prot · H00956 · 2013-01-23 00:00:00 — Det skulle göra nytta för landets många småföretagare, inte enbart för dem som har myndigheter och offentliga organ som kunder utan för alla företagare. Oavsett om det gäller stora företag eller myndigheter ska det vara lika för alla. Det ska gälla oavsett storlek och oavsett om det är offentlig sektor eller företag. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 1. 41 (MP): betänkande 6 handlar, som ni har hört, om snabbare betalningar och vad man behöver göra för att anpassa svensk lagstiftning till EU-direktivet om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner. Detta är ett mycket omfattande problem som jag själv på flera olika sätt har kommit i kontakt med ända , och förmodligen är problemet betydligt äldre än så. Stora bolag har fått en osund vana att tvinga sina underleverantörer att acceptera betalningstider på exempelvis det har jag exempel . Enligt EU-direktivet ska medlemsstaterna se till att betalningstiderna när det gäller transaktioner mellan privata företag och det offentliga inte får vara . De ska inte tillåtas vara längre än så. När det gäller transaktioner mellan privata näringsidkare kräver EU-direktivet att betalningstiderna inte överstiger om det inte finns särskilda motiv till det. Det gäller också under förutsättning att det inte anses oskäligt mot borgenären, alltså den som har levererat varan eller tjänsten och vill ha betalt för den. Regeringen har valt att följa EU-direktivets krav i den första delen. Förslaget till beslut innebär därför att maximalt 30 dagars betalningstid ska gälla vid transaktioner mellan det offentliga och det privata. När det gäller den andra delen urvattnar regeringen grundregeln , som alltså anges även där, med en mängd förbehåll och undantag som i princip eller till och med i praktiken, skulle man egentligen kunna säga innebär att relationen mellan företagen som köper och de som säljer kan fortsätta att se ut precis som . Självklart ska man inte, herr talman, inbilla sig att problemen skulle lösas bara genom att beslutar om att utan några som helst undantag ska gälla för betalningar mellan privata näringsidkare. Verkligheten är nämligen den att de stora företagen på olika sätt kan göra det klart för sina underleverantörer att de inte får datera sina fakturor hur som helst om de vill fortsätta att vara med på leverantörslistan. Dessa signaler behöver inte vara så tydliga och formella att de går att dokumentera, om det nu skulle vara någon företagare som skulle våga ta strid om villkoren. Därför menar vi att det behövs andra, kompletterande åtgärder från regeringens sida om vi ska få en förändring av kulturen hos en del större företag. Jag kan, herr talman, självklart inte stå i talarstolen och uttala mig om hur omfattande problemet är, och jag vill absolut inte stå i talarstolen och peka ut några företag även om jag råkar känna till ett antal exempel som jag skulle kunna använda. Jag tror inte att vi vinner på att hänga ut vissa företag som värre än andra. Att avstå från att på det sättet hoppa på vissa tror jag ligger i allas intresse i näringslivet. Då kanske de på olika sätt kan arbeta och påverka varandra för att förbättra situationen. Det kan nämligen inte vara roligt ens med ett kollektivt dåligt rykte. Vi i är övertygade om att en förbättring när det gäller betalningstiderna betyder väldigt mycket för de små och medelstora företagen ja, för alla underleverantörer. Det gynnar definitivt inte investeringsviljan och möjligheterna att växa om man tvingas agera bank åt sina kunder. Vi anser därför att bör rösta för reservation 1. Den innebär en tydlig uppmaning till regeringen att återkomma till med ett förslag som innebär att längsta tillåtna betalningstid utan undantag, alltså även när det gäller transaktioner mellan privata bolag ska vara . I reservationen framhåller vi även att fler åtgärder behöver vidtas för att de mindre bolagens ställning ska stärkas. Vi menar att regeringen bör återkomma till med åtgärder så att inte