prot · H10939 · 2013-12-04 00:00:00 — Det är ostridigt, menar jag, att det i riksdagsordningens 5 kap. 12 § står att budgetprocessen i den första delen avslutas med ett enda beslut, ett enda klubbslag i – inte med två, inte med tre, inte med att man backar och ändrar det beslutet, utan med ett enda beslut. Tanken med detta är väldigt enkel: Man ska hålla ihop en helhet. När nu detta faktiskt står i riksdagsordningen är min enkla fråga till Socialdemokraterna: ska man inte följa det som står i riksdagsordningen? 188 (S) replik: Det står i riksdagsordningen att utskotten har initiativrätt. Den initiativrätten utnyttjar vi. Vi har också fått stöd för vårt förslag i utskottet. Så enkelt är det. Sedan har det naturligtvis funnits andra tider då den här typen av initiativ också har tagits, till exempel om en begränsning av fastighetsskatten, som var ett socialdemokratiskt förslag som också beslutades efter att budgeten hade beslutats. Där fanns det en moderat reservation som ville gå ännu längre. Detta är exempel på att detta har hänt också . Skälet är alltså att det finns initiativrätt. Regeringen klarar inte budgetmålen. Ni spenderar mer än vad ni har råd med. Då är det rimligt att ett parti som vårt, som tycker att ordning och reda i statsfinanserna är väldigt viktigt, har möjlighet att driva den frågan. har haft ett väldigt högt tonläge i den här debatten. Jag tycker att det är väldigt tråkigt att man använder ord som vämjeligt om andra människor och partier. Jag tycker inte att det hör hemma i en riksdagsdebatt, och det är märkligt att det fick passera obemärkt den här gången men inte förra gången, då jag påpekade detta i starka ordalag. 189 PER (MP): är det en bra idé att gå tillbaka till kärnfrågorna. Vad är det egentligen för reform som vi här diskuterar? Vad är det vi diskuterar för och emot? Den fråga som vi nu talar om är i grunden om fler människor med höga inkomster ska slippa att betala statlig skatt. I de första fyra anförandena i debatten märktes det inte särskilt mycket av den sakfrågan. I stället talades det mycket och länge om budgetregler, rambeslut, modeller och regelverk. Det finns skäl till det. Skälet är nog att det helt enkelt inte är särskilt roligt för regeringspartierna att få försvara den politik man går ut med här, nämligen att öka de ekonomiska klyftorna, till exempel mellan män och kvinnor i vårt samhälle. Jag vill gärna uppehålla mig vid sakfrågan ett tag. Jag tycker att den också förtjänar att debatteras. För del är det svårt att förstå varför det i när vi har kärva statsfinanser och när statens ekonomi går med underskott är högsta prioritet att sänka skatten för dem med högst inkomster. Vi ser hur skolresultaten i dalar, eller snarar rasar, i jämförelse med andra länder. Skulle det inte i ett sådant läge vara mer relevant att satsa pengarna på att få en bättre skola – en skola där vi har fler lärare som kan möta eleverna och hjälpa dem med deras problem? Studier visar att vården i fungerar dåligt. Vårdresultatet sjunker jämfört med andra länder. Hade det inte varit relevant att satsa dessa 3 miljarder på att få en bättre vård i och låta fler få hjälp tidigare på akuten i stället för att de ska sitta och vänta i timmar, som de ofta får göra? I stället väljer regeringen att använda dessa 3 miljarder till att sänka skatter för oss som redan har höga inkomster. Den prioriteringen kan inte ställa sig bakom. Vi tycker att det är fel använda pengar. Det märkliga är också att redan som regelverket ser ut höjs skiktgränsen automatiskt . Den räknas upp. Men uppenbarligen räcker inte denna uppräkning för regeringen. Det räcker inte med att man bara följer löneutvecklingen, utan man måste ta i extra mycket och höja skiktgränsen rejält, för 3 miljarder. Det vore intressant att få en förklaring: Varför är detta så relevant att man ska göra det i ett läge när vi har en budget med underskott och statsfinanser under press? Det finns flera skäl till att vi inte tycker att den reform som regeringen föreslår inte