prot · H10942 · 2013-12-09 00:00:00 — 64 Kultur- och idrottsminister (M): Det var många frågor på en gång. Jag tror att jag får dela upp det. Jag vill först säga att jag tycker att det är bra att har tagit upp det här. Det är bra, för jag tycker att vi har mycket på fötterna – och i händerna. Jag har väldigt många goda exempel som jag hoppas kunna få räkna upp så många som möjligt av. Jag tycker dock också att man ska vara lite varsam med orden. skriver i interpellationen: Men den långvariga urholkningen av de statliga anslagen har resulterat i en allvarligt försvagad ekonomi och slimmade organisationer. Då tycker jag att vi kan börja gå in på lite fakta. Jag nämnde i mitt första inlägg att kulturbudgeten har ökat . Jag tror att har hört mig säga detta tidigare. Det har också varit en ökning av PLO. vet att PLO, alltså det som handlar om pris- och löneomräkning, är samma för alla myndigheter – det är ingenting som är separat för kulturen eller konsten och någonting helt annat för andra myndigheter inom kanske trafikområdet. Det är alltså ingen skillnad. Det är ingen urholkning. Budgeten har ökat, såväl när det gäller PLO som när det gäller ökade anslag, med närmare 1 miljard . Anslagen till scenkonsten har inte urholkats; de har ökat i samma takt som de övriga med ungefär 16 ½ procent . hade också scenkonsten, alltså det som är musik, dans, opera och balett, runt en tredjedel av hela kulturbudgeten. Det var en tredjedel, och det är samma andel . har hela kulturbudgeten ökat. Hur man kan få det här till en allvarlig urholkning förstår jag alltså inte riktigt. Jag vet inte vem som har räknat, men det kanske kan vara ett skäl att ta PISA-siffrorna när det gäller matematik – och inte bara när det gäller läsning – på djupt allvar. I instruktioner och i regleringsbrev är det interkulturella och det internationella tydligt utpekat, därför att det är viktigt. Det var också därför jag blev både glad och väldigt bekymrad när vi för en månad sedan fick statistiken över européernas kulturvanor från . Den visar för svensk del, glädjande nog, att vi har ökat på alla områden – samtliga. Det gäller också dem som går på teater, dans och opera. Det är en väldigt stor ökning. Det har dock gått ned i nästan alla andra europeiska länder. Få har den utveckling vi har. Det spelar naturligtvis också roll för våra institutioner när det gäller möjligheter till gästspel, residens och att hitta ett utbyte. Vi är nämligen beroende av vår omvärld. Därför tycker jag att statistiken i den delen var väldigt oroväckande. Sedan gynnas ju scenkonsten också av annat som sker. Det är inte bara anslag som går direkt till institutionerna, utan det är Skapande skola, som också har gällt scenkonsten. Det är Kulturbryggan och jämställdhetssatsningar inte minst inom musiken. Det är främjandearbete, som handelsministern har. När det gäller möjligheten att söka EU-medel kommer jag att återkomma till det i mitt nästa inlägg. Det finns nämligen skäl, vilket tar upp i föregående inlägg, att fundera på varför vi har varit sämre än andra länder på att söka de Europamedel som faktiskt finns och står till buds. 65 i (S): Jag hade några frågor, och jag fick inte så mycket svar på dem. Jag fick mer en tillrättavisning om att staten minsann hade gett mycket extra anslag till kultursektorn. Jag vet inte om kulturministern träffar alla dem som jobbar inom kultursektorn och inte minst på länsteatrarna, som jag tar upp som ett exempel . De pratar väldigt ofta om den urholkning som sker – att uppräkningen inte är så mycket som löneutvecklingen faktiskt är. Det gör att kostnadsutvecklingen gör att det blir urholkade anslag. Jag vet inte om kulturministern över huvud taget möts av det. Det gör nämligen jag, och jag tror inte att jag är ensam om det. När det gäller det uttalande länsteatrarna gjorde, som också ligger till grund för den här interpellationsdebatten, använder jag precis det uttryck de själva använder: Det är en ekonomisk urholkning