis är att det finns en processekonomisk tanke. Det är väldigt svårt att utreda brott som är . Vi har gjort allt för att ta bort preskriptionstiderna för de absolut värsta brotten. Man kan se på de brott som är aktuella i detta betänkande – försök till köp av sexuell tjänst. Det finns så många brott som pågår just nu mot barn i , och världen. Vi måste vara beredda att rikta resurserna mot den pågående brottsligheten om inte och har en enorm påse pengar för att särskilt jobba med detta. Vi vet hur det ser ut, men det tycker jag är ett viktigt argument. Det blir mycket svårt att utreda annars. Som jag sade utesluter inte någonsin att vi fortsätter att brett se över preskriptionstiderna. Trenden har varit att vi har ändrat dem för de grövsta brotten mot barn. Enligt handlar försök till köp av sexuell tjänst till exempel om en ung pojke eller kvinna som är . Att vi helt ska ta bort preskriptionstiderna för denna typ av brott och utreda dem känns inte som ett riktigt användande av resurserna. Det kan upplevas som en brutal åsikt, herr talman, men jag tycker att den är helt rimlig. 16 (S) replik: säger att det kostar väldigt mycket pengar om vi tar bort preskriptionstiderna för sexualbrott mot barn. Jag undrar om du har räknat på det, vad din uppskattning är och vad du baserar det på. Att ta bort preskriptionstiderna när det gäller sexualbrott mot barn handlar om upprättelse, som jag pratade om i mina anföranden . Pengar kan inte vara det som avgör. Du pratar också om köp av sexuell handling av barn och sade att det har ett lågt straffvärde och att det skulle vara helt orimligt att avskaffa den typen av preskriptionstid. Då undrar jag om och är beredda att gå med på det vi socialdemokrater vill, att se över möjligheten att till exempel avskaffa preskriptionstiderna för grövre brott. Är och beredda att ta bort preskriptionstiderna för till exempel våldtäkt mot barn, grov våldtäkt mot barn? 17 (FP) replik: Kommer Socialdemokraterna med ett papper där man möjligtvis begränsar sig något ska självklart titta på detta, för det finns inget som är så viktigt. Men det kräver i så fall att skjuter till resurser, om man säger att alla preskriptionstider ska bort vad gäller den här typen av brottslighet mot barn. Att säga att allt ska bort är inte rimligt. När vi pratar om de absolut grövsta brotten har tidigare regeringar – även socialdemokratiska, faktiskt – varit beredda att skjuta upp preskriptionstiderna, inte minst när det gäller när man ska sätta i gång preskriptionstidens tidtagarur, så att säga. gör vi det ytterligare upp till , och det tycker jag är ett stort steg framåt. Men det är en balansgång. Det handlar inte om att ge något frikort. Jag måste vara ärlig och säga till er – och det är bra om ni tar till er det också – att det handlar om hur polisen ska prioritera sina resurser. Vi kan gå till de barnutredare inom svensk polis som just går hem och mår dåligt för att de inte hinner hålla ytterligare två förhör i ett ärende som är akut. Ska de ta upp ett rättsfall som är och börja rota i det också? Det känns som att de brott som är aktuella nu är rätt mycket mer prioriterade. Det är det som preskriptionstiderna handlar om delvis, som jag sade. (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får informera om att , som är upptagen på talarlistan, sitter fast i en buss i någon trafiksituation samt att , som också finns på talarlistan, har anmält sjukdom som förhinder för att delta i debatten.) 18 (KD): Det må vara ett uttjatat uttryck, men barnen är vår framtid. Det är de som föds och växer upp i vårt land som ska bygga landet vidare. Det är de som ska ta över stafettpinnen när vi inte längre orkar och förmår. Och det är de som ska göra den insats som krävs för att de i sin tur ska ge sina egna barn de allra bästa förutsättningarna att växa upp, utvecklas och leva sina liv i frihet, hälsa och välstånd, precis som vi har fått denna gåva av våra föräldrar. Det är en del av det eviga kretslopp som vi fötts till på denna jord. Vi i vuxenvärlden har ett särskilt ansvar för våra barn. Det är vi som sätter barnen till världen, och det är vi som ska sörja för att de får de bästa förutsättningarna att utvecklas till personer som är välrustade för den utmaning som väntar dem. När vi fallerar i det ansvaret gör vi det inte bara mot de enskilda barnen utan mot hela mänskligheten. När vuxna utsätter barn för sexuella övergrepp är det inte bara ett angrepp på det enskilda barnet utan ett angrepp på mänsklighetens framtid. På sätt och vis är det också ett av vuxenvärldens främsta svek, för vi kan aldrig kräva att barnen själva ska vara rustade mot dessa övergrepp. Det är endast vi vuxna som är kapabla att förhindra andra vuxna att begå dessa övergrepp. anmäldes 