prot · H009122 · 2013-06-13 00:00:00 — Vi har i betänkandet föreslagit ett bindande anställningsavtal i direktiven, vilket den borgerliga majoriteten i har motsatt sig. I en av sista repliker fick vi ett delvis nytt svar på frågan varför man inte vill ha bindande anställningsavtal, vilket förvånade mig. sade att det skulle innebära en ingripande förändring. Jag är lite nyfiken på vad menar med begreppet ingripande förändring. Jag skulle vilja ha ett förtydligande från migrationsministern på den punkten. 138 Statsrådet (M): Jag tackar för frågan. Det här är ett viktigt och angeläget ämne. I förfogar arbetstagare och arbetsgivare över sitt eget avtal. De är fria att när som helst förhandla om anställningsvillkoren inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen, som vi ju alla värnar om. Mot den bakgrunden ställde och ställer jag mig frågande till hur ett anställningsavtal, till skillnad från ett anställningserbjudande, i ett ärende om arbetstillstånd skulle kunna skydda en arbetstagare från oseriösa arbetsgivare. Om menar att tredjelandsmedborgare som kommer till ska ingå ett anställningsavtal som är bindande i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas måste man fråga sig om det verkligen skulle vara rätt väg att gå. Det skulle innebära en stor förändring och ett ingripande i den svenska modellen. Jag anser att oseriösa arbetsgivare som missbrukar regelverket måste motverkas på annat sätt än på det viset. 139 (S): Tyvärr vill inte migrationsministern lägga fram några förslag om andra ingripande effekter på arbetsgivaren. En av de frågor som både LO och TCO har varit tydliga med är just bindande anställningsavtal med en lägsta nivå där den anställda ska kunna vara skyddad. Det ska säkerställa att den har rätt ersättning. Den ska inte behöva komma hit till och uppleva att det sedan ska ifrågasättas vad den får för avtal. Det migrationsministern nu säger är att han är nöjd med att väldigt mycket makt ligger hos arbetsgivaren och väldigt lite inflytande ligger hos den enskilde. Därmed upprätthåller man ett maktförhållande som starkt försämrar för den enskilde. Jag förstår att migrationsministern är nöjd med den situationen. Men det är inte jag. 140 Statsrådet (M): har nog följt debatten väldigt dåligt om hon tror att regeringen är nöjd med att vi upptäcker att det finns oseriösa arbetsgivare som försöker att utnyttja andra. Vi kommer att återkomma från regeringen tillsammans med som är vår samarbetspartner inom ramen för den migrationspolitiska överenskommelse vi har, och som ger regeringen majoritet i kammaren för migrationspolitiken med förslag som ger nya verktyg att ta till när vi upptäcker att det finns oseriösa arbetsgivare som försöker utnyttja arbetstagare. Vi har varit tydliga från regeringens sida med att anställningsvillkoren för arbetskraftsinvandrare ska motsvara dem som gäller för de arbetstagare som finns i landet. Det som vill göra är att vidta åtgärder som skulle innebära ett mycket stort ingripande i den svenska modellen. Jag anser att man måste bekämpa missbruket av regelverket på ett annat sätt. Vi ska inte ha en utländsk modell mitt i den svenska modellen. Vi ska ha samma villkor för alla arbetstagare oavsett var de kommer ifrån, vad de har för ursprung och var de jobbar någonstans på den svenska arbetsmarknaden. Anställning av personer med funktionsnedsättning 141 (M): Min fråga går till statsrådet och handlar om de statliga bolagens möjligheter att ge arbete till personer med funktionsnedsättning. är det de privata företagen som anställer flest personer med funktionsnedsättning. Den offentliga sektorn borde här kunna gå före. Kommuner, landsting, statliga myndigheter och statliga bolag kan bli bättre. Arbetsförmedlingen har fått uppdraget av regeringen att se till att statliga myndigheter utfärdar och genomför praktikprogram för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. De statliga bolagen bör också kunna se över möjligheterna att anställa fler. Min fråga till statsrådet gäller vilka möjliga åtgärder han är beredd att vidta för att se till att statliga bolag anställer fler personer med funktionsnedsättning. 