prot · H10943 · 2013-12-10 00:00:00 — Han berättade om sin hemlighet hur han fick begåvningarna att flyga: Stör dem inte. Se bara till att de får nya stimulerande uppgifter att lösa, så att de inte tappar intresset. På samma sätt är det med idéer som utvecklas till lyckosamma innovationer – politiken ska vara stödjande, men den ska inte vara styrande. Därför är en god infrastruktur för innovationsprocessen så mycket viktigare än vad ett statligt innovationsråd någonsin kan bli. Idéer växer nämligen underifrån; de kommenderas inte fram ovanifrån. Därför gäller det för politiken att göra rätt saker för att få idéer att växa till sig. Alliansregeringens forsknings- och innovationsproposition innehöll historiskt stora satsningar för att utveckla innovationer. Även på life science-området visades radikala grepp både vad gällde fokusering och resurser. Till detta presenterade regeringen en innovationsstrategi som tar långsiktigt sikte på att ska vara världsledande såväl vad gäller idéer som kan omsättas till lyckade innovationer som att dessa kan kommersialiseras med framgång. Det är nämligen meningen att goda idéer och innovationer också ska komma människor till nytta, växa till sig och bli goda affärer – inte bara på hemmamarknaden, utan de ska också möta världen med bästa förutsättningar. Även här fungerar nog mattelärarens tanke om att stimulera och stödja snarare än att styra. I grunden är den enskilt viktigaste åtgärden för ökad utrikeshandel ett allmänt förbättrat näringsklimat. Därför är viktiga reformer för att stärka svenska företags internationella konkurrenskraft och stimulanser i form av investeraravdrag, nu gammalt, satta i verket. De gör det fördelaktigt för privatpersoner att våga satsa på intressanta idéer. Lägg också till forsknings- och utvecklingsavdrag, som i kombination med expertskatten ökar utrymmet för företag att satsa såväl på att rekrytera kompetens som på att öka insatserna när det gäller egen produktutveckling. Det är två ytterst välkomna reformer som toppas av sänkt bolagsskatt, vilket ger en tydlig signal till omvärlden att är ett attraktivt land att etablera sig i. Det är också en lika tydlig signal till redan etablerade företag att det är värt att stanna för att bygga vidare på goda idéer. Till detta behövs en aktiv handelspolitik som inte lutar sig tillbaka och tronar på minnen från fornstora dagar. En aktiv handelspolitik tar sikte på att ständigt vara observant på förändringar i omvärlden, för att främja internationalisering och export. Den är därmed också alert på omställning i handelsfrämjandet, inte minst efter att den europeiska skuldkrisen har försvagat position i världsekonomin. Krisen har nämligen påskyndat en utveckling vi länge har noterat, och många prognoser tyder på att exportutveckling till och kommer att vara mer än dubbelt så stark som exporten till EU. är det slående att så mycket som av medlen för ambassadernas handels- och Sverigefrämjande fortfarande går till att främja . Därför måste det ske en anpassning av handelsfrämjandet till ett landskap där marknader i fjärran växer snabbare än mer traditionella marknader. Handelsfrämjandet är en viktig uppgift för alla ambassader. Globaliseringen har gjort ekonomiskt utbyte till den viktigaste länken mellan och merparten av världens länder. Detta har i sin tur förstärkt betydelsen av de svenska ambassadernas arbete med att främja svenska ekonomiska intressen. Därför satsar nu regeringen extra resurser på att utöka och vässa våra ambassaders handelsfrämjande på 20 prioriterade marknader. De 20 prioriterade marknader som ska leda skiftet av handelsfrämjandet är utvalda på basis av en ny och omfattande ekonomisk analys som identifierar dels maximal exportpotential, dels var det finns särskilda behov av offentliga insatser för att komma över de exporttrösklar som finns. Analysen mäter exportgrad till specifika utlandsmarknader i förhållande till andra relevanta länder som , och . De är indelade i tre kategorier. Den första