prot · H009120 · 2013-06-11 00:00:00 — Jag tycker att argumenterar väl för detta. Är Finn nöjd med att det finns privata vårdcentraler som beter sig på det sättet? 29 Socialminister (KD): Vårdvalet är lagstiftat och finns till för att helt enkelt lägga mer makt hos oss som enskilda, hos medborgaren, hos patienten, att kunna välja den utförare som man anser bäst möter de behov man har. Det har på sitt sätt varit ett skifte i maktförhållandena genom att makt har flyttats från landstingspolitiker till enskilda människor. Däri ligger något viktigt, nämligen att patienter själva kan välja bort det de inte tycker fungerar och välja till det de tycker är bättre. Det är fråga om mer makt hos den enskilde. Det är bra. Vårdvalet är så finurligt utformat att det finns en bra mekanism såtillvida att pengarna följer patienten. Vi måste självklart vara oerhört noggranna med att pengarna går till just det syfte pengarna har, nämligen att möta patientens behov av vård eller omsorg. Det här liknar i någon mening skolpengssystemet men är ännu mer raffinerat, eftersom skolpengssystemet är mer schabloniserat medan vårdbehoven kan skifta enormt mycket mellan två olika personer. Därför är det viktigt att lägga ned mycket möda på utformningen av vårdvalet. säger lite motvilligt att det kanske har blivit något fler vårdcentraler. Ja, det har tillkommit omkring 190 nya vårdcentraler. Det innebär en ökning med . Det är fantastiskt bra att folk inom en nära omkrets kan hitta inte bara en utan fler än en vårdcentral och därmed få en faktisk valmöjlighet. Det är bra. Vårdcentralerna kan läggas var som helst. Ja, det stämmer, men det är naturligtvis begåvat om de läggs där folk bor eller arbetar så att de kan få patienter. undrade om frågan har diskuterats i regeringen och nämnde att statsministern skulle ha sagt ungefär att han misstror idén att använda skattepengar för helt privata intressen. Frågan har inte diskuterats i regeringen, men jag delar uppfattningen. Men här handlar det inte om helt privata intressen. Det handlar om att få behovet av vård och omsorg mött men att utförarna kan vara olika. Det kan vara en privat utförare, och det kan vara en offentlig utförare. Men medlen är våra skattepengar, och det gäller att hitta mekanismer för att få ersättningssystemen att fungera så bra som de någonsin kan. Frågan är komplex. I har man vetenskapligt följt genomförandet av vårdvalet. Där framgår att de som har fått de bästa förstärkningarna har bott i områden med låga inkomster där medborgarna i mindre utsträckning har besökt läkare. Det har inte funnits så god tillgång till vårdcentraler, och det har funnits andra hinder. Men man har sett att antalet besök ökar och att människors faktiska behov tillmötesgås bättre. I det ligger något viktigt. Just denna vetenskapliga approach att ständigt följa upp och lära sig av det som fungerar och eventuellt av sådant som inte fungerar för att få en ordning som fungerar så bra som möjligt måste vara allas vår strävan, fru talman. 30 (S): Den här debatten har framför allt handlat om missbruk inom ramen för det system som finns. Det har i detta fall visat sig att den privata vården har stått för mer missbruk än den offentliga. Det förekommer naturligtvis problem även inom den offentliga vården, men det finns en tydlig tendens till att den privata ställer fler diagnoser och får högre ekonomisk ersättning. Sedan kan man diskutera den större frågan: Ska det över huvud taget finnas några privata intressen? Det intressanta här tycker jag är att regeringen i andra sammanhang talar sig varm för kommunernas och landstingens självständighet och hänvisar till dem: Det är inte regeringens bord utan kommunernas eller landstingens. Men i det här fallet får landstingen inte själva avgöra vilket system de ska ha. Man skulle kunna lösa detta genom att låta landstingen själva hitta modeller som fungerar. Men det finns det inget intresse av, utan vårdvalet med privata intressen ska