142 Statsrådet (M): Mitt ansvarsområde handlar i första hand om de statliga företagen. Jag tänker tala om detta. har vi till bolagen förklarat att hållbarhet ska vara en vägledande princip i arbetet i de statliga företagen. Detta gör vi för att uttrycka vår egen värdering om vad som är viktigt. I hållbarhet ingår till exempel antidiskriminering, korruptionslagstiftning, miljö, etik, och så vidare. Det handlar också om att vi tror att detta är ett av de bästa sätten att göra de statliga företagen lönsamma och därmed ge skattebetalarna och svenska medborgare god utdelning för sina skattekronor. kommer att agera olika vad gäller hållbarheten. Det finns ett stort antal företag som redan nu kommer att lägga in sådana kriterier som frågeställaren är ute efter om rörelsehindrades deltagande i företagens verksamheter. Jag kan återkomma under mitt nästa inlägg om vilka det handlar om. 143 (M): Tack för svaret, statsrådet! Det är viktigt att förändra attityder och se vad personer med funktionsnedsättning kan bidra med. Det handlar om att man ser möjligheten att varje individ får en chans att delta i arbetslivet utifrån sina förutsättningar och sin arbetsförmåga. Jag tror också att personer med funktionsnedsättning kan vara en resurs när vi talar om framtida arbetskraftsbehov. Den statliga verksamheten med myndigheter och statliga bolag kan säkert utgöra bra och viktiga arbetsgivare i sammanhanget och säkert göra mer. Jag tackar för svaret och ser fram emot att vi får fler anställda med funktionsnedsättning i statliga bolag så att de får chansen att delta. 144 Statsrådet (M): Jag kan börja med att säga att jag delar frågeställarens syn att de statliga företagen inte går i bräschen i den här frågan. De skulle kunna göra mycket mer. Jag inser också att många privata företag gör mer. Det är illa att inte statliga företag ligger mer framme. Vi har ett statligt bolag som ägnar mycket tid åt detta. Det ligger inom bolagets verksamhetsområde att hjälpa inte bara rörelsehindrade utan också personer med andra problem på arbetsmarknaden. Det är en konflikt i någon mening i att bolagen ska vara självständiga och ha självständiga styrelser, och många av dem arbetar på en konkurrensutsatt marknad. I och med att vi nu har sagt att hållbarhet ska vara ett strategiskt inslag i bolaget, det vill säga att styrelserna ska hantera hållbarheten, vet jag att ett stort antal bolag arbetar just med detta. De kommer att leverera sina förslag till hållbarhetsmål senast . Då är det upp till bevis för företagen, och vi kommer att följa upp detta mycket noggrant. 145 (S): Min fråga riktar sig till statsrådet . behandlade ett förslag om karriärtjänster i grund- och gymnasieskolan. Det är ett förslag som på många sätt är bra. Dock var vi från Socialdemokraterna kritiska till att inte förskolan ingick och förskollärarna fick samma möjligheter. Därför gladde det mig väldigt mycket när jag hörde förskoleministern säga att även hon delar den uppfattningen. Innebär detta att regeringen är beredd att backa från sitt tidigare motstånd och komma med ett förslag som gör att också förskollärarna får dessa möjligheter så att vi på det viset kan höja kvaliteten och få en ökad forskningsanknytning också i förskolan? 146 Statsrådet (FP): Tack för frågan! Regeringen backar inte, utan den går framåt. Först tog vi ett stort och betydelsefullt kliv med 880 miljoner för grundskollärare och gymnasielärare, och står vi inför nästa budgetomgång. ska vi diskutera hur vi ska fortsätta att reformera skolan. Det är att ta ytterligare ett steg att se till att förskollärare ska få samma möjligheter att bli förste förskollärare och lektor. Det kommer jag och att föra fram i våra budgetsamtal. Jag känner mig förhoppningsfull om att nästa steg framåt kommer att bli just detta. 