prot · H10927 · 2013-11-14 00:00:00 — De fall som avslöjats är mycket problematiska. Där ska rättsstaten gripa in med full kraft. Men det är också viktigt att behålla proportionerna. I världens fjärde minst korrupta land kan man inte rimligen säga att korruption är ett så allvarligt samhällsproblem att det ska lyftas upp före en mängd andra allvarliga samhällsproblem och samhällsutmaningar. Det gäller att behålla proportioner. Vi är helt överens om att rättsstaten kräver att medborgarna kan lita på myndigheterna och deras hederlighet. Men av oss som politiska företrädare krävs också att vi kan hålla sans och balans och rimliga proportioner mellan olika problem. Det var det jag ville illustrera med mitt exempel om mobbning. Det handlade inte om att spela ned korruptionsproblemet utan snarare om att visa att det finns en mängd samhällsproblem som vi har att tackla. 6 (MP) replik: Det i stället illustrerar är att det blir en läpparnas bekännelse. Man gör ingenting eftersom risken är att andra uppfattar att det är ett problem om man gör någonting. I själva verket vet inte riktigt om det är ett problem och hur stort problemet är. Vi vet att det är problem med korruption även i , men hur stort det är vet vi inte. Vi vet att det är mindre än i många andra länder. Men det kan fortfarande vara ett problem som är betydande. Framför allt kan det vara ett problem som kan bli större. Det finns goda skäl att jobba förebyggande för att minska korruptionen och minska risken för korruption . Det är vad också säger. Trots att det blir en del positiva ord om att det är viktigt med arbetet mot korruption blir det inte så mycket gjort från regeringen. 7 (M) replik: tycker att det är roligt att framställa sig själv som lite godare än alla oss andra. Det får han gärna göra. Jag tycker dock inte att det är en korrekt beskrivning av verkligheten. Som jag framhöll i mitt anförande har regeringen vidtagit en rad olika åtgärder för att motverka korruption i statlig verksamhet. Det handlar om värdegrundsarbetet inom ramen för Värdegrundsdelegationen, särskilda uppdrag till och att inom ramen för myndighetsdialogen följa upp det arbetet. Regeringen är beredd att göra åtgärder och har vidtagit åtgärder. Det är en helt felaktig beskrivning när säger att regeringen inte gör någonting. Vi är helt överens om att det är ett samhällsproblem. Det är en brottslighet som ska bekämpas som annan brottslighet. Givetvis är det på det sättet. Men det är också viktigt att behålla proportioner. 8 (S) replik: Jag reagerade på två punkter som tog upp. Den första frågan gäller upphandling. Det är självklart bra att vi har bättre och mer utvecklade system för upphandling . Det är vi helt eniga om. Jag tog upp att det finns en risk i upphandling i sig. Upphandlingsområdet är ett riskområde hur mycket vi än utvecklar det. Det innebär att om vi ökar andelen av vår produktion och tjänsteproduktion som läggs ut på upphandling ökar vi också risken. Kan du instämma i det? Den andra fråga jag vill ta upp har att göra med mobbningsjämförelsen. Forskningen visar och bland annat statsvetaren har väldigt tydligt lyft fram att just förtroendet för staten och avsaknaden av korruption har en alldeles avgörande betydelse för människors förtroende för det politiska systemet och statsapparaten i stort. Det betyder att det här inte handlar hur många tusen människor som drabbas av ett problem utan om problemets art och hur allvarligt det är för själva det demokratiska systemet. Det var det jag tog upp. Korruption är ett system som är artskilt och speciellt. Det kan väcka frågan: Bör det lyftas på ett särskilt sätt i statsförvaltningen eller bör det inte? Jag höll den frågan öppen och sade att man kan se det på olika sätt. Det är möjligt att korruptionen i inte är av större omfattning än att detta inte krävs. Men forskare pekar på att det är möjligt att problemen underskattas och att till exempel kommunalsektorn inte alltid är med. Det ger skäl att fråga: Håller du med om att korruption till sin art är ett problem som är större än mobbning? 