prot · H10911 · 2013-10-14 00:00:00 — Det handlar om trafficking, som i grunden är ett fattigdomsproblem. Jag är just hemkommen från , ett av alla de länder där trafficking förekommer rätt omfattande. Vi har också i medierna sett hur man i har fått bekymmer med ökad organiserad brottslighet, där flickor, som är sista länken i kedjan, prostituerar sig. I är det en dominans av flickor från just . Men polisen har fått lägga tid på gängkriminalitet och skjutningar – och då ökade prostitutionen. Trafficking är ett globalt problem med globala kriminella nätverk. Faktum är att trafficking eller människohandel är den tredje största brottsliga verksamheten på jorden, efter narkotika- och vapenhandel. FN beräknar att ca 1,2 miljoner barn utsätts för det. Att människohandeln är så lukrativ beror på att den sker i flera led med många aktörer och att den här varan – människan, ungdomen – kan säljas gång på gång. När det gäller sexhandel är det vanligt att en hel kedja av personer är inblandad. Det är rekryterare, som kan vara pojkvänner, och det är transportörer eller smugglare och hyresvärdar bland annat. Både flickor och pojkar utnyttjas sexuellt eller som billig arbetskraft i tvångsarbete eller som soldater. De tvingas begå stölder, tigga och smuggla narkotika. FN beräknar att de kriminella syndikaten tjänar på sin verksamhet. I finns flera artiklar som ska skydda barn från att utnyttjas sexuellt. Artikel 34 handlar specifikt om varje barns rätt att skyddas mot sexuella övergrepp. Det är väl känt, vilket minister också har nämnt här , att vi kristdemokrater gärna ser att blir en del av svensk lag. Anledningen är att vi vill stärka barns rättigheter och göra deras röst mer hörd. I är det förbjudet att köpa sexuella tjänster, men det är inte förbjudet att sälja dem. Det finns krafter som vill kriminalisera de flickor, och i en del fall pojkar, som befinner sig i denna situation och prostituerar sig. För mig som kristdemokrat är det viktigt att dessa ungdomar inte kriminaliseras. Samhället ska inte sätta en stämpel i pannan på dessa personer som de får leva med resten av livet. Däremot har jag ingenting till övers för hallickar och dem som köper sex. Trafficking är i grunden en grov kränkning av de mänskliga rättigheterna, och det finns olika syn på detta. ser fattigdomen som huvudskälet. Ecpat, som arbetar med barnsexhandel, ser mer efterfrågan som själva orsaken till problemet. I en värld där 2 000 barn dör på grund av sjukdom eller undernäring försöker människor finna vägar till ett bättre liv. Det gör att många barn från fattiga förhållanden och svåra sociala villkor med våld, missbruk och förtryck som inte får möjlighet att gå i skolan kidnappas och tvingas in i handeln. De lockas av löften om jobb och ett bättre liv i något annat land eller i något annat område. Vi såg detta i , och vi ser det som återkommande nyhetsinslag. Vad är då nyckeln för att lösa det grundläggande problemet? På något sätt måste man ta sig an någon form av lösning på detta om man håller ett anförande om det. Det grundläggande problemet är, som jag sade, fattigdom. Det finns säkert flera nycklar. Men en viktig nyckel är utbildning. Det handlar om att ge liv åt barns drömmar genom att de får utbildning eller genom att de får utveckla ett hantverk för egen försörjning. Det lyfter hela familjer ur den värsta fattigdomen. Det såg jag på nära håll i . Fattigdomen gör att många barn och unga runt om i världen hamnar i slaveri. Du och jag kan inte svära oss fria från ansvar när vi ser hur detta bara fortsätter. Det handlar också om vad vi konsumerar för varor där barn utnyttjas som arbetskraft. Vi är alla en del av problemet, men vi är också alla en del av lösningen. 