147 (S): Tack så mycket, statsrådet! Det är inte riktigt låtit så från statsrådets departementschef när han har argumenterat. Han har tidigare bara inbegripit grundskollärarna och gymnasielärarna. Det har varit en substantiell argumentation emot. Jag är den första att applådera om regeringen nu ändrar sin ståndpunkt. Jag kan också meddela att om regeringen kommer med ett sådant förslag som gör att karriärtjänsterna inbegriper fler kategorier i förskolan, och gymnasieskolan kan vi säkerligen också komma överens. Det är ett bra steg. Vi kan gemensamt lämna ett besked att oavsett hur en regering ser ut efter nästa val gäller också dessa karriärtjänster. Den typen av långsiktighet och förutsägbarhet skulle vara väldigt bra för det svenska utbildningsväsendet. Jag skulle därför välkomna om regeringen nu ändrar sig och kommer med ett sådant förslag. Då är vi överens om helheten. Det skulle vara bra för hela vårt utbildningssystem. 148 Statsrådet (FP): I mina diskussioner med min departementschef har det aldrig funnits några substantiella invändningar mot idén, utan det är budgetmässiga restriktioner som gör att vi måste ta ett steg i taget. Det är också en ny reform som ser dagens ljus. Redan nu kan vi dock säga att den är på väg att bli en succé när vi ser vilket stort intresse kommunerna visar och vilka viktiga samtal och diskussioner det har satt i gång runt om i Skolsverige. Man har pekat på behovet av ett pedagogiskt inriktat ledarskap runt om i våra skolor och kommuner. Vi hoppas att kunna ta nästa steg redan så snabbt som . Det återstår att se. Jag hoppas att vi ska nå så långt redan i budgetpropositionen . 149 TREDJE VICE TALMANNEN: Detta fick bli dagens sista fråga. Jag tackar statsråden för deras medverkan i dagens frågestund. 13 § (forts. från 11 §) En mer samlad myndighetsstruktur inom folkhälsoområdet (forts. SoU27) 150 (V): Då återupptar vi den debatt som handlade om att och ska slås samman till en ny myndighet, . Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen. Det är en gemensam reservation från , och . Vi från har inget att invända utan tror att det kan vara bra med den nya folkhälsomyndigheten. Vi tror att man kan utveckla och förbättra arbetet, jobba mer strategiskt och undvika en del dubbelarbete. Men det finns en del i propositionen som vi inte är lika förtjusta i, och det är därför vi har ställt oss bakom reservationen. Man kan konstatera att hälsoklyftorna i har ökat. har vi i OECD-rapporter sett att är det land där de ekonomiska klyftorna ökar snabbast just . Den ojämlika hälsan är en av de största orättvisorna. I den statistik som finns från ser man att skillnaden mellan kort- och långutbildade män är i återstående livslängd , och skillnaden i medellivslängd för kvinnor mellan bästa och sämsta kommun i vårt land är . En bra, jämlik och hälsofrämjande hälso- och sjukvård är viktig för hälsan. Men det är inte den som står för den allra största delen, för att vi ska ha en bra folkhälsa. Nej, då handlar det om en utbildning som når alla och kompenserar för de olika möjligheter som barn och ungdomar har här i livet. Det handlar om en trygg uppväxt för alla barn, att vi har bra bostäder för alla och slipper trångboddhet och bostadsbrist. Det handlar om arbeten, så att människor kan försörja sig, men också om arbeten som har god arbetsmiljö, så att arbetsskador undviks. Det handlar om ekonomisk trygghet också vid arbetslöshet och sjukdom. Vi vet att vi långt ifrån har det . Många människor känner stor oro inför vad som ska hända om man är sjuk eller arbetslös i dagens borgerligt styrda . Jämställdhet mellan kvinnor och män och delaktighet i vardagen och att känna sig som en del i samhället är också viktiga faktorer för en bra folkhälsa. Man kan kort och gott säga att ett jämlikt och jämställt samhälle ger bättre förutsättningar för god folkhälsa. Det finns tydliga politiska skillnader i folkhälsopolitiken gentemot oss i . Men vi kunde tidigare i debatten, när och Socialdemokraterna var uppe, höra att det också ligger hos dem i förhållande till den borgerliga regeringens