9 (M) replik: Vad gäller upphandlingsfrågan måste kommuner, landsting och statliga myndigheter alltid köpa in varor och tjänster oavsett hur man väljer att organisera verksamheten. Även om man skulle driva alla skolor i regi eller all välfärdsverksamhet i regi skulle man ändå vara tvungen att göra omfattande upphandlingar av byggnadsmaterial, skolmaterial eller vad det nu kan vara för någonting. Att offentlig sektor alltid kommer att vara en stor upphandlare kommer man inte ifrån. Det är viktigt att vi har tydliga regler för hur upphandlingen ska gå till, och det har vi nu . Det gör att korruptionsrisken rimligen bör ha minskat jämfört med en situation där man inte har en sådan fast legal struktur. Där kunde kommunerna under hand utveckla osunda relationer med olika leverantörer. När det sedan gäller förtroendet för det politiska systemet håller jag med om att i länder där man har en utbredd korruption får man en allvarlig förtroendeskada för det politiska systemet och statsapparaten, vilket jag också sade i mitt anförande. Jag delar den uppfattningen. Om man tittar på svenska undersökningar förefaller det som att medborgarna tror att korruptionen är mer omfattande i vårt land än vad forskningen faktiskt ger stöd för att den är. Om man på olika sätt lyfter upp korruptionsfrågan ännu mer och säger att det är ett mycket allvarligt samhällsproblem i riskerar man att förstärka medborgarnas felaktiga uppfattning om hur omfattande korruptionen är. Där menar jag att det är viktigt att hålla proportionerna mellan hur stort problemet är och hur stor vikt man ska lägga vid andra samhällsproblem. I en kommun som det socialdemokratiskt styrda där man har ett långvarigt maktinnehav har man sett omfattande problem. Det är klart att det undergräver förtroendet för kommunledningen där. 10 (S) replik: När det gäller upphandlingar är inte skolan ett så bra exempel eftersom den inte upphandlas. Däremot finns det inom många andra områden, till exempel sjukvården. I min egen hemstad driver borgerligheten att väldigt mycket mer än tidigare ska upphandlas. Det är problemet. Vi kan aldrig komma ifrån upphandling. Upphandling är en naturlig del av offentlig verksamhet. Frågan är: Hur mycket ska upphandlas? Den fråga jag ställde är: När man väljer att upphandla mycket mer än tidigare, tar man då med korruption i beaktande? Funderar man på: De vinster vi kan göra genom att lägga ut detta på upphandling, hur ska vi väga dem mot att vi därmed utvidgar ett område som är särskilt korruptionsutsatt? Det är upphandlingen, det är den fortfarande, och det kommer den alltid att vara hur bra system vi än försöker få till på upphandlingsområdet. Att vi har tydliga regler är bra. Men ställ frågan: Är det verkligen vettigt att utvidga områden som är korruptionsutsatta? När det gäller förtroendet är det som säger. Många medborgare hyser större misstroende än vad de kanske har skäl till. Det kan tolkas på olika sätt. Man kan säga att man kanske inte ska tala om det så att de blir ännu mer oroliga. Min ingång är att kunskap alltid är viktig. lyfte fram kunskapsfrågan, och jag vill också lyfta fram kunskapsfrågan. Får man kunskap kommer man att kunna bedöma detta bättre. Det är bättre att medborgarna får reda på att det finns problem och kanske också omfattningen av dem än att de går och tror saker om detta. Därför är jag väldigt glad att man nu inom kommunsektorn jobbar oerhört hårt med att öka kunskapen om korruption. Man jobbar med att utbilda sina anställda och öka kunskapen om korruptionsproblemen. Jag tror inte att problemen med misstro mot det offentliga blir mindre för att man håller människor i okunnighet. Jag tror att man ska tala om det, lyfta fram frågorna och se till att människor får en korrekt uppfattning om hur det ligger till. 11 (M) replik: Jag delar uppfattningen att det är viktigt att medborgarna får en korrekt uppfattning om korruptionens utbredning i . Det är precis det jag har försökt säga i mitt anförande