6 320 våldtäkter i vårt land. Av dessa anmälningar var nära hälften – 2 880 – anmälningar om våldtäkt mot barn . Enligt Brås kunskapsrapport våldtäkter mot barn är utvecklingen av antalet anmälda sexualbrott mot barn fortsatt alarmerande. Om detta beror på att fler brott anmäls eller att de sexuella övergreppen mot barn ökar går inte att utröna. Men alldeles oavsett hur det faktiskt förhåller sig är mörkertalet fortsatt stort och det totala antalet övergrepp alldeles oacceptabelt många. Det går inte nog att varna för konsekvenserna av detta svek. Jag vill citera Brås rapport om vad denna brottslighet leder till: Forskning visar att barn och ungdomar är en särskilt sårbar grupp när det gäller djupt integritetskränkande brottstyper som sexualbrott. – – – Det beror bland annat på att brotten sker då offren håller på att utveckla förmågor till intimitet, tillit, integritet och även sin sexualitet Utsattheten kan leda till negativa konsekvenser på både kort och lång sikt, bland annat i form av ångest, depression, inlärningsproblem, missbruk, kriminalitet, självskade- och självmordsbeteende samt relationssvårigheter och sexuella problem. Kort sagt: En stor del av de problem vi ser bland barn och unga kan härledas till sexuella övergrepp mot barn. Vi kristdemokrater driver en agenda för att förbättra barns och ungas uppväxtvillkor i vårt land. Givet vad vi vet om sexuella övergrepp mot barn och deras konsekvenser är vi kristdemokrater både stolta och glada för det arbete som regeringen har lagt ned på att bekämpa dessa brott. Det förslag som ligger på bord är bara ett exempel på hur regeringen stegvis har ökat möjligheterna att förhindra sexuella övergrepp mot barn. I detta fall är det extra glädjande att motsvarande skärpningar görs inom hela EU så att barns rättigheter värnas även i andra länder. Jag vill gärna lyfta fram att det genom de förändringar som föreslås avseende preskriptionstiderna blir möjligt att inte bara pröva fler brott utan också att fler av de drabbade barnen kommer att kunna föra sin egen talan. Detta är viktigt eftersom många av de barn som har utsatts för brott inte blir medvetna om det förrän i livet eller har blivit utnyttjade av någon närstående. Här, herr talman, har jag goda förhoppningar om att föreliggande ändringar leder till att fler oanmälda brott anmäls, liksom till att fler av dessa brott upp med fällande domar. Förslaget är också viktigt i de delar som rör registerkontroll av personer som ska arbeta med barn. Genom detta blir det möjligt att kontrollera om det finns tidigare domar mot personer som söker anställning inom förskola, skola, hälso- och sjukvård eller andra arbeten och frivilligverksamheter där de regelbundet kommer i kontakt med barn. Det är visserligen inget heltäckande verktyg – det har vi hört i debatten – men det är likafullt ett viktigt sådant. Vuxenvärldens ansvar i detta avseende går dock långt bortom registerkontroller. Det vi ska vinnlägga oss om är att oförtrutet arbeta mot det som måste vara en nollvision när det gäller sexuella övergrepp mot barn. Det är vårt ansvar som vuxna – ett ansvar som vi aldrig kan avsäga oss. Jag yrkar bifall till propositionen och avslag på reservationerna till betänkandet. 19 (C): blir morgnarna inte som har tänkt sig, och ibland blir de faktiskt ännu sämre. Jag beklagar att jag inte var här när det var min tur, så nu får det bli i stället. Som jag ser det är det som håller på att hända i samhället en fara, att allt fler arbetsgivare begär utdrag ur belastningsregistret när de tänker anställa. Det måste trots allt finnas en chans för den som har begått ett brott att komma tillbaka till samhället, till ett laglydigt liv med ett hederligt jobb. Om en dom betyder stängda dörrar är risken att en sådan person fortsätter med kriminalitet mycket stor. När det gäller sexualbrott mot barn är det helt andra överväganden som man också måste göra. Den som har dömts för barnpornografibrott eller andra sexualbrott mot barn ska aldrig mer få jobba med barn. Barnens bästa går före allt det andra. Som jag misstänker att andra debattörer har sagt tidigare innebär den nya lag som kommer att träda i kraft egentligen något som vi från har förespråkat . Man ska vara medveten om att många ideella organisationer och föreningar har begärt att få utdrag ur belastningsregistret. Men då har man varit tvungen att lämna ett helt utdrag, med alla brott som har begåtts. Den nya lagstiftningen innebär att man kommer att kunna få ut ett begränsat utdrag ur belastningsregistret, vilket i sin tur gör att integritetskränkningen blir mindre eftersom man behöver visa upp en mindre del av det som står i belastningsregistret i stället för allt. måste man ändå varna för den övertro på utdrag ur