av deras verksamhet, vilket gör att de känner oro över att de inte kan nå det nationella främjandemålet om internationellt samarbete. Det är just därför jag ställer frågan till kulturministern. Ser hon inte den oro som länsteatrarna lyfter fram? Men det är naturligtvis inte bara länsteatrarna, utan det är ett exempel här . Svensk Scenkonst har också lyft fram det i rapport som de har gjort tillsammans med flera andra branschaktörer. Rapporten pekar på en hel del olika delar i svårigheterna i det internationella samarbetet. De säger att det inte finns någon samordning mellan de olika aktörerna, för resurserna kommer ju inte bara från utan också från . Man pekar på de pengar som fick 2008–2010. Då fick de 10 miljoner extra, just för att jobba med internationaliseringen. De pengarna har tagits bort, vilket gör att de har mycket mindre resurser för att jobba med internationaliseringen eller möjligheten för att medfinansiera eller hjälpa till att finansiera den här typen av uppdrag. Man pekar också på att anslagen inom det utrikespolitiska området, med biståndsarbete, där vi från sida har varit duktiga historiskt, har minskat drastiskt, medan vi har sett att vi faktiskt kan använda kulturutbyte utifrån att man jobbar med demokratisering, mänskliga rättigheter och jämställdhetsarbete mellan olika länder, även inom det här området. Man pekar på att det inte finns någon enhetlig linje. Där finns också en fråga till kulturministern. Svensk Scenkonst lyfter fram i rapporten att man tycker att Myndigheten för kulturanalys skulle kunna ges i uppdrag att utvärdera målet vad gäller internationellt samarbete och utveckling. Min fråga till kulturministern är egentligen densamma: Skulle du kunna tänka dig att ge Myndigheten för kulturanalys det uppdraget, så att vi fick en ordentlig bild av hur det ser ut, hur det internationella samarbetet ser ut och vilka hinder det finns? Svensk Scenkonst lyfter fram flera hinder, och Teaterunionen gör detsamma. Länsteatrarna gör det också i det här uttalandet. Men det verkar inte som om kulturministern över huvud taget ser den problematiken. Jag skulle vilja ha svar på de frågor som jag ställde i mitt första anförande men också i den här repliken. 66 Kultur- och idrottsminister (M): Jodå, jag träffar absolut företrädare för teaterlivet. Jag träffar de allra flesta som arbetar aktivt inom svenskt kulturliv. Jag möts naturligtvis där, liksom hos många andra, av önskemål om ökade resurser. Jag väljer att tolka det så att ambitionerna är höga. Men fortfarande gäller faktum: Det har inte varit någon urholkning. Budgeten har ökat utöver det som är pris- och löneomräkningen, PLO. vet att det inte är någon skillnad på PLO för kultur och för annat. Sedan kan det hända att en del teatrar har haft högre ambitioner och har fått högre kostnader. Det kan naturligtvis slå mot verksamheten. Ambitionerna är höga – det vet jag. Jag letade i mina papper, för jag ville gärna ha de exakta siffrorna för EU-stödet, och har jag hittat dem. När jag kom in som ny minister slogs jag av att vi i var så mycket sämre än andra länder i EU på att söka pengar i de olika program som finns på kultur- och medieområdet. Det fanns egentligen inget riktigt skäl. Medfinansieringen lyfte upp. Ja, det krävs en medfinansiering, men det är samma regler för andra länder. Vi har befunnit oss i en nedgång i många länders kulturbudgetar, men de har ändå förmått söka de här medlen. Vi har haft kontakt med Intercult och andra som arbetar för att informera om de möjligheter som finns, både här och i strukturfonderna. Därför var det så glädjande – eftersom jag har tagit upp detta ett antal gånger, år , i regleringsbrev och i dialog med , som har delat min uppfattning att vi borde kunna bli mycket bättre – att vi har blivit bättre. Det är en klar ökning, och , 2012, fick vi det högsta antalet godkända svenska medfinansieringsprojekt någonsin, ett 30-tal. Det är dubbelt så många som det var . Det betyder inte bara