kategorin är , , och – stora marknader med ytterligare exportpotential för svenska företag. Den andra kategorin är Briksländerna, som , , och – tillväxtmarknader där graden av ekonomisk frihet är låg, vilket också skapar särskilda behov av stöd i form av dörröppnare. Den tredje kategorin innehåller , och – ett antal länder i och där det finns en stark exportpotential men där det också lämnas mycket övrigt att önska vad gäller ekonomisk frihet. Det här försvårar för svenska företag, och det behöver förstärkas. Genom att satsa på dessa länder tar ett viktigt steg i riktning mot större fokus på marknader med betydande potential där näringslivet generellt har ett stort behov av stöd. Ja, hur var det med idéer? Idéer ska frodas i en miljö av fritt kreativt tänkande och stimulerande support, bland annat i form av ökade satsningar på institut och regional verksamhet. Idéerna ska växa och flyga vidare till fungerande innovationer genom genomtänkta och stimulerande incitament i form av skatteavdrag och minskat regelkrångel. Innovationerna ska också kunna ta sig utanför gränserna. Från ord till handling, från idé till verkstad – så bygger vi konkurrenskraft och kan investera i framtida välfärd. Jag beklagar att jag drog över talartiden, men jag gläder mig åt att få yrka bifall till utskottets förslag. (Applåder) I detta anförande instämde Boriana (M), (C) och (KD). 47 (KD): Målet för näringspolitiken är som vi vet att stärka den svenska konkurrenskraften och skapa förutsättningar för fler jobb i fler och växande företag, för att därigenom också bryta utanförskapet. De näringspolitiska insatserna ska även bidra till att uppnå målen i EU:s gemensamma strategi för tillväxt och sysselsättning, 2020. Där finns någonting som det talas väldigt lite om men som från Socialdemokraterna nämnde i debatten om regional tillväxt vi hade . Det gäller våra industrier. När vi pratar om industrier förs tanken fortfarande lätt till den typ av industrier och jobb som tidigare dominerade svensk arbetsmarknad. är dock tillverknings-, verkstads- och processindustrin föremål för högteknologisk forskning och utveckling, där overallerna i många fall har bytts ut till arbetskläder som i vilken bransch som helst. Det gläder mig att det finns ett pågående industrisamtal mellan och . Jag tror att det var i går det fjärde dialogmötet mellan parterna hölls för att diskutera frågor som är avgörande för den svenska industrins framtid – forskning och innovation, kompetensförsörjning och skatter och villkor för företagandet. En av de framtidsindustrier som har nämnts kort är det som i ibland omnämns som livsvetenskaperna. Det är mer känt i den engelska formuleringen – life science. Svensk forskning inom life science håller hög kvalitet, och företagen inom området står för en stor del av svenska exportframgångar. För att vidmakthålla den svenska positionen handlar det dock om att göra insatser på området, vilket regeringen har initierat. Jag som kristdemokrat tror att också behöver samla de insatser som görs för att vi ska få en samverkan även med staten, mellan de berörda departementen inom såväl näring och arbetsmarknad som finans, utbildning och forskning. Därför har vi kristdemokrater tagit initiativ till en process där samtliga aktörer inom industrin samlas och diskuterar under samma tak. Där välkomnar jag samtliga partier att delta, eftersom många av dem som jobbar inom life science efterfrågar ett politiskt intresse – inte minst på landstingsnivå, där vården måste möta upp behoven hos svenska patienter av nya läkemedel och medicinsk-tekniska produkter. Jag kastar mig raskt över till en annan så kallad industri som i internationella sammanhang omnämns som mötesindustrin. Några av de tidigare talarna har varit inne på det här med besöksnäringen, och jag vill bara poängtera att den svenska besöksnäringen – och mötesindustrin speciellt – står inför en hel del utmaningar som inte har med allmän lågkonjunktur att göra. När internationella medier slår upp