prot · H00981 · 2013-03-20 00:00:00 — Man undrar också: Var ska man börja analysera detta, om vi nu för en sekund tänker oss att det här stämmer? Jag vet av egen erfarenhet att detta inte stämmer för tusentals människor. Men var börjar man, om vi nu ska analysera detta för en minut? De personer som artikelförfattarna hänvisar till är . De började skolan för 13, 14, sedan. Och de lärare som de hade i skolan påbörjade sin utbildning senast , troligtvis mycket tidigare än så. Jag drar upp det här resonemanget för att peka på att högre utbildning inte går att se isolerat. Det går inte att se bara den tid man är i den högre utbildningen för att analysera vad som går rätt och vad som går fel, utan man måste börja än så. Svensk högre utbildnings resultat beror ju på faktorer som ackumuleras under en väldigt . Det kan vara så att vi inte har den viktigaste debatten för den framtida svenska högre utbildningen här . Den hade vi kanske för någon vecka sedan när vi diskuterade förskolan, eller gymnasieskolan. har haft en spännande tid när det gäller propositioner för ökad kunskap. Vi antog för sedan en ny innovationsstrategi. Vi antog en ny forsknings- och innovationsproposition. Väldigt mycket har det handlat om just att stimulera innovation och samverkan mellan samhällets olika sektorer, däribland givetvis akademin. Men det går inte att tala om innovation och samverkan utan att tala om studenter. Den viktigaste faktorn när det gäller att sprida kunskap från forskningen ut i samhället är givetvis de studenter som befinner sig i systemet och som plockar ut detta till arbetsgivare, till föreningsliv och till offentlig sektor. Här har det som sagt hänt en hel del positivt. Men det finns mycket kvar att göra. Det finns goda exempel som borde spridas ytterligare. Vi har i de här debatterna ofta talat om studentmedarbetare, alltså tanken att du varvar dina studier med ett arbete som är kopplat till dina studier. Det här konceptet kallas studentmedarbetare, som sagt. Det finns goda exempel som borde spridas. I har man varit duktig på att tillskapa sådana här platser för att främja samverkan mellan akademi och näringsliv och offentlig sektor men också för att knyta till sig ny och bra kompetens. Är det någonting svensk offentlig sektor behöver så är det olika saker som gör att man blir en bättre och mer attraktiv arbetsgivare. Vi har, precis , diskuterat kvantitet och kvalitet i den här debatten. Kvantitet är ju också en kvalitet. Det är viktigt att så många som möjligt kan gå sin drömutbildning. I vissa fall är drömutbildningen den som ligger nära hemmet. Därför är det viktigt att den högre utbildningen är utbyggd i hela landet, precis som den är . När vi pratar om kvantitet kan vi än en gång konstatera att det är fler som tar del av den högre utbildningen än det någonsin varit tidigare, än det någonsin varit under socialdemokratiskt styre. En ökad kvantitet får aldrig ske till priset av minskad kvalitet. Det här var någonting som skedde , flera decennier. Man utökade antalet platser, men det skulle finansieras inom ramen. Det var fler platser men inte mer pengar. har vi vänt trenden. Vi visar att en utbyggd högre utbildning och en utbildning som fler än någonsin tar del av går att kombinera med högre ambitioner när det gäller kvalitet. Och vi visar att vi satsar riktiga miljoner och riktiga miljarder när vi faktiskt sitter på makten. Det är lätt att lägga in mer pengar när man är i opposition och inte måste ta ansvar för en helhet. Men vi visar att vi klarar av både och. , om vi jämför med , är det 800 miljoner mer tillsatt på humsamområdet, humaniora och samhällsvetenskap. Och svenska studenter, inte minst de som studerar dessa ämnen, kan vara trygga i att vi har en regering och en politik som sakta men säkert stärker kvaliteten i utbildningen och undervisningen. Det var inte länge sedan motsatsen var fallet. När jag nu ändå talar om kvantitet och kvalitet kan jag säga att det har bollats mycket med de