och i de olika replikskiftena. Vi ska ta korruptionsriskerna på allvar. Det gör regeringen genom det arbete den bedriver. Det är väldigt tydligt. Det är möjligt att det finns en del kommuner som har en hemläxa att göra för att lyfta fram korruptionsriskerna och förbättra transparensen, men som jag också har sagt är det viktigt att ställa korruptionsriskerna i relation till andra samhällsproblem. Det var det som var min poäng. När det gäller upphandlingsområdet tycker jag att det är intressant om den socialdemokratiska partivänstern har hittat ett nytt argument mot upphandling, konkurrens och valfrihet i offentlig sektor, nämligen att det ökar risken för korruption. Jag har inte riktigt hört den vinklingen på debatten tidigare, men det är klart att man ska söka de argument man finner starkast. Den typen av argumentation kan också ses som ett sätt att misstänkliggöra företagen och näringslivet och säga att kommuner och landsting bör hålla sig på armlängds avstånd från näringslivet och undvika upphandling, konkurrens och valfrihet – för det vet man ju att företagen är korrupta och gärna vill muta offentliga tjänstemän, och så där. Det kanske inte rimmar riktigt väl med det anslag om näringslivsvänlighet och satsning på näringspolitik som andra delar av det socialdemokratiska partiet försöker lyfta fram. Som jag har sagt: Det är klart att man ska ta korruptionsriskerna på allvar också i upphandlingssammanhang, men det ska inte hindra oss från att göra goda upphandlingar för att öka inslaget av konkurrens och valfrihet i offentlig verksamhet. 12 (FP): Det finns ett tydligt samband mellan en statsförvaltning med låg korruption och välståndet i ett land. Korruption innebär ekonomiska förluster och bristande förtroende för politiker och det offentliga, och detta försvagar välfärden och förmågan att hantera utmaningar. Det gäller allt från att minska arbetslöshet till miljöfrågor och sjukvård. för europapolitiska studier anger i en rapport att tidningen citerat den grekiske premiärministern, som vid ett toppmöte i ska ha sagt att landets interna korruption var det främsta skälet till allvarliga ekonomiska problem – inte utifrånkommande spekulationstendenser. Vi kan med oro se att flera länder i får sämre resultat i mätningar som visar länders grad av korruption. Nyss nämnda ligger nu i korruptionsindex på plats 94, tillsammans med , , , , , och . Vissa tror att korruption främst är ett problem i länder som sent har anslutits till EU. Så är det inte. har i index sjunkit till plats 72 och har alltså en betydligt sämre situation än vad som är fallet i flera länder i och . Även vissa regioner inom EU-länder har särskilt stora problem. kom på fjärde plats i mätning, efter , och . Dessa goda resultat ska vi vara mycket glada över, men det är inget vi kan ta för givet. Vi påverkas av omvärlden, och om den försämras räcker det inte bara med att vara bättre än den – vi måste bevaka att förskonas från korruption. Man kan höra att har varit lite naivt i sin inställning till korruption. I den rapport om förebyggande arbete mot korruption bland parlamentariker och rättsväsen som Greco presenterade kommenteras detta med att den allmänna opinionen verkar ha vaknat från vad som ibland kallas för en viss naivitet om korruptionens utbredning i . Greco säger vidare om att medvetenheten om korruptionens risker verkar ha ökat och skulle kunna gynnas av fortsatt stimulans. Rapporten från om statliga myndigheters skydd mot korruption, vilken ligger till grund för vårt betänkande och vår debatt här , är ett bra exempel på just att det fortfarande finns en hel del kvar att belysa och göra i det svenska samhället för att förebygga och medvetandegöra risker för korruption. förs dock en levande diskussion, och det pågår ett aktivt arbete. Utöver har ett flertal rapporter om korruptionsbekämpning kommit , och jag tänker nämna några. Regeringen lämnade 2012 ett uppdrag till Statskontoret att ta fram underlag för att bedöma korruptionen i kommuner och landsting, och