politik, som i alltför hög grad betonar levnadsvanor och livsstilsfrågor och där tyngdpunkten och ansvaret läggs på den enskilda individen, i stället för att man tar tag i de frågor som jag beskrev förut de strukturella samhällsfrågorna. Jag tyckte att det blev väldigt tydligt på det stora folkhälsoseminarium som hade , där man pratade om hur folkhälsan hade utvecklats . Den ansvariga ministern inledde. Man kan väl säga att han i alltför hög grad kopplade samman folkhälsa med sitt andra ansvar: hälso- och sjukvårdspolitiken. Det uppstod senare en diskussion om att vi kanske borde ha arbetsmarknadsministern, bostadsministern, utbildningsministern eller någon annan som inledde. De har ansvar för egentligen lika viktiga och ibland kanske viktigare områden för folkhälsan. Det intressanta och drivande i folkhälsoarbetet kan jag tycka händer trots regeringens politik. pratade en hel del om bland annat och Kommissionen för ett socialt hållbart , som jag tycker är något av det allra bästa som har hänt när det gäller folkhälsoarbetet. Där tillsatte man oberoende forskare och kunniga praktiker, som fick i uppdrag att utifrån samlad forskning och kunskap ge förslag för att minska hälsoklyftorna i , som har stora skillnader inbyggda i sin stad. Kommissionen har lagt fram ungefär 70 förslag. Några av dem handlar om hälso- och sjukvård. Men det handlar också om stadsplanering, bostäder, miljöfrågor, utbildning från förskolan och uppåt och lägsta skäliga levnadsnivå, alltså hur litet man kan klara sig på ekonomiskt. Ska man göra egna insatser när det gäller försörjningsstöd? Det handlar också om barns uppväxt, arbete och delaktighet. Mot den bakgrunden tycker jag att det är viktigt att det är de här tagen vi måste ta, om vi ska minska hälsoklyftorna. Vi behöver få en inriktning på folkhälsopolitiken som står för detta. Det är som ska besluta om detta, så att de gamla uppdragen till inte försvinner och att regeringen inte själv kan bestämma inriktningen på folkhälsoarbetet. Vi måste få upp den frågan, debattera den och kunna påverka den i . Det är också viktigt, som sades tidigare, att myndigheten får ett tydligt uppdrag att genomföra vad som sägs i Closing the gap in a generation, att minska skillnaderna i samhället. Det är naturligtvis viktigt att man arbetar utifrån modern folkhälsoforskning. Eftersom folkhälsan omfattar alla politikområden måste också den nationella nivåns arbete samordnas och vara strategisk från alla politikområden, så att man har dialog och på olika sätt understöder det viktiga arbete som pågår lokalt och regionalt. 151 (M): Herr talman, ledamöter! Vi har här att diskutera SoU27, En mer samlad myndighetsstruktur inom folkhälsoområdet. Jag börjar med att yrka bifall till socialutskottets förslag. Jag konstaterar att det är oerhört positivt att vi har en stor enighet kring frågan om att bilda en ny myndighet. Det är en myndighet med några av de viktigaste frågor som vi har: smittskyddsfrågor och folkhälsofrågor. Det finns tre viktiga argument för att förändringen ska göras. Det är framför allt för att ge bättre förutsättningar för ett effektivt, kunskapsbaserat arbete, öka förutsättningarna för att angripa folkhälsofrågan samlat och integrerat och bättre kunna jobba med de här frågorna inom EU och på det internationella planet. Den enighet som vi har kommer med all säkerhet att gynna våra målsättningar inom det här området. Av propositionen framgår det tydligt att organisationsförändringen ska genomföras utan förändring av det ansvar som myndigheten har , det vill säga att tar över den roll som har haft sedan ombildningen 2001 och ansvarar för den sektorsövergripande uppföljningen av utvecklingen av folkhälsans bestämningsfaktorer, utvärderar insatser inom folkhälsopolitikens målområden, är ett nationellt för metoder och strategier inom folkhälsoområdet och ansvarar för tillsyn inom alkohol-, narkotika- och tobaksområdet samt området hälsofarliga varor. Både den socialdemokratiska regeringen och alliansregeringen har