prot · H00988 · 2013-04-10 00:00:00 — Däremot har vi inte slagit fast att det ensidigt är ett visst område där kvaliteten ska höjas, utan det gäller alla kunskaper. Regeringens mål har varit att skapa ökade möjligheter för alla elever att utvecklas efter sina önskemål och förmåga samt att alltid skapa möjligheter för vidare utbildning till alla som vill. I den tidigare gymnasieskolan var det obligatoriskt att läsa kurser som krävdes för grundläggande högskolebehörighet. Vi har tagit bort ett tvång. Det är tvång vi har tagit bort och i stället gett en frihet. Frihet är grunden för all utveckling, för kreativitet, för allt livslångt lärande och för utveckling av nya tankar. Det är frihet vi vill ge våra ungdomar när de ska gå vidare i livet och använda sin ungdomstid. En enig allians har kommit en bra bit på väg till en gymnasieutbildning som kan möta alla elevers olika behov. Jag tror inte att vi är helt framme i vår ambition. Vi är nöjda med inriktningen. Vi är övertygade om att det säkert kommer frågor som kräver sina svar, men vi är på rätt väg, och vi är stolta över den inslagna vägen. I alliansregeringen har vi tillmötesgått den kraftigaste kritik som har funnits mot den tidigare gymnasieskolan när det gäller ensidighet mot teorin. När jag läser oppositionens spretiga och motsägelsefulla reservationer blir jag djupt oroad och undrande: Vart är Socialdemokraterna på väg? Jag känner inte igen den utbildningspolitik som de tycks driva enligt deras representant här och enligt reservationerna. De elever som vill hoppa av och är skoltrötta runt 7 000 tror jag att det är ska mötas med ökade krav på högskolebehörighet och med skolplikt. Låt mig ta ett exempel. Jag vill se den ensamstående mamma som orkar bära sin 17-åring till skolan för att inte få pålagor för att inte ha följt skollagen. Jag tycker att vi ägnar oss åt jättesvårigheter. Kan vi inte visa respekt för alla de föräldrar som har försökt ingjuta framtidstro i sina barn? Om barnen inte har upplevt det i skolan är det andra saker som krävs. Det är ett ansvar för oss alla att våra unga och barn får en framtidstro och tro på sig själva och får möjligheten att utvecklas inom områden där de är motiverade. Det är detta som vi har tillskapat. Jag vill inte höra någon felaktig och falsk kritik mot den ambitionen. Jag tror inte på att skapa tvång inom områden där det behövs så otroligt mycket frihet för att ge arbetsglädje. Hur många av oss i den här kammaren skulle vilja tvingas att gå på en utbildning som vi inte är särskilt intresserade av? Vi kanske till och med är skoltrötta. Jag hörde en veterinär i går bland mitt gäng som sade: Jag skulle inte sätta mig på skolbänken en gång till. Så trött var jag på skolan innan jag blev färdig. Våra ungdomar ska börja rösta , kanske på oss. Då kan vi väl åtminstone ge dem respekten att de också får avgöra vad de ska ägna sin tid åt när de ska lära sig, vara kreativa och komma vidare i livet. Det gör vi i Alliansen. Gymnasieskolan är till för de unga. De unga är inte till för att passa in i ett system som innebär tvång och ensidighet vi vet bäst, gör så här som jag tycker att den spretiga oppositionen, för den är inte överens, lyfter fram här. Vi kristdemokrater sätter barn och unga i centrum. Vi måste möta deras behov av framtidshopp, lust att lära och utvecklas, lust att hitta sin livsväg och ta ansvar. Kanske behöver pedagogiken få en ökad inriktning mot vuxenpedagogik. Vi har breddat, fördjupat och ändrat gymnasieskolan så att den ska bli alltmer attraktiv och ändamålsenlig för de unga som ska gå vidare och studera eller börja arbeta. Vi har ansvar för att den kommande generationen utvecklar sitt ansvar. Vi kristdemokrater talar om tre pelare i den här politiken som jag tycker stämmer så bra med det som vi är överens om i Alliansen: En gemensam värdegrund med respekt för allas lika värde oavsett olikheter i begåvning, lust och intresse. En gemensam inriktning på ansvar för vår demokrati där man har valfrihet och inflytande åtminstone över sitt eget liv. En bas av kunskaper som serveras i vetenskap och beprövad erfarenhet. Det är för var och en av våra ungdomar som vi står här och debatterar gymnasieskolan, vilka beslut som ska fattas och var förändringar bör ske. De ska ha möjligheten. I centrum för varje skolreform är den unge vars liv och ungdomstid aldrig går i repris. (Applåder) I detta anförande instämde (KD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2012/13:UbU10 Studiestöd. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 10 § Vallagsfrågor m.m. Föredrogs betänkande 2012/13:KU18 Vallagsfrågor m.m. 32 (S): I det aktuella betänkandet behandlas frågor som rör en av grundpelarna i vårt demokratiska system, nämligen ordning och regler för våra allmänna val. Frågor av den här karaktären har en räckvidd långt in . Mot bland annat den bakgrunden är det viktigt att eventuella förändringar är noggrant genomgångna, utredda och värderade. Sedan lite har en parlamentarisk utredning gjort en noggrann genomgång av stora delar av vårt valsystem. Ett delbetänkande lämnades , och just justeras ett slutbetänkande från utredningen. går frågan över till regeringen, och det är upp till regeringen att ta ställning till de förslag som har lämnats från utredningen. Jag vill gärna passa på tillfället att säga att min förhoppning är att regeringen återkommer till med en proposition innehållande de förslag som vi var överens om i utredningen. I en del lägen kan det handla om ändringar i vallagen och i andra kan det handla om ändringar i kommunallagen. Det kan rent av också finnas behov av ändringar i någon av våra grundlagar. Mot den här bakgrunden, kolleger och riksdagsledamöter, är det för mig naturligt att de motioner som har lämnats inom området avslås eftersom beredning av förslag till ändringar just nu pågår. Jag vill ändå ta möjligheten och tillfället i akt att ge några kommentarer, eftersom jag själv haft möjligheten och förmånen att ingå i utredningen. Det kanske finns anledning att dra sig till minnes vad som var bakgrunden till utredningen. Det fanns naturligtvis flera skäl, bland annat att vi fick ett bristande proportionellt utfall i senaste riksdagsvalet. Några partier fick för många mandat och därmed fick några partier för få mandat utifrån röstandelarna. Vi hamnade också i en situation som gudskelov är ganska ovanlig och som fick en ganska stor konsekvens. Vi fick nämligen två omval, i och i . I det sistnämnda fallet berodde det framför allt på handhavandebrister, om man kan uttrycka sig på det sättet. När det gäller frågan om proportionalitet är det positivt att vi i stort samförstånd har enats om en, som jag tycker, bra ordning. Det som är bra när vi föreslår förändringar är att vi inte uppfinner hjulet på nytt utan bygger på den modell som finns och kompletterar den med en korrigeringsmekanism. Det gör att oproportionellt utfall inte kommer att vara möjligt , utan det blir strikt proportionella resultat. Förslag har också lämnats för att komma till rätta med handläggningsbrister. Som mina kolleger som sitter här från utskottet så väl känner till lämnade vi själva ett betänkande som slutade i ett tillkännagivande om en bättre ordning vid omval . Ett problem med nuvarande system är att man har kunnat bli invald för ett parti som man inte sympatiserar med. När det har hänt har det till och med kunnat få den konsekvensen att jag har blivit invald för ett parti som jag inte sympatiserar med på ordinarie plats och att jag också har blivit invald som ersättare för det parti som jag alltid har tillhört. Då har jag blivit tvungen att lämna bägge uppdragen. Jag har inte kunnat lämna bara det ena. Detta är en mycket konstig ordning i dagens system. Det brukar kallas för den fria nomineringsrätten. Det förslag som lämnats från utredningen innebär i princip att den fria nomineringsrätten försvinner. Förslaget innehåller i princip två grunddelar. Det ena är att ett parti som vill ställa upp i ett allmänt