prot · H10944 · 2013-12-11 00:00:00 — Även här avvisar vi långtgående sociala experiment och statligt sanktionerad omvänd diskriminering. På grund av det har vi anklagats för att sakna en politik för bättre integration och sammanhållning. Också det är falskt. Vi anser att nyanlända invandrare ska få ett visst särskilt stöd för att förbättra sina chanser att komma in i samhället. Vi stöder satsningen på att invandrare snabbt ska få sina utbildningar från hemlandet validerade, vi vill utöka resurserna till samhällsorienteringen och vi vill satsa mer resurser på varje elev inom sfi. Vid sidan av detta grundläggande första stöd anser vi att invandrare ska få samma hjälp till arbete och utbildning som infödda svenskar, varken mer eller mindre. Våra satsningar i budgeten på just utbildningsväsendet och våra förslag till stöd för ökad anställningsbenägenhet hos företagen samt minskade trösklar in på arbetsmarknaden skulle i särskilt hög grad gynna personer med invandrarbakgrund. Det som gör oss verkligt unika på det integrationspolitiska området är att vi som enda parti har insett att en helt avgörande faktor för möjligheten till lyckad integration är en uppgörelse med den ansvarslösa massinvandringspolitiken och den mångkulturella doktrinen. Det säger sig självt att det är lättare att integrera 5 000 nyanlända än 100 000. Det går inte att förbättra resultaten i de invandrartäta skolorna om de fylls på med nya, ännu mer resurskrävande elever. Det går inte att få invandrarbarn att känna sig som en del av majoritetssamhället om vi redan från förskoleåldern genom modersmålsstöd och annat tutar i dem att de är något annat än svenskar. Det går inte att bygga en stark samhällsgemenskap baserad på vitt skilda identiteter, normer och värderingar. Det finns gott om exempel på enskilda invandrare som av egen kraft har gjort fantastiska insatser för det svenska samhället, men som helhet betraktat har invandringspolitiken haft en starkt destruktiv inverkan på vårt samhälle. Den svenska integrationspolitiken har varit ett kapitalt misslyckande . Inför varje val har nya diskriminerande särlösningar och ny social ingenjörskonst presenterats, vilket man lovat ska lösa problemen. Varje försök har misslyckats, och för varje decennium har situationen snarare förvärrats än förbättrats. Tiotals, kanske hundratals, miljarder kronor har kastats i sjön för att man från vänster till höger konsekvent har vägrat att inse den enkla sanningen att förutsättningarna för en god integration är helt avhängigt nivåerna och karaktären på invandringen. Den nuvarande regeringen är inget undantag. De senaste årens integrationspolitiska åtgärder har varit ett veritabelt pärlband av fiaskon. Den påstått historiska etableringsreformen, som skulle lösa så mycket av problemen, har lett till att av de nyanlända invandrarna har fått ett icke skattesubventionerat jobb. Sfi-bonusen har man, föga förvånande, blivit tvungen att skrota, etableringscoacherna har inte fungerat och så vidare. När släppte sin stora integrationspolitiska rapport kunde man konstatera att utanförskapet och segregationen består. Förvärvsfrekvensen bland utlandsfödda är fortsatt låg, och skolresultaten bland utlandsfödda elever är fortsatt katastrofala. Inga nya substantiella förslag som skulle kunna vända utvecklingen finns i sikte. De rödgröna partierna vill återgå till att vidta mer av exakt samma åtgärder som de misslyckades med när de var i regeringsställning. Borgerligheten är i det närmaste totalt idélös och är nu så desperat att man genom förslaget om nystartszoner tycks vara beredd att importera idéer som redan visat sig bli ett fiasko i andra länder. Trots detta vägrar de sju partierna att överge hägringen om den mångkulturella utopin och att styra om flyktingpolitiken till hjälp i närområdena, där man kan hjälpa många fler människor för samma summa pengar. Trots detta fortsätter man att förespråka en politik som de facto leder till ökad brottslighet, förvärrad bostadsbrist, ökad arbetslöshet, ökat