bestå. Ska det bestå tycker jag att det är viktigt att det fungerar och att kontrollen skärps. I till exempel och , som är socialt utsatta områden med stort vårdbehov, har vårdcentraler lagts ned, medan det har startats nya på . Man kan se samma tendens på andra håll i landet. Visst har det tillkommit fler vårdcentraler, men det sker inte automatiskt där behovet finns. Det kan till och med ske nedläggningar i utsatta områden. Detta tycker jag att man borde se över, på samma sätt som när det gäller apoteken. De måste finnas i hela landet, där behoven finns. En annan fråga är avståndet till vårdcentralen. Visst kan man lista sig var som helst, men i många fall vill man vara nära en vårdcentral speciellt om man är sjuk eller gammal, för det kan vara jobbigt och dyrt att ta sig fram. 31 Socialminister (KD): Fusk och överutnyttjande av allmänna medel ska beivras, oavsett vem som utför det. Ingen har rätt att stjäla skattebetalarnas pengar, vare sig det skulle vara en offentligt driven vårdcentral eller en privat driven vårdcentral. Pengarna ska gå till vården; det är det de är avsatta för. Vårdvalet finns till för enskilda personer och för att vi alla ska kunna få den vård och omsorg som vi är i behov av. Att vi har flera utförare är väldigt bra för den enskildes möjlighet att välja men också för att utveckla kvaliteten. När vi mäter och följer upp resultat, beskriver och offentliggör resultaten löpande, kan vi komma till rätta med det som fungerar mindre bra, medan det som fungerar bättre kan stå som förebild för andra. Vi vet att patienter och medborgare är mycket nöjda med vårdvalet. Man gillar systemet, man gillar att man får välja och man uppskattar kvaliteten. Man ger höga siffror där. Jag hörde partiledare säga i en intervju att vårdcentralen i har lagts ned. Det har den inte, utan den har flyttats . Det är inte något gigantiskt problem. Bor man i områden med lite längre mellan vårdcentralerna inser man det. Man behöver hålla sig till sanningen när man beskriver verkligheten. Vi har sett att vi fått en dramatiskt ökad tillgänglighet inom vården i . Det är bra för oss som enskilda, och det är bra för kvaliteten inom vården och omsorgen. Ersättningssystemen ska följas upp och fungera på bästa möjliga sätt. Ansvaret för det ligger på landstingsnivå, och vi stöttar med ett par egna arbeten. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2012/13:450 om bristerna inom svensk ambulanssjukvård 32 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra en trygg och säker ambulanssjukvård i hela landet så även i . Jag vill börja med att tydliggöra att det är landstingens ansvar att bedriva hälso- och sjukvård inom sitt regionala område. Landstingen har en skyldighet enligt 6 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) att tillse att det finns en ändamålsenlig organisation för att till och från sjukhus eller läkare transportera personer vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. har utfärdat föreskrifter (SOSFS 2009:10) om ambulanssjukvård m.m. har konstaterat i sin rapport insatser inom ambulansverksamheten (RiR 2012:20) att inte genomför någon systematisk tillsyn av ambulanssjukvården och att tillsynen främst sker genom utredning av det som anmäls inom sjukvården och vårdgivaren. Tillsynen är av avgörande betydelse för att hälso- och sjukvården ska hålla en hög kvalitet. Jag delar helt interpellantens åsikt att medborgaren ska kunna lita på att om behovet uppstår ska vårdkedjan svara upp och erbjuda adekvat vård inom rätt tid. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utgiftsområde 9 s. 89) lyft fram flera skäl som talar för att tillsynen inom vård- och omsorgssektorn behöver stärkas och bli mer kraftfull. Inte minst den ökade mångfalden och förändringstakten gör det angeläget att följa hur kvalitet upprätthålls och att eventuella brister åtgärdas på ett effektivt sätt. Med anledning av detta har regeringen tagit initiativ till att bilda en ny myndighet som hanterar tillsynen av hälso-och sjukvården. Myndigheten har varit verksam då delar av verksamhet fördes över. För att säkerställa att den nya myndigheten uppfyller de ökade kraven på tillsynen har regeringen utsett en särskild utredare (dir. 2012:67) vars uppdrag har varit att förbereda och hantera bildandet av den nya tillsynsmyndigheten. En ny renodlad tillsynsmyndighet ska ge tillsynen en oberoende ställning till normering och kunskapsutveckling. Den ska också bidra till en mer effektiv tillsyn med mer långsiktig planering, tydligare prioriteringar och ett mer strategiskt arbete. Tillsynen ska dessutom förstärkas genom att man bland annat utvecklar metoder för riskanalyser, statistik och andra insatser för att öka effektiviteten i tillsynen, vad avser både privata och offentliga aktörer. En förstärkning ska ske av it-system och rutiner. Vidare är strävan också att öka och utveckla kunskapsåterföring av tillsynens iakttagelser och stimulera ett ökat lärande av genomförd tillsyn. Regeringen avser därför att satsa och 20152016 för att tillse att tillsynen erhåller de efterfrågade förstärkningarna. Av dessa medel är avsikten att 90 miljoner ska vara en permanent förstärkning. I och med att dessa resurser avsätts är det min bedömning att den nya tillsynsmyndigheten nu ges förutsättningar för att prioritera vilka områden som bör tillses inom hälso- och sjukvården inklusive det område som tar upp. Regeringen kommer att noga följa vilka åtgärder som den nya tillsynsmyndigheten vidtar för att utveckla och förbättra tillsynsverksamheten. Detta säkerställs genom att Statskontoret har getts i uppdrag att följa upp och utvärdera den tillsynsreform som träder i kraft i och med bildandet av den nya myndigheten. Regeringen skapar nu förutsättningar för att en effektivare tillsyn ska kunna bedrivas. Detta möjliggör att de rekommendationer som har lämnat avseende att den nya tillsynsmyndigheten bör genomföra tillsyn som följer upp de krav som anges i föreskrifterna för ambulanssjukvården nu kan genomföras. Regeringen har för avsikt att följa att detta sker. En annan viktig del av ambulanssjukvården är frågan om alarmering. Det är ett område som regeringen har tillsatt en särskild utredare att se över (dir. 2011:106). Syftet med översynen har varit att säkerställa att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. har lämnat sitt betänkande En myndighet för alarmering (SOU 2013:33). Betänkandet är nu ute på sedvanlig remiss som kommer att avslutas . Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 33 (S): Jag vill inledningsvis tacka statsrådet för svaret. Dock kan jag konstatera att svaret främst handlar om regeringens politik som rör generellt tillsynen över sjukvården och specifikt den tillsynsmyndighet som regeringen har bildat. Men interpellantens fråga handlar specifikt om bristerna inom svensk ambulanssjukvård. Jag ska erkänna här i kammaren att när jag fick frågan av interpellanten utgick jag från att ambulanssjukvården fungerar väl i ett land som , ett av världens rikaste länder och ett land som lyfts fram för att ha hög kvalitet inom sjukvård och över huvud taget välfärdsverksamheter. Men bara genom en enkel googlesökning på internet förändrades min bild radikalt. Jag känner mig ganska rädd när jag läser uppgifterna om hur det förhåller sig inom svensk ambulanssjukvård och inte minst i i . Först måste jag säga att insatser inom ambulansverksamheten är en skrämmande läsning. Där framförs inte bara kritik mot tillsynen över ambulanssjukvården, utan har också uppmärksammat allvarliga fel och brister inom ambulanssjukvården som handlar om avsaknad av regelverk och avsaknad av nationell styrning av kvaliteten inom ambulanssjukvården. Den frågan berörs knappast i detta svar från statsrådet . Avsaknaden av nationella regler och bindande föreskrifter för ambulanssjukvården innebär att likvärdigheten i ambulanssjukvården försämras avsevärt. Det är precis det som konstateras i . I rapporten nämns två landsting, bland annat , där ambulanssjukvården inte fungerar på ett bra sätt. Fortsätter man att söka på internet hittar man återigen skrämmande läsning. Det finns en artikel skriven av Nätverket för utbildning av ambulanssjuksköterskor. Nätverket består av forskare och experter inom detta område, folk som jobbar med detta och har jobbat med detta hela sitt liv. De skriver en debattartikel och kritiserar makthavarna för att inget händer trots kända brister inom ambulanssjukvården, alltså efter . De skriver: varierar ambulanspersonalens kompetens och befogenheter över landet liksom ambulanssjukvårdens styrning och organisation. Avsaknaden av nationellt bindande föreskrifter för ambulanssjukvård innebär att vårdkvaliteten varierar över landet. Den enda nationella föreskrift som reglerar ambulanssjukvården är allmänt skriven och fyller ingen avgörande funktion. Det är alltså allvarliga ord, som handlar om ett av de mest centrala områdena inom svensk sjukvård, ambulanssjukvården, som måste finnas där och fungera väl om de som är i akut vårdbehov ska få den hjälp som de har rätt till. 34 Socialminister (KD): har googlat och fått ett underlag till en interpellationsdebatt, och utifrån det ska vi då föra ett resonemang om hur det fungerar. Låt mig först säga att transporterna är en del av vårdkedjan. Hur väl personalen i ambulansen är att möta en situation spelar en jättestor roll för hela kedjan. påbörjas också de medicinska insatserna redan under transporten eller när personalen kommer fram till patienten. Då gäller naturligtvis precis samma regelverk som om patienten skulle vara på sjukhuset. Där finns många regler beroende på vad det handlar om. Om det handlar om hjärtinfarkt, en stroke eller vad det kan vara finns det behandlingsrekommendationer. Man kanske hoppas hitta ett regelverk som talar om exakt och precis vad som ska göras i varje situation, men jag tror att den som ska utforma ett sådant kommer att få ett jobb som knappast är möjligt att genomföra. Varje medicinsk situation är unik i det sammanhanget, men då finns det allmänna råd för hur man behandlar olika diagnoser de gäller oavsett vad det är. Men just när det gäller transporterna tror jag att det är svårt att utforma precisa bestämmelser. Det är viktigt att komma ihåg att ambulanssjukvården, eftersom den är en del av hälso- och sjukvården i stort, är ett ansvar också för landstingen. Det är inte staten som reglerar detta, utan det är landstingen som ansvarar för hälso- och sjukvården i stort och därmed för transporterna. Något annat är inte rimligt. Staten har utan tvekan ett ansvar. Det är framför allt att ha en uppföljning som fungerar. Uppföljningen kan ske på två sätt. Det ena är att utifrån anmälningar se var det inte fungerar väl och sedan återföra den kunskapen till verksamheten så att man kan göra bättre. Det andra handlar om mer metodiska uppföljningar som gör att man skaffar sig en bättre överblick, och sade att det finns för lite av detta. har vi en ny tillsyn . Det är den nya myndigheten som har ansvar för att göra uppföljningar också på det här området. Regeringen har för avsikt att följa upp hur inspektionen använder föreskrifterna i sin tillsyn av ambulanssjukvården, för den är, som sagts både i interpellationen och av under diskussionen här, förstås en viktig del av hälso- och sjukvården. 35 (S): Jag är glad att statsrådet tar upp frågan om kompetensen hos den personal som arbetar inom ambulanssjukvården. Problemet är att vi saknar ett tvingande minimikrav på arbete inom ambulanssjukvården. Det är bland annat detta som lyfts fram av de experter som jag nämnde inom Nätverket för utbildning av ambulanssjuksköterskor. De föreslår nationella föreskrifter angående detta. De föreslår nationella föreskrifter angående tillgänglighet och väntetid på ambulanser, baserade på standardiserade och vetenskapligt framtagna sätt att mäta. Det är precis detta som också lyfts fram av . Ska vi ha