val ska ha anmält detta senast före valet och fått sin partibeteckning godkänd. Den som står till förfogande och kandiderar ska till före valdagen ha registrerat sig som kandidat. På detta sätt undviker vi den beskrivna lite märkliga situationen. Det är väl motiverat att vi gör dessa ändringar, även om fria nomineringsrätten har innehållit starka principiella utgångspunkter. Men när principer möter en verklighet måste vi utgå från verklighet, och därför är det bra att vi föreslår dessa förändringar. Det är också bra att vi tar bort en del hinder så att man exempelvis kan ha partisymboler på valsedlarna . Jag ska också kommentera det förslag som innebär de kanske mest långtgående strukturella förändringarna för framtiden. Det handlar om möjligheten till införande av elektroniskt röstningsförfarande. Eftersom detta innehåller en mängd olika aspekter och är så mångfasetterat rekommenderar utredningen regeringen att genomföra ett försök med elektronisk röstningsförfarande i valet . Eftersom jag ser att detta är en långtgående strukturell fråga vill jag både för åhörarna och för protokollet lyfta fram några aspekter på det. Som allt annat innehåller det givetvis för- och nackdelar, och det är viktigt att man kan redovisa båda. Ser man till fördelarna kan man anta att ett elektroniskt röstningsförfarande underlättar för personer med funktionshinder att delta i val. Det kommer att bli enklare att personrösta vid röstning på annan ort än hemorten. Det kommer att vara enklare för utlandsboende att delta i de allmänna valen i vårt land. Yngre väljare kanske förväntar sig att man ska kunna använda det vi kallar ny teknik. Inom parentes funderar jag på hur länge vi ska kalla det ny teknik. Vi började ju med det för 20, 30, sedan. går ny teknik kanske över till att vara vanlig teknik. Men det är som sagt bara en fundering. Till plusen hör sannolikt också att vi med rätt användning skulle kunna minimera riskerna för fel. Det finns dock ett antal farhågor när det gäller att införa elektroniskt röstningsförfarande. Främst handlar det om människors förtroende. Om vi inför ett system som människor inte litar på och känner förtroende för är vi illa ute. Det kan dessutom vara ganska svårt att förstå hur systemet fungerar, och det kan leda till bristande förtroende för det. Det kan också vara så att yngre människor förutsätter att ett sådant system finns medan många äldre människor är ovana vid denna typ av teknik. Vidare: Hur kan vi garantera valhemligheten? Hur kan vi garantera att det inte sker otillbörlig påverkan eftersom detta kommer att kunna ske i hemmen och inte i den offentliga vallokalen? Kommer vi att kunna garantera en effektiv och trovärdig kontrollräkning i efterhand, om det skulle visa sig att vi behöver göra en sådan? Vet vi med säkerhet att ett elektroniskt system inte är manipulerbart? Om hackare kan ta sig in i Pentagons datasystem, som jag misstänker har hög säkerhet, hur kan vi då vara säkra på att en hackare inte kan ta sig in och störa våra allmänna val? Dessa farhågor måste tas på största allvar, för om människor tappar tilltron till att ett val har gått rätt till är vi som sagt illa ute. Därför är det viktigt att samtliga dessa farhågor bemöts på ett trovärdigt sätt och att frågetecknen rätas ut innan vi går vidare med ett försök. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i KU18. 33 (M): De motioner som behandlas i betänkandet berör, som vi också hörde, enormt viktiga frågor. Vill man vara lite högtidlig, och det kan man kanske kosta på sig att vara då och då, berör de det som är själva kärnan i vårt demokratiska system, nämligen de allmänna valen. Finns det något som är viktigare i en representativ demokrati än de regler som styr medborgarnas möjligheter att påverka politiken, medverka i den politiska processen och att utöva den mest centrala av alla medborgerliga rättigheter, nämligen rätten att delta i fria, säkra, rättvisa allmänna val? Det är det som detta handlar om. Motionerna