bidragsberoende, försämrade skolresultat, försämrad jämställdhet, försämrad välfärd, ökade motsättningar och en erodering av det sociala kapitalet, som utgör basen för välfärdsstaten och för vår demokrati. Jag vet att ni alla är rationella och kloka individer, men i just de här frågorna har ni uppenbarligen gått in i en gemensam emotionell låsning som hindrar er att se klart. När inte ens brinnande förorter från norr till söder och dagliga skottlossningar kan få er att stanna upp och fundera över om inte något kanske är i grunden fel undrar jag vad som krävs. När jag ser hur blir alltmer extremt och alltmer isolerat från sin omvärld i dessa frågor, när jag ser hur ni lägger alltmer energi på att dölja de verkliga förhållandena och hitta på alltmer verklighetsfrånvända förklaringsmodeller för era misslyckanden, när jag ser hur ni strider allt hårdare och alltmer aggressivt för en uppenbart förlorad sak då kan jag inte låta bli att dra en parallell till Hiroo Onodas, den japanske soldaten som vägrade tro att kejsardömet hade förlorat och som fortsatte att springa runt i djungel och föra ett hopplöst enmanskrig efter att hade tagit slut. Skjut på mig om ni måste – jag förstår att det här är jobbigt att acceptera – men jag är här i all välmening för att tala om för er att det ni kämpat så hårt för var dömt att misslyckas redan från början och att det är dags för er att kapitulera och slå in på en mer konstruktiv väg. Det skulle vi alla tjäna på, infödda såväl som inflyttade. I detta anförande instämde Per Ramhorn (SD). 56 (S) replik: När jag i mitt anförande sade att det finns en bred politisk majoritet för den svenska migrations- och integrationspolitiken menade jag naturligtvis inte . Det är ett parti, om jag ska vara riktigt ärlig, som tycks spritta till och leva upp när det kommer frågor som handlar om människor med annan etnisk bakgrund än den som de själva har. Om vi tittar lite närmare på kan vi konstatera att representeras av vita män, av rätt många vita män. Det är kanske därför de spritter till och lever upp varje gång det kommer en fråga som handlar om människor med annan etnisk bakgrund än den som de själva har. Jag vill fråga om något som står i särskilda yttrande i betänkandet. Varför är det så viktigt för och , som representeras av många vita män, att giftasåldern vid äktenskap med medborgare från andra länder än EU- och EES-länder höjs? Vad är själva poängen med det förslaget? Varför ska människor som kommer från länder utanför EU och EES behandlas på ett annat sätt? Vad är poängen med det förslaget? 57 (SD) replik: Vi gör över huvud taget inga bedömningar av ras när vi utser våra kandidater, men det kanske Socialdemokraterna gör. Vi har i de senaste kommunalvalen haft en högre andel kandidater med utländsk bakgrund än Socialdemokraterna. av våra medlemmar har invandrarbakgrund. Jag tror därför inte att behöver oroa sig för vår situation i det avseendet. När det gäller det förslag som nämner är det direktinspirerat av den danska regeringen, som såg ett oerhört stort problem med utanförskap och diskriminering av kvinnor med utomeuropeisk bakgrund, framför allt med bakgrund i . Man såg att det till väldigt stor del handlade om att kvinnor giftes bort i tidig ålder med personer från hemlandet, ofta släktingar. Detta ledde till försämrad integration och till att kvinnorna halkade efter när det gällde social och ekonomisk utveckling, personlig frihet och så vidare. Det förstärkte hedersrelaterade strukturer. Därför testade man att höja giftasåldern för utomeuropéer. Detta har gett väldigt bra resultat. Ingen annan åtgärd i när det gäller integrationspolitik och motverkande av hedersrelaterat våld och förtryck har haft större effekt. Fler och fler unga kvinnor med bakgrund i och andra delar av världen har börjat studera eller fått arbete. Det har blivit större möjligheter att själv välja sin framtid – när man ska gifta sig, vem man ska gifta sig med, när man ska skaffa barn och så vidare. Detta är en lösning som är värd att testa även i . De lösningar som ni har presenterat tidigare och de lösningar som regeringen har presenterat har inte lett någonstans. Vi har 70 000 barn och ungdomar som lever under hedersrelaterat våld och förtryck och som inte själva får välja vem de ska gifta sig med. Utvecklingen går åt fel håll. Ni har inga nya lösningar på den problematiken. 