mer pengar in, utan det betyder nya möjligheter att pröva idéer, att visa upp för publik över gränserna, att hitta nya samarbetspartner. Det är väldigt glädjande. Dessutom har man nu tagit beslut om det nya program som ska gälla till 2020 inom EU. Det innebär en ökning av budgeten på . Det kanske inte låter så mycket, men det är en hel del pengar, i synnerhet om man ställer det i relation till att EU:s budget som helhet har minskat. Jag är trygg med att vi har fått ett bättre samarbete mellan de olika institutionerna men också att man inom kultursamverkansmodellen har hittat nya sätt att samarbeta regionalt med olika länder inom men också inom Europeiska unionen. Det bidrar till det som är ett klart mål hos oss och som också är tydligt utskrivet i instruktioner och regleringsbrev, att vi ska öka internationaliseringen och att vi ska öka det interkulturella samarbetet. Det sker också. Sedan kan man alltid vilja mer – det tycker jag också. Men det är inte så att anslagen har urholkats och att det inte finns pengar till samarbete över gränser, för det gör det. 67 i (S): Det är väl fortfarande så att kulturministern inte delar länsteatrarnas uppfattning om att de har fått en allt snävare ekonomi och tycker att det uttalande som de gjorde inte stämmer. Det är bra att de här får veta att du inte delar den uppfattningen. Men det är precis vad de själva upplever. Det är ett uttalande som tas från teatercheferna från de 19 länsteatrarna men också från de ordförande och vice ordförande som finns från alla de olika politiska partierna i det här samarbetet, som delar den här uppfattningen. Det är alltså inte bara vi socialdemokrater som säger detta, utan det är också partikolleger till dig som delar den uppfattningen om länsteatrarnas situation. Jag har fortfarande inte fått något svar på de frågor som jag hade. Den sista frågan gällde att Svensk Scenkonst tycker att Myndigheten för kulturanalys skulle kunna ges ett uppdrag att utvärdera det mål som finns vad gäller främjandemålet för nationellt samarbete och interkulturell samverkan. Det kan väl kulturministern ge svar på i sitt sista anförande, om hon tycker att det skulle kunna vara ett uppdrag. Det är fortfarande många som har det svårt ekonomiskt, och då är det oftast de internationella samarbetena som får stryka på foten. Jag vet att det finns mycket bra samarbeten, och det är kanske just därför som jag lyfter den här frågan, hur mycket det gynnar ett samhälle att vi har dessa samarbeten mellan olika länder men också vad det betyder för utvecklingen av våra scenkonstinstitutioner. Det finns ett exempel från Folkteatern i , som jobbar med fem andra europeiska länder med Cities on Stage, som just jobbar med utveckling av hur det är att leva i staden. Man delar ungefär samma livssituation i teatern och dess omgivning. Jag tror att vi i förlorar om vi inte ser till att stödja den typen av samarbeten. Jag skulle vilja se fler samarbeten av den typen på andra institutioner. Jag blir orolig när jag tar del av det här uttalandet, som bland annat länsteatrarna men också Svensk Scenkonst och andra gör. 68 Kultur- och idrottsminister (M): Jag ska börja med den fråga som jag inte hann med förra gången om Myndigheten för kulturanalys. De har i uppdrag att stämma av verkligheten mot de nationella kulturpolitiska målen, så det är inte alls omöjligt att vi också kan ta upp detta i en dialog med Myka, att de också ska se på det internationella och det interkulturella. Jag tycker att det kan vara ett bra förslag. De kommer redan nu att få ett antal nya uppdrag i de regleringsbrev som skrivs. Vi har omfattande internationella samarbeten för Operan, , och . Det pågår väldigt mycket runt om i och också med gästspel här. Det gäller också , som jag vet att har god kännedom om. Som jag tog upp i mitt tidigare inlägg finns det naturligtvis mindre resurser i vår omvärld, och det finns givetvis en risk för att det kan påverka våra institutioner här hemma. Jag tar