aktualiserar ett stort antal frågor med anknytning till valsystemen, både stora frågor och något mindre stora frågor. En av dessa rör problemen med elektronisk röstning, vilka på ett förtjänstfullt sätt redogjorde för. Det är en knepig men intressant fråga som vi ska återkomma till. Det finns också förslag som rör valsedlarnas utformning, proceduren för omval och proportionalitet, för att nämna några exempel. redogjorde i större detalj för dessa frågor och för hur de har behandlats inom ramen för arbete. Det faktum att ett enigt utskott avslår samtliga motionsyrkanden betyder inte på något vis att vi finner dessa frågor mindre angelägna eller att vi tar avstånd från alla de förslag som motionärerna formulerat. De frågor som tas upp är, som vi har hört, i nästan samtliga fall föremål för behandling i annan ordning, främst inom ramen för arbete. Vi menar att det arbete som pågår där inte bör föregripas och förslår därför avslag. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 34 (FP): Vi har framför oss ett motionsbetänkande där ett enigt utskott avstyrker alla motioner. Man kan då fråga sig om det finns skäl att ha en debatt. Men med tanke på att det som uppmärksammas, det vill säga vallagsfrågor, är, som sade, något av det mest centrala för demokratin och att betänkandet innehåller hela 47 olika motionsyrkanden vill jag ta tillfället i akt och säga något om de frågor som behandlas. har överlag ett valsystem som vi kan vara stolta över. Det finns dock brister, och dessa blev tydliga val. Det blev rekord i överklaganden, och oklarheter i röstmottagningen ledde till omval. Bristerna i valsystemet måste tas på största allvar och få lösningar. Det svenska valsystemet är tänkt att vara proportionellt, men som vanligt visade det sig efter valet att mandat tillfallit andra partier än vad en strikt proportionell mandatfördelning hade inneburit. Med fler invalda partier blev proportionaliteten till och med sämre än förut. Flera medborgare blev mot sin vilja invalda i kommunfullmäktige för ett parti de absolut inte sympatiserar med, bara för att någon behagat skriva upp deras namn på en tom partivalsedel. Det är olyckligt för dessa personer och för valsystemet. Från liberalernas sida har vi länge arbetat för en reform av valsystemet. Att möjliggöra full proportionalitet i kommunalval, antingen genom utjämningsmandat eller avskaffande av valkretsar eller en kombination av båda alternativen, har varit en prioriterad fråga för oss. Även i detta betänkande finns yrkanden från folkpartister om detta. Blir mandatfördelningen fel kan det i värsta fall innebära att majoritetsförhållandena blir andra än väljarna önskat. Detta är ett systemfel som innebär en demokratisk brist och behöver åtgärdas. Jag har förmånen att vara ledamot vallagskommitté, som har till uppgift att se över bristerna i valsystemet. presenterade kommittén ett delbetänkande som ger förslag för bättre proportionalitet, med bland annat kommunala utjämningsmandat och regler som uppmuntrar till färre valkretsindelningar. Kommittén föreslår också att alla kandidater framöver ska samtycka till en nominering annars är de inte valbara. presenteras slutbetänkandet, som bland annat tar upp e-röstning, något som många motionerat om i . Efter valet släppte en rapport för mer rättssäkra val som heter Demokrati har begärts och ska verkställas. Det är med glädje jag konstaterar att i så gott som total enighet lagt sig mycket nära de ståndpunkter som tidigare intagit. Jag vill också understryka att det demokratiska systemet tjänar på att vi när det gäller denna sorts förändringar eftersträvar breda överenskommelser som blir bestående . Likt vill jag slutligen säga något om e-röstning. E-röstning har flera fördelar. Fungerar den väl kan den förenkla röstningen och sammanräkningen och minska kostnaderna. För vissa grupper kan den vara särskilt värdefull. Exempelvis kan datorer hjälpa personer med funktionsnedsättning att rösta och behålla valhemligheten, och