58 (S) replik: Poängen med förslag är att vissa grupper av kvinnor i samhället ska ha en höjd åldersgräns för när de ska få gifta sig. Det kanske är så att tycker att människor från länder utanför EU och EES inte heller ska ha samma myndighetsålder som vi andra i . Jag vet inte. Det kanske är själva poängen. Integration är för mig inte att alla människor ska leva precis som jag har valt att leva mitt liv. Men det verkar vara poängen med politik. Alla ska vara lika. Ingen får sticka ut. Bevare oss väl ifall det är någon människa i som har någon kultur eller religion som inte passar in i världsbild! Det är en väldigt trist och tråkig inställning, tycker jag. Det är säkert väldigt ineffektivt och utarmande i slutändan om man inte tar in impulser från andra ställen i världen. politik blir väldigt ologisk, . Om ni nu vill att alla människor som kommer till ska assimileras in i samhället, varför plockar ni då bort hela anslag 1:1, som går till integrationsåtgärder? Det har till syfte att användas för åtgärder som stimulerar integrationsprocesser i samhället. Varför tar ni bort de pengarna, om själva poängen är att vi alla ska bli lika och att ingen får sticka ut? Vad är poängen med att plocka bort pengarna, när ni nu uppenbarligen vill att alla ska assimileras till något liv som passar in i romantiserade bild av hur den perfekta svensken ser ut? 59 (SD) replik: Som vanligt låtsas Socialdemokraterna att de har problem med att ha olika regler för olika grupper. I själva verket pläderar ni för just detta, . Ni stöder till exempel instegsjobben. Ni stöder en massa olika omfördelningssystem som baseras på etnisk bakgrund, där personer som har icke-nordisk bakgrund ska få större resurser bara på grund av sin etniska bakgrund. Ni är för diskriminering. Jag tror att vi är det parti i som mest konsekvent försöker undvika olika former av diskriminerande åtgärder. säger att blir ett tråkigt och eftersatt land och hamnar efter i utvecklingen om vi inte har en stor invandring. Det finns inga empiriska belägg för det. Länder med en restriktiv invandringspolitik, som , och , har klarat sig ganska bra. Det är klart att vi ska ha invandring, men den ska vara ansvarsfull och på en nivå som samhället kan hantera. Samhället kan inte hantera rådande nivåer. Det är helt uppenbart att det är så. Det är därför man måste skjuta till mer och mer pengar men inte får bättre resultat. Hade det varit något annat område där man sett utvecklingen att vi satsar mer och mer resurser år , medan resultaten inte blir bättre utan snarare sämre, då hade man stannat upp och tänkt efter. Kan det inte ändå vara ett systemfel? Men i den här frågan kan man inte göra det. Det finns en emotionell låsning som baseras på att man vill vara godhjärtad och humanistisk. Det tycker jag i och för sig är behjärtansvärt och bra. Men den utgångspunkten är också felaktig. Vi hade kunnat hjälpa betydligt fler människor, hade kunnat rädda livet på betydligt fler människor, om vi haft en mer ansvarstagande invandrings- och flyktingpolitik där vi fokuserat resurserna på hjälp i närområdet i stället. Då hade vi sluppit massor av de problem som vi nu står här och diskuterar. 60 (MP) replik: Jag skulle vilja ställa en inledningsfråga till . Varför vill ta bort ? arbetar mot diskriminering som har samband med kön, könsidentitet eller könsuttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. 