210 (V) replik: Jag instämmer helt i det som säger om vad trafficking orsakar och om det förtryck och de pengar som skapas av detta. Däremot tycker jag att det finns ett behov av att lite tydligare diskutera vad vi gör åt det. En sak som vi kan göra är att föra fram flickors, kvinnors och barns rättigheter starkare i vårt biståndsarbete. I har vi en tydlig sådan styrning. En annan sak gäller vad som händer i länder som och andra när fattigdomen bara ökar, barn går hungriga och unga inte får något jobb. Vi måste alltså se till att bryta den politik som drabbar människor runt om i EU så att de blir fattiga. Det gäller också att se till att sexköp från svensk sida blir olagligt när det sker i andra länder. Detta har föreslagit, och så är det i . Ytterligare en sak handlar om att ge polisen resurser och försöka styra polisen att prioritera sexbrottslighet. Är det något av detta som du, , håller med om och vill driva? 211 (KD) replik: Jag skulle vilja ge tre konkreta förslag på vad man kan göra. nämnde biståndsarbetet, och jag tycker att det är mycket viktigt. Det bedrivs av ett stort antal organisationer runt om i världen. Både dessa organisationer och regeringen är föredömen i detta sammanhang eftersom man satsar stora summor, och biståndet har ökat . Det är en lösning. Jag har ytterligare två förslag till lösningar, men det finns säkert fler. Det handlar, som jag sade, om hur vi konsumerar varor och att vi informerar om hur vi konsumerar varor. Barn används som arbetskraft i slavarbete och i slavliknande förhållanden. Där måste vi tänka oss för. Sedan handlar det om, som jag nämnde, att göra som en del av svensk lag. 212 (V) replik: Det sista är vi överens om, och där har regeringen bollen, om vi inte får en annan regering efter valet. De tre rödgröna partierna är nämligen för det, och jag är jätteglad att du, , är för det. Du tog upp där man får använda polisen i arbetet mot alla skjutningar. Men det finns faktiskt en möjlighet att ge polisen i uppdrag att prioritera prostitutionsbekämpningen mycket mer. En annan sak handlar om efterfrågan och att man tar upp männens syn på och roll i fråga om flickor, kvinnor men också pojkar. Det är nämligen mest män som köper sexuella tjänster och på det sättet utnyttjar både barn – flickor och pojkar – och kvinnor. 213 (KD) replik: Jag håller helt med . Jag tror att både du och jag känner mycket starkt för dessa frågor. Polisen ska absolut prioritera detta. var polisen tvungen att använda tid till gängkriminalitet och skjutningar i , vilket man själv har beklagat. Regeringen har gett i i uppdrag att samordna arbetet mot prostitution och även ta fram ett nationellt metodstöd för detta. Det vidtas alltså en del åtgärder. Det är ett svårt problem, och det är starka krafter som arbetar mot de goda. 214 (S) replik: I har vi haft en sexköpslag som innebär att det är olagligt att köpa sex. Men fortfarande exporterar vi i sexköpare till andra länder i världen. Det är ofta fattigare och mer utsatta länder. är ett av de länder dit vi i exporterar sexköpare. frågade här tidigare vad lösningen på problemet med trafficking och människohandel är. En lösning är att kriminalisera svenskar som köper sex i andra länder och utnyttjar pojkar och flickor – barn – som är mer utsatta. röstade mot förslaget att ta bort kravet på dubbel straffbarhet vid sexköp utomlands. Jag undrar varför de gjorde det. När man har en lösning som skulle kunna göra skillnad för många människor runt om i världen röstar nej när det gäller. 215 (KD) replik: Jag måste erkänna att när det gäller att exportera sexköpare blir jag lite konfunderad. , du får förklara för mig vad du menar med att man exporterar sexköpare, såvida det inte är svenskar som åker i väg och köper sex. Det är en verklighet. När man talar om export får det mig att tänka på att man skickar i väg någonting, så att säga en produkt. Du får förklara detta för mig. Vi ser trafficking som ett mycket stort bekymmer. Vi kristdemokrater, som i stor utsträckning har hand om frågorna om barns och ungas uppväxtvillkor, ser det som vår hjärtesak att barnen verkligen skyddas. När det gäller att kriminalisera sexköp för dem som köper sex utomlands tycker jag att det som du säger låter som en rimlig tanke. 