prot · H00973 · 2013-03-06 00:00:00 — När det gäller oenigheten, eller vad det nu är, inom den borgerliga alliansen gällande värdlandsavtalet måste jag säga att det blir mer och mer mystiskt. Vi hörde på att det var tack vare som värdlandsavtalet hade kommit på plats. Då har hon redan sagt att det fanns en oenighet mellan de borgerliga partierna i frågan. Den ska man tydligen däremot hålla hemlig. Frågan blir lite grann: Varför ska man rösta på om man inte vet vad de sedan tycker och driver i regeringen? För mig personligen är det inte en speciellt brännande fråga eftersom jag inte är en potentiell väljare för , men det finns trots allt några stycken sådana kvar runt om i . De borde rimligen kunna få ett besked från : att det var en bra idé att ingå ett värdlandsavtal med eller inte? 54 (KD) replik: Vi har ställt upp på värdlandsavtalet, och vi har ställt upp på att säga ja till uppgraderingen i FN. Jag tycker att det är ganska tydligt att vi är överens om att vi vill försöka stärka de moderata krafter bland palestinierna som jobbar för fred och som också erkänner rätt till existens. Men vi har trots allt Hamas i , som fortfarande inte erkänner rätt att existera. Jag tycker att det är märkligt att vi inte skulle kunna diskutera det öppet. Det innebär att vi måste se till att stärka de moderata krafterna, och vi måste få dem som stöder Hamas att i stället gå över till de moderata krafterna som öppnar för fred med och för att man lever i fred och säkerhet med varandra. Jag kan inte se det på något annat sätt än att palestinierna måste ena sig om ett erkännande av innan vi kan se ett fredsavtal och innan också FN kan ta steg för att kunna gå in för ett erkännande. har inte det stödet från alla palestinier på . Därför är det viktigt att vi nu ser till att försöka göra det vi kan också för att påverka att och andra länder inte börjar stödja Hamas på så att vi får se en eskalerande ytterligare splittring i den palestinska myndigheten. Därför är detta viktigt. Sedan vill jag bara säga att vi har uttalat oss i många debatter här om hur vi ser på och på . Det har varit ganska många debatter . Jag tror att väljarna vet var vi står. Det vi fattar beslut om står vi bakom, och de regeringsbeslut som är fattade är vi fullt medvetna om. Vi hoppas som sagt på en fredlig lösning. Det är därför vi nu stärker värdlandsavtalet. 55 (SD): Jag har inte för avsikt att förlänga den här debatten ytterligare. Jag vill bara göra ett litet klargörande eftersom kom med ett påstående om att jag hade fel vad gäller ansökan om medlemskap i . Här har det skett en liten missuppfattning. Vi pratar om två helt olika saker, som jag förstår det. Därför vill jag göra ett klargörande. Vad jag syftade på var första ansökan om fullt medlemskap, där jag vet att regeringen var kritisk, och att röstade nej till ansökan om medlemskap i . Jag menar att regeringen i det sammanhanget framhöll argumentet att man först vill se ett fredsavtal. Jag är mycket väl medveten om att sedan röstade ja till observatörsstatus i , vilket jag har kritiserat i debatten eftersom jag ansåg att regeringen där borde vidhålla samma linje som man hade vid omröstningen i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 7 § politik för global utveckling Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2012/13:UU12 politik för global utveckling (skr. 2011/12:167). 56 (S): PGU, politiken för global utveckling, har tioårsjubileum . Den arbetades fram genom ett omfattande arbete där många personer och organisationer var inblandade för att lägga grunden för något helt nytt inom biståndsverksamheten ett arbete som var framgångsrikt och som också ledde till att bröt ny mark på biståndsområdet. Det blev också ett internationellt riktmärke för andra länder att titta på hur man kunde ta biståndsverksamheten vidare och inte bara jobba genom själva biståndet utan också se hur det vi gör på andra politikområden påverkar det vi försöker åstadkomma med biståndsverksamheten. Det handlar om att identifiera när