61 (SD) replik: Självklart ska diskriminering vara förbjudet. Självklart ska olika instanser i samhället – skolan, ideella föreningar och andra – motarbeta diskriminerande attityder. Det är givet. Men är en väldigt speciell instans som i praktiken har kommit att fungera som ett utpressningsorgan. Man mer eller mindre tvingar många företagare och andra att betala skadestånd av rädsla för att bli uthängda. Bara anklagelsen gör att de ser sig tvungna att betala skadestånd. Vi ser egentligen ingen anledning att lyfta fram detta särskilt. Det är klart att vi ska motarbeta diskriminering, likaväl som vi ska motarbeta våld. Men vi har ingen antivåldsombudsman som fungerar så som fungerar. Brott mot diskrimineringslagen ska hanteras som annan brottslighet. 62 (MP) replik: Jag satt i justitieutskottet förra mandatperioden. Det är väl synd att säga att det inte finns olika myndigheter som jobbar för att hantera frågor för brottsutsatta. Det är ett väldigt märkligt påstående. kan fråga ledamot i justitieutskottet. Det satsas på rättsområdet. Jag vet inte riktigt vad det är ni i vill åt genom att lägga ned DO. Ni kanske ska vara tydligare med vad det är ni vill åt? Det vore mycket enklare om ni redovisade det öppet. Jag räknade upp de diskrimineringsgrunder som finns. Är det några som är särskilt problematiska att jobba mot? Är det kön? Är det könsidentitet eller könsuttryck? Är det etnisk tillhörighet? Är det religion och trosuppfattning? Är det kanske funktionsnedsättning, eller till och med sexuell läggning eller ålder? Jag kan faktiskt inte riktigt förstå. jämförde med brottsområdet och att det inte finns någon brottsombudsman. Men det finns brottsofferjourer som jobbar vid sidan av, utöver rättsväsendet och rättsvårdande myndigheter. granskar hela området . Det säger är väldigt otydligt. Jag vill också ta upp favoritland, , som börjat jobba mot diskriminering mer och mer aktivt. Man har fått kritik från FN , som har tagit upp att vissa minoriteter i , bland annat ainugruppen men också människor som kommer från , och , diskrimineras väldigt hårt. Man tar allvarligt på detta. Jag är inte övertygad om att japanska företrädare är så glada över hyllning av ett system som de själva har problem med. 63 (SD) replik: Det finns ingen otydlighet från vår sida när det gäller att samhället ska motverka diskriminering. Sedan kan man ha olika synsätt på hur det bäst ska ske. Vi är inte nöjda med den ordning som råder vad gäller funktionssätt och fokus. Vi tycker inte att vi behöver en myndighet som lägger stora resurser på att motarbeta traditionella svenska kalendrar på arbetsplatser, adventsljusstakar, julsånger eller vad det nu är. Jag förstår att ni bara vill prata om diskriminering, . Ni vill styra fokus dit, för ni vill låtsas som att det är den enda anledningen och förklaringen till att integrationen har misslyckats. Ni har inga som helst lösningar eller förslag när det gäller hur ni ska komma till rätta med de stora grundläggande strukturella problem som vi ser inom integrationspolitiken och när det gäller segregationen i samhället. Ni vill snarare förvärra dem genom en fullständigt ansvarslös politik med mer eller mindre öppna gränser. Det är en helt extrem mångkulturalistisk doktrin som bara förstärks och som i slutändan tyvärr kommer att leda till segregation, splittring och elände. 64 (V): Debatten vi har om inkludering och jämställdhet handlar om fördelning av makt och resurser och huruvida vi är beredda att agera utifrån den kunskap vi har om det svenska samhället. Under utgiftsområde 13 ska vi på många sätt ta hand om konsekvenserna av regeringens segregerande och ojämlika politik. Integrationsminister och jämställdhetsminister får försöka lappa och laga på det samhälle som regeringens politik formar. Det är exakt här, på inkluderings- och jämställdhetsområdet, som konsekvenserna av bostadssegregation, en segregerad skola som präglas av det fria skolvalet och strukturell diskriminering på arbetsmarknaden blir uppenbara. Det är här som regeringens prioriteringar av skattelättnader som främst gynnar högavlönade män och missgynnar kvinnor i offentlig sektor blixtbelyses. För oss i handlar inkludering och jämställdhet om att skapa ett samhälle där och har lika