prot · H10927 · 2013-11-14 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Protokollet för justerades. 2 § Ansökan om ledighet vice talmannen meddelade att (V) ansökt om ledighet –. Kammaren biföll denna ansökan. vice talmannen anmälde att (V) skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 § Anmälan om kompletteringsval vice talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i och som suppleant i samt att riksdagsgrupp anmält som suppleant i arbetsmarknadsutskottet under ledighet. vice talmannen förklarade valda till suppleanter i (M) (M) vice talmannen förklarade vald –till suppleant i arbetsmarknadsutskottet (V) 4 § Anmälan om subsidiaritetsprövning vice talmannen anmälde att utdrag ur prot. 2013/14:9 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag hade kommit in från finansutskottet. 5 § Anmälan om faktapromemoria vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2013/14:FPM20 Meddelande om förenklingsprogrammet Refit KOM(2013) 685 till 6 § Anmälan om granskningsrapport vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport hade kommit in från : RiR 2013:13 Landsbygdsprogrammet – från jordbruksstöd till landsbygdsstöd? 7 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2013/14:72 Till Interpellation 2013/14:72 Handlingsplan för mänskliga rättigheter i av i (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (FP) Enligt uppdrag expeditions- och rättschef Interpellation 2013/14:84 Till Interpellation 2013/14:84 Ratificering av tilläggsprotokoll av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag 2013/14:112 Till Interpellation 2013/14:112 Psykiatrins behov av långsiktighet av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 8 § Ärende för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: EU-dokument KOM(2013) 769 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 9 § om statliga myndigheters skydd mot korruption m.m. betänkande 2013/14:KU4 om statliga myndigheters skydd mot korruption m.m. (skr. 2012/13:167) föredrogs. 1 (MP): Vi ska prata om korruption. Det är ett politikområde som är oerhört viktigt ur ett globalt perspektiv och ur ett europeiskt perspektiv men också ur ett svenskt perspektiv. Det är ett område som är försummat i . Vi har diskuterat frågan alldeles för lite. Skälet till det är att vi tror att vi i inte drabbas särskilt mycket av korruption. är det där nog sant, och ibland är det kanske mindre sant. Talesättet är att hälsan tiger still; då pratar man inte så mycket om det. I det här fallet är det tyvärr också så att ohälsa och svår sjukdom ofta tiger still; det är ingen av de inblandade som har något direkt intresse av att frågorna ska komma upp. Det kan finnas risk för att det finns mer problem än vad man ibland vill veta av. I opinionsundersökningar har det – bekymmersamt nog – kommit fram att en oroväckande stor andel av svenska folket tror att korruptionen är utbredd i . Det är en större andel än i övriga nordiska länder. De kan ha fel, men det kan också ligga något i detta. De som oftast reagerar och som man får höra kritik från när det gäller det här området är företagare. Kritiken är ofta kopplad till offentlig upphandling och andra saker som berör företagare. När vi diskuterar i frågan visar det att det finns ett stort utrymme för att förbättra situationen, för att arbeta politiskt och göra förebyggande insatser för att minska riskerna för korruption. visar på en del problem bland de myndigheter man har undersökt, till exempel att arbetet inte är särskilt intensivt på området. Man har också sex olika rekommendationer, bland annat att myndigheter och regering borde ha ett mer samlat ansvar för frågorna. Man rekommenderar att det borde finnas ett tydligt krav på att en myndighet värderar korruptionsrisker i verksamheten. Varje myndighet borde ha bättre rutiner för att anmäla misstankar, och det borde finnas ett starkt skydd för personer som slår larm. Det handlar om ett mer samlat ansvar, som jag var inne på, hos både myndigheter och regering. Jag har inte skrivit några reservationer den här gången. Jag har i stället skrivit ett par särskilda yttranden. Det handlar delvis om att ifall vi ska arbeta mer offensivt och framåt när det gäller att begränsa risken för korruption vore det bra om regeringen också tar ett tydligare samlat ansvar inom sin organisation. I brukar vi dock resonera som så att vi inte ska tala om för regeringen hur de ska organisera sig. Det måste vara en fråga som regeringen bestämmer. Därför väljer jag att peka på det som inte bara pekar på – även , som har besökt utskottet, pekar på att det skulle kunna vara en bra lösning – och som jag tror är en riktig väg. Men vi ska som sagt inte besluta och ge tillkännagivanden om hur regeringen