den 30-dagarsregel vi vill ha även fortsättningsvis ska kunna ignoreras genom olika former av manipulation, exempelvis när det gäller hur man daterar fakturor. En sund kultur när det gäller relationen mellan företag kan rimligtvis inte få omfatta att svaga företag tvingas fungera som bank åt den större kunden. Vi hoppas självfallet att ett bifall till reservation 1 i betänkandet ska uppfattas som en så tydlig signal som jag tror behövs för att vi ska få en självsanering och en självreglering när det gäller betalningstider mellan företag. Att nu även finansministern, enligt uppgifter i tidningar, instämmer i denna uppfattning borde innebära att vi får en majoritet för reservationen i dagens omröstning. 42 (SD): Propositionen föreslår ändringar i bland annat räntelagen för att genomföra ett EU-direktiv om bekämpning av sena betalningar. Direktivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att vi kan genomföra en strängare lagstiftning om vi så önskar för svenskt vidkommande. Jag kommer i mitt anförande att i huvudsak beröra det som kretsar just kring betalningstider, eftersom det är där vi har de två reservationer som finns i betänkandet. Vi sverigedemokrater tycker att vi ska ha tydliga, enkla och rättvisa regler för företag i . Det är bra att propositionen och betänkandet innehåller just detta när det gäller myndigheters förhållande till företag som leverantörer. Vi tycker dock också att det ska vara enkla, tydliga och rättvisa spelregler mellan företag. är det otvetydigt så att det finns företag, framför allt storföretag, som använder sina underleverantörer som bank. Det gör man helt enkelt det är det många som har vittnat om , bland annat till mig genom att man vid upphandling ställer krav på väldigt långa betalningstider. Det förslag den majoritet som till att börja med fanns i utskottet stod bakom det förslag Alliansen stod bakom innehöll möjligheter att vid förhandlingarna även fortsättningsvis ställa krav på underleverantörer om väldigt långa betalningstider och fakturor. Det är alltså inte en så stor förändring från dagsläget. Många har också vittnat om att det kommer att fortsätta. Företag har ringt upp bland annat mig och sagt att vi med regeringens förslag kommer att få en liknande situation . Vän av ordning kanske noterar att vi sverigedemokrater inte alltid är vänner av EU-direktiv. Det händer dock ibland att även en blind höna och så vidare, och i det här fallet har EU gjort någonting bra för företagen. Om man tittar på EU-direktivet ser man att det är ett minimikrav med möjlighet att avtala . Men regeringens förslag möjliggör ytterligare betalningsdagar utöver de . Man säger att de små företagen används som bank. Men de små underleverantörerna det kan också vara medelstora och stora företag som är underleverantörer kan ibland hänskjuta betalningarna till sina leverantörer, som i sin tur hänskjuter dem till sina leverantörer. I slutändan är det alltid den svage som får betala, det vill säga att den svage får med sin checkkredit och sitt kapital finansiera de större företagens verksamhet. Jag tycker i ärlighetens och hederlighetens namn att de större företagen, om de har problem med finansieringen, kan sköta finansieringen via sin egen checkkredit eller lån i bank. Det är ändå så att underleverantörer ska betala skatter. De ska betala sina löner och de ska betala sina leverantörer och får då ibland låna pengar till detta, därför att de i sin tur har gett lån till sina kunder. Det är inte rimligt. Det är skadligt för de företagen. Många företag vittnar också om att de haft ekonomiska svårigheter på grund av att storföretagen utnyttjar sin starka ställning. Det är också skadligt för , för det är i de små och medelstora företagen som nya företag ska växa fram. Det är i de små och medelstora företagen som tillväxten och de nya jobben ska komma. Om låneutrymmet av kapitalet i de bolagen är uppbundet av lån till kunderna kanske det inte blir någon ny produktutveckling och tillverkningslinje. Det kanske inte blir