olika målsättningar som finns. Från oppositionen hänvisar man till det faktum att regeringen har en målsättning om antalet personer i högre utbildning som är i linje med det vi ser, . Och om man på allvar ser alla människor som enskilda individer som har egna mål och egna drömmar som de jobbar mot menar jag att det enda mål man kan ha för den högre utbildningen är att alla som vill ska ha möjlighet att ta del av en högre utbildning. handlar det ackumulerade målet för om alla svenskar som vill ta del av en högre utbildning. År har vi faktiskt haft fler platser i den högre utbildningen än antalet människor som söker. Det hade mycket väl kunnat studera fler i den högre utbildningen om det hade varit fler som sökt, eftersom antalet platser har varit större än antalet sökande. Det är det mål man kan ha. Det innebär också att den samlade svenska målsättningen blir vad den blir. Om av dem som går ut gymnasiet absolut söker sig till den högre utbildningen, verkligen vill det och jobbar hårt för detta är det givetvis som vi ska försöka tillskapa högkvalitativa platser för. Det är enligt mig den enda målsättning som man kan ha. Under den första mandatperiod som Alliansen hade makten, 20062010, tog vi en rad beslut för autonomi och självstyre. Jag tror att en viktig del i att vidareutveckla den svenska högre utbildningen och vidareutveckla kvaliteten är att lägga mer makt och befogenheter i händerna på administratörer och pedagoger ute på våra lärosäten. Det är helt enkelt så att hundratals och tusentals kloka administratörer och pedagoger tillsammans och i inbördes konkurrens kommer att vara smartare, oavsett hur kloka människor vi placerar på . En tro på ökad autonomi är inget annat än en tro på alla de duktiga pedagoger och administratörer som verkar i vårt högskolelandskap. har jag kvar, men jag tror att jag drar ut lite , för jag skulle vilja prata om några trender man kan se i den högre utbildningen i och globalt. Vi ser att distansundervisningen fortsätter att öka. Dessutom ökar distansundervisningen på ett sådant sätt att många studenter kombinerar studier på campus med distansundervisning på det egna lärosätet eller andra lärosäten. Globalt ser vi samma sak. De amerikanska toppuniversiteten och de globala toppuniversiteten erbjuder mer och mer av sin undervisning fritt på nätet eller mot en mindre kostnad. Det är givetvis en stor utmaning för hela den globala högre utbildningen och för den svenska högre utbildningen att även det här området håller på att globaliseras. Om kan det mycket väl vara så att det är lika naturligt att läsa en distansutbildning vid , eller som att läsa vid Mittuniversitet, KTH eller . Svaret på hur vi hanterar den här utmaningen har inte jag, utan det är samma sak där. Det handlar om hundratals och tusentals kloka människor ihop. Men jag kan gissa att svaret handlar om en ökad samverkan över nationsgränser och att man kanske inte bara kombinerar studier vid olika svenska lärosäten utan kanske läser både på och vid . Vi kan också se att fler aktörer knackar på dörren lite lätt i det svenska högre utbildningslandskapet. Det mest kända exemplet är väl tanken om att tillskapa , alltså en fristående lärarutbildning. Ett antal aktörer har sagt att de vill jobba fram ett nytt institut, en ny akademi, som utbildar framtidens lärare. Jag tror att det här är början på en trend där fler aktörer tar på sig ledartröjan för att utveckla den högre utbildningen. Jag tror att det är bra. Som sagt: Aldrig förr har så många människor tagit del av den högre utbildningen i . Och aldrig förr, vågar jag lova, har man kunnat kombinera en så pass hög kvantitet med en så pass hög kvalitet. Det här är allianspolitik när den är som allra bäst. Det innebär att vi lägger riktiga pengar på detta viktiga område när vi faktiskt har möjlighet att göra detta. 