en sådan rapport har presenterats och bereds nu i . Expertgruppen för Studier i Offentlig Ekonomi lämnade en rapport med titeln nytta eller egen ?, och även Brå och har släppt intressanta rapporter . kommer också en korruptionsrapport från , där även analyseras och säkert får rekommendationer – kommissionen tittar förstås på flera länder, förhoppningsvis alla. Även i medierna skrivs det en hel del. Vid en enkel slagning på får man upp flertalet artiklar om korruptionsbekämpning från den senaste månaden. Exempelvis publicerades en debattartikel av statsvetaren som handlar om vikten av god statsförvaltning. skrev , ordförande för , om att i sin iver att kontrollera den kommunala sektorn inte får glömma bort de privata företagen och tvivelaktiga affärsmetoder utomlands. Jag kan hålla med honom när han säger att inte minst de statliga bolagen tydligare bör redovisa hur de ska undvika att bli en del av den omfattande korruption som finns på marknaden där de verkar. vill att lämplig myndighet får i uppdrag att se över hur svenska myndigheter sköter sitt uppdrag att motverka korruption i utlandsaffärer, och det är en uppmaning jag tycker att regeringen ska överväga. Vi KU-ledamöter i Alliansen fick en artikel om arbetet för en lagstiftning om redovisning av bidrag till partier publicerad. Vi i Alliansen arbetar målmedvetet för att en sådan lagstiftning ska få finnas på plats inför nästa års val. Detta är en viktig pusselbit i kampen mot korruption. Senast framförde fem debattörer i att måste pressa på för att införa meddelarskydd i EU, med tanke på att visslarna i EU har tystnat och korruptionen fortsätter att vara ett omfattande problem där. Jag tycker att det låter som ett förslag väl värt att titta på för regeringen. Mot denna bakgrund av många rapporter och tidningsartiklar kan man nog konstatera att kunskaps- och debattnivån kring korruption har ökat i , och det är utmärkt. Korruption är per definition en dold företeelse, och ju mer ljus som riktas mot fenomenet, desto svårare får korruptionen att få fäste. I rapporten från Sieps om korruption i , som jag tidigare nämnde, anges ett antal lärdomar om vad som ger god samhällsstyrning och låg korruption i europeiska länder och regioner. Det första som nämns är oberoende och aktiva medier – i de länder där samhällsstyrningen håller lägre kvalitet finns det också låga pressfrihetsindex. En fri press, med intresse att bevaka maktmissbruk och som läses av många, är ett mycket viktigt bidrag till korruptionsbekämpningen. Det kan vara värt att ha detta i åtanke när tidningar i nu stänger lokalavdelningar. Det betyder ett steg bakåt i korruptionsbekämpningen i kommunsektorn – en sektor som, vilket vi har hört här, har bland de största riskerna för korruption i det svenska samhället. Vi behöver fundera över om detta kan behöva kompenseras på något sätt. Jag har inte möjlighet att ta upp alla lärdomar om faktorer som är korruptionsbekämpande i Sieps rapport, men jag vill särskilt ta upp lärdom nummer sex: skydd för väckarklockor, eller whistleblowers som de också kallas. två regioner och lyfts fram som ett jämförande exempel på vad skydd för whistleblowers kan betyda. tillhör en av de regioner som har bäst samhällsstyrning i EU. De har ett avancerat skyddssystem för whistleblowers. ligger ungefär på ett EU-genomsnitt när det gäller samhällsstyrning. Och experter pekar just på den sköra situationen utan skyddsåtgärder för whistleblowers som en tydlig brist där. Meddelarfriheten i den offentliga sektorn i är en viktig del i korruptionsbekämpningen. För att stödja korruptionsbekämpningen också i den privata sektorn måste lagen vara tydligare, och den måste bättre kunna skydda anställda som där anmäler missförhållanden. tillsatte regeringen en utredning om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm. Det är en viktig utredning, och jag ser fram emot bra underlag och skarpa förslag när den ska presenteras . Då EU:s lagstiftningsprocess och fördelningen av offentliga medel där är en process