någon forsknings- och utvecklingsavdelning. Man kanske inte har råd att säkra patent. Man kanske inte kan göra satsningar på arbetsmiljö och säkerhet. I värsta fall kanske man inte kan nyanställa. Jag måste säga att jag är lite förvånad över att regeringen, som i vanliga fall brukar vara bäst i klassen när det gäller att implementera EU-direktiv, just i det här fallet har missat intentionerna i EU-direktivet och även i fortsättningen företräder den starkes rätt. Det förvånar mig att regeringen så klart och tydligt tar ställning för storföretagen mot små och medelstora företag. Om man lyssnar på väggarna som viskar rådde det inte full enighet inom regeringen i den här frågan. Om man ska tolka viskningarna rätt fanns det starka krafter inom regeringen som ville ha 30 dagars betalningstid. Samma viskningar påstår att till exempel kanske hade en orimligt stor och stark påverkan på det förslag som slutligen lades fram. Då kan jag tycka att det är rätt att regeringen får tillbaka den här frågan, får göra ett omtag och komma med ett nytt förslag som tar hänsyn till vad oppositionen har sagt, men också funderar ett varv till och kanske ger lite mindre inflytande över det färdiga förslaget. Av den anledningen kommer jag nu inte att yrka bifall till vår reservation 2. Vi ställer oss i stället bakom den gemensamma reservationen från S, V och MP, reservation 1, och kommer att rösta på den i kammaren . 43 (V): Det har blåst lite kring detta betänkande. Jag hade inte förväntat mig att det skulle bli så mycket vindar kring detta betänkande, Snabbare betalningar. Det har varit turer ända in to the bitter end. Förslaget som regeringen lade fram om 30 dagars betalningstid när underleverantören skickat i väg sin faktura är jättebra. Så långt är allting lugnt och okej. Men sedan kommer detta med avtalsfriheten, att man ska kunna avtala bort betalningstiden, som däremot är ett väldigt dåligt förslag. , basta utan undantag, är vad anser ska råda. När det gäller fordran från myndigheter och andra offentliga organ är det 30 dagars betalningstid som gäller. Samma körschema, oavsett om det är offentligt eller privat, är väl en tydlig och klar linje som alla kommer att kunna känna till och också värna. Frågan är varför inte borgerligheten löper linan ut så att det blir samma för alla berörda parter, oavsett om de är offentliga eller privata. Vi förordar naturligtvis 30 dagars betalningstid utan undantag. När regeringen kommer in på avtalsfriheten medför det en stor risk att storföretagen fortsättningsvis, som många varit inne på, låter de små företagen, underleverantörer, vara bank. , herr talman, kan vi se till att få en förändring i detta. Det finns mer att ta upp, avtalsfriheten. Om en borgenär, det vill säga en underleverantör eller småföretagare, nekar ytterligare tid för betalning, kan beställaren helt frankt säga: Tack och adjö! Vi går till någon annan. Det är ett scenario som många småföretagare hävdar kan komma att ske, så avtalsfriheten måste strykas. Därför, herr talman, måste vi se till att kampen mot inte ska få fortsätta. Vi lever också i då arbetslösheten är skyhög. Därför måste vi se till att på alla plan försöka förbättra de siffrorna. En del i detta är just att småföretagarna ska kunna få betalt i rätt tid, så att de kan ges möjligheter att eventuell anställa fler och känna sig trygga i att deras verksamhet ska kunna leva vidare. Jag började mitt anförande med att säga att det blåst lite kring den här frågan, och det har det ju gjort. Efter mycket läsande, många konkreta exempel och många kontakter med berörda personer landade i att 30 dagars betalningstid utan undantag är det som vi ställer oss bakom. Det är det som vi vill ska gälla. Jag är otroligt glad att Socialdemokraterna och följer i denna fråga som mynnat ut i en gemensam reservation. Tack ska ni ha för det! Vid dagens omröstning här i kammaren kan vi se till att det blir förändringar för småföretagarna genom att rösta på reservation 1 i betänkandet. Jag yrkar bifall till reservation 1. 