är träffsäker och inte bra. har vi tyvärr ett samhälle där kvinnors löner är lägre än mäns. Det är något som gör mycket för att försöka förändra. Vi har många olika reformer i vår budget för att förhindra att den situationen ska bestå in . Under Alliansens tid i regeringsställning har den ekonomiska klyftan mellan kvinnor och män ökat dramatiskt. De ekonomiska skillnaderna mellan könen blir alltså med regeringens politik allt större som går. Det förslag som vi nu talar om, nämligen att i ett steg höja skiktgränsen, skulle ytterligare öka klyftan mellan män och kvinnor i . Detta är alltså en reform som direkt ökar skillnaderna i inkomst mellan män och kvinnor. Vi kan inte från sida finna att det är rimligt. Vi försöker i stället genom att till exempel föra en ansvarsfull arbetsgivarpolitik och se till att åtminstone staten går före och försöker minska löneklyftorna mellan män och kvinnor. Vi vill gärna ge i uppdrag att försöka se till att man inte får ökade inkomstklyftor mellan män och kvinnor, men regeringens reformer går i rakt motsatt riktning. De ökar de ekonomiska klyftorna. Vi tycker att detta är ännu ett starkt skäl att säga nej till regeringens förslag om att sänka skatten ytterligare för dem med höga inkomster. Under den här mandatperioden har regeringen hanterat budgeten på ett helt annat sätt än tidigare regeringar har gjort. har man lagt in fler och fler kontroversiella frågor i budgeten. Anledningen till att man gör det är att man har räknat med att få igenom sina förslag trots att man inte har en majoritet i bakom dem. Man har gömt sig bakom budgetreglerna för att dölja att man är en svag minoritetsregering som annars skulle ha svårt att få igenom sin politik. ser vi hur utskotten här i sitter mer eller sysslolösa för att det inte kommer fram förslag och reformer från regeringen, utan man har lagt in väldigt mycket i budgeten i stället. Jag tycker att detta är ett ansvarslöst sätt att hantera statens budget. Jag tycker att det är ansvarslöst att förlita sig på budgetreglerna för att få igenom sin politik trots att man inte har en majoritet bakom dem. Jag skulle vilja säga att det är regeringens agerande som i slutändan urholkar budgetreglerna och gör så att de inte kommer att kunna hålla i förlängningen om man fortsätter att hantera budgeten på det sätt regeringen gör. Om jag inte hade så stor respekt för mina kolleger skulle jag kanske hemfalla till språkbruk och kalla detta för vämjeligt, men det ska jag inte göra. Jag tycker inte att vi ska behandla varandra på det sättet här i . På den hearing som finansutskottet anordnade var statsvetaren väldigt tydlig med att det här agerandet riskerar att få stora konsekvenser för statsskick. I förlängningen, konstaterade , riskerar vi att få en situation där alla svåra frågor klumpas in i budgeten och där vi i princip får två stora beslut , en vårbudget och en höstbudget. Däremellan har vi lite administration och okontroversiella frågor att hantera, och utskotten sitter mer eller mindre sysslolösa. Resultatet av den här hanteringen är att beslutsmakt successivt urholkas. Det är en utveckling som vi i inte kan acceptera. Vi tycker att det går emot de skrivningar som finns i grundlagen om att ska vara rikets högsta beslutande organ. Vi tycker att de skrivningarna ska gälla. Vi tycker inte att man i det fördolda ska urholka den principen, och vi accepterar inte att regeringspartierna för över allt större beslutsmakt till regeringen genom att flytta in fler och fler beslut i budgeten. När detta beteende fortsätter måste till slut reagera och agera, och det är detta som sker . Regeringspartiernas upprördhet här i salen anser jag beror på att deras strategi – att trycka in frågorna i budgeten så att de får igenom sin politik trots att de inte har lyckats eller ens ansträngt sig för att få en majoritet i bakom dem – nu faller. Då ser man en väldig upprördhet som sprider sig på den borgerliga sidan. Det finanspolitiska ramverket kom till efter 90-talskrisen för att man inte