216 (S) replik: Jag är politiker för att jag vill förändra – jag brinner för någonting och vill skapa ett bättre samhälle. Det hoppas jag att också företrädare vill göra. Här hade ni möjligheten att göra en viktig förändring och fatta ett beslut där man tar bort kravet på dubbel straffbarhet när det gäller sexköp utomlands. Du sade nu att du tyckte att det lät intressant, men du svarar fortfarande inte på frågan varför ni röstar emot det. Kommer att vara positiva till frågan nu? 217 (KD) replik: Jag tror nog att de överväganden vi har gjort håller. Det är jag ganska övertygad om, så det finns väl ingen anledning att ändra det. Det viktiga är väl vad vi gör på hemmaplan när det gäller de personer som köper sex här. Det är ju olagligt. Jag tror att någon annan i ett replikskifte sade att det inte är olagligt, men det är faktiskt olagligt att köpa sex. Jag tror att det är positivt om vi kan få lite ordning när det gäller de olika lösningar vi har talat om. 218 (S) replik: lyfte i sitt anförande fram flera viktiga aspekter på barns och ungdomars uppväxtvillkor, och väldigt många av de sakerna handlar om problem man kan säga följer i fattigdomens spår. Det får mig osökt att tänka på frågan om och som svensk lag. Jag skulle vilja ge möjlighet att lite grann utveckla vad skälen är till att vi ännu inte har fått något förslag på bord från regeringen om att göra till lag. 219 (KD) replik: Jag ska först konstatera att det har tillsatts en utredning som ska titta på för- och nackdelar. Det är tydligen en ganska komplicerad juridisk fråga att införa detta. Är det så att domstolarna får större makt över besluten när det gäller barn är det inte säkert att det är så bra, egentligen. Där finns alltså en del överväganden man har varit tvungen att göra, och då tycker jag att det är riktigt att man ser över för- och nackdelar. Som vi hörde tidigare i debatten ratificerades lagen , tror jag – det blir i alla fall det . Det var ett steg där man implementerade tankarna i den svenska lagen. Det sista steget, att så att säga göra den till svensk lag, är ett steg man ser över. Jag tror att det är riktigt att göra det. 220 (S) replik: Den metoden, som kallas transformering av lagstiftningen, har tjänat väldigt väl under de vi har jobbat med frågan om . Ändå kan jag tycka att det blir lite magstarkt att i talarstolen så hårt trycka på vikten av att genomföra som svensk lag och backa och säga: Nej, det är nog bäst att vi tittar på saken ett varv till. Regeringen hade nämligen redan tidigare chansen att ge ett tydligt uppdrag till den utredning som har avslutat sitt arbete. 221 (KD) replik: Jag kan bara säga att vi kristdemokrater när vi tar upp detta i vårt sammanhang är positiva till att göra till en del av svensk lag. Det är så vi arbetar. Då har vi en gemensam strävan, och om jag får göra en egen bedömning tror jag att det kommer att bli så. Jag tror ändå att det är riktigt att man gör noggranna överväganden och att vi låter utredningen komma fram till det bästa resultatet. 222 (KD): Då ska vi tillbaka till skolans värld. var jag åt en pojke; låt mig kalla honom . hade dyslexi – bokstäver och sammanhang hoppade runt i en enda röra. behövde många hjälpmedel, men framför allt behövde han undervisning av specialpedagog med rätt kompetens. hade tur: Han fick rätt hjälp, behöll sin självkänsla genom hela sin skolgång och behöll lusten att lära. är egen företagare i anläggningsbranschen, och han vinkar fortfarande glatt åt sina lärare fast han är . Tyvärr finns det dock många berättelser som inte är lika ljusa som . Även det har jag som lärare sett och på nära håll. Att behandla alla lika är inte rättvisa. Alla är olika och unika och behöver olika lösningar för att utvecklas maximalt. En skolform passar inte alla, och en pedagogisk metod är inte lösningen för alla problem. Vi måste erbjuda en palett av skolformer och erbjuda individuella lösningar för våra elever. Det är därför oerhört frustrerande att de elever som har de allra största behoven undervisas av personal med den lägsta