som en uppgift för staten lyft fram uppföljning, utvärdering och kunskapsstöd inom folkhälsoområdet. Här finns alltså en stor samstämmighet. En fråga som har kommit upp är vem som ska ge uppdraget. Är det regeringen eller ? Inrättande av myndigheter och beslut om myndigheternas uppgifter tillhör normalt regeringens kompetensområde. Det framgår bland annat av arbete med organisations- och strukturförändringar inom staten som fastställdes . Det är också regeringen som beslutar om en myndighetsuppgift, alltså en instruktion. Enligt regeringsformen styr regeringen riket. Att binda myndigheterna till minskar förutsättningarna för att ha en flexibel förvaltning. Det är i allmänhet onödigt att tynga med regeringens organisering av statsförvaltningen. I reservationen anför oppositionen att bör besluta om ansvaret eftersom det strategiska folkhälsoarbetet tydligt innebär politiska prioriteringar. Naturligtvis är det som ytterst bör ta ansvar för de politiska prioriteringarna. Det nationella övergripande folkhälsomålet är fastställt av . Det råder därför ingen oenighet om att staten har en viktig roll när det gäller uppföljning, utvärdering och kunskapsstöd inom folkhälsoområdet. Men det bör vara regeringens och inte ansvar att på bästa sätt organisera inom statsförvaltningen. Vi hoppas att den nya myndigheten ska komma fram till många bra resultat. Vi är många som väntar på rapporten om rökfria utemiljöer och så vidare. Vi ser med stor glädje fram emot att kanske kan stoltsera med att vara rökfritt, till exempel 2025. Jag yrkar bifall till förslaget i socialutskottets betänkande. 152 (S) replik: Som du sade, , är vi positiva till förslaget om en mer samlad myndighetsstruktur för folkhälsoområdet. Men jag vill också varna för alla dessa omorganisationer, inte minst av . Det kan vara en följd av att folkhälsan är allas ansvar men ingens uppgift. Folkhälsan kan vara svår att definiera så att alla inblandade har samma utgångspunkt när den ska diskuteras, och det är inte minst svårt att veta hur folkhälsoarbetet ska utföras i praktiken. Det pratas mycket men görs för lite inom de myndigheter som har ansvar för folkhälsan. En professor från påpekade under den senaste folkhälsokonferensen att folkhälsan ska vara kunskapsbaserad. Men kunskapen ska vara till för att stödja den praktiska verksamheten. Verksamheten ska inte stödja kunskapen. Fokus måste vara på befolkningens vardagspraktik, inte teori som andra pratar om med dem. Folkhälsan handlar om allt från individens egna val och vanor till strukturella faktorer som yttre miljöer och demokratiska rättigheter i samhället. Det finns många myndigheter som mer eller mindre arbetar med målområdena. Men har ett övergripande ansvar för uppföljning och utvärdering. Politikerna är helt avgörande för att skapa förutsättningar för en god hälsa utifrån folkhälsomålen. Det är därför vi tidigare haft folkhälsoministrar som i många andra länder. fanns också möten mellan regeringens ministrar för att se vilket ansvar var och en kan och bör ta för folkhälsofaktorer inom deras områden. Folkhälsan blir då allas ansvar, och det är svårare att göra folkhälsan till någons uppgift. vill regeringen försämra roll i folkhälsoarbetet. Regeringen ska inte behöva komma till och presentera förslag om förändringar i myndighetens ansvar. Vi vet från det senaste utskottsmötet att det kan krävas lagändringar som det inte kan fattas beslut om av andra än när det gäller att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. undrar jag, , hur detta ska bli praktiskt möjligt. Hur tänkte ni? 153 (M) replik: Det är en viktig synpunkt som du tar upp när det gäller omorganisationer. Jag har alltid haft uppfattningen att man ska göra omorganisationer med varsamhet och när de behövs eftersom de tar mycket kraft och mycket energi och riskerar att försämra verksamheten. Men ibland måste man göra dessa omorganisationer för att komma över de barriärer och de gränser som finns för att jobba bättre tillsammans. Här har man gjort en