uppföljningsverksamhet måste vi ha tydliga regelverk, tydliga mål som man kan sätta uppföljningarna i förhållande till. En ny myndighet löser ingenting om det inte finns regelverk samt tydliga mål och strategier från statens sida för hur vi ska säkra kvaliteten inom ambulanssjukvården. Trots att vi har kommunalt självstyre och trots att genomförandet av sjukvårdspolitiken är landstingens ansvar är det staten som har ansvaret för att säkra kvaliteten. Vad händer då om vi har ett landsting som missköter ambulanssjukvården, som i gör? Vi har en situation där detta landsting saknar ett tillgänglighetsmål, det vill säga hur stor andel av befolkningen som ska nås av ambulans inom . Något sådant finns inte i . Vad händer annars? Jo, kompetenskraven sänks. Det är precis det som har hänt i . De har sänkt kompetenskraven för dem som jobbar inom ambulanssjukvården. Då måste staten ta ett ansvar och reglera detta, och det är precis detta som pekar på. Det är en mycket akut situation. Återigen: Om man använder google får man lite hjälp på vägen och en bild av hur det fungerar inom ambulanssjukvården. I en artikel i står det: Enligt avtal ska sjuksköterskor ta samtalen till SOS Alarm. Men tänker larmoperatören bryta mot avtalet. Orsak: Man får inte tag i sjuksköterskor. I ett brev till hälso- och sjukvårdsförvaltningen i och till samtliga landstingskunder meddelar SOS Alarm helt frankt att man tänker införa en förändrad arbetsmetodik . Det innebär att larmoperatörer får ta nödsamtalen och att en sjuksköterska endast vid mer komplicerade fall kopplas in för bedömning detta efter ett mycket uppmärksammat fall i av missbedömning som ledde till en patients död och som också blev rättssak. Då hjälper det inte att vi talar om tillsynsmyndigheten. Då måste det finnas regelverk. Jag tror att det kan vara bra att ta rekommendationerna i på allvar. Det kan vara bra att ta de rekommendationer som framförts av experter på detta område på allvar och att börja reglera kvaliteten inom ambulanssjukvården, så att vi inte får en situation där den typ av tragisk händelse som uppmärksammades upprepas på grund av att vi inte har kvalitetssäkring inom ambulanssjukvården i . 36 Socialminister (KD): Jag sade i ett tidigare inlägg att ambulansverksamheten är en viktig del av vårdkedjan. Det är där det ibland kan avgöras om resultatet blir liv eller död för den enskilde patienten. Därför är den en mycket viktig del av landstingens ansvarsområde. Jag tror att det är svårt att från nationellt perspektiv införa en regel som ska gälla i samtliga landsting, till exempel när det gäller hur många minuter det ska ta att nå fram med ambulans till en person. Det har funnits diskussioner , och såvitt jag förstår har avtalet mellan , ett par andra landsting och operatören när det gäller larmsystemet brutits. Man har tagit över det hela själv i för att få en större effektivitet eftersom man inte har varit nöjd med samarbetet. Ambulanssjukvården är en mycket viktig del, och det är landstingspolitikerna som har ansvaret. Statens huvudsakliga ansvar är att se till att tillsynen fungerar och att vi har myndigheter som utfärdar riktlinjer och föreskrifter för att vi ska kunna upprätthålla en god kvalitet och en likvärdighet i vården i hela landet. 37 (S): Den fråga som tas upp av interpellanten och som diskuteras här är hur vi säkrar likvärdigheten inom svensk ambulanssjukvård. Den frågan kan aldrig passas till landstingen, för det är staten som är ansvarig för likvärdigheten i hela landet. Om vi anser att ambulanssjukvården är en viktig del av sjukvården, vilket jag tror att vi är överens om, måste vi ha instrument, verktyg som garanterar en viss form av likvärdighet. Det kommer aldrig landstingen själva att uppnå. Vi ser nu allvarliga brister i flera landsting. Då är regeringens svar att detta kommer att hanteras av en ny tillsynsmyndighet. är en förvaltningspolitisk fråga internt för regeringen. Det handlar om hur man väljer att