utbildningen och kompetensen – detta som platserna i speciallärarutbildningen gapar tomma. Jag talar om barn med särskilda behov och barn med diagnoser av olika slag. De kan tillbringa hela sin dag med elevassistenter som i de flesta fall helt saknar pedagogisk utbildning. Dessa barn har rätt att kräva de mest professionella pedagogerna. har det varit brist på specialpedagoger och speciallärare. Alliansregeringen har därför öppnat upp speciallärarutbildningen igen, men många platser gapar tomma. Det krävs därför en nationell satsning inom det specialpedagogiska området för att framtida behov ska kunna täckas. Vi kristdemokrater föreslår ett speciallärarlyft, vilket vi också har beräknat kostnaden för. Jag går över till förskolan. Det är en bekräftad sanning att barn mår bäst av små sammanhang. Ju mindre de är, desto färre personer bör de knyta an till för att uppnå stadga och trygghet i tillvaron. Barngrupperna i förskolan är för stora. Barnen får fler personer omkring sig än vad de är mogna att hantera. Det påverkar deras utveckling, och orken tryter hos personalen. Oro uppstår hos föräldrarna – är barnen under uppsikt, eller kan en ettåring utan tillsyn skada sig eller andra? presenterade den största föräldraundersökningen . Den visar att svenska föräldrar är nöjda med förskolan men att de är missnöjda med storleken på barngrupperna. Föräldrarna tycker att personalen är professionell och välutbildad, och de har ett genuint förtroende för att förskolans pedagoger gör ett bra jobb utifrån sina förutsättningar. Men hur lätt är det att ha koll på 21 barn när många av de 21 barnen tillhör de lägre åldrarna? I den svenska förskolan var antalet barn per grupp 16,9. Hela 5 124 barngrupper hade 21 barn eller fler. Det är en utveckling vi vill vända, och där har vi kristdemokrater ett förslag. Det går ut på att stat och kommuner tillsammans skjuter till pengar som öronmärks för minskade barngrupper, men även att maxtaxan justeras upp. Det är dags att vända utvecklingen och prioritera små barngrupper i förskolan. Många har förslag på hur skolan ska bli bättre. Det är inte konstigt med tanke på de mätningar som visar att svenska elever hamnar under genomsnittet i internationella PISA-mätningar. Nästan var femte elev går ut och står under basnivån i läsförståelse. Ett av svaren på det här problemet är att på nytt placera läraren i centrum för lärandet. Det här är en viktig fråga för framtid. Svenska elever i åldern 12–har ca 130 färre undervisningstimmar jämfört med genomsnittet för motsvarande åldersgrupper i EU-länder. Den lärarledda undervisningen behöver öka, särskilt i svenska med fokus på läsning. Läsning ligger nämligen till grund för all annan inlärning hos eleverna, och de lär sig bäst i undervisning som leds av lärare. Det här står i motsats till den ökade individualisering av inlärningen som kom genom 1990-talets läroplan. Eleverna har olika behov, och inte alla har redskap för att själva ta ansvar för sin inlärning. Den som går ut skolan behöver ha konkreta färdigheter i ämnen som matematik och svenska, och de behöver yrkesförberedande kunskaper. Skolan behöver förbereda för arbetslivet. Vi vet dock inte vilka utmaningar framtidens arbetsmarknad kommer att ställa på våra ungdomar. Skolan måste därför utrusta eleverna att möta en okänd framtid. Med i bagaget måste det finnas en insikt om rättigheter och skyldigheter i samhället samt om hur man bör förhålla sig gentemot andra människor – en bildning. Då förbereder skolan för hela livet, inte bara arbetslivet, och framtiden kan kännas välkommen. 