24 (S) replik: Vi lägger fler platser och mer pengar till högre kvalitet, . Och vi har samma krav som ni för att skapa en budget som går ihop. Men vi gör lite andra prioriteringar. talar väl om hög utbildning i hela landet och möjligheten att utnyttja distansutbildning. Det tycker jag är spännande och bra. Den öppna utbildningskulturen skapar verkligen fantastiska möjligheter, om man tar till vara dem. Tyvärr har man sett en del nedskärningar när det gäller infrastrukturen för distansutbildningar . Vi har föreslagit en ordentlig, nationell översyn av högskolelandskapet eftersom vi tror att tillväxt och välfärd förutsätter en högre utbildningsnivå i hela landet och hos hela befolkningen, och jag uppfattar att du hade lite samma ingång här. För att ett litet land som ska kunna leva upp till så höga ambitioner som vi har behöver den nationella politiken för högre utbildning möjliggöra mångfald, variation och olikhet. Vi behöver såväl breda universitet som specialiserade mindre högskolor för att uppfylla kunskapsbehoven och skapa kvalitet i grundutbildning och forskning. Det som har skett är långsamma strypningar av vissa högskolor, utifrån bristfälliga och ibland närmast godtyckliga kriterier. Jag undrar hur du vill att det framtida högskolelandskapet i ska se ut och varför ni inte vågar säga ja till en sådan översyn som vi föreslår, där man kunde gå på djupet och se vad som är kvalitetskriterier i olika delar av landet, om det eventuellt ska slås samman eller läggas ned men att man gör det på goda grunder. 25 (C) replik: börjar med att hävda att Socialdemokraterna i ännu högre grad än regeringen kan satsa på både högre kvalitet och högre kvantitet. Då får jag tillåta mig att säga, , att förtroendet är lite naggat i kanten, för detta är inget som ni praktiserade när ni faktiskt hade makten. Vi har bevisat att det går att göra det i praktiken och inte bara när man har i det här fallet privilegiet att sitta i opposition. Det har varit ett ständigt återkommande tema från oppositionen att vi ska göra en översyn av det svenska högre utbildningslandskapet. Jag kan känna att det är att göra det lite lätt för sig. Frågan är vad den översynen ska komma fram till och vad som är grunden för den. Jag kan känna att det i viss mån är ett argument som gör det enkelt för oppositionen att opponera sig mot vissa förändringar och säga: Vi vill faktiskt göra en översyn, och efter den kommer allt att bli bra. Innan vi lägger skattepengar på att tillsätta utredare och genomföra översyner är det bra att veta vad man ska komma fram till eller varför man gör det. Men jag kan inte se något tydligt tecken på just detta. Jag ställer mig frågande till varför man ska lägga energi på detta, när det finns så många andra utmaningar att lägga tid, energi och pengar på inom den högre utbildningen. 26 (S) replik: kan det vara klokt att lägga lite skattepengar på att förbereda reformer i stället för att slänga ur sig dem, skjuta från höften och sedan liksom få ta hand om hur det landar. Vi bejakar förändringar. Men det ska finnas goda argument för vilka förändringar man gör. Om sektorn uppfattar att kvalitetsutvärderingssystemet har stor utvecklingspotential, för att uttrycka det diplomatiskt, och om det får kritik för att det innehåller allvarliga brister och kan leda till bristande förtroende för svensk högre utbildning internationellt, då får det allvarliga konsekvenser. Om då högskolornas resurser fördelas utifrån det kanske man ska se över lite grann vad som är kvalitet. Då kanske det visar sig att är bäst på att koppla sina utbildningar till näringslivet, apropå det vi pratade om tidigare om anställbarhet och snabbt ut i arbetslivet, att kanske är bäst på breddad rekrytering, vilket också är ett viktigt kriterium, att det kan vara som är bäst på att samverka med det omgivande samhället och så vidare. Om man då drar undan förutsättningarna för dem genom långsam strypning utan att veta riktigt vad man gör och vad man förlorar då undrar jag om du inte är lite rädd för att man helt enkelt kastar ut barnet med badvattnet. 