44 (M): Inom EU har det pågått ett arbete med att förkorta betalningstider inom näringslivet. Ett direktiv har utformats som syftar till att skapa ett gott småföretagarskydd som avtalsrätten värnas. Utredningen betalningar redovisades här . I utredningen fanns många olika delar av näringslivet representerade. Under utredningstidens remissomgång stödde de flesta instanser förslaget i stort. Det fanns ett förslag till ändring, att betalningstiden skulle vara i stället för 60, ett förslag som regeringen lyssnade på, och jag återkommer till det alldeles strax. har även överläggningar hållits mellan företrädare för ansvariga departement i de nordiska länderna. Vid överläggningarna har man försökt enas om hur direktivet bör tolkas och även, i viss mån, hur det bör genomföras. Regeringen har lämnat en proposition till som innehåller förslag som syftar till att motverka sena betalningar och långa avtalade betalningstider inom näringslivet. Med anledning av propositionen har två motioner väckts. I ärendet behandlar vi också sju motioner från den allmänna motionstiden. Flera av talarna har varit inne på att långa betalningstider liksom sena betalningar, det vill säga betalningar som sker efter förfallodagen, är ett stort problem och får negativa konsekvenser. Men det är också på det viset att krediter inom näringslivet är betydelsefulla. De förenklar betalningsadministrationen och möjliggör en mer effektiv handel. Regeringens proposition syftar därför till att skapa ett gott småföretagarskydd som den värnar avtalsfriheten. Det är inte på det viset som säger, att det är något slags urvattnat förslag. Propositionen har efter remissrundan landat i ett bra förslag och föreslår att en fordran vid handelstransaktioner ska betalas senast efter det att borgenären har framställt krav på betalning. Längre betalningstid är endast möjlig i det fall borgenären uttryckligen har godkänt det. Denna sista möjlighet finns dock inte för myndigheter eller andra offentliga organ, där 30 dagars betalningstid är tvingande. Långa betalningstider är som sagt ett problem. Det är också därför vi lägger fram det här förslaget. Det är en ändring av nuvarande lagstiftning. Jag tror att detta tillägg i räntelagen och det faktum att myndigheter och offentliga organ ska betala fakturor kommer att ha effekt på det övriga näringslivet. I betänkandet säger vi också uttryckligen att om detta inte får avsedd effekt förutsätter vi att regeringen återkommer med nya förslag. Att däremot lagstifta om en indispositiv 30-dagarsregel, eller 60-dagarsregel som till föreslog, är fel av många skäl. I en modern ekonomi är avtalsfriheten ett fundament för ett flexibelt och konkurrenskraftigt näringsliv och en grundläggande utgångspunkt vid global handel. Avtalsfriheten motiveras av att det är marknadens aktörer som är mest lämpade att avgöra frågor om avtals ingående och innehåll. Det är bara avtalsparterna som kan se vilka detaljvillkor som i praktiken passar deras avtalsrelation. Betalningstiden är en av flera delar i ett avtal. En lång betalningstid kan till exempel kompenseras av att säljaren får ett bättre pris. En tvingande reglering om betalningstiden kan leda till att affärer inte blir av. eller mindre företag med sämre likviditet kan sakna möjlighet att betala en köpeskilling eller inom en viss . Det kan vara problem att ordna banklån. Om avtalsparterna då har möjlighet att avtala om längre betalningstider kan köparen förvärva på kredit och därefter betala säljaren när köparen sålt vidare till slutkund. Handelskrediter och avtalsfrihet är viktiga för ett konkurrenskraftigt näringsliv. Det har oppositionen missförstått. Som jag inledningsvis sade fördes samtal med våra grannländer om hur direktivet borde tolkas och genomföras. Vi har inom en tradition att harmonisera våra lagar inom civilrättens område. Den finska och det norska har utifrån direktivet antagit lagstiftning som säger att betalningsfristen mellan näringsidkare får överskrida endast om det uttryckligen har