avvägning, och vi har kommit överens om att det här innebär en förbättring. När det gäller det arbete som ska utföras kan man alltid vara självkritisk och konstatera att det hade varit önskvärt om mer av de kunskaper som kommer fram från och de olika myndigheterna hade tagits till vara i arbetet. Men det största arbetet ligger faktiskt på kommuner och landsting som har en central roll när det gäller folkhälsoarbetet. Vi vet också att det görs mycket där, även om det varierar mycket runt om i landet. Jag ser därför inte på något sätt detta som en försämring av folkhälsoarbetet utan som ett mer effektivt sätt att arbeta. Sedan handlar det om att alla politiker är lyhörda för den forskning och de resultat som vi får från . 154 (S) replik: Jag har en fråga till. Folkhälsan är inte densamma som individens hälsa utan hälsan för en grupp av människor. Vad är då avgörande för folkhälsan? Varför hade vi en medellivslängd och en medellivslängd ? Den är alltså den dubbla. Vilka faktorer har varit viktiga för denna ökning? Är det levnadsvillkoren, levnadsvanorna eller hälso- och sjukvården? Jag vet att sjukvården har svarat för . Den helt avgörande faktorn är levnadsvillkoren. Det är också därför som de elva nationella folkhälsomålen främst berör detta. Fokuset när det gäller folkhälsoarbetet måste läggas på en ökad jämlikhet mellan olika grupper och geografiska områden i . Ojämlikheten ökar i samhället i och med ett mer individinriktat och mindre solidariskt samhälle. Sköt dig själv och tänk mindre på andra, verkar vara parollen. De grupper och geografiska områden som har de sämre levnadsvillkoren måste prioriteras i folkhälsoarbetet. Inkomstklyftorna måste minska. Det finns belägg för att samhällen med små inkomstskillnader fungerar bättre rent ekonomiskt, och framför allt är det mycket trevligare samhällen att leva i. är det land där den relativa fattigdomen ökat mest enligt nya siffror från . Sjuka, arbetslösa och förtidspensionärer har enligt SCB en sämre ekonomi än de hade 2006. beror många av de ökade inkomstskillnaderna på jobbskatteavdraget. Den här frågan är mycket plågsam för regeringen som aldrig har sagt att man vill skapa ett samhälle med större inkomstskillnader. Flera länder har inrättat en egen kommission enligt WHO:s rekommendation. De rekommenderar en bättre samordning av folkhälsopolitiken och ett arbete med att bryta utanförskapet i tidig ålder med mera. Socialdemokraterna vill inrätta en nationell , men det säger regeringen nej till. Varför gör man det, ? 155 (M) replik: I de rapporter som vi har fått konstateras det att av det som föreslås i Marmotrapporten redan har genomförts. Det är alltså inte så att man inte har lyssnat på de synpunkter som har kommit fram där. Det är lite spännande att se hur man kan måla upp en världsbild som jag tror att de flesta inte känner igen sig i. talar här om hur skillnaderna ökar mellan dem som har det bäst och dem som har det sämst i samhället. Men det är på en skala där vi i princip ligger bäst till i hela världen. Vi kan vara stolta över att vi faktiskt har de minsta klyftorna. I är skillnaderna minst och Gini-koefficientvärdet i princip det bästa i världen. Det faktum att vårt land har klarat denna kris så bra har gjort att vi har ökat våra förutsättningar. Även om det har inneburit en ökad skillnad mellan dem som har det bäst och dem som har det sämst har i princip alla grupper fått det bättre. Jag kan se med helt andra ögon på det som har hänt, och jag är mycket stolt över hur vårt land har klarat denna kris. Sedan har det inneburit något ökade skillnader. Men de flesta människor här i har faktiskt fått det bättre. Det tycker jag är viktigare än om alla hade fått det sämre och skillnaderna hade varit mindre. Jag kan med stor stolthet konstatera att regeringen har hanterat dessa frågor på ett fantastiskt sätt och lett oss igenom denna tuffa kris. 156 (MP) replik: Jag tar vid där föregående replikskifte slutade. Det är klart att man kan vara mycket nöjd med folkhälsan i .