det finns konflikter och när saker vi gör på ett annat område motverkar det vi försöker göra med hjälp av biståndet. Att identifiera den typen av konflikter är det första viktiga man kan göra genom ett strategiskt och strukturerat PGU-arbete. Det andra är att man tar ställning till de konflikterna och gör avvägningar och bedömer hur vi kan förändra vår politik på andra områden så att den bättre samverkar med vår biståndspolitik. Det arbetet var nytt och nytänkande. Tyvärr har det gått in i ett slags pausläge. Arbetet har fått falla tillbaka lite grann. Det har blivit vardag, vilket på ett sätt är bra men på ett annat sätt kanske är dåligt. Det är alldeles uppenbart att det i arbetet behöver finnas en internationell samverkan. Det är viktigt att samverka med andra länder, exempelvis inom EU, som och regeringen gör mycket. I regeringens skrivelse om PGU-arbetet framhåller man just vad gör inom EU. Det är säkert bra saker till allra största delen, men vad som har tappats bort är det som fanns i de grundläggande tankarna om hur man skulle samverka med övriga delar av samhället fackföreningar, organisationer, näringsliv och kommuner. Jag tycker att PGU tyvärr har blivit alltför mycket en angelägenhet för biståndsministern och inte för hela regeringen. Det är detta som vi socialdemokrater efterlyser i vår motion på skrivelsen ett mer strategiskt arbete med PGU-politiken som omfattar hela regeringen. Det finns kritik från , som i sin utvärdering av PGU-politik slår fast att genomförandet saknar en stark mekanism för samordning och att har begränsade verktyg och begränsad kapacitet att samordna och medla mellan olika delar av . Kritiken från återger regeringen i sin egen skrivelse. Det är en relevant kritik som skulle gå att åtgärda genom att man införde en samordningsfunktion för PGU-arbetet i som hade ett tydligt ansvar för att jobba med detta på ett strategiskt och strukturerat sätt. PGU-arbete kan inte enbart vara ett ansvar för biståndsminister . Det måste vara ett ansvar för hela den . Regeringen måste jobba med detta. Biståndsministern måste ta ledningen och bland annat säkerställa att det finns tillräcklig kapacitet för uppföljning och analys av genomförandet av PGU. Det är därför som vi socialdemokrater vill ha en samordningsfunktion i . Vi vill också ha en livlig debatt om PGU och ett ökat engagemang från olika aktörer, just det som var grunden . Det var inte bara en regeringsangelägenhet eller en offentlig angelägenhet, utan det var hela samhället, olika delar av samhället och olika aktörer som skulle involveras. Därför tror vi socialdemokrater att PGU-arbetet skulle behöva en nystart i , där vi tar ett nytt tag och blir mer aktiva. Jag inser att också vi här i har en läxa och ett arbete att göra för att i vår gärning bli bättre på att ta in helhetsperspektiven hur påverkas PGU-arbetet av de beslut som vi tar på andra politikområden? Jag ser fram emot en intressant debatt, och det ska bli väldigt intressant att höra vad biståndsministern har för reflexioner och tankar om arbetet med politiken för global utveckling. 57 (MP): Det är tioårsjubileum för den svenska politiken för global utveckling . Jag ägnade därför en stor del av mitt anförande i årets utrikespolitiska debatt till att tala om betydelsen av det beslut som fattades då, , här i och om olika målkonflikter, så jag kommer att lägga tonvikten på andra konkreta delar av politiken. Jag kom hem från , där jag varit på en uppföljningsresa för dels det partinära biståndsarbetet och dels det arbete som görs via den speciella Colombiafonden FOS. Ett av de projekt jag besökte riktade sig till kvinnor som blivit offer för konflikten på olika sätt. Jag tillbringade tillsammans med dem och fick bland annat höra flera berättelser om hur de förutom att få hjälp i det egna sorgearbetet lär sig att hjälpa andra i liknande situationer, vilket själva projektet går ut på. Som positiv sidoeffekt berättade de hur de själva stärkts i sina roller som både maka och mamma och hur de från