det absolut på allvar om man tycker att man inte kan infria de förväntningar som finns, alltså det som staten – regering och riksdag – förväntar sig. Här är vi överens om de instruktioner som går till våra myndigheter. Jag tolkar detta som att man har höga ambitioner, inte som att jag tror att man har fel. Men ibland finns kanske inte möjligheterna även om viljan finns. Vi har höjt budgeten, inte bara när det gäller PLO utan även när det gäller extra medel. Scenkonsten får en tredjedel av anslagen , precis som man fick 2006. Alltihop har ökat med närmare 1 miljard totalt sett. Det går alltså mer pengar till scenkonsten. Vi står nu också i begrepp att bygga ut Operan. Vi löser frågan om pensionerna inom scenkonsten. Fler går på teater, opera, dans och balett. Det är en strålande framtid. Det är därför som jag inte tycker att den mening som jag citerade i interpellation stämmer med verkligheten. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2013/14:79 om möjligheten att sälja utsläppsutrymme till andra EU-länder 69 Miljöminister (C): har ställt följande fråga till mig: Vilka politiska och principiella överväganden gör miljöministern och regeringen gällande möjligheten att sälja utsläppsutrymme till andra EU-länder? ställer också frågan om jag och regeringen håller med om att principen om ska sälja eller inte är viktig att slå fast relativt snart. Det är en rimlig slutsats att anta att kommer att klara sitt åtagande under ansvarsfördelningsbeslutet med viss marginal. Detta är bra och en förutsättning för att vi ska kunna klara det än mer ambitiösa nationella målet om en 40-procentig minskning av utsläppen till 2020 jämfört med . När publicerar preliminär utsläppsstatistik kommer vi att ha en bättre bild av hur stort ett överskott kan tänkas bli. Regeringen kommer därför, som tidigare aviserats i svar på riksdagsfråga 2013/14:42, att återkomma med besked i budgetpropositionen genom en preliminär redovisning av hur uppfyller sitt EU-åtagande. I fall är det nationella etappmålet mer ambitiöst än åtagande under ansvarsfördelningsbeslutet och kommer, som regeringen tidigare aviserat, att vara styrande för regeringens agerande när det gäller utsläpp av växthusgaser i den icke-handlande sektorn. Ett överskott kan anses uppstå först om också det nationella målet överträffas. Att EU:s medlemsstater tillåts att handla med AEA-krediter innebär inte att utsläppen ökar utan att de tvärtom har möjlighet att minska på ett mer kostnadseffektivt sätt. För mig och regeringen är det viktigt att vi nu skapar förutsättningar för ambitiösa klimatmål inom EU till 2030. Att vi kan visa på sätt att göra det kostnadseffektivt kommer att hjälpa oss i den ambitionen. Då (S), som framställt interpellationen, anmält att hon på grund av sjukdom var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att (S) i stället fick delta i överläggningen. 70 (S): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag förstår, , att det inte kan vara lätt, och jag förstår varför jag inte får svar på de frågor som har ställt i interpellationen. Jag är nämligen ganska övertygad om att egentligen tycker ungefär likadant som interpellanten, alltså att det vore en katastrof om alla klimatansträngningar som vi har genomfört så att säga skulle säljas till andra länder. Varför ska någon anstränga sig lite extra när det inte hjälper klimatet utan bara leder till att några andra länder får möjlighet att nyttja dessa pengar? På vilket sätt kommer vi att få konsumenter att faktiskt vilja ta ett större ansvar genom att till exempel bestämma sig för att ta cykeln i stället för bilen när de ska åka och handla? När en kommun gör en stor investering i en biogasanläggning för att man på så sätt ska skapa miljönytta eller när en företagare bestämmer sig för att faktiskt ha en miljöbilspolicy för att på så sätt främja miljön, hur stora kommer incitamenten för dessa olika grupper att vara att anstränga sig för att vi ska uppnå klimatnytta