taxibranschen som oseriös ger det både ekonomiska och emotionella effekter. har ett gott rykte som ett tryggt och säkert land, och det är inte bra när sådant naggas i kanten. Dessutom, som flera andra har nämnt: Om vi får en S-märkt regering efter valet, hur blir det med restaurangmomsen? I så fall blir det ytterligare en anledning att inte förlägga stora internationella kongresser och möten till det som anses vara ett av världens dyraste länder att besöka. Vi behöver gemensamt agera för en stärkt besöksnäring. Även om företagen i den här näringen inte står för de stora anställningsantalen, bygger de stora fastigheterna eller har den största omsättningen är det en bredd av företag som ökar möjligheterna för fler människor att få arbete. I detta anförande instämde (KD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 9 § Utbildning och universitetsforskning betänkande 2013/14:UbU1 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning (prop. 2013/14:1 delvis) föredrogs. 48 (S): fick vi en så kallad från . Den visade på en mycket allvarlig utveckling i det svenska skolsystemet. Vi har haft den sämsta kunskapsutvecklingen i den svenska skolan i hela OECD-området. Det finns stor anledning att känna oro över utvecklingen, för när svenska elever inte lär sig läsa, skriva och räkna är det inte bara ett problem för de elever som inte når målen. Det är ett problem för oss alla. En grundskola som ger goda förutsättningar för alla elever att nå målen är en vinst för oss alla, och det är en vinst för vårt samhälle. Om man dessutom sätter det i ett längre perspektiv, där vi är ett land som ska konkurrera med kunskap och kompetens, blir en utveckling mot allt sämre kunskapsresultat och allt fler elever som inte når målen i för att kunna välja de nationella programmen i gymnasieskolan väldigt allvarlig för vårt land och för de elever som inte når målen. debatterar vi regeringens budget och våra budgetalternativ. Man skulle kunna tänka sig att regeringen med anledning av den mycket allvarliga utvecklingen skulle ta till krafttag, men tyvärr visar det sig att regeringen och regeringens främsta företrädare, utbildningsminister , inte ens bemödar sig att komma till och försvara den budget som regeringen har lagt fram för . Han skulle ta sig an det som både PISA-undersökning och olika rapporter visar på, nämligen allt sämre kunskapsresultat i kombination med en försämrad likvärdighet i den svenska skolan, men icke. Utbildningsministern ägnade nästan hela sin presskonferens om åt att förklara att det inte var hans fel. Det var någon annans fel. Det var föräldrarnas, lärarnas och förstås Socialdemokraternas fel. Och, hör och häpna, han lyckades till och med skylla en del på , hans företrädare som folkpartiledare. Med tanke på hur mager regeringens budget är när det gäller investeringar i den svenska skolan förstår jag att det enda som återstår för regeringen i det här läget, när det kommer så allvarliga rapporter, är att försöka avleda diskussionen till något helt annat. Regeringen har i varje årsbudget sedan de tog över makten valt att prioritera skattesänkningar. Jobbskatteavdrag, fastighetsskatt, förmögenhetsskatt och arbetsgivaravgifter – i varje årsbudget har det funnits en sådan stor skattesänkning. I den budget som vi har att debattera satsas och investeras det tjugo gånger mer i skattesänkningar än i den svenska skolan. Hade läget varit gott, om utvecklingen hade gått åt rätt håll, om fler elever nådde målen och om det hade varit en förbättrad likvärdighet, då hade det varit logiskt; då hade man kunnat förstå det. Men faktum är att situationen är precis tvärtom. Det är mot den bakgrunden som vi socialdemokrater har lagt fram ett förslag som handlar om att prioritera skolan, att investera och stärka skolan i grunden. Och efter har vi blivit än mer övertygade om att det är bättre för landet, för eleverna och för lärarna och rektorerna att vi prioriterar investeringar i den svenska skolan framför skattesänkningar. Socialdemokraterna