att ha varit hemmafruar i ordets alla bemärkelser nu var aktiva utanför hemmet, att de fått en bättre relation till sina familjer även om de fick slåss för den initialt och att de nu hade män och barn som var stolta över det arbete de gör i samhället och i vissa fall också i politiken. Män och barn stöttar dem nu i det arbetet. Jag kände mig i väldigt stolt över de märkbara resultat som svenskt bistånd åstadkommer runt om i världen. Resultaten är svåra att mäta på kort sikt men dock så verkliga för de inblandade. Ett 30-tal kvinnor från olika kommuner som har fått hjälp att hantera sin egen sorg utbildas att hjälpa andra offer för konflikten med grund i den egna erfarenheten och hur den kan och bör hanteras. Det innebär att svenskt bistånd med mycket små ekonomiska medel når väldigt många människor och bidrar till att ge många hjälp att orka fortsätta leva och ge en framtid till sina barn. Jag kände mig också stolt över svenskt bistånd när jag besökte ombudsman, som får stöd från . Hur länge till vet nog bara Sida än så . som jag var i fick vi nämligen besked om att Sida föreslår att de få länder i som fortfarande har bistånd till ska fasas ut. Det känns verkligen som dålig tajmning. och , som jag besökte i samma syfte, befinner sig båda i en skör freds- och försoningsprocess då internationell närvaro enligt många är avgörande för att utvecklingen ska gå åt rätt håll. Inte minst är det dålig tajmning när alla plötsligt drar sig ur med grund i att det är medelinkomstländer när bistånd till länderna i fråga utgår från demokrati och mänskliga rättigheter, stöd till fredsprocessen och till offren i konflikten. Kriget är inte över i , och statsapparaten fungerar inte tillfredsställande. Det är förvisso demokrati, men polisen gör som den vill oavsett vad politikerna tycker. Kollektivtrafiken i Medellín måste betala avgifter till kriminella gäng för att kunna transportera resenärer till vissa delar av staden. Före detta paramilitärer, nuvarande paramilitärer, narkotikahandlare, Farcgerilla, ELN-gerilla och allehanda kriminella gäng styr direkt eller indirekt delar av landet och kommunerna. Att fredsförhandlingar med Farcgerillan pågår innebär inte att övriga grupper eller ens hela Farc kommer att lägga ned vapnen. Det är inte mycket som tyder på det. Vägen till en hållbar fred i är fortfarande lång. Det är trist, men så är det faktiska läget. Många vittnar om att situationen faktiskt blivit värre sedan paramilitären lämnade in sina vapen för . De har i stället blivit delar av många olika kriminella gäng. Om biståndet till staten minskar kommer det inte att ge stor effekt på landets ekonomi i sig eftersom biståndet inte är en stor post i statens budget. Om det minskar till människorättsförsvarare, urbefolkningen och generellt till civilsamhällets organisationer försvinner av deras finansiering. Då är det i princip slut på försoningsarbetet. Och borta är det psykosociala arbetet. Borta är det fackliga arbetet. Borta är granskningen av hur staten lever upp till de mänskliga rättigheterna. Men värre än de ekonomiska konsekvenserna är de politiska, eftersom staten bryr sig om vad omvärlden tycker och tänker. Utan en stark internationell närvaro kommer organisationerna att ha det mycket svårt att verka framöver, och staten kommer inte att ha samma iver att faktiskt åstadkomma resultat. Politik för global utveckling är inte bara bistånd, som tog upp, även om vi oftast hamnar i den fållan när vi debatterar PGU. Men det är viktigt att vi när vi tar ett beslut om utfasning av ett antal länder i biståndet också funderar över vad det beslutet får för konsekvenser för fattiga människor i berörda länder och ur ett rättighetsperspektiv. För och del skulle det direkt påverka befolkningens möjligheter att både bevaka och utkräva sina rättigheter. Och i båda fallen skulle det i sin tur leda till ökad fattigdom då människor, företrädesvis urbefolkning och fattiga på landsbygden, måste lämna sina marker för att ge plats åt gruv-, olje- och gasexploateringar. Det