personer i utlandet skulle enklare kunna rösta om det var möjligt att göra det över internet. Jag står bakom att vi i ska genomföra försök med elektronisk röstning. är det mycket viktigt att försöken är väl förberedda. Försöken bör ske inom ramen för de ordinarie valen och måste vara lika tillförlitliga som röstning med valsedlar. Entusiasmen för de fördelar som e-röstningen innebär får inte leda till att vi gör avkall på den grundläggande principen om fria och hemliga val. En person som röstar elektroniskt måste vara säker på att rösten förblir anonym, att den inte kan ändras på vägen till räkningen, att det går att kontrollera att rösten mottagits och att det finns garantier för oberoende insyn i röstsammanräkningen. Väljaren måste uppleva att valet gjorts fritt och utan otillbörlig påverkan. Det finns ett antal länder som med mindre eller större framgång genomfört elektroniska val. I har det gjorts försök i tio kommuner i val till kommunstyrelse och i fylketingsval. I slutet av ska ta beslut om de ska gå vidare med e-röstningsförsök också till det nationella parlamentet. Vi i ska dra lärdom av den e-röstning som genomförts i andra länder och noggrant studera forskning som gjorts på området. E-röstning har fördelar, men det har också under kommitténs arbete visat sig finnas rätt komplexa utmaningar som måste få lösningar. säger jag inte mer om detta utan låter er vänta på arbete, som presenteras . Avslutningsvis yrkar jag avslag på samtliga motioner inte för att motionärerna har fel i sak utan därför att processen med beredning i och utredning redan är i full gång. har ett bra valsystem, men det kan bli ännu bättre. Det är dags för reformer. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 35 (C): Vi har i betänkande Vallagsfrågor m.m. behandlat 47 motionsyrkanden från allmänna motionstiderna 2011 och 2012. Det finns många bra motioner, men de flesta frågor som tas upp i motionerna har redan behandlats av vallagskommitté. , i vilken bland andra min partikollega har ingått, har gjort ett bra jobb, och det är ett värdefullt utredningsarbete om valfrågorna som håller på att beredas inom regeringen. Flera av motionerna gäller brister och problem som är erfarenheter års allmänna val. En av dessa är att valen både till och i flera kommuner inte gav en proportionell fördelning av antalet tilldelade mandat för partierna i förhållande till det antal röster som partierna hade fått. I flera fall har mindre partier missgynnats, detta beroende på att antalet utjämningsmandat i riksdagsvalet har varit för litet och att valkretsindelning i kommuner funnits och missgynnat mindre partier. har redan föreslagit ett system med återföring av utjämningsmandat i riksdagsvalkretsar som ska ge full proportionalitet mellan antalet röster och antalet tilldelade mandat. En del är att man föreslår en ändring av första divisorn vid mandatfördelningen från 1,4 till 1,2 för att få bättre proportionalitet. En småpartispärr föreslås för kommunvalen. För valkretsindelade kommuner skulle den kunna vara och för övriga kommuner . För att undvika att personer som inte har godkänt att ställa upp som kandidater i val ska bli valda föreslår en obligatorisk förhandsanmälan av partier och av kandidater. I flera motioner har det också tagits upp förslag om elektroniskt röstningsförfarande och elektronisk rösträkning, vilket tillämpas i många andra länder. har haft i uppdrag av regeringen att överväga detta. Det förslaget är på gång. Vi föreslår från att utredningens förslag avvaktas. Snabbare omval än det som skedde i och i val är, som jag ser det, mycket angeläget. Vi har inom övervägt dels hur omval ska kunna undvikas, dels hur det ska kunna ske snabbare. Jag har själv betonat vikten av att undvika fel och att det därför behövs utbildningsinsatser för valförrättare. Erfarenheten var att det 2010 fanns många nya valförrättare, och antalet anmälda felaktigheter ökade kraftigt enligt statistiken. har tidigare gjort ett tillkännagivande till regeringen om snabbare omval. Utgångspunkten är att omval ska ske så snabbt att man i princip ska kunna använda samma förutsättningar som vid det tidigare valet. Det känns viktigt att utnyttja erfarenheterna års val, så att valfrågorna har stor legitimitet hos invånarna och det finns förtroende för systemet. Jag yrkar bifall till förslag i betänkandet KU18. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 11 § Värdlandsavtal för sekretariatet för Nordliga dimensionens partnerskap för hälsa och socialt välbefinnande (NDPHS) Föredrogs socialutskottets betänkande 2012/13:SoU14 Värdlandsavtal för sekretariatet för Nordliga dimensionens partnerskap för hälsa och socialt välbefinnande (NDPHS) (prop. 2012/13:67). Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 12 § Hälso- och sjukvårdsfrågor Föredrogs socialutskottets betänkande 2012/13:SoU13 Hälso- och sjukvårdsfrågor. 36 (S): har börjat dramatiskt för sjukvården, i synnerhet i moderatstyrda och . Gemensamt är brist på vårdplatser och ideologiskt styrda vårdvalssystem. I stället för att hålla ihop och samla sjukvårdens kompetenser till fungerande vårdkedjor splittras resurserna och specialisterna. sitter säkert en och annan och tänker att detta inte passar i talarstol utan lämpar sig bättre i respektive landstings- och regionfullmäktige. Men målet för hälso- och sjukvården är enligt hälso- och sjukvårdslagen en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Sjukvården i och omfattar nästan var tredje svensk. När brist på vårdplatser inte ser ut att få en lösning, när människors oro växer och ansvariga politiker inte ger svar, när vårdtyngd saknas som dominerande faktor i fördelningssystemet inom primärvården och när rikssjukvården på BIVA nära på havererar, då kan inte socialministern lämna walk over. Dagens system har en del allvarliga brister, vilket vi inte kan bortse från. skrev på en debattsida: Många läkare lider av att se hur nödvändiga prioriteringar sätts ur spel genom att ekonomiska incitament och produktionsmål kommit att styra vården. Patienten har blivit kund och de etiska principer som sjukvården baseras på är hotade. Måhända är detta ensidigt läkarens perspektiv. Om det inte vore så tragiskt är det snudd på komiskt att regeringens vårdvalssamordnare , på samma debattsida, skriver en av många pamfletter från regeringen om hur bra allting är. Ingen förnekar att vi gör framsteg jämfört med tidigare generationer genom effektivare mediciner och behandlingar. Det är inte det saken gäller, utan det handlar om hur vi ska göra det bästa vi kan för patienten utifrån dagens kunskap och möjligheter. Frågorna vi måste ställa oss är hur verkligheten ser ut, vilka verktyg vi har, om vi använder dem klokt och om de räcker till för de utmaningar vi står inför. Regeringen fortsätter att skruva i kömiljardens kriterier i stället för att fundera på om det behövs nya och helt andra kriterier. För varje brist som dyker upp hänvisar socialministern till landstingen och gör möjligen en överenskommelse med SKL om några miljoner till en verksamhet som omsätter nära nog . behöver tänka om mindre ideologiskt systemskifte och mer fokus på att utveckla den befintliga vårdstrukturen, bättre resursfördelning efter vårdtyngd och mer av patienten i fokus. ska debattera betänkande SoU13, Hälso- och sjukvårdsfrågor. På s. 13 kan man läsa om det beslut som 2007 drevs igenom på förslag från den moderatledda regeringen när det gäller upphävandet av stopplagen. Det blev då möjligt för landstingen att teckna avtal med privata aktörer som inte behövde driva vården enbart med offentlig finansiering och vårdavgifter. Det innebär i klartext att ni öppnade upp för att patienter med en privat försäkring kan gå före i vården. Nej, man får inte gå före någon med större behov eller någon som väntat , säger den som försvarar regeringen. Men det är struntprat. Ge mig ett enda skäl till att någon ska betala en försäkring för offentligt finansierad vård om det inte ger någon fördel.