avtalats om detta alltså precis i enlighet med EU-direktivet. Det innebär att dessa länders lagar öppnar upp för längre betalningstider än det svenska förslaget. Det danska har antagit en lagstiftning som liksom den föreslagna svenska lagstiftningen säger att betalningsfristen mellan näringsidkare får överskrida endast om detta uttryckligen har godkänts. Finsk, norsk och dansk lagstiftning är alltså dispositiv vad gäller betalningstidens längd. En svensk tvingande lagreglering riskerar alltså att leda till att svenska företag går miste om avtal och affärsmöjligheter. Är det detta som oppositionen vill? Försening av betalning är absolut ett problem, men det kommer inte reservanterna åt. Socialdemokraterna var inne på det, och det står också tydligt i reservationen. För att motverka sena betalningar finns en hel verktygslåda i svensk rätt. Propositionen föreslår, förutom det jag talat om vad gäller betalningstider, en ny paragraf om att kan förbjuda oskälig sedvänja om till exempel betalningstid. Det finns också en tvingande regel om borgenärens rätt till dröjsmålsränta. Det finns regler om borgenärers rätt till ersättning och vilka belopp som ska utgå vid betalningsförsening. Därutöver finns andra civilrättsliga och konkurrensrättsliga regler som kan tillämpas vid oskäliga avtalsvillkor eller sena betalningar. Vidare finns 36 § i avtalslagen. Det finns också en ganska omfattande praxis på området om vad missbruk av ställning innebär. Det är regler som utredningen konstaterar fungerar väl. Hur kan Socialdemokraterna, med sina dåligt underbyggda reservationer på allvar tro att detta skulle hjälpa småföretagen? Det saknas helt konsekvensanalys, och förslagen riskerar att få helt motsatt effekt på näringslivet. Det är inte vad behöver. Sammanfattningsvis är det min uppfattning att propositionens förslag är bra. Tillsammans med övrig befintlig civilrättslig lagstiftning som finns på området och utarbetad praxis kommer det att få önskvärd effekt och ge våra företag ett bättre skydd. Jag yrkar bifall till propositionen och avslag på motionerna. 45 (S) replik: Jag blir mycket förvånad. Regeringen brukar tala sig varm för småföretagare och småföretagande, men visar man att det bara är tomma ord utan handling. Man gör ingenting för småföretagare. Det är bara stora och börsnoterade företag som gynnas. Småföretagare som är beroende av sina stora leverantörer får vänta på att få sina pengar. brukar det vara. Vad gör de då? De säljer sina fakturor till finansbolag, och då betalar de mer ränta. Jag förstår av retoriken att ni inte har lyssnat på småföretagarna. har alla ledamöter fått en vädjan till Alliansens riksdagsledamöter att tänka om och göra något nytt i detta. Det är Företagarna och Företagarna som har undertecknat och skickat denna skrivelse. De tycker liksom många andra att långa betalningstider är ett tillväxthinder och att total avtalsfrihet kräver jämnstarka avtalspartner. Ett stort företag har övertag gentemot ett mindre. Småföretagen är beroende och kan inte avtala bort det. och Alliansen måste tänka om. har ni chansen att göra något nytt, att tänka om, tänka rätt och rösta rätt så att det blir rätt. Det ska vara och inget annat för alla företag, oavsett om det är stort, litet, privat eller offentligt. 46 (M) replik: Vi är överens om att sena betalningar är ett problem. Men ni kommer inte till rätta med problemet med ert förslag. Det betyder inte att företagen fortsättningsvis kommer att betala . Det är problemet. Det har varit en omfattande remissbehandling. Det har varit en utredning som har bestått av näringslivets olika representanter. Vi har lyssnat. Jag undrar om det är ni som inte har lyssnat. Er reservation har ingen som helst konsekvensanalys av vad detta skulle innebära. Är det inte viktigt för näringslivet att ha handelskrediter? Är det inte viktigt för näringslivet att ha avtalsfrihet? Är det inte viktigt för näringslivet att självt kunna bestämma vad ett avtal ska innehålla? För mig är det viktigt. Det här ger tydliga signaler om vad vi tycker att betalningstiden ska vara, men det ger också utrymme för företagen att själva få skapa sina avtal. Vad har ni tänkt? Hur ska det bli med handelskrediter för småföretagen? Kommer detta inte att få andra effekter? Det är inte bara stora företag som utnyttjar långa betalningstider; det gör även små företag. Har ni tagit in det i er analys? 