vill stärka tidiga år. Vi vill redan i förskoleklassen och i ettan, tvåan och trean se till att det blir mindre klasser så att lärarna hinner ta sig an eleverna. Det gynnar elever som har det tufft och inte har så mycket stöd och hjälp hemifrån, men det gynnar faktiskt också elever som när de börjar skolan redan kan läsa och skriva och som i klassrummet behöver mer stimulans och utmaning för att inte tappa sugen av den anledningen. Detta är svårt för en lärare med 28, 29 eller 30 sjuåringar i klassrummet , och än svårare blir det naturligtvis om det dessutom är stökigt i klassrummet. Därför föreslår vi i vårt budgetalternativ att från statens sida öronmärks för att minska klasstorlekarna i de stora klasserna. Det tror vi är en av de viktigaste investeringarna att göra för att kunna få en vändning i den svenska skolan. Vi vill dessutom investera i fler specialpedagoger . Vi vet att det till skillnad från i till exempel vårt grannland är alldeles för många elever som inte får den hjälp och det stöd som de har rätt till enligt lagen, utan de får år in och år ut gå med brister. Först när de kommer upp i sjuan, åttan eller nian och de helt tydligt inte kommer att nå målen för gymnasiekompetens reagerar vuxenvärlden. Det är alldeles för sent då. Det är därför vi vill stärka skolan i grunden, nämligen . På samma sätt, herr talman, vill vi se till att det strukturerade stödet i skolan garanteras alla elever. Vi har ett system, som pekar på, där elever alltför ofta blir lämnade åt sitt eget öde. menar att undervisningen i viss mån har privatiserats. Det har inte blivit bättre av att regeringen har accelererat denna utveckling genom att införa ett stöd för läxhjälp men bara för dem som har föräldrar som har råd att köpa den via det så kallade RUT-avdraget. Det kommer inte att förbättra likvärdigheten. Tvärtom kommer det att försämra densamma. Socialdemokraterna föreslår i stället att läxhjälp ges i varje skola. Det är skolans uppgift och uppdrag att tillhandahålla läxhjälpen till de elever som har behov som inte kan bli tillfredsställda hemifrån. Skolan kan göra detta själv, i samarbete med ideella organisationer eller med företag om de så vill, men skyldigheten att tillhandahålla läxhjälp ska finnas i varje skola. En del av debatten efter har också präglats av att var och en har plockat fram sina gamla käpphästar. Särskilt tydligt har det varit när det handlat om den allt sämre likvärdigheten i det svenska skolsystemet. För oss socialdemokrater är det rent provocerande att vi kommer allt längre bort från en skola för alla. Det är provocerande att vi ser att skolresultaten alltmer hänger ihop med utbildningsnivån i hemmet. Det är tio gånger vanligare att ett barn som kommer från ett hem där föräldrarna bara har grundskoleutbildning inte når målen i än ett barn som kommer från ett hem där någon av föräldrarna har högskoleutbildning. Ska det fortsätta på detta vis? Ja, tyvärr är det väldigt lite som tyder på att den här utvecklingen bryts om man inte är beredd att investera i skolan och genomföra nödvändiga reformer för att stärka hjälpen och stödet i skolan, så att det inte blir upp till om man har föräldrar som kan ställa upp eller inte om man klarar av skolan eller ej. Vi befinner oss i ett allvarligt läge. Mycket av forskningen tyder på, tvärtemot vad en del förståsigpåare påpekar i form av strukturreformer, att nyckeln till vändningen handlar om lärarna. Därför är vi socialdemokrater beredda att göra stora insatser för att vända på läraryrkets kräftgång. Vi vet att det är alldeles för få som söker till lärarutbildningarna i vårt land, för man ser det inte som ett bra framtidsalternativ. Om den utvecklingen fortsätter är det förödande. Med all respekt för betyg, läroplaner, kursplaner, nationella prov eller Skolinspektionen för den delen är det till syvende och sist lärarna som ska göra jobbet. Om vi har lärarutbildningar där det är cirka en sökande per plats och dessutom ojämnt fördelat kommer vi inte att kunna klara