223 (S) replik: Sju borgerliga regeringsår inleddes med att de riktade resurserna till mer personal i förskolan togs bort. De sju åren har också lett till att personaltätheten har minskat på förskolorna. Det är klart att då bör man ha en ambition att återigen förstärka förskolan. Det förvånar mig därför att skatten först har sänkts med 100 miljarder och att avgifterna sedan höjts för dem som har barn i förskolan. Jag läste på vad partivän skrev om äldreomsorgen och som också tänkte sig att man skulle kunna betala mer själv. Då undrar jag om det är en modell som vi ska se också när det gäller barn, unga och välfärd, att vi har fått så stora skattesänkningar, närmare bestämt 100 miljarder, att var och en i stället kan betala lite mer själv. Frågan är om de där kronorna man själv ska betala verkligen leder till mer personal, mindre barngrupper och så vidare. 224 (KD) replik: är det så att man inte betalar så jättemycket själv för förskoleplatsen. Förskolebidraget uppgår till för en heltidsplats. Man betalar alltså . Vi kristdemokrater tycker att det är en rättvisefråga att skapa valfrihetsreformer så att vi också kan ge de föräldrar som vill vara hemma med sina barn en del subventioner. Jag vill inte hålla med om att vi betalar så hemskt mycket själva, för det här är den största subvention vi har. 225 (S) replik: Jag kan konstatera att vi har en avgiftsfri skola och en avgiftsfri förskoleklass . Men jag noterar att vill gå i motsatt riktning när det gäller förskolan. har vi fått sänkta skatter, och därmed ska föräldrarna kunna betala lite mer själva. Frågan är om vi inte snarare skulle gå åt motsatt håll, att fortsätta sänka avgifterna och göra förskolan till en del av den generella välfärden. Det tycker vi socialdemokrater. 226 (KD) replik: Jag tycker att det är rimligt att man betalar lite mer för sin barnomsorg. Den är otroligt kraftigt subventionerad, och maxtaxan har stått still sedan den infördes. har ett konkret förslag för att man ska kunna minska barngrupperna med ett bidrag från stat och kommun men också med en liten höjning för föräldrarna själva. 227 (S): Den svenska funktionshinderspolitiken är , enligt oss socialdemokrater, alltför passiv. Trots problem och orättvisor för personer med funktionsnedsättning saknas nya mål och konkreta förslag från regeringens sida. Andra frågor prioriteras uppenbart högre i deras arbete. Funktionshindersfrågor är i första hand rättighetsfrågor och tillgänglighetsfrågor, inte vård- och omsorgsfrågor. Och det finns en rad saker som regeringen borde ta itu med. Dagens lama och till intet förpliktande strategier och måltexter måste ersättas av handling. För det första måste man nu se till att bristande tillgänglighet blir en diskrimineringsgrund i diskrimineringslagen. Det har utretts , och ett färdigt utredningsförslag finns liksom fungerande exempel från andra länder. är det mer än tusen dagar sedan remisstiden gick ut för den senaste utredningen fagert tal. har regeringen ständigt upprepat att de bereder frågan, utan att vi har sett några som helst resultat. Förslaget i utredningen innebär att man ska utgå från redan gällande minimiregler och fokusera på skäliga anpassningar utifrån nytta och kostnader. Det är alltså långt ifrån några orimliga krav som ställs, i praktiken mest ett tydliggörande av de lagar som redan finns. har dessutom gett regeringen i uppdrag att återkomma med en proposition i frågan, men inget händer. För det andra måste LSS-reformen värnas. Många som har personliga assistenter vittnar om den rädsla man känner inför omprövningar av sina assistansbeslut och den negativa utveckling som hanteringen av lagen i sin helhet har gett. har uppmanat regeringen att tala om ifall de anser att det behövs en lagändring för att se till att det som var tänkt när lagen inrättades fortfarande kan gälla. Men regeringen begraver frågan i en utredning som ska presentera sitt betänkande först efter nästa val. blir allt fler av med sin assistans och med det också förutsättningarna för ett aktivt liv. För det tredje måste arbetet för att tillgänglighetsanpassa snabbas upp. Arbetet har gått långsamt och satta mål har inte infriats. För det fjärde måste aktiva åtgärder sättas in för att ge personer med funktionsnedsättning ökade möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. och Arbetsförmedlingens kartläggning visar att antalet personer med funktionsnedsättning som är inskrivna hos