prot · H009115 · 2013-05-31 00:00:00 — Avtal kan naturligtvis förändras om någon part önskar det. Men avtal bygger oftast, inskrivet, på olika förutsättningar som ska gälla för att avtalet också fortsatt ska vara giltigt. I fallet var skälet till att regeringen bad avtalshållaren att justera och omförhandla en del av avtalets giltighet kopplat till Eurovinjetten. Vi har ett ansvar att följa även EU-rätt. Nationellt har staten ett ansvar när det gäller infrastruktur principiellt ja. Men eftersom vi vet att allt fler delar geografiskt men också tidsmässigt vill ha mer av infrastruktur och gärna tidigare finns möjligheten till begreppet medfinansiering. Vi har även förskottering. Förskotteringen är däremot begränsad till en viss procent av det totala beloppet för att man inte ska binda upp för många , så att vi inte får någon rådighet när det gäller hur planhanteringen ska se ut framåt. Den möjligheten finns. Medfinansiering finns också kvar som ett viktigt instrument. Däremot gjorde regeringen en översyn av alla de medfinansieringsavtal som har gjorts, eftersom de skiljer sig en hel del, i syfte att få fram någon form av principiellt ställningstagande i grunden. Det gjordes bland annat med hänsyn till kritik som naturligtvis har uppstått, inte minst från Kommuner och Landsting. Det som ska vara tydligt när det gäller medfinansiering är att det finns en önskan och ett behov från kommunen när det gäller att göra en medfinansiering, att man ser att det finns ett visst mervärde. När man ändå gör en investering kan man göra någonting annat i samband med det. Det kan vara ett sätt. Eller det kan vara så att man upplever att man får ut så mycket andra mervärden att man är beredd att betala för att objektet ska komma till stånd. Rent principiellt finns den förutsättningen. Det finns dock en viss kritik mot detta, inte minst från , som ser att det kan vara så att objekt som inte är de mest samhällsekonomiskt nyttiga kommer före . Å andra sidan bygger detta