belastningsregistret som man ibland när man diskuterar de här frågorna upptäcker att det finns. Man ska komma ihåg att de allra flesta som begår den här typen av brott inte är dömda tidigare och alltså inte finns i belastningsregistret för den här typen av brott. Trots att man kan kräva utdrag ur belastningsregister måste man ändå ha samma kontroll och vaksamhet över dem som jobbar med barn. Det finns ingen garanti för att inget kan hända bara för att man har begärt ut utdraget. När det gäller preskriptionstid är jag generellt positiv till allt som kan göras för att förhindra övergrepp mot barn, speciellt sexuella övergrepp mot barn, men måste man i förslagen fundera på om det hjälper barnet. Är det relevant att utreda sexuellt ofredande ? Det kanske är bättre att lägga just de utredningsresurserna på färskare brott. Jag utesluter inte på något sätt att preskriptionstiderna behöver ses över. Den tekniska utvecklingen, inte minst dna-tekniken, gör att man kan utreda brott på ett mycket bättre sätt trots att har gått. Som svar till och Socialdemokraterna vill jag säga: Vi kan inte plocka ut en typ av brott och säga att vi ska göra om preskriptionstiden där. Det är kanske i stället på sin plats att se över preskriptionstiderna i stort och se om de behöver förändras. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 8 § Internationell delgivning betänkande 2013/14:JuU5 Internationell delgivning (prop. 2012/13:182) föredrogs. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 9 § Fortsatt giltighet av de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel betänkande 2013/14:JuU7 Fortsatt giltighet av de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel (prop. 2012/13:180) föredrogs. 20 (MP): ska vi debattera fortsatt giltighet för de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel. Regeringen har gett polisen stora möjligheter att i hemlighet övervaka medborgare på olika sätt. Lagarna är integritetskränkande och kontroversiella och därför tidsbegränsade. Jag misstänker dock att de kommer att permanentas som så ofta görs med liknande lagstiftning. När det gäller hemliga tvångsmedel såsom hemlig rumsavlyssning och hemlig teleavlyssning ser vi inte något tvivel kring att det finns behov av sådan lagstiftning i det brottsbekämpande arbetet. Däremot finns det väldigt många problem och frågetecken som gör att vi anser att tidsbegränsningen inte ska förlängas. Generellt har regeringen stora problem med att hantera integritetsskyddet på ett tillfredsställande sätt. Vi behöver inte gå in på saker som datalagring, Ipred eller FRA för att konstatera det. Det finns ingen myndighet eller minister som har huvudansvar för integritetsskyddet, vilket tyvärr säger något om integritetsfrågornas låga ställning hos den . Det börjar närma sig krissituation när det gäller integritetsskyddet. bör därför införa en myndighet som har det samlade ansvaret för integriteten – en integritetsskyddsmyndighet som ligger under . Innan en förlängning av de tillfälliga lagarna görs eller permanens över huvud taget diskuteras krävs att ett antal problem löses. Det handlar om att konstatera huruvida lagarna är effektiva och kostnadseffektiva. Det handlar om att i sin tillsynsverksamhet har konstaterat brister hos polis och säkerhetspolis när det gäller gallring av personuppgifter – det görs helt enkelt inte – och svårigheter vid avlyssning av så kallade skyddade samtal. De har också funnit flera andra brister när det gäller användningen av hemliga tvångsmedel. Åklagarna har olika uppfattning om när en hemlig teleavlyssning ska avbrytas i de fall den misstänkte frihetsberövas. De tar i olika stor utsträckning del av sådan information som kommer in till en beslagtagen mobiltelefon efter att den undersökts. Åklagarnas rättstillämpning av de regler som styr underrättelseskyldigheten till enskild förefaller inte vara enhetlig. I vissa fall åsidosätts skyldigheten att besluta om förstöring av upptagningar eller uppteckningar från hemliga tvångsmedel. Polisen saknar rutiner för att säkerställa att även kopior av sådana upptagningar och uppteckningar förstörs och för att säkerställa att avlyssningsförbudet av så kallade försvararsamtal iakttas. Sammantaget är det här så pass allvarliga brister att det är uppseendeväckande att regeringen inte har gjort något för att åtgärda dessa. Dessutom brister myndigheternas dokumentation över åtgärder som vidtas i ärenden om hemliga tvångsmedel i flera avseenden, och lagstiftningen som reglerar frågor om användning av hemliga tvångsmedel är i vissa fall oprecis och ger utrymme för olika tolkningar. I vissa fall saknas regler i lag eller annan författning. fann att olovlig övervakning av digital information skett i realtid hos en polismyndighet.