är ju inte så vist ordnat i världen att naturens rikedomar kommer alla till del, snarare bara några få. fick besök av utrikesminister. Han klagade över svenskt bistånd, bland annat ett EU-finansierat sådant via en svensk organisation. Han menade att vi stöder terrorister. Jag besökte det projektet för att ta reda på vad det är för terrorister vi stöder. De så kallade terroristerna är de mayagrupper som tvingas bort från sina marker för att ge plats åt utländska exploateringsföretag. Men deras motstånd mot bolagen handlar inte bara om jord. De ser det som ett angrepp på moder jord, sade en av mayaledarna till oss. EU-stödet i sig utgår från hjälp att lösa konflikter mellan i det här fallet urfolk, stat och gruvbolag med fredliga medel, inte med våld. Flera kyrkor och utländska organisationer är delaktiga i arbetet. fasas det ut när också EU-stödet upphör. Vem ska nu stötta mayafolkens kamp för ett värdigt liv och för moder jord om också ska lämna detta? Om alla lämnar det här får myndigheterna precis som de vill. Utan internationell närvaro får de fritt fram för att kränka urfolkens rättigheter och att fritt disponera deras mark. Med det kommer vi naturligt in på frågan om företags ansvar för både miljön och mänskliga rättigheter i sin verksamhet. Det är en fråga jag ständigt återkommer till eftersom det uppenbart är så att företag, även svenska, inte alla gånger beter sig som vi hoppas och tror att de ska göra. Vi har en gruvrusch även i men inga enorma protester. Det beror i huvudsak på att vi har en fungerande samrådsprocess och en hyfsat fungerande miljölagstiftning. Det ställs miljökrav och arbetsrättsliga krav. Och det görs miljökonsekvensbedömningar med mera. Så är det inte överallt i världen, även om lagstiftning i många fall faktiskt finns. Från teori till praktik är steget väldigt långt. I diktaturer eller svaga demokratier är beslutsvägarna inte alltid snarare sällan de vi förväntar oss. Företag som vill investera gör vad som förväntas av dem i respektive land för att få de tillstånd som krävs och för att göra så stor vinst som möjligt till ägarna. Om kraven är låga eller pengar förväntas betalas via märkliga kanaler är det alltför många företag som tar den chansen. De lever då inte alls upp till de frivilliga regelverk som finns när det gäller företags ansvar. De gör helt enkelt inte mer än vad som krävs i det land som de befinner sig i för tillfället. Det är logiskt rent juridiskt men moraliskt förkastligt. senast har ännu ett av de svenska bioetanolprojektstöd som kanaliseras via uppmärksammats. Handelsministerns ständiga utfästelser om att alla svenska företag beter sig exemplariskt stämmer alltså inte ens när det gäller sådana företag som får stöd via biståndet. Det är pengar som skattebetalarna enligt biståndsministern ska kunna följa krona för krona för att se att de kommer dit de ska, det vill säga att de utbetalas enligt regelverket. Regelverket utgår från stöd till fattigdomsminskning, inte motsatsen. I det senaste fallet vittnar kvinnor om ökad fattigdom. Och det obligatoriska samrådet har inte skett enligt planerna. Samråd är för övrigt det som de så kallade terroristerna i kräver, likaså urbefolkningen i . Samråd är någonting som ständigt återkommer. När folkrörelserna hanterar bistånd krävs minutiös redovisning. När och företagen gör det är kraven lägre. Det är en märklig ordning och en klar indikation på vad regeringen tycker är viktigast i utvecklingspolitiken. Men oavsett hur redovisningen görs menar att den grundläggande problematiken med företags ansvar är att regelverken är frivilliga. Vi menar att de ska vara bindande och gälla alla bolag. Bara med ett gemensamt regelverk kan vi hindra de företag som inte sköter sig från att inte heller göra det . Resonemanget om företagen leder in på en annan viktig fråga: skatte- och kapitalflykt. Regeringen lyfter fram problemen med kapital- och skatteflykt i sin skrivelse. Vi välkomnar att regeringen intresserar sig för en av de största målkonflikterna