ska organisera sig; det måste de få göra själva. Men det är något att tänka allvarligt på. En annan fråga som jag har skrivit ett särskilt yttrande om är att man borde arbeta betydligt mer för att öka kunskapen och medvetenheten hos de svenska myndigheterna när det gäller korruptionsrisken. granskning visar tydligt att det stämmer. Även detta är ett stort område där regeringen skulle kunna arbeta med att ta betydligt mer initiativ men som man inte gör så mycket åt. Generellt när det gäller granskning är regeringens svar påfallande ofta: Vi gör redan en del saker. Vi behöver nog inte göra så mycket mer heller. I något fall pekar regeringen till exempel på att det nu pågår en utredning om stärkt skydd för whistleblowers. Det är en bra grej. har tagit det här initiativet, och vi har gjort ett tillkännagivande i som leder till att regeringen uppmanas att ta ett sådant initiativ. Där kan vi också ta åt oss lite av det positiva arbetet. I övrigt svarar inte regeringen för så många insatser och åtgärder på området. Det samlade intrycket är, som sagt, att det finns väldigt mycket som en regering skulle kunna ta initiativ till här. Vi får se om det händer något mer eller om en möjligen ny regering efter valet kan vara mer aktiv på området. 2 (S): Vårt tema här i kammaren , statliga myndigheters skydd mot korruption, har nu introducerat. Det är ett tema som verkligen ger skäl att höja blicken. En av vår tids stora demokratiska utmaningar är att värna en politik och en förvaltning utan korruption. Så är det eftersom hela det politiska systemets legitimitet i grunden vilar på medborgarnas tillit. Korruption undergräver förtroendet för både samhället och demokratin. För oss som är politiker handlar det om att vårda det förtroendekapitalet, och ju mer vi tror på att lösa stora problem tillsammans inom ramen för demokratin desto viktigare blir det förstås att vårda förtroendekapitalet. Människor måste kunna lita på att politiker och tjänstemän har en stark etisk kompass i alla frågor, från socialförsäkringar till utbildning och klimatpolitik. Det gemensamma bästa, inte egenintresset, ska så i fokus. I det engelska språket uttrycks det på ett vackert sätt, att uppdraget för alla i det offentliga är att tjäna allmänheten, to serve the public. är, som vi redan har hört, ett land som är relativt förskonat från korruption. Det ska vi naturligtvis vara väldigt glada över. Men det är också ett faktum att är ett land där riskerna för korruption länge har underskattats. Så sent som i presenterade Greco, arbetsgrupp mot korruption, sin fjärde granskningsrapport om med förslag om hur vi bättre kan förebygga korruption. Den här gången handlar det om riksdag och domstolar. Det ger skäl att reflektera över våra egna brister. har korruptionsproblemen i lyfts upp i en rad svenska studier och rapporter. En av rapporterna är granskning av 65 myndigheter, den som är utgångspunkt för vår debatt här . rymmer, som redan har pekat på, ganska skarp kritik av det arbete som regering och myndigheter har genomfört i syfte att stärka skyddet mot korruption. Den övergripande slutsatsen är att svenska myndigheters skydd mot korruption är otillräckligt. Många myndigheter har inte värderat korruptionsriskerna tillräckligt och saknar viktiga instrument för att motverka och upptäcka korruption. Bristerna gäller till och med myndigheter som har en verksamhet som rymmer stora korruptionsrisker. Ett exempel på hur svagt det förebyggande arbetet är är att bara tre av 65 myndigheter använder arbetsrotation, trots att det är ett mycket effektivt sätt att motverka korruption, inte minst i den riskutsatta offentliga upphandlingen. Det är också bekymmersamt att kan visa att de åtgärder som regeringen har vidtagit inte har fått avsedd effekt. Det gäller till exempel förordningen om intern styrning och kontroll, den som kallas FISK, liksom det viktiga arbetet med värdegrundsfrågor. föreslår, med utgångspunkt i sin rapport, att regeringen ska ställa tydligare krav på myndigheterna och att man ska överväga att ge ett enda departement huvudansvaret för korruptionsfrågan. menar även att det bör vara obligatoriskt för myndigheter att medverka i ett gemensamt nätverk mot korruption under ledning av en ansvarig myndighet. Frågor om korruption ska också inkluderas i myndigheternas arbete med etik och värdegrund på ett bättre sätt än . Regeringen har som svar på rapporten gjort klart att man, precis som , anser att skyddet mot korruption i myndigheterna behöver stärkas. Regeringen har svarat att man vill gå vidare med några av de viktiga förslag som har fört fram. Så får till exempel ett tydligt ansvar för korruptionsfrågorna. Men gör regeringen klart att man vill att åtgärder mot korruption så