av denna utmaning även om man som de borgerliga partierna har snöat in sig på mer och mer kontroll. Man kan kontrollera hur mycket man vill, men om det inte finns kvalificerade och kompetenta lärare som är beredda att engagerat göra jobbet kommer det inte att funka. Det är mot denna bakgrund vi erbjuder de fyra regeringspartierna att försöka komma överens med oss om en gemensam färdplan, en nationell samling för läraryrket. Vi är beredda att göra nödvändiga investeringar för att förbättra villkoren, kompetensutvecklingen, arbetsmiljön och tidsanvändningen och minska byråkratin för att se till att vi har en skola och lärare som har de bästa förutsättningarna och visa att regering och riksdag är beredda att stötta lärarna. Tyvärr nobbade de fyra borgerliga partierna detta erbjudande . Jag kan dock meddela att erbjudandet kvarstår. Socialdemokraterna är beredda att sätta sig ned med de fyra borgerliga partierna, och för att försöka få fram en färdplan för att vända läraryrket. Jag inser att i regeringsställning är det lätt att känna att man har gjort allt som behöver göras. Det är lätt att känna att alla reformer är genomförda och att det bara är att sitta och vänta. Det har dock blivit uppenbart, om inte tidigare så i och med senaste PISA-undersökningen, att utvecklingen går åt fel håll och är allvarlig. Det är därför dags att komma upp ur skyttegravarna och resonera sig fram till en färdplan för läraryrket. Om vi inte lyckas med det spelar det liten roll när ni vill börja betygssätta barnen. Då kommer det inte att hjälpa ett dugg om det blir i förskolan, ettan, tvåan eller när det blir. Det är mot denna bakgrund vi är beredda att göra nödvändiga investeringar och se till att vi får ett läraryrke som är betydligt mer attraktivt och där lärarna har stor autonomi och kan bestämma över sitt yrke utan att utbildningsministern eller detaljstyr genom mer och mer byråkrati. 49 (MP): Jag ska i huvudsak beröra tre frågor. Den ena är den svenska skolans positiva sidor. Den andra, som jag kommer att lägga mer krut på, är Alliansens misslyckande. Den tredje handlar om de verktyg och förslag som vi ser som nödvändiga för att vända utvecklingen i svensk skola. Svensk skola har många positiva sidor. Våra elever ligger i den absoluta toppen vad gäller kunskaper i engelska, och det ska vi vara glada över. Våra elever ligger i framkant vad gäller demokratifrågor. De visar starkt stöd för demokratiska grundvärden och yttrandefrihet. Svenska elever visar också starkt stöd för olika minoriteters rättigheter. De svenska eleverna värderar jämställdhet mellan könen högre än ungdomar i många andra länder. De är duktiga i den digitala världen och på problemlösning. Den svenska skolan uppmuntrar till kreativitet, självständighet och kritiskt tänkande. Våra barn trivs huvudsakligen i skolan, och tusentals eldsjälar i skolan arbetar för att förbättra skolans villkor. Detta är positiva sidor av den svenska skolan som är viktiga att minnas när vi talar om och annat. Det är sidor som Alliansen sällan lyfter fram, utan man har haft annat i kikaren. De positiva sidorna av skolan är viktiga att uppmuntra, men svensk skola har också en annan sida som är mindre smickrande. Det är denna sida som syns i PISA-resultaten. Även om vi vet att dessa resultat inte är det bästa måttet på kunskap och bildning är det en sida som är viktig att bejaka. I PISA-undersökningen som kom innan Alliansen kom till makten hade kunskaperna i matematik, läsförståelse och naturkunskap sjunkit. Dessa sjunkande resultat gjordes av och andra i Alliansen till stora rubriker om katastrof i den svenska skolan. En sällan skådad svartmålning av den svenska skolan inleddes. Det enda vår nuvarande skolminister ägnade sig åt var svartmålning, PISA-resultat och åter PISA-resultat i stället för att ägna sig åt konstruktiv kritik och hur man kan förbättra de negativa sidorna. Strategin hos , vår nuvarande skolminister, och övriga i Alliansen var att svartmåla den svenska skolan så mycket