i svensk och europeisk politik. Kapitalflykten uppgick till mellan 1,26 och . Beräkningar visar att om avkastningen på den totala förmögenhet som är placerad i skatteparadis skulle beskattas i de länder där den hör hemma skulle de ha ytterligare i skatteintäkter. Det motsvarar ca 1,5 gånger det totala årliga biståndet. Det är pengar som skulle kunna användas till att både bekämpa fattigdomen och hantera effekter av klimat- och finanskrisen. Nästan två tredjedelar av kapitalflykten sker genom internationella företag som har verksamhet i länderna. Regeringen hänvisar i sin skrivelse till och arbete mot kapitalflykt, men båda organen saknar representation från utvecklingsländerna. Principiellt bör arbeta för att stärka forum med en bättre representativitet. Vi menar också att den bör driva på för att bredda EU:s lagstiftning vad gäller landspecifik rapportering. Krav på landspecifik rapportering måste gälla alla branscher, inte enbart råvaruutvinnings- och skogsindustrin. För att kunna spåra och upptäcka företags skatteflykt krävs förutom uppgifter om betalningar till offentliga förvaltningar uppgifter om vinster, inköp, försäljningar, produktionsvolymer, tillgångar och kostnader för arbetskraft. Finansminister var ute och talade om att han tänker ta ännu mer av biståndet för att betala flyktingmottagning i , från av biståndet till . Det är inte klarlagt att det är okej enligt att ta pengar för att betala asylsökandes vistelse i under väntan på asyl. Det är klarlagt att man enligt regelverket får använda medel för att bekosta flyktingarnas vistelse i , det vill säga bostad och uppehälle. Integrationskostnader och tvångsdeportationer får inte bekostas av biståndet. En flykting är enligt FN:s terminologi den som redan beviljats uppehållstillstånd av flyktingskäl, det vill säga inte anhöriga. är man asylsökande. talar om kostnader för flyktingar, inte för asylsökande. Om vi bara betalar kostnader för flyktingars uppehälle i skulle summan vara mycket mer modest. Siffran för flyktingmottagande blir därför i en internationell jämförelse omotiverat hög i . /Dac konstaterar i sina rapporter att var ett av de sex vars kostnader för flyktingmottagande översteg . Snittet i är av det totala biståndsflödet. Detta var 2009. är vi alltså uppe i . När man jämför den summa som vi tar från biståndet med den summa som avsätts för boendekostnader och uppehälle för asylsökande brukar vi hamna på i . Det är inte rimligt att vi i inte ska ha råd att ta emot flyktingar utan att låta världens alla fattiga stå för notan. Pengar som investeras för att minska fattigdom, för att lösa konflikter och för att förbättra hälsan innebär att färre tvingas lämna sina hem för att söka ett bättre liv eller skydd i något annat land. Bistånd kan användas för att minska den ofrivilliga migrationen. Annars är migration något som är väldigt positivt och något som för det mesta är bra både för migranten och för det mottagande landet. Därför är det viktigt med bra regelverk som gör det möjligt att migrera lagligt mellan länder förutom att vi också ska ha en generös asylpolitik där människor ses som en tillgång i stället för börda, en politik som inte skapar en situation där människor är papperslösa utan en situation där människor får en plats i det samhälle vi gemensamt bygger och som vi alla är en del av. Vi ska vara glada för varje individ som vill flytta hit och bo i det här ogästvänliga och kalla klimatet. Med förändrat väder och de senaste årens ruggiga vintrar är det inte utan att man själv funderar på att migrera till något varmare land och det är det väldigt många svenskar som gör . Jag hade egentligen tänkt tala mer om den demografiska utvecklingen i världen och dess påverkan på oss själva här hemma. Jag ser dock att jag har gått över min talartid rätt ordentligt , så jag nöjer mig med att yrka bifall till reservationerna 5 och 9. 