långt som möjligt ska rymmas inom gällande regelverk och organisation. Det är, kan vi säga, en minimalistisk strategi. Korruption ska inte vara en fråga som lyfts över andra i . Det innebär bland annat att man inte vill peka ut något departement som ska ta ett samlat grepp om korruptionsfrågorna, som också nämnde, utan korruptionsarbetet i myndigheterna ska i stället följas upp i den ordinarie myndighetsdialogen. Regeringen vill inte heller göra det obligatoriskt för myndigheterna att delta i nätverk mot korruption. Socialdemokraterna välkomnar regeringens ambition att fortsatt stärka myndigheternas arbete mot korruption. Vi har också respekt för de bedömningar som regeringen gör av hur man vill organisera sitt eget arbete i . Vi står bakom utskottets betänkande. vill vi från socialdemokratisk sida understryka hur viktigt det är att den modell för uppföljning av korruptionsarbetet som regeringen nu väljer verkligen leder till resultat. Regeringens huvudinriktning, att korruptionsarbete ska föras in i det löpande arbetet som en fråga bland alla andra, kan ha fördelar, men i ljuset av korruptionsfrågans helt grundläggande betydelse för det politiska systemets legitimitet finns det också starka argument för att ge korruptionsbekämpningen en högre dignitet. Just därför blir löpande utvärdering och uppföljning så viktig. Låt mig också notera att vi i betänkande framhåller vikten av ett aktivt arbete mot korruption även i kommuner och landsting, särskilt i fråga om upphandling och närliggande områden. Som socialdemokrater vill vi i det sammanhanget peka på att det finns grundläggande frågor om god samhällsstyrning, som behöver analyseras mer . Till dem hör frågan hur arbetet i offentligt driven och finansierad verksamhet bör organiseras och styras för att minska risken för korruption. Olika organisationsmodeller och olika styrsystem rymmer olika typer av risker. En stor del av den kommunalt finansierade verksamheten bedrivs i privata företag, inte som förr av offentligt anställd personal. Vad betyder det för möjligheterna att förebygga korruption? Ska den värdegrund och de etiska förhållningssätt som vi vill ska gälla för offentliganställda också gälla för privatanställda? Hur ska kontrollen ske och hur ska ansvar utkrävas av privata företag som arbetar på uppdrag av det allmänna? Ett annat område, som av allt att döma kommer att kräva mer uppmärksamhet , är offentlig upphandling. Det är bra att regeringen redan har gjort klart att man vill effektivisera upphandlingsstödet för myndigheterna, men det som saknas menar jag är en mer genomtänkt syn på sambandet mellan upphandling och risk för korruption. I en aktuell , Allmän nytta eller egen , slår författarna fast att undersökningar visar att just den ökade upphandlingen i sig är en källa för ökad korruptionsrisk i de nordiska länderna. I ljuset av den observationen är det bekymmersamt att regeringen så starkt bejakar ökad privatisering och mer upphandling. Beaktas riskerna för ökad korruption i tillräcklig grad? Finns det risk för att förtroendet för offentligt finansierade verksamheter skadas? Jag vill avsluta med att uttrycka min tillfredsställelse över den samsyn vi har, partierna emellan, när det gäller att stärka skyddet mot korruption. Ansvaret för att värna en väl fungerande förvaltning måste axlas gemensamt om vi ska lyckas, det är min övertygelse. Ytterst handlar det om förtroendet för det politiska system, som vi alla har ansvar för. 3 (M): I en bok av och berättas om en doktor i fysik i som tröttnade på den skenande korruptionen i sitt hemland. Han lanserade därför idén om en nollrupiesedel, alltså en kopia av en riktig rupiesedel men med värdet noll och försedd med texten: Jag lovar att varken ta emot eller ge en muta. Sedeln trycktes upp i samråd med en organisation mot korruption och spreds i stora volymer. Tanken är att de människor som har med myndighetsföreträdare att göra och hamnar i en situation där man förväntas ge en muta i stället för att ge en riktig sedel ska sträcka över nollrupiesedeln. Det finns många berättelser från om att det har gett tydlig effekt. En del myndighetsföreträdare skäms när de får sedeln i handen och handlägger ärendet korrekt. Andra blir rädda för att avslöjas och bli anmälda som korrupta. Uppenbarligen har personen som överlämnar nollrupiesedeln ett engagemang mot korruption och kan därmed förväntas göra en anmälan om myndighetspersonen framhärdar och kräver en riktig sedel som muta. Det är ett exempel på en folklig protest mot korruption i ett land där korruption är så vanligt förekommande att det allvarligt skadar människors förtroende för myndigheter och politiker. Förväntar man sig på goda grunder att ens ärende inte ska bli korrekt handlagt