tillgång till makt och resurser. Det är ett samhälle där födelseort inte spelar roll och där hudfärg eller religion inte avgör var vi bor, vilken skola vi går i eller vilket arbete – eller vilken brist på arbete – vi sedan får. Det är ett samhälle där kvinnor har samma möjligheter som män att arbeta, ett samhälle där det inte är en ekonomisk förlust att vara kvinna. Det är ett samhälle där barn har lika rätt till sina föräldrar. Men som de flesta av oss vet är det tyvärr inte så . Regeringen åtgärdsförslag blir i detta sammanhang beklämmande svaga. De kan kort sammanfattas med orden: privatisering av etableringsuppdrag, individualisering av ansvar för samhällsstrukturer och kortsiktiga projekt. I med hög arbetslöshet och en situation där resultaten av etableringsreformen är – jag är snäll – milt sagt blygsamma väljer regeringen i stället att peka ut och skuldbelägga nyanlända genom att slå fast att nyanlända ska vara skyldiga att tacka ja till jobb samt genomföra en lagändring gällande föräldraförsäkringen som endast berör en ytterst liten grupp utlandsfödda kvinnor. Man kan undra vad regeringen vill förmedla med denna bild. De nyanlända jag träffar har inte problemet att de tvingas tacka nej till jobb – jag önskar verkligen att det vore så! , när förorterna behöver rustas upp, servicen bibehållas och skolan prioriteras, väljer regeringen i stället att lägga kortsiktiga projektmedel på vissa stadsdelar. En ljuspunkt i mörkret är dock att till och med regeringen nu insett att sfi-bonusen varit verkningslös och därför avskaffas. För att ändra på ojämlikheten i samhället krävs en progressiv politik. De politiska framsteg vi har gjort historiskt och är stolta över är ett resultat av medvetet arbete i till exempel kampen för barnomsorg och föräldraförsäkring. Det är framsteg som aldrig hade åstadkommits utan politisk vilja och ekonomisk kraft bakom orden. Och framför allt är det framsteg som innebär att vi prioriterat det gemensamma. Vi har prioriterat att minska klyftor i stället för att, som , öka dem. Det har gynnat hela det svenska samhället, bland annat genom att vi har en hög andel kvinnor i förvärvsarbete. ekonomiska politik är grundstenen i vårt arbete för ett inkluderande och jämställt samhälle, och i det är en gemensamt finansierad välfärd helt avgörande. När välfärden inte byggs ut i takt med ökande behov ökar behovet av oavlönat omsorgsarbete, vilket i praktiken innebär minskat utrymme för främst kvinnor att arbeta. Det betyder att vi får stanna hemma. Det är kvinnor och utlandsfödda som kompenserar regeringens prioritering av skattesänkningar framför gemensam välvärd. Det är kvinnorna som tar hand om gamla och tvingas till ofrivilligt deltidsarbete på grund av bristande barnomsorg på obekväma arbetstider. Det får konsekvenser för kvinnors sjukskrivningar, lägre pensioner och socialförsäkringar. Det är utlandsfödda som, oavsett utbildningsnivå, i högre grad står utanför arbetsmarknaden, för trots hög arbetslöshet präglas regeringens politik av brist på investeringar för att skapa jobb. I stället fortsätter skattesänkningar för dem som har turen att ha ett jobb och ökad utsatthet för arbetslösa och sjuka. Som del av ökade ekonomiska klyftor har även inkomstgapet mellan kvinnor och män ökat kraftigt. I kronor och ören i plånboken har gapet ökat med . föreslår ett antal viktiga reformer för att minska löne- och inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor och omfördela ansvaret för det obetalda hemarbetet. De viktigaste satsningarna gäller en förstärkt välfärdssektor, ökade resurser till ensamstående föräldrar och framför allt en jämställd föräldraförsäkring. Arbetslösheten är hög bland ensamstående mödrar, och den har ökat. Det är ett faktum att många fler kvinnor än män tvingas till deltidsarbete. Men hela förklaringen ligger inte där. En lika viktig orsak är att fördelningspolitiken har fått allt mindre betydelse för att utjämna ekonomiska skillnader i samhället. Därför föreslår vi ett kraftigt höjt