58 (SD): Vi ställer oss bakom samtliga av våra reservationer i detta betänkande, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall till reservationerna 13, 16 och 18. Utskottet har som sagt fått ta del av en skrivelse från regeringen om vad som görs för att öka samstämmigheten mellan olika politikområden för att bidra till en hållbar utveckling i utvecklingsländer. Skrivelsen berör ett brett område, vilket gör att detta betänkande och denna debatt rör sig över ganska många olika ämnen, men alla syftar till hur vi kan göra förbättringar för en globalt hållbar utveckling. I detta betänkande har bland annat lagt fram ett förslag om att öka biståndet till för att kunna hjälpa fler flyktingar på plats i närområden och uppnå en hållbar flyktingpolitik. I går kunde vi dock läsa i nyheterna att vår finansminister , vilket även nämnde tidigare här i debatten, föreslår att ska minska sitt bistånd till olika FN-organ , detta för att finansiera en ökad flyktingmottagning i . Att minska bidragen till FN när UNHCR står inför stora behov av resurser och situationen i och dess närområde är akut är enligt mig katastrofalt. Låt mig läsa upp en uppmaning direkt från UNHCR: Nästan en miljon människor har tvingats lämna sina hem i för att söka skydd i grannländerna. Ännu fler är på flykt i landet. Tusentals utsatta syriska familjer är rädda och flyr för sina liv . Hälften av dem är barn. UNHCR är på plats och skyddar dem som flytt. Vi ger dem tak över huvudet, varma filtar och kläder och andra förnödenheter som hjälper dem att klara den kalla vintern. Vi jobbar dygnet runt för att skydda de utsatta, och vi behöver din hjälp. Situationen är akut. Hur välvillig flyktingpolitik än är är det ett ofrånkomligt faktum att huvuddelen av världens flyktingar inte har möjlighet att förflytta sig över halva jordklotet för att nå en i . De allra flesta flyr till ett närliggande område, där de kan bli kvar i flyktingläger under långa perioder och under svåra omständigheter. Totalt ansvarar UNHCR för över 43 miljoner flyktingar världen över. Ändå gör regeringen avräkningar i biståndet på ca 4,4 miljarder för flyktingmottagande och asylmottagning i , som endast erhåller runt i basbudgetstöd. ska uppenbarligen siffran för avräkningar höjas ytterligare och andelen som går till verkligt bistånd minskas. Bidraget till FN-organ minskar, och då ställer man sig frågan om det också innefattar UNHCR. Detta anser varken vara en klok, rättvis eller human flyktingpolitik. Vi har i vår biståndsbudget valt att inte räkna flyktingmottagning i som en del av biståndet, och vi har föreslagit en ökning till UNHCR på . I den aktuella skrivelsen lyfter regeringen även fram vikten av jämställdhetsarbete och kvinnors deltagande på den formella arbetsmarknaden i utmaningen att motverka ekonomiskt utanförskap. I jämställdhetsarbetet i utvecklingsländer anser vi det viktigt att ge kvinnor de förutsättningar som behövs för att de över huvud taget ska ha en möjlighet att kunna delta i utbildning och bli tillgängliga på arbetsmarknaden. ägnar många kvinnor i utvecklingsländer en stor del av sin tid åt överlevnad i form av att exempelvis hämta vatten och trygga livsmedelsförsörjningen för familjen, detta ofta under bristande sanitetsförhållanden som bidrar till ohälsa. Allt detta hindrar utvecklingen för kvinnor. Flickor väljer exempelvis att hellre stanna hemma än att gå till skolan på grund av avsaknad av grundläggande sanitet. Flickor måste stanna hemma för att hjälpa till med hushållsarbete i stället för att gå till skolan. Många barn blir sjuka och dör på grund av förorenat vatten. Vi anser att regeringen i det svenska jämställdhetsarbetet och i internationella sammanhang mycket tydligare bör lyfta fram detta samband i arbetet att skapa verkliga förutsättningar för fattiga människor, däribland kvinnor, att kunna förbättra sina levnadsvillkor. I den aktuella skrivelsen och i betänkandet tas även EU:s fiskeavtal upp. motsätter sig större delen av EU:s externa fiskeripolitik. Vi ifrågasätter kostnadseffektiviteten i framför allt fiskeavtalen och ser helst att avtalen inte förlängs när det gäller utvecklingsländerna.