47 (S) replik: Jag förstår fortfarande inte retoriken. Först säger ni att eftersom kommuner och övrig offentlig sektor ska betala kommer det att bli effekt även på andra, och de kommer också att betala . Om de inte gör det ska ni titta på det en gång till. Det är motsägelsefullt. Först säger ni att det inte går och att det måste vara på detta sätt för avtalsfriheten. är ni beredda att pröva det ändå. Varför gör man det inte nu när man har lyssnat på småföretagarna? De tycker att det är ett tillväxthinder. Det går inte, de måste sälja sina fakturor och de kan inte växa. Det är bara de stora och börsnoterade företagen som får nytta av detta. Varför ska det vara skillnad mellan offentlig sektor och stora företag? Varför ska bara en del gynnas? Jag förstår inte hur ni tänker. Det är av de företagare som tillfrågats som tycker att förslaget är bra. Ert förslag stöds alltså av . Resten, det vill säga , tycker att 30-dagarsregeln ska gälla oavsett om det är stora eller små företag. har ni möjlighet att visa att ni inte bara i ord utan även i handling står bakom små och medelstora företag, att ni inte enbart står bakom de börsnoterade stora företagen. 48 (M) replik: Jag skulle nog vilja säga att det var ett ganska grovt missbruk av statistik, men det kan vi kanske diskutera . Jag tror inte att förslaget bara gynnar stora företag. vet jag inte vem som sade att de hade träffat företagare, men också jag har träffat företagare, små företagare som är beroende av långa kredittider. Om de inte får det, ja då diskuterar de priserna. Min fråga, som jag nu inte kan få svar på, är vad som är nästa steg. Ska vi härifrån även bestämma vad priset ska vara, bestämma ett maxpris? Var går gränsen? Det här är en avvägning mellan avtalsfrihet och att motverka långa betalningstider. Vad gäller myndigheter är det skillnad, för myndigheter kan vi råda över. Vi är förstås för korta betalningstider. 49 (SD) replik: anför att nystartade företag som har svårt att få kredit i bank kan behöva låna av sina leverantörer. Det kan förvisso vara så, men jag tror att den omvända problematiken är betydligt vanligare, det vill säga att nystartade små och medelstora företag är tvingade att låna ut pengar till sina kunder. Det har inte minst inköpare från den typen av företag, storföretag, vittnat om . De ställer regelmässigt krav på långa betalningstider. Take it or leave it är beskedet till leverantörerna. Regeringens och Alliansens förslag ger utrymme för detsamma. Det är ingen förändring. Det sägs att affärer kan gå förbi, att andra länder som tolkar EU-direktiv annorlunda får del av affärer som borde ha tillfallit svenska företag. Om de större företagen, som vi huvudsakligen talar om, behöver gå till banken och skaffa kredit för att finansiera sin verksamhet, de extra 30, 60 eller som det handlar om, kommer det att påverka priset på deras produkter med promillen. Det är inte det som avgör om de får kontraktet eller kan sälja produkten. För det lilla eller medelstora företaget som ska leverera kan det vara avgörande för om de kan betala sina skatter och lön till personalen eller utvidga sitt företag. Det är inte bra för . Det är inte bra för tillväxten. Jag tolkar och Alliansens ambitioner så att vi ska låta företag växa, att vi ska ha tillväxt i och säkra jobben. På vilket sätt rimmar förslaget med dessa ambitioner? 50 (M) replik: Jag har precis som lyssnat på företagare, och jag har hört många företag och organisationer värna avtalsfriheten; det framkommer även i utredningen. Det verkar ha glömt bort. Take it or leave it, säger . Vad händer då med den här lagstiftningen? Kommer det att bli någon skillnad?