och indexerat underhållsstöd, ett kommunalt barnomsorgsstöd i hemmet för ensamstående när barnen är sjuka och gratis receptbelagd medicin för alla barn. Detta är förslag som skulle göra skillnad för kvinnor i vardagen. Vi vet att kvinnor diskrimineras på arbetsmarknaden och att den främsta anledningen är att de fortfarande anses bära huvudansvaret för barn både vid föräldraledighet och vid vård av sjukt barn. anser därför att en individualisering av föräldraförsäkringen är en av de viktigaste jämställdhetspolitiska reformerna vi kan göra för att ge barn tillgång till båda sina föräldrar och för att bryta diskrimineringen av kvinnor. Det finns andra diskriminerande strukturer i dagens . Den strukturella rasismen begränsar och påverkar människors vardag och livsmöjligheter i både stort och smått. För att kunna samordna arbetet mot diskriminering behöver DO få resurser att inte bara hantera anmälningar om diskriminering utan också bedriva ett främjandearbete och en samordning av arbetet mot de olika diskrimineringsgrunderna. Om vi vill att den svenska diskrimineringslagstiftningen ska bli annat än en vacker intention krävs att den efterlevs. är det alldeles för svårt för den som blir diskriminerad att få upprättelse. Därför bör det inrättas minst en antidiskrimineringsbyrå i varje län med de befogenheter och den juridiska kompetens som krävs för att kunna driva diskrimineringsfall. I praktiken innebär det att varje antidiskrimineringsbyrå måste ha minst en kvalificerad jurist anställd. bör de lokala antidiskrimineringsbyråerna omvandlas till lokala DO-kontor, så att de blir en del av myndigheten. Det ska vara enkelt för medborgare att få hjälp och stöd när de upplever diskriminering. Diskriminering genomsyrar hela samhället. Den sker inte bara när mörkhyade sorteras bort i krogkön utan även när kvinnliga utlandsfödda får sämre tillgång till arbetsmarknadsåtgärder än manliga utlandsfödda eller när romer registreras. En undersökning från visar hur hårt diskrimineringen slår på arbetsmarknaden. En arbetssökande med svenskklingande namn får oftare komma på intervju än en person med ett namn som låter arabiskt. Trots att de har samma kvalifikationer har större chans att bli kallad till intervju än . Därför är det viktigt att DO har resurser att granska inte bara företag utan även samhällets institutioner. För att motverka diskriminering vid rekryteringar är det viktigt att i förväg bestämma vilka kvalifikationer som är viktiga och att sedan bedöma kandidaterna utifrån det. Annars är det lätt hänt att de som rekryterar väljer människor som liknar dem själva. För att undvika detta är det viktigt att vi hittar och skapar bra verktyg för rekrytering. Därför bör DO ha i uppdrag att utveckla sådana verktyg för kritiska analyser av rekryteringsprocesser och bidra till att detta tillämpas på myndigheterna. Låt oss börja göra skillnad i offentliga strukturer , herr talman. Det är, herr talman, ett politiskt ansvar att skapa förutsättningar för ett inkluderande och jämställt samhälle. Det är vårt ansvar. Jobbskatteavdrag och bidrag till så kallade livspussel genom till exempel individualiserar symtom och lösningar på det ojämställda samhället. Men lösningen på ojämställd och ojämlik politik kan aldrig vara individuell. Inte heller hjälper det att peka ut eller skuldbelägga enskilda grupper. företräder i stället en politik som tar ansvar för omfördelningen av makt och resurser för att skapa ett jämlikt och jämställt samhälle för oss alla, inte bara de få. En sådan politik ger kvinnor makt över sitt liv och låter människor bli en del av samhället utan att snegla på hudfärg eller var i världen man är född. Med detta, herr talman, ställer jag mig bakom särskilda yttrande. 65 (M): bildsätts det av politiska motståndare att de omfattande problem vi har när det gäller asylmottagare i utanförskap på något sätt mörkläggs av politiker i denna kammare. Låt mig vara väldigt tydlig: Vi har en stor utmaning framför oss med att få nyanlända i arbete.