skulle kunna föra en oansvarig ekonomisk politik. Vi tycker att det var rätt, och vi ställer oss bakom det finanspolitiska ramverket. Men enligt ramverket ska man just kunna förstärka budgeten, och på den hearing som vi var på , där det var många experter som var närvarande sade Per , en av arkitekterna bakom förslaget till ramverk, att det är enligt regelverket att vidtar åtgärder för att förstärka statens budget och minska underskotten. Därför tycker vi att det är ansvarsfullt att inte använda dessa 3 miljarder till att sänka skatten för dem med högst inkomster. Vi tycker att pengarna kunde användas bättre. Till exempel kan man återkomma i vårbudgeten och använda dem för att göra investeringar. Det är det som tror skulle vara den bästa stimulansen i ekonomin för att se till att vi också klarar av den omställning som samhället behöver göra. Det skulle vara ett ansvarsfullt sätt att hantera budgeten. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag. 190 (M) replik: , efter budgetpropositionen presenterades här i kammaren och innan rambeslutet fattades här i kammaren, sade ledare i : Vi har varit väldigt tydliga med att vi kommer att arbeta väldigt målinriktat så att inte får inflytande i svensk politik. Varför står Per här , med sitt agerande i finansutskottet, och riskerar att ge just större inflytande än någonsin ? 191 PER (MP) replik: Det var en väldigt vinklad fråga. Jag ser det självklart inte på det sättet. Det vi har gjort är att vi har ställt oss bakom vår politik. Vi har tagit ett initiativ som just handlar om det som vi tycker är det rimliga sättet att hantera statsbudgeten på. Vi kan inte hindra andra partier från att rösta för våra förslag. Det som däremot gör att får inflytande är att vi har en regering som inte ser till att ha en majoritet bakom sin budget. Det tycker vi är väldigt olyckligt. Det är ett sätt att hantera budgeten som ingen tidigare regering i modern tid har haft. Jag har själv erfarenhet av samarbete med den socialdemokratiska regeringen. Jag satt bland annat på och såg till att de budgetar som lades fram var i enlighet med det som Socialdemokraterna, och stod bakom. Därmed gjorde den socialdemokratiska regeringen klart att det blev en majoritet bakom de reformer som fanns i budgeten. Även om den borgerliga oppositionen vid det tillfället hade velat riva upp reformer hade man inte kunnat göra det, på grund av att det fanns en majoritet bakom förslagen. Det tycker jag är ett ansvarsfullt sätt att hantera budgeten. Det handlar inte om att försöka gömma sig bakom budgetregler och försöka hänvisa till regelverk och ramverk med de tolkningar som man själv gör utan att faktiskt se till att det finns en majoritet bakom förslagen. Det är på det sättet som demokratin brukar fungera. Så borde den göra även när man försöker få igenom sin budget. 192 (M) replik: Det var många ord, men inget av dem svarade på min fråga om varför ger det här inflytandet. Vi har regler i som fungerar så att den budget som har störst parlamentariskt underlag vinner. De beslut som har störst parlamentariskt underlag vinner. Men det är först när , , samlar sig i en gemensam ståndpunkt som de kan vinna över Alliansens förslag. För detta har ett ansvar. Därför har ett ansvar för att med det här förslaget får budgetmakt. Låt oss titta lite grann på sakfrågan, även om tiden är knapp och kvällen sen. Per nämnde jämställdhet. Det tycker även jag är viktigt. Jag konstaterar att kvinnors andel av männens löner är högre än 2006. Om man tar jämställdhet på allvar undrar jag varför det är så viktigt att höja beskattningen för just avdelningschefer i vården, lärare som får karriärtjänster och andra samhällsbärare, både kvinnor och män, som ingår i den miljon löntagare som berörs av Alliansens förslag. Låt oss titta på den öppenhet som brukar tala varmt om. Under nästan har det varit migrationspolitisk debatt här i kammaren. Då brukar vi vara överens om att stå upp för öppenhet, stå upp för rörlighet på arbetsmarknaden, stå upp för att människor ska kunna komma hit och stå upp för att hålla utanför inflytande. Det tycker jag är viktigt. I budgetdebatter brukar Per tala vänligt om öppenhet, konkurrenskraft och tillväxt, till och med om vikten av att beskattningen är rimlig för nyckelpersoner när det gäller att driva och utveckla svenska företag. Där har vi ganska mycket gemensamt. Men det är precis mot dem som riktar udden tillsammans med , som ni annars hedersamt brukar ta avstånd från. Hur är det att stå upp för öppenhet, tolerans, konkurrenskraft och moderna värderingar, Per ? 