27 (C) replik: Det här gör vi . Det pågår en ständig översyn. Varje klok regering utvärderar genomförda reformer och försöker vässa dem lite mer. Jag tror att svensk högre utbildning i ännu högre grad behöver fokusera på kvalitet oavsett var den finns i landet. Jag tror att vi måste fokusera ännu mer på samverkan med övriga näringslivet. Vi tar viktiga steg vartenda år, varenda gång vi lägger fram en proposition. Senast var det på forskningssidan, där vi satsar mer än någonsin på detta viktiga. Det sker , och det är givetvis ingen emot. Men det du vill ha är en lite luddig översyn som låter dig opponera på sådant som händer utan att själv visa korten. Det ser jag inget större behov av. Däremot ska vi absolut, som jag nämnde, fortsätta att höja kvaliteten i hela landet. Vi ska fortsätta att sätta fokus på samverkan och de saker som du nämnde. Där är vi helt överens. Men en översyn får du presentera lite bättre argument för att jag ska gå med på. 28 (KD): Högskolepolitisk debatt är spännande eller hur? Som sista talare kommer jag ändå att ta upp lite av de stora drag som jag funderade på när jag förberedde den här debatten. är en kunskapsnation. En allt större andel av svenska ungdomar går vidare till och är inom vårt system för högre utbildning. Den högre utbildningen har två viktiga mål. Det ena är det som vi i huvudsak har uppehållit oss vid : att förbereda inför arbetsmarknaden, att skaffa riktigt kompetenta människor som kan klara av att utveckla och fortsätta på vår arbetsmarknad. Men högskola och universitet har också ett annat mål: det breda bildningsidealet, bildningen som upprätthåller en kultur och ett samhälle . Jag kommer naturligtvis att tala om framtidens arbetsmarknad, som är en viktig del, eftersom den är väldigt kunskapsinriktad. Dagens och morgondagens samhälle kräver medborgare med hög utbildning och god yrkeskompetens så god yrkeskompetens att man också kan svara mot en flexibilitet i arbetsuppgifter. Dessutom ska vi klara den internationella konkurrensen och skapa ekonomisk tillväxt i ett land som är en kunskapsnation. Då behöver vi också locka studenter med de villkor som gör att just blir det goda land där man ska studera. Vi har i vårt land länge haft ett alltför teoretiskt utbildningsutbud. Det tilltalar inte alla. har vi äntligen en riktigt bra yrkeshögskola på plats. Vi har följt den och sett att den är populär och har oerhört gott rykte och goda resultat. Den står i sin tur på två ben: den kunskap som ska generera produktion av varor och tjänster men också vetenskap med förankring i forskningsresultat. Det är viktigt att finna vägar för att få in ungdomar på arbetsmarknaden i både praktiska yrken och mer teoretiska yrken. Alla måste ges möjligheter och förutsättningar att utvecklas och komma vidare i livet efter vars och ens förmåga. Därför har haft ansvar för uppdrag som rör studenter och arbetsmarknad tillsammans, till exempel via examensarbete eller att man har fått arbeta delvis. Från är det Universitets- och högskolerådet som har det ansvaret. Samhället investerar pengar och kompetens i utbildning, som i sin tur möjliggör att arbetsmarknadens behov av kompetent arbetskraft kan tillgodoses och att individen bildas i vid mening. Studenter i sin tur investerar tid, engagemang och inte minst pengar i en utbildning. Då måste såväl samhället som den enskilde garanteras att utbildningen håller absolut högsta kvalitet. Därför är det tydliggjort att vi har ett högre golv min kollega har på ett föredömligt sätt beskrivit hur det har åstadkommits för att också kunna visa det gentemot de internationella konkurrenter som svenska universitet har . Utbildningen ska kvalitetsgranskas, och det görs . Den delen vill vi utveckla. Incitamenten har delvis fått kritik . Men vi vill gärna utveckla det vidare, och från vårt håll är det peer review som vi tror kan bli en framgångsfaktor när det gäller att mäta kvalitet. Det är helt enkelt en metod som innebär att kolleger går in i varandras verksamheter och granskar den. Vi i