Arbetsförmedlingen har fördubblats . Regeringens politik har alltså misslyckats även här, trots allt tal om att prioritera arbete. Det behövs bland annat kvalificerat, riktat och individanpassat stöd för att kunna vända denna utveckling samt ett större ansvarstagande från bland annat offentliga arbetsgivare. En utredning har lagt fram ett väldigt bra förslag, men även här står regeringen handlingsförlamad. För det femte behöver hjälpmedelsfrågan ses över. Tillgången till hjälpmedel varierar stort över landet liksom regler och avgifter. På två andra områden har regeringen lovat att återkomma med förslag. Det gäller en försöksverksamhet med samordnare till föräldrar som fått barn med funktionsnedsättning och som själva tvingas sköta alla myndighetskontakter, ibland ända upp till hela 90 stycken, som behövs för att få sina rättigheter tillgodosedda. Slutligen har regeringen lovat att återkomma med ett utredningsförslag som skulle underlätta för döva och hörselskadade att få tillgång till tolk oavsett var i landet man bor. Båda dessa frågor verkar också ligga i en byrålåda tillsammans med många andra angelägna frågor. Jag ska avsluta mitt anförande med delar av en insändare i , : köpte vi vår villa i . Samma månad föddes vårt yngsta barn som ger oss mycket glädje, men också oro eftersom hon har en utvecklingsnivå motsvarande en ettårings. I samma takt som husets värde fyrdubblats, och regeringen fyllt på vår plånbok via avdragsmöjligheter och skattereformer, har det blivit allt svårare för oss att organisera en vettig tillvaro för vår dotter. Med jämna mellanrum tvingas vi kämpa för de rättigheter som gäller enligt svensk lag. Vår familjs möjlighet att få ihop vardagen skulle öka drastiskt om regeringens satsningar lades om. Vi behöver inte mer pengar i plånboken eller ROT-bidrag som ökar villans värde. Vi, liksom många familjer i vår situation, vill mycket hellre att våra barns lagstadgade behov blir tillgodosedda. Det ser ut som om den enda möjligheten att få funktionshindersfrågor prioriterade är att byta regering. 228 (C) replik: Det är med stort intresse som jag lyssnar på . Han tar upp problemområde efter problemområde inom funktionshinderspolitiken, områden där det finns en ganska stor samsyn om att det måste vidtas åtgärder men där det pågår ett ganska omfattande utredningsarbete inom . är beredd att på en gång, utan utredningar hasta fram och föreslå åtgärder på de här områdena. Det intressanta blir när man tittar i Socialdemokraternas budget. Där förväntar man sig att det , från , finns satsningar på ett antal hundratals miljoner eller kanske till och med miljarder på det här området för att backa upp de prioriteringar som här är beredd att göra. Då blir man lite förvånad när man ser att det står noll. Det finns inte en enda satsning på hela det här politikområdet. Man slås av tanken att det är väldigt många fagra löften men väldigt få kronor och ören bakom de prioriteringar som pratar sig varm för. 229 (S) replik: Det är lite spännande att tycker att det fortfarande finns anledning att till exempel utreda möjligheterna att göra brist på tillgänglighet till en diskrimineringsgrund. Det har utretts upp och ned, fram och tillbaka hur som helst. Det finns de som påstår att det till och med kan vara så att samhället kommer att tjäna pengar genom att genomföra detta. I det läget är det knappast troligt att man behöver tillföra några pengar för att göra det. Det finns lagstiftning som i princip ålägger kommuner och andra att redan nu genomföra de här sakerna. Det som föreslås är mer ett ramverk som gör det möjligt för den som anser sig diskriminerad att faktiskt stämma den som har diskriminerat. Jag förstår inte hur kan anse att det här behöver utredas ytterligare. Det är han ganska ensam om att tycka. 230 (C) replik: På den långa lista av prioriteringar som Socialdemokraterna säger sig vilja göra finns det en lång rad områden där det finns utredningar på gång. Det är viktigt att titta på vad kostnaden kommer att bli.