193 PER (MP) replik: Jag tycker att lyfter fram ett tydligt och bra exempel på att regeringen faktiskt har lyckats skapa en majoritet bakom sina förslag. Vi ser båda vilka problem som skulle ha uppstått om man inte hade gjort det. Då hade vi ha haft en migrationspolitik som hade kunnat ända hur som helst i . Vi vet ju inte vilka beslut som hade fått majoritet. Men i stället har vi lyckats se till att det finns en majoritet bakom en human flyktingpolitik som ger möjlighet för människor att röra sig över gränserna. Det är jag stolt över. Däremot har jag svårt att förstå varför inte regeringen har gjort samma ansträngning när det gäller budgetfrågorna och budgetreformerna. Vad än säger är det tydligt med den här reformen att män får en större fördel än kvinnor ekonomiskt och att de ekonomiska klyftorna ökar. Jag kan visa tydlig statistik som , till exempel, har tagit fram kring inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor. De har ökat år för år under den borgerliga regeringens tid. Den statistiken går inte att ifrågasätta, utan den är väldigt tydlig. Frågan är då hur man ska hantera inflytande. Jag undrar om menar att vi i inte ska driva vår egen politik. Vi ska då inte lägga fram förslag utifrån vår egen politik, för det finns en risk att det skulle kunna bli en majoritet bakom dem. Om vi lägger fram våra förslag skulle det kunna vara så att Socialdemokraterna, ställer sig bakom dem. Enligt sätt att se på det skulle vi inte lägga fram vår politik. Vi skulle helt enkelt lägga ned vårt arbete och bara ge upp. Det vore då det enda ansvarsfulla sättet att hantera det. Jag tycker att det är ett väldigt konstigt sätt att se på demokratin. Jag tycker också att det är konstigt med tanke på att det faktiskt är tvärtom i riksdag . Åtta av tio gånger när det finns ett gemensamt rödgrönt förslag mot regeringspartiernas förslag röstar med regeringspartierna. Man kan konstatera att regeringen har fått igenom mycket av sin politik just med stöd av i den här kammaren. 194 (KD) replik: Jag lyssnade såklart på ditt anförande, Per . Jag har tre frågor jag vill ta upp med dig också. Budgeten är en helhet. Det är det vi nu diskuterar. Sakfrågan är: Kan man bryta ut enskilda delar ur en helhetsbudget? Det är där vi ska stanna, tycker jag, och inte diskutera för- eller nackdelar med olika förslag. Då kan vi stå här . Och vi har haft en tidigare debatt om det. Ni vill hjälpa till, säger ni, stärka finanserna och statens budgetsaldo och strama upp budgeten. Men varför gör ni inte det i er egen budget? Ni använder den argumentationen i det här betänkandet, men ni har inte gjort det i er egen budget. Ni har samma finansiella sparande som alliansregeringen. Ni resonerar på ett sätt när ni skriver er egen budget. När ni sedan ser en möjlighet att knäppa alliansregeringen på näsan säger ni helt plötsligt att ni vill stärka det finansiella sparandet och statens budgetsaldo. Det är en fråga. Jag får inte ihop logiken. Nästa fråga gäller detta med . Varför sällar ni er till marginalskattepolitik? I er budget vill ni strama åt jobbskatteavdragen vid och nedåt. Det blir en helt annan marginalskattepolitik än vad har i sin budget. Men det är deras budgetförslag i marginalskattepolitiken som ni har samlats kring, . Ni lämnar er helhetssyn på hur ni vill bedriva marginalskattepolitiken. Sedan ska jag ta upp det sista som jag inte får ihop. Om man använder argumentationen att man nu ska se till att staten närmar sig och med rejäla kliv når sina finansiella överskottsmål undrar jag: Varför samlar ni er inte kring att fördubbla arbetsgivaravgifterna för unga? Det är ju 14 miljarder på ett bräde. Ni pratar fortfarande om av de totala skatteintäkterna. Här skulle det bli lite extra fart. Och där tycker ni faktiskt lika. Varför gör ni inte detta? 