om det enda de lyckas med är att gynna den svenska statskassan? Kommer det då att finnas något incitament att faktiskt göra ansträngningar? En annan fundering som man kan ha är hur industrin kommer att resonera om den tar ansvar och faktiskt riskerar sin kortsiktiga konkurrenskraft för att i stället vara konkurrenskraftig på . Men det finns egentligen inte något skäl att göra det eftersom de länder som den konkurrerar med får fler utsläppsrätter och inte behöver vidta dessa åtgärder. Medborgaren kommer alltså inte att känna sig motiverad att ta ansvar för miljön, och företagen kommer i vissa fall till och med att missgynnas för att vi i har hårda regler medan man i andra länder kan köpa sig fri. Varför ska vi ha så tuffa regler? Det handlar om att vi måste gå före, det handlar om att vi måste ta ansvar, och det handlar om att vi måste vara tydliga med att sätta upp principer. Varför kan regeringen inte redan nu säga vilken ingång man har i denna fråga? Är det så att man till syvende och sist mycket väl kan tänka sig att sälja det överskott vi har för att gynna den svenska statskassan och på så sätt minska både de svenska konsumenternas klimatansträngningar och i förlängningen försämra konkurrenskraften för svenskt företagande? Min fråga kvarstår: Vad gör vi om det blir möjligt för oss att faktiskt sälja? Kommer regeringen i så fall att göra det? 71 (V): Det är en viktig fråga som tar upp i denna interpellation. Det handlar till syvende och sist om det som var inne på här, nämligen att om svenska folket, svenska företag och våra kommuner och landsting är lite extra duktiga och vi faktiskt minskar utsläppen mer än de uppsatta målen får vi faktiskt ett överskott utifrån våra uppsatta mål. Då kan vi välja att inte använda oss av detta överskott, alltså att inte sälja det vidare till någon annan. Det tycker jag borde vara den mest självklara hållningen eftersom vi vet att utsläppen har ökat till en nästan katastrofal nivå i världen. FN:s klimatforskare pekar på att vi nu har en utsläppskurva som visar att vi snarare är på väg mot en fyragradig uppvärmning av jorden och inte mot en uppvärmning som ligger under tvågradersmålet, som hela världen är överens om. Då måste alla länder faktiskt göra mer än det som vi bestämde för 10 eller . Därför tycker jag att denna fråga är mycket viktig rent principiellt. vill miljöministern inte lämna något konkret besked i denna debatt, vilket jag tycker är synd. Men vi har en liknande situation, och det handlar om utsläppsrätterna inom handelssystemet och utsläppsrätterna inom EU. Under den tidigare handelsperioden fick ett överskott av utsläppsrätter. Det överskottet uppgick till utsläppsrätter. Även i detta fall hade regeringen möjlighet att välja att annullera – inte använda sig av överskottet. Om man inte utnyttjade överskottet skulle heller ingen annan kunna göra det. Det handlar alltså om koldioxid. gav och regeringen i uppdrag att sälja överskottet i den så kallade reserven, , på EU:s utsläppsmarknad. Det tycker jag var ett helt felaktigt beslut. Jag är orolig för att de kommer att agera på precis samma sätt i det här fallet, såsom och har tagit upp. Därför, miljöministern, vill jag veta: Vad är egentligen den principiella hållningen hos regeringen avseende vår klimatpolitik? Ska vi, så fort vi överpresterar något, skapar oss ett litet överskott och gör lite mer än vad vi tidigare hade förpliktat oss, sälja överskottet på marknaden och tjäna några på det? Borde vi inte försöka vara ännu lite bättre än vi har bestämt, för klimatets och vår gemensamma framtids skull? Det skulle jag vilja ha svar på. 72 Miljöminister (C): Jag kan försäkra att både regeringen och jag personligen tar frågan om klimatutsläpp på allra största allvar. Det är därför vi har tre tuffa svenska klimatmål. Det ena är att vi ska sänka utsläppen till 2020. Det andra är att vi ska ha en fossiloberoende fordonsflotta till 2030. Allt detta syftar fram till att vi som land ska vara klimatneutrala . Jag är väldigt angelägen om att ge korrekta svar i en interpellationsdebatt. Eftersom du, , blandade mycket i ditt första inlägg måste jag fråga: Vilket av de tre systemen med utsläppsrätter vill du diskutera i interpellationen? Är det den handel med utsläppsrätter som ligger i FN-systemet, eller är det någon av de två handelssystem som finns inom EU-systemet? Jag ber att få återkomma, herr talman, med att svara korrekt på frågan. 