där i hög grad deltar och resultatet starkt påverkar oss menar jag att regeringen också måste se över hur den kan driva på för ett starkare skydd för den som slår larm i . påpekar i sin rapport om statliga myndigheters skydd mot korruption att svenska myndigheter måste bli bättre på att sätta upp system där medarbetare kan känna sig trygga med att anmäla missförhållanden. har bara en fjärdedel så kallade visselsystem för att anmäla misstänkt korruption anonymt. Det är naturligtvis otillräckligt. Många myndigheter har inte alls värderat riskerna för korruption och kan därmed heller inte sägas ha vidtagit några åtgärder för att motverka korruptionen. har, som vi har hört, sex rekommendationer till regeringen och myndigheterna, som har att följa förordningen om intern styrning och kontroll. KU menar att regeringens svar och åtgärder i huvudsak är välavvägda. Några reservationer finns inte i vårt betänkande. Utskottet anser gemensamt att den statliga förvaltningens arbete med att förebygga korruption fortsatt måste stärkas och understryker att myndigheterna med regelbundenhet ska göra en tydlig återkoppling till regeringen om hur de hanterar korruptionsrisker. Jag tänker avrunda där. Sammanfattningsvis vill jag konstatera att det finns en hel del aktuella rapporter om läget i avseende korruption och motåtgärder. Den färskaste är nog rapporten från organ mot korruption som riktar sig till oss riksdagsledamöter, där det bland annat föreslås en uppförandekod som tar upp frågor kring intressekonflikter och gåvor. Det är positivt att det tillsattes en parlamentarisk arbetsgrupp som ska utreda förutsättningarna för en sådan uppförandekod. Jag vill avsluta med att säga att i stora delar av världen är korruptionen utbredd, och det medför allvarliga konsekvenser. Det är en mycket stor tillgång att bedöms ha en låg grad av korruption. Med mer kunskap och ett brett engagemang hos oss politiker, tjänstemän och allmänhet har vi i goda förutsättningar att fortsatt värna vårt land mot korruption. Med det yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 13 (C): Vi har i tagit del av om statliga myndigheters skydd mot korruption och av regeringens synpunkter på den här rapporten. beskrivning av korruption är att utnyttja en offentlig ställning för att uppnå otillbörlig för sig själv eller andra. Själv har jag som statligt anställd inom skatteförvaltningen haft anledning att tänka tillbaka på några situationer jag har varit med om. En var när jag under en skattebrottsutredning fick erbjudande av företagsledaren att bli ekonomichef på det företag jag granskade. En annan var när jag i samband med en revisionsgenomgång åt lunch med företagsledningen och lunchen var mer påkostad än vad man normalt förväntar sig av en arbetslunch. En tredje situation var när enheten som jag jobbade på fick en tårta från en revisionsbyrå i samband med att revisionsbyrån sökte anstånd i ett sent skede för ett stort antal klienter med att lämna in deklarationer. Det skulle krävas övertidsarbete för att anstånden skulle hinna behandlas. Om jag hade antagit anställningserbjudandet hade det naturligtvis varit ett tydligt fall av korruption. Det är klart att det var ett försök till korruption som inträffade i det här fallet, men mellan fyra ögon är sådant svårt att bevisa. Lunchen var, som jag bedömer det, sannolikt inte någon muta, men för säkerhets skull betalade jag den. Det är väl ofta så man måste agera. Tårtan, som skickades tillbaka till revisionsbyrån, var som jag uppfattade det en ganska mild form av bestickning eller muta. Att jag drar de här exemplen från den statliga verksamhet som jag har jobbat i beror på de skillnader som finns mellan och regeringens syn på hur arbetet mot korruption ska bedrivas. vill att myndigheterna ska bedriva arbetet och redovisa arbetet mot korruption för sig självt. Regeringen anser att arbetet mot korruption ska bedrivas gemensamt med arbetet mot olika former av brottslighet som det finns risk för inom myndigheterna. Min syn grundas