om man inte betalar mutor till de tjänstemän som handlägger ärendet riskerar man naturligtvis att förlora upplevelsen av delaktighet i samhället och har ingen anledning att känna lojalitet med myndigheterna och staten. I många länder är korruptionen så utbredd att den undergräver statsmaktens legitimitet och riskerar att fräta sönder det sammanbindande kittet i samhället. Det är givetvis mycket allvarligt. är det dock viktigt att framhålla att är mycket långt från en sådan situation. är och har länge varit ett av världens minst korrupta länder. senaste rankning placerar på fjärde plats bland världens länder när det gäller att vara fri från korruption. Vi hamnar efter , och . Dessa tre länder hade 90 poäng av 100 möjliga, och hade 88. Vårt resultat är alltså mycket bra, och skillnaden är hårfin. Det här har vi anledning att vara stolta över. Vi lever i ett land med en god förvaltningstradition där korruption inte är ett accepterat inslag. ska vi självfallet inte vara naiva. har flera fall avslöjats där mutor och bestickning förekommit i offentlig verksamhet. Det är i det sammanhanget värt att notera att det här endast i viss mån handlar om statliga myndigheter. Vi har exemplet med . I stället är det tydligen i än högre grad förekommit på nivå, till exempel i . Det finns också exempel från andra kommuner. Den här debatten handlar om myndigheters skydd mot korruption. har till uppgift att granska den statliga förvaltningen, inte att göra analyser på nivå. Men det är väl rätt så tydligt att den kommunala nivån på olika platser i präglas av bristande transparens, ett visst inslag av svågerpolitik och nära kontakter mellan tjänstemän och leverantörer. Det här förstärks i kommuner där ett och samma parti eller en och samma grupp av partier har ett långvarigt maktinnehav. Då är det lättare för den här typen av strukturer att slå rot. Som sagt har vi inget underlag för att debattera korruption. Men det finns ändå mycket som tyder på att det är ett större problem än korruption i statliga myndigheter, vilket är det vi har att diskutera . lämnar sex rekommendationer i sin rapport, fyra till regeringen och två till de statliga myndigheterna: 1.Riksrevisionen föreslår att regeringen ska överväga ett tydligt krav på alla myndigheter att värdera risker för korruption i sitt riskarbete. Regeringen delar uppfattning att det kan finnas skäl att särskilt uppmärksamma myndigheterna på vikten av att inkludera korruptionsfrågan i det löpande arbetet med intern styrning och kontroll. Regeringen kommer också i samråd med , , att diskutera hur man kan stärka myndigheternas riskarbete när det gäller korruption. 2.Riksrevisionen menar att ESV bör få i uppdrag att följa upp i vilken mån myndigheterna hanterar korruptionsriskerna. Där säger regeringen att man inte är beredd att ge ett särskilt uppdrag till ESV utan menar att uppföljningen bör göras av respektive fackdepartement i relation till de myndigheter departementet har ansvar för. 3.Riksrevisionen föreslår att ett departement ges ett samlat ansvar att följa upp hur statlig förvaltning beaktar korruptionsfrågor. Regeringen säger att man inte har för avsikt att ge ett departement ett sådant ansvar utan menar att arbetet bör ske inom ramen för regeringens ordinarie styrning och uppföljning av myndigheterna, vilket som sagt respektive fackdepartement har ansvar för. 4.Riksrevisionen föreslår att en myndighet får i uppdrag att vidareutveckla och stärka myndighetsnätverket mot korruption. Regeringen säger att man kommer att ge ESV ansvar för att utveckla formerna för ett erfarenhetsutbyte om åtgärder mot korruption. 5.Riksrevisionen föreslår att varje myndighet ska införa rutiner för att anmäla misstankar om korruption. Regeringen säger å sin sida att varje myndighet måste bedöma vilka åtgärder som krävs utifrån en analys och värdering av riskerna på den enskilda myndigheten och konstaterar att en utredning om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om missförhållanden är tillsatt, arbetar och kommer att lägga fram förslag framöver. 