73 (S): Det verkar som att ministern inte vill debattera eller svara på frågan. Det vi ska debattera är det första du nämnde. Jag kan väl ta om min argumentation. (Miljöminister (C): Är det FN-systemet?) Ja, det är FN-systemet. Vad det handlar om är att jag tycker att det behövs ett principiellt ställningstagande kring vilka principer som ska gälla. Det handlar om att vi ska hamna i ett läge där svenska medborgare är medvetna om vad de klimatåtaganden de gör innebär. – om man gör ett antal åtaganden – vet man inte om de åtagandena kommer att innebära en minskning eller om det i realiteten är så att regeringen kommer att sälja dem till ett antal länder inom EU, för det är inom EU-systemet de kan säljas. Vore det inte bättre om regeringen hade en tydlig princip för vad som kommer att gälla? På så sätt ges medborgare möjlighet att veta att om de gör en konkret åtgärd kommer det att påverka klimatet som helhet. Om ett företag gör en konkret åtgärd vet de att det kommer att påverka klimatet. vet de att andra länder också måste göra tydliga åtaganden. Men så länge regeringen inte är tydlig kan man som konsument eller företagare inte veta hur ens egna ansträngningar på miljöområdet kommer att påverka klimatet som helhet. 74 (V): Jag tycker att det är lite konstigt att jag inte fick svar från miljöministern på min fråga. Det finns flera olika handelsystem. Jag förstår att det blir förvirrande för oss i viss mån, och det blir självklart ännu mer förvirrande för dem som följer debatten. Vi har ett system inom FN, och vi har ett handelsystem inom EU. Vi har också något som kallas för ett ansvarsfördelningssystem, och vi har dessutom våra nationella mål. Det jag tog upp som ett exempel är EU:s handelsystem med utsläppsrätter. Jag tog upp det faktum att jag läste över den svenska klimatpolitiken som kom . Där skriver att den gav i uppdrag att sälja vårt överskott av utsläppsrätter inom EU:s handelsystem för utsläppsrätter. Det var koldioxid. Jag tycker att detta var ett olyckligt uppdrag till från regeringen. Åtminstone i det här beslutet tycker jag att det visar att det verkar vara viktigare för regeringen att tjäna lite extra pengar än att värna klimatet. Om man har fått ett överskott av utsläppsrätter och inte använder dem på den internationella marknaden utan säljer dem kan någon annan smutsa ned. Inom EU:s handelssystem för utsläppsrätter är det viktigt att komma ihåg att ifall en stat – inte ett företag – väljer att inte använda sitt överskott kan ingen annan använda det heller. Detta är viktigt att komma ihåg. Därför vill jag återigen fråga miljöministern: Vad är det egentligen för princip regeringen agerar efter? Är det att tjäna så mycket pengar som möjligt, eller är det att värna klimatet och minska utsläppen mer än vad man tidigare åtagit sig? 75 Miljöminister (C): Det vi talar om är som sagt minst tre olika handelssystem. Jag vet inte riktigt hur jag ska hantera det när jag nu möter debattörer som diskuterar olika handelssystem. Några av frågorna ligger långt utanför interpellationens ramar. Jag ska dock försöka att ta det så bra som möjligt och hålla mig något så när till ämnet, av respekt för interpellanten. Om vill diskutera FN:s handel med utsläppsrätter, såsom sades i talarstolen alldeles , måste man skilja mellan FN:s handel med utsläppsrätter och de system som finns inom EU. De har ingen direkt koppling till varandra. Vad gäller de så kallade AAU:erna – de utsläppsrätter som finns inom FN-systemet – har vi en frivillig överenskommelse.