195 PER (MP) replik: Jag tycker tvärtom att det är viktigt att diskutera enskilda sakfrågor. Jag bekymrar mig och tycker att det är synd att bara vill diskutera budgetramverk. Den här sakfrågan är viktig för oss. Jag tycker att det är synd att verkar helt ointresserad av att diskutera den. Det handlar helt enkelt om hur man prioriterar i budgeten, att man prioriterar att sänka skatten för dem som har högst inkomster snarare än att göra viktiga satsningar på skolan. Vi ser ju nu hur skolresultaten rasar i . Jag hävdar tvärtemot vad säger att vi i vår budget förstärker den ekonomiska politiken. Det gör vi genom att rikta resurserna mot investeringar snarare än skattesänkningar. Det är väl känt att investeringar i stället för skattesänkningar får en betydligt bättre effekt på till exempel sysselsättning och att det får en bättre effekt på ekonomin i sin helhet. Det är ett sätt att verkligen se till att den ekonomiska politiken får mycket mer bett än vad den har fått med regeringens politik. Trots ett första, ett andra, ett tredje, ett fjärde och ett femte jobbskatteavdrag är arbetslösheten fortfarande högre än vad den var när regeringen tillträdde. Det är dags att pröva någonting annat än bara det recept som regeringen har skrivit ut år . Sedan var det frågan om marginalskattepolitiken och vilket förslag som går igenom. vet väl vad som har skett, nämligen att vi föreslår att den skiktgräns som har gällt ska fortsätta att gälla även . Det handlar om att skiktgränsen ska ligga kvar på samma nivå som . Mer dramatiskt än så är det inte. Det handlar inte på något sätt om att ställa sig bakom budgetförslag, som försöker få det till. Det är långt ifrån sanningen. Vi tycker inte att det är en rimlig reform i ett läge där statens finanser drivs med underskott och där statens ekonomi är kärv. Då bör pengarna användas på ett mer ansvarsfullt sätt. 196 (KD) replik: Per försöker glida. I budget finns ett förslag på finansiellt sparande som är likadant som alliansregeringens. Det står där, fakta klart och tydligt, i budgeten. Det är bara att läsa innantill för den som har internet. Man kan göra det just . Ändå använder du argumentet att ni ska hjälpa till att stärka och nå fram till det finansiella överskottsmålet, men ni för inte fram målet i er egen budget. Det är det här jag inte får ihop. Då måste det vara så att ni vill sätta käppar i hjulet för alliansregeringen eller ge en knäpp på näsan. Ni tar inte i så mycket utan bara lite grann för att göra en markering. Men ni har ingen backup från er egen budget på hur ni resonerar. För mig är det obegripligt. Ni har faktiskt en helt annan marginalskattepolitik. När ni vill göra avtrappningar av jobbskatteavdraget sker en hel förändring av er marginalskattepolitik och synen på marginalskatter. Även när en skiktgräns för statlig skatt förändras eller flyttas påverkar ni hur det ser ut. Men det gör det inte för . Det är just det förslaget ni använder. Jag får inte ihop det heller. Det enda syftet måste vara att ni har paketerat detta för att just ska vara med på näsknäppen. Du svarar fortfarande inte på frågan. Varför har ni inte drivit frågan om fördubblade arbetsgivaravgifter för unga? Det ger betydligt mer pengar. 