Alliansen är inte färdiga med allt som rör högskola och universitet. Vi har gjort stora ekonomiska satsningar, och vi har gjort stora förändringar. Vi kommer att fortsätta med dem, vi kommer att ta in de uppföljningsresultat som kommer, och vi kommer att gå framåt sakta på olika områden. När det gäller utbildning för studenter från andra länder välkomnar vi, precis som tidigare, att många får studera i . får många betala för det, precis som man gör i andra länder. Men vi har ett generöst stipendiesystem som är olika beroende på vilket land man kommer från. Därmed vill vi ta till vara alla de människor och studenter som vill söka sig till så att de ska få en möjlighet. Men studenter kräver något från utbildningsprogrammen som jag känner att jag gärna vill ta upp här. Vi behöver fler hela utbildningsprogram som ges på ett världsspråk. I är det engelskan som ligger närmast till hands. Vi har många lärosäten i landet som på ett föredömligt sätt ger kurser och avgränsade delar av utbildningar på engelska. Men vi har fortfarande alltför få som ger hela utbildningsprogram på engelska. Den dag som vi kan ge det kommer det att attrahera många fler studenter från andra länder som vill komma till vårt land. Vi i Alliansen vill öppna upp för dessa möjligheter. Vi vill också betona vikten av att kvaliteten finns hela vägen. Det gäller till exempel forskningen. På ett lärosäte med en bra lärarutbildning är det viktigt att man också har en förankring till den viktiga skolforskningen. Det är därför som vi har lämnat den utbildningsvetenskapliga kommittén med ambitionen att få detta som vetenskapsområde så att hela denna verksamhet nu ska vara möjlig för varje lärosäte. I och med den utökade möjlighet till autonomi som Alliansen har gett lärosätena ger vi förutsättningar för varje lärosäte att på ett självständigt sätt forma sin verksamhet i fråga om innehåll med ökad kvalitet, med en bättre pedagogik och med andra möjligheter som finns. Då ger vi en frihet. Där känner jag att vi skiljer oss från oppositionen, som tror att vi i detta rum, eller åtminstone på andra sidan vattnet, kan avgöra hur pedagogiken ska vara och hur man ska ta till sig forskning och annat. Ett viktigt konkurrerande medel för oss i när det gäller våra lärosäten, utöver att ge program på engelska och utöver att ge de förmånliga villkor som utländska studenter har, är själva boendet. Där tror jag att vi har mycket mer att göra, och där arbetar regeringen febrilt. Boendet är en central del av vår tillvaro, oavsett om man är student från eller från något annat land. Bostadsbristen är ett problem. Det är särskilt bekymmersamt när någon har fått en utbildningsplats och inte kan ordna med boende. Inför varje terminsstart brukar bostadsbristen för studerande vara ytterst påtaglig. beslutades det om ett pilotprojekt beträffande andrahandsuthyrning av bostäder som vissa lärosäten de största får ägna sig åt. har gjort det. Detta projekt ska utvärderas . Naturligtvis kan många av oss tycka att detta system borde införas . Behövs det egentligen en utvärdering? Men så är det sagt, och vi hoppas på ett bra resultat av denna utvärdering. Förmodligen kommer detta att kunna permanentas. Det är åtminstone min och många andras förhoppning. Sedan finns det naturligtvis andra möjligheter att klara studentboendet. Man kan låta universiteten själva få bygga studentbostäder och kanske ge ytterligare gynnsamma villkor för studentkårernas egna bolag. Det gäller att få en byggare som kanske bygger upp ett campus. Det blir ett långt kontrakt, och man hyr ut till studenter. Det görs bland annat på , och diskuterar denna lösning. Vi måste också diskutera och underlätta regelverket. Där har regeringen gett i uppdrag att rensa i regelverket. Endast regler som påverkar människors hälsa och säkerhet ska anses självklara. Regeringen gör mycket på detta område, och mer kommer att göras. Slutligen vill jag återigen säga att vi aldrig ska låta debatten om högskola och universitet handla enbart även om det är en mycket viktig del om den direkta användningen av utbildningen i arbetslivet. Universitet och lärosäten har en stor betydelse för hela vårt samhälle och för hela vår kultur när det gäller bildning i vid mening. Därför har Alliansen satsat med ett rejält anslag på humaniora och samhällsvetenskap. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 9 § Klimatpolitik m.m. Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2012/13:MJU11 Klimatpolitik m.m. 29 (S): Världen är på väg mot fyra katastrofala graders uppvärmning. , eller kanske , diskuterades detta intensivt i medierna, kring köksbord och kring fikabord på arbetsplatserna. Sedan upphörde diskussionen nästan helt. Var det på grund av ointresse? Nej, jag tror inte det. Det var kanske snarare på grund av uppgivenhet och på grund av att medierna inte tillräckligt väl granskar och rapporterar om frågorna och kanske framför allt på grund av bristen på politiskt ledarskap. Vi måste fortsätta diskutera. släpper FN:s klimatpanel, IPCC, sin nya rapport. Alla är överens om att denna rapport kommer att visa att läget är mycket allvarligare än vi trodde och vad som visades när IPCC släppte sin förra rapport. kommer rapporten att ta upp de återkopplingsmekanismer som finns inbyggda i klimatsystemet och som vi absolut inte bör överträda. Det är ett mycket allvarligt läge, och för som ingenting händer skärps allvaret. Ofta sägs det att klimatet är vår tids ödesfråga. Det är helt rätt. Jag invänder inte mot det. Jag brukar också säga det. Men vad betyder det egentligen? Det handlar såklart om allvaret i frågan. Hur vi lyckas med att hantera frågan är helt avgörande för vår framtid och rentav för vår överlevnad. Vi får helt enkelt inte misslyckas. Men det är också just det som man ska komma ihåg. Det betyder att vi har en möjlighet att faktiskt lyckas. när larmen duggar tätt kan situationen kännas hopplös. Men så är det inte. Vi kan göra något, och vi ska göra något. Det är vårt ansvar att göra något och att göra vårt yttersta. Det handlar inte bara om att stoppa utsläppen. Det skulle vi faktiskt rent tekniskt kunna göra mycket snabbt. Den stora utmaningen är att avveckla utsläppen och fortsätta att utveckla samhället och världen, att skapa bättre förutsättningar för människor och att skapa rättvisa och jämlikhet. Det är det som klimatpolitiken handlar om. Det är inte bara en fråga om vilka energikällor eller vilken produktionsteknik vi använder utan om vilket samhälle och vilken värld vi vill leva i. Det vi debatterar är miljö- och jordbruksutskottets betänkande nr 11 Klimatpolitik m.m. I betänkandet behandlas 75 motionsyrkanden från allmänna motionstiden om såväl nationell klimatpolitik som klimatpolitik inom ramen för EU-samarbetet och det globala samarbetet. Jag vill här beröra några av förslagen. Klimatförändringarna är av naturen gränsöverskridande problem och kräver därför gränsöverskridande lösningar. Det måste hänga ihop, från den enskilda individen upp till den globala nivån. Detta kan kännas tufft. Internationellt fortsätter utsläppen att öka, och åker stora delegationer till internationella förhandlingar och återkommer i det närmaste tomhänta. Visst går det framåt, men sett till de behov som finns är resultaten av klimatförhandlingarna helt otillräckliga. Världens länder enades i om att ta fram ett nytt internationellt avtal till 2015, men det ska enligt planen inte börja gälla . Det betyder att även om man får till ett nytt avtal och det har vi inte sett än skjuter vi utsläppsminskningarna framför oss. Ju senare de globala utsläppen viker av och börjar minska, desto mer dramatisk blir därefter takten vi måste minska utsläppen i om vi ska klara tvågradersmålet, vilket är det minsta vi bör göra. Detta reser som sagt varningar om att vi är på väg att inte nå upp till de målsättningar vi har satt. Vi är i stället på väg in i en värld där temperaturen ökar med tre till fyra grader kanske även ännu mer.