organisera sin verksamhet. Tillsynsverksamheten har legat på . bildar man en ny myndighet och organiserar arbetet på ett annat sätt. Men ingenting har förändrats vad gäller regelverken. Ingenting har förändrats i målstyrningen av ambulanssjukvården. Här tror jag att regeringen måste ta till sig den kritik som finns och titta på möjligheterna att kvalitetssäkra ambulanssjukvården genom att just reglera de grundläggande kvalitetsfrågorna. Ingen part i målet har diskuterat frågan om att detaljreglera hur många minuter det ska ta för ambulansen att nå till patienten. Det är ett rimligt krav att det ska vara specialistutbildade sjuksköterskor med inriktning på ambulanssjukvård som arbetar inom ambulanssjukvården. Det är rimligt att kräva av landstingen att de ska ha en målsättning vad gäller tillgänglighet och att den ska baseras på fakta. Den typen av frågor kommer en tillsynsmyndighet aldrig att lösa. Det är reglering som krävs om vi ska nå likvärdighet inom ambulanssjukvården. 38 Socialminister (KD): Jag delar inte syn när det gäller tillsynen och att detta bara är en förändring av organisationen. Vi har en ny patientsäkerhetslag på plats som innebär ett nytt sätt att arbeta på det här området. Det handlar bland annat om en förstärkning för att återföra kunskap från tillsynen direkt till verksamheterna, så att man lär sig av risker för misstag som uppkommer i organisationen. Däri ligger något väldigt viktigt. Därför bör vi ha en starkare organisation för detta. För att inte bara fångas av sådant som uppkommer med anledning av anmälningar ska man ha mer organiserad tillsyn som kan kartlägga en hel kedja, en hel verksamhet, för att hitta eventuella brister. Fler sådana brister tror jag att man kommer att kunna åtgärda. Jag utesluter verkligen inte att vi ska komma med mer av regler på området, men man måste tänka igenom det hela noga när det handlar om lagstiftning så att det inte blir för fyrkantigt. är ett land där förhållandena skiljer sig mycket mellan till exempel det centrala och ett där avstånden är enorma. Det gäller att hitta regelverk som kan tillämpas på ett bra sätt för oss som medborgare och patienter vare sig vi befinner oss i de mer glesbefolkade delarna eller i de mer tätbefolkade områdena av . Patientsäkerheten är A och O för att vi ska få vården att fungera på bästa möjliga sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:440 om småföretagens finansieringsmöjligheter 39 Statsrådet (M): har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att det inte finns något politiskt ansvar för att kreditmarknaden ska fungera för småföretag samt om jag avser att ta några initiativ för att underlätta för småföretag att få tillgång till krediter på rimliga villkor. Situationen för småföretagarna är en fråga som regeringen tar på största allvar och är lyhörd inför. har finanskrisen medfört att regeringen har lagt stort fokus på att värna den finansiella stabiliteten. För att minska samhällets sårbarhet och stärka det finansiella systemet har kraven på bankernas kapital- och likviditetstäckning ökat. Detta reducerar risken för framtida allvarliga obalanser där bankerna kan tvingas minska utlåningen till den reala ekonomin. Ett stabilt och välfungerande finansiellt system med välskötta och välkapitaliserade banker är till nytta för hela samhället, inte minst för små och medelstora företag som jämfört med stora företag är mer beroende av banklån för finansiering. De nya kapitaltäckningsreglerna, CRD IV, kräver över lag större kapitalbuffertar hos bankerna men innehåller även relativt sett förmånligare villkor för småbolagslån. Tröskelvärdena för klassificeringen av småbolagslån stiger från till , och kapitalkravet för dessa lån lättas med . Regeringen har genomfört flera stora reformer för att förbättra småföretagens förutsättningar, bland annat genom att sänka bolagsskatten till och införa en möjlighet för småföretag att under vissa förutsättningar välja att inte ha revisor.