som möjligt tills de kunde ta över. Alliansens och speciellt företrädare for land och rike runt och talade om katastrofen i den svenska skolan. Man lovade guld och gröna skogar. Bara de kom till makten skulle de förändra allt . I handen har jag valmanifest . Här står det på s. 5: Vi ger väljarna löftet att vända kunskapsraset, stoppa utslagningen och öka likvärdigheten . , 2011 och 2012 har passerat, snart även 2013. I stället för att vända utvecklingen är det djupdykning som gäller. Ni som såg PISA-resultaten vet att de sjunker i motsats till löftet att de skulle ha vänt uppåt . Vi behöver kanske 10 eller till. Det kommer att dyka ännu mer. , kanske i mitten av seklet, vänder det. Jag har fått olika bud i kammaren. En gång vänder det 2015, 2020 och en tredje gång 2025. Internationella studier visar att det går att vända ett skolsystem från det sämre till det bättre . Vi har bra exempel på det från andra länder. Vi har inte vänt; det är fortfarande djupdykning som gäller. Och vad säger företrädare, speciellt ? Jo, att det är andras fel. Det är andras fel att kunskaperna sjunker. Det är andras fel att likvärdigheten minskar. Det är andras fel att skolsegregationen ökar. Det är andras fel att utslagningen ökar. Det är lärarnas fel, det är Socialdemokraternas fel, det är föräldrarnas fel. finner de en syndabock i stället för att erkänna sina misslyckanden. kom Alliansen till makten, herr talman. har 90 000 elever lämnat den svenska utan gymnasiebehörighet. Det är 90 000 misslyckanden för Alliansen. År , , är det 11 000, 12 000, 13 000 som lämnar den svenska skolan utan gymnasiebehörighet. Och som sagt, i stället för att erkänna sina misslyckanden skyller ni bara på andra. För skull, erkänn era misslyckanden! Säg att er politik inte har fungerat! Alliansens misslyckade politik beror på ett par faktorer. Den ena är att de har prioriterat fel. Ni som följde debatten om budgeten noterade att vi hade ett budgetöverskott på ca – ett reformutrymme. Och vad gör Alliansen? I stället för att satsa på skolan satsar de på skattesänkningar och på skolan. Det borde vara tvärtom. säger till och med väljarna ifrån. sade sex av tio: Vi vill inte ha den här skattesänkningen på det sätt som ni gör den. Satsa på skolan i stället! Felprioriteringar är det ena. Det andra är vad de ägnar sig åt i stället för att ägna sig åt de stora frågorna. Vad ägnar sig åt? Av med kepsen! Ta bort mobilen! Läraren ska stå där, hon eller han ska inte stå där och så vidare. Jag håller här i min hand från . I stället för att bemöta kunskapsraset med en genomtänkt politik vill ha mer disciplin i klassrummen. Löser man skolans problem med mer disciplin? , det hjälper inte patienten. Hon eller han blir inte friskare av att man ger henne eller honom mer av fel medicin. Det är inte disciplinen som ska vända den svenska skolan. Det är faktiskt pinsamt. Hur ska vi bemöta de sjunkande resultaten och förbättra den svenska skolan? Vi vill prioritera skolan framför skattesänkningar. Vi vill rikta stödet till eleverna i de tidigare åldrarna. Vi vill ge dem mer tid med sina lärare. Vi vill att eleven ska ha rätt till sin lärare och mer tid med sin lärare. Hon eller han ska få stöd när behovet noteras i de tidigare åldrarna. Det hjälper inte mycket att få stöd i , utan det behövs stöd . Vi måste ge stöd – i 2:an, 3:an, 4:an, 5:an – och inte vänta till de senare åldrarna. Vi ska satsa på lärarna. Lärarna måste få den lön de förtjänar. Lärarna måste få den tid de behöver för att planera lektionerna, och lärarna måste få det inflytande de behöver. Vi föreslår därför ordinationsrätt. Vi behöver också fler satsningar. Vi gör satsningar motsvarande 23 miljarder mer än Alliansen på skolan i stället för skattesänkningar. Vi vill att skolan ska ha minst 10 000 fler medarbetare. Det handlar om elevhälsan, specialpedagoger, studie- och yrkesvägledare, personer som ska avlasta lärare, förskolan med mera. Och vi vill öka karriärmöjligheterna för lärarna med ytterligare 5 miljarder.