6.Slutligen föreslår att regeringen ska säkerställa att korruptionsfrågor inkluderas i myndigheternas etik- och värdegrundsarbete. Detta är någonting som regeringen instämmer i. Regeringen har inrättat en värdegrundsdelegation, som bland annat ska främja en kultur som förebygger korruption och andra oegentligheter. Sammanfattningsvis är det väldigt tydligt att regeringen delar den bedömning gör när det gäller att myndigheternas arbete mot korruption behöver förstärkas. De skillnader som finns mellan regeringen och handlar om organisatoriska frågor, inte om hur man principiellt ser på korruptionsproblemet. Regeringen vill inte inrätta olika särlösningar för att hantera korruptionsrelaterade risker och problem, utan vill använda den form för myndighetsstyrning som är etablerad, nämligen att respektive fackdepartement ansvarar för sina myndigheter. Däremot kommer att få vissa uppdrag som syftar till att ge ett generellt stöd. Det är viktigt att framhålla att det här är en logisk och rimlig hållning från regeringen. Det finns en mängd olika frågor som varje myndighet har ansvar för att följa upp. Det ska finnas gott ledarskap i myndigheterna. Man ska arbeta med rekrytering, jämställdhetsfrågor och hbt-frågor. Jag skulle vilja gå så långt som att jämföra korruption som samhällsproblem med till exempel mobbning på arbetsplatser, inklusive statliga myndigheter. Mobbning är sannolikt ett större samhällsproblem än korruption i vårt land. Det är tusentals människor, även inom och statlig förvaltning, som utsätts för mobbning på arbetsplatsen. Jag tror inte att det är tusentals tjänstemän som tar mutor. Det är viktigt att sätta saker i relation till varandra. Lyfter man fram korruptionsfrågan särskilt signalerar man därmed att man ser det som ett mycket större och allvarligare problem än många andra viktiga problem som myndigheterna har att hantera. Korruption måste tas på stort allvar, men måste också sättas i relation till andra problem i vårt samhälle och inom myndighetsarbetet. delar självklart regeringens och bedömning att myndigheternas arbete med att förebygga korruption behöver förstärkas. Men det är sammantaget också väldigt tydligt att regeringen tar korruptionsfrågorna på allvar och arbetar med ett antal åtgärder. Låt mig också säga något kort om det som anfördes om den ökade förekomsten av upphandlingar. Syftet med lagen om offentlig upphandling är att upphandlingssystemen ska bli transparenta och rättvisa, att alla företag ska behandlas lika. Innan vi hade lagstiftning om offentlig upphandling kunde till exempel kommuner ha nära underhandskontakter med olika företag. Det kunde lätt uppstå osunda relationer. har vi ett tydligt system för offentlig upphandling som är transparent och som kan prövas i domstol om man inte är nöjd. Det bidrar naturligtvis till att motverka korruption och öka rättssäkerheten för företagen. Jag vill bestämt avvisa idén om att en annan regering skulle kunna arbeta effektivare mot korruption. Det är väldigt tydligt att den här regeringen tar korruptionsfrågorna på stort allvar och vidtar en rad åtgärder, men gör det på ett rimligt sätt i relation till korruptionsproblemets storlek. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 4 (MP) replik: Jag tycker att anförande var ganska belysande. Det är precis det här som jag känner är problemet i när det kommer till korruptionsfrågorna. Å ena sidan anser ni att detta är en fråga som man måste ta på allvar. Å andra sidan finns det inget större problem. Därför får ni inte uppmärksamma det här området så mycket att ni kan anklagas för att tycka att det skulle vara ett större problem än mobbning eller någon annan samhällsfråga som också är viktig. Det gör att man inte kan göra någon ordentlig insats för att uppmärksamma det här särskilt, och därför blir egentligen ingenting gjort. Jag tycker att det riktiga angreppssättet i den här frågan är att fastslå att vi i alltför länge har gjort alltför lite. Ska det bli en ändring på det, så att svenska myndigheter och den tar det här på allvar och så att de som upplever att korruption är ett problem i ser att vi politiker gör någonting åt det, då måste man införa en del särlösningar . Är man inte beredd att göra det, därför att det i värsta fall kan uppfattas som att korruption är ett problem i om vi försöker göra någonting åt korruptionen eller försöker arbeta mer för att förebygga den, då kommer man inte heller att lyckas minska korruptionen eller förebygga den. 5 (M) replik: Jag vill påstå att försöker skapa en konflikt där det inte finns någon konflikt. Jag var i mitt anförande väldigt tydlig med att korruption är ett allvarligt samhällsproblem där den förekommer. Självklart är det mycket allvarligt att tjänstemän på har sålt uppehållstillstånd. Självklart är det mycket allvarligt med den korruptionshärva som avslöjats i . Det är klart att detta undergräver allmänhetens förtroende för myndigheterna på både statlig och nivå. är det belysande att i sitt anförande inte förde fram något enda exempel på korruption som han särskilt ville betona. Han gav oss inte några ytterligare exempel utöver den handfull som vi har sett i medierna. Det är naturligtvis allvarligt med dem som har avslöjats. Men det finns också skäl att inte göra ett problem större än vad det är. Om nu är världens fjärde minst korrupta land, finns det då anledning att framställa korruption som ett stort samhällsproblem i ?