på att det ofta är svårt att vid olika händelser veta vilka brott det är fråga om. Det är i regel viktigast, som jag ser det, att det finns tillfälle att på statliga myndigheter och kommunala arbetsplatser diskutera värdegrundsfrågorna kring de olika former av brott som det kan vara fråga om. Detta är oberoende av om det är fråga om korruption, muta, förskingring, trolöshet mot huvudman, stöld, snatteri, skattebrott eller andra brott. Att särskilja brotten är ofta, även för en åklagare och för en domare, ganska besvärligt. Och det är kanske inte det som ska vara det viktigaste här. Vi är, som jag uppfattar det, eniga om att arbetet mot korruption är viktigt. Och delar regeringens syn på hur arbetet mot korruption ska bedrivas. Jag yrkar därför bifall till förslaget i betänkande, som innebär att regeringens skrivelse läggs till handlingarna. 14 SKÅNBERG (KD): Låt mig först yrka bifall till förslaget i betänkandet. Jag vill också deklarera och, som jag uppfattar det, hela utskottets bestämda mening att korruption är oacceptabelt oavsett om det äger rum i statsförvaltning, i regering, i riksdag, i landsting, i kommun eller någon annanstans. Därom är vi inte osams på något vis. Men vi måste få in någon typ av balans. försökte balansera en debatt och säga: Trots allt är fjärde bästa land i världen när det gäller korruption, av de bortåt 200 länder som finns. Hur ska vi kunna diskutera det här och vara balanserade? Vi är trots allt förskonade, men ändå måste vi vara och klara över att allmänhetens förtroende för hela Myndighetssverige, regering och riksdag, statsminister och alltsammans hänger på att detta sköts oklanderligt. Kort sagt: Var ska man lägga ribban? Låt mig ta er med till något som , son, berättade. Hans mor , alltså hustru, gick 1973, när lämnade , upp till statsrådskansliet, det som vi nu kallar för ledamotshuset. Hon hade en liten kasse med sig. Den överlämnade hon. såg hur den kom in i kansliet. Han kunde också berätta vad som fanns i . Det var ett antal kulspetspennor med texten: Tillhör statsverket. Det kan möjligen vara att lägga ribban väldigt högt. När jag lämnade 2006, för att sedan bli återvald 2010, hade jag ett antal pennor med mig. Det gnagde på mitt samvete, herr talman. De varade ju ett tag. Det är väldigt fin kvalitet på dem, så enkla de är. De här pennorna varade , och till och med – möjligen skrev jag inte lika mycket med blyertspennor då, utan jag skrev mer på datorn. Då tänkte jag på som hade gått upp till statsrådskansliet. Men varför ska man lägga ribban så orimligt högt? Det finns en annan berättelse som ligger 2 i historien. Den som då var statsminister över det romerska imperiet var . Han skilde sig från sin hustru. Han fick frågan: Varför skiljer du dig från Pompeja? Hon hade nämligen misstänkts för att ha varit otrogen – en väldigt utsatt situation. Då säger han: hustru får inte misstänkas. Man kan säga att det är rent orimligt. , även om Pompeja uppenbarligen var oskyldig, var detta ett sätt att skydda den tidens statsförvaltning, som då var och även nu är beroende av folkets förtroende och acceptans, från varje misstanke av någon grund. Vad kan vi lära av det ? Vi vet till exempel att en partiledare här i har fått lämna sitt ämbete på grund av ett kvitto. Det var säkert mer än så, men det kokade ned till ett kvitto. Av alla de tusentals kvitton som måste ha passerat genom händerna på den personen var det ett kvitto som olyckligtvis blev fel. Ingen av oss tror väl egentligen att det var med flit, för ingen säljer sig för ett ynka kvitto, men det kokade ned till det. hustru får inte ens misstänkas. Hur ska vi nu göra i , världens fjärde minst korrupta land? Hur ska vi bevara detta? Hur ska vi kunna leva upp till det? Ett uppdrag till om en årlig uppföljning föreslogs av . Utskottet landar positivt till regeringens alternativ till det, nämligen att ha en årlig dialog mellan myndigheter, fackdepartement och regeringsföreträdare med en årlig rapportering från de mest riskutsatta myndigheterna.