197 PER (MP) replik: Det är konstigt att tycker att det här är en så komplicerad fråga. Den handlar i grunden om prioriteringar. Det är vad budgeten handlar om. Det handlar om att göra prioriteringar. Hur ska vi använda resurserna på det mest effektiva sättet så att vi gör till ett bättre land? Vi gör annorlunda prioriteringar än vad och tillsammans med de borgerliga partierna gör. Vi tycker i första hand att det bästa för skulle vara att använda de resurser som finns tillgängliga för att göra investeringar i att stärka , göra till ett starkare land . Det handlar om att investera i en järnväg som fungerar, som gör att vi får fram gods och att människor kommer till arbetet i stället för att stå och frysa på kalla perronger. Det handlar om att göra satsningar på skolan så att vi faktiskt får bättre skolresultat i stället för att fortsätta att falla i mätning efter mätning jämfört med andra länder. Om vår budget inte går igenom tycker vi att det i andra hand är bättre prioriterat att låta pengarna förstärka statsbudgeten än att fortsätta ge skattesänkningar för dem som har högst inkomster. Det är den prioritering vi gör om vår förstahandsprioritering inte går igenom. Det handlar om prioriteringar. Det märkliga för oss är att regeringspartierna fortsätter att prioritera på samma sätt gång på gång, det vill säga att man tror att den sänkta skatten är lösningen på alla problem. Man har prövat den och den har inte gett de resultat man har hävdat, men trots det fortsätter man att göra samma prioriteringar om och om igen. Det är som ett barn som aldrig lär sig läxan. Man fortsätter att pröva och pröva. I slutändan finns en stark känsla av att det inte handlar om att man tror att det är effektivt, utan det är snarare ideologiska skäl som gör att man fortsätter att driva frågan om skattesänkningar som det enda receptet. Vi följer de budgetregler som finns, och vi lägger fram vår egen politik i kammaren. Åtta gånger av tio leder det till att vi inte får igenom politiken. röstar med regeringens politik. I det här fallet har röstat för det förslag som vi har lagt fram. Märkligare än så är inte demokratin. 198 (FP) replik: Per säger att han vill tala om annat än budgetramverk. Men det andra kan vi tala om vid ett antal budgetdebatter, till exempel . För ordningens skull ska jag hålla mig till de frågor som är i fokus , nämligen riksdagsordningen och hur man fattar beslut i budgetfrågan. Innan jag gör det vill jag för tv-tittare och andra upplysa om att talet om att använda pengarna för något annat, bättre skola, sjukvård eller järnvägar, är struntprat. De 3 miljarderna kan inte användas till något annat utan de fryser inne. Det blir en mer åtstramande budget. I riksdagsordningen står det, Per , att budgetprocessens första del ska avslutas i ett rambeslut. Det är fråga om ett enda beslut, ett enda klubbslag. Tanken är att hålla ihop debet och kredit; plus och minus ska gå ihop. Det ska vara en helhet. Då kan man inte fatta flera beslut, eller som sades vid hearingen, nämligen att plocka isär besluten. Om det står i riksdagsordningen att beslutet ska fattas i ett enda klubbslag, varför ska man inte följa bestämmelsen i riksdagsordningen? 199 PER (MP) replik: Det där är tolkning av regelverket. Vi vet att budgeten inte antas i ett enda beslut. Det är inte bara ett enda beslut som fattas i . Vi fattar många beslut, och vi har flera debatter under höstens gång. De som var före oss och utformade regelverket valde att inte lägga upp budgetarbetet på det sättet att hela budgeten i alla dess delar antas i ett enda beslut. Budgeten antas i olika beslut, och den debatteras också i de olika utskotten. Jag kan vända på frågan. Om det är så som hävdar, ett enda beslut, varför har vi debatter inom de olika utskottsområdena och varför har vi diskussioner om prioriteringar inom ramarna för olika områden? vet lika väl som jag att det pågår budgetdebatter för de olika sakområdena. Jag tycker inte att det på något sätt är märkligt att vi fattar beslutet och att vi ser till att förstärka statens budget så att den inte går med lika mycket underskott som annars. Det ger också utrymme för regeringen att komma tillbaka i till exempel vårbudgeten med förslag om att använda resurserna på ett klokare sätt. Vi förstärker statens budget och ger därmed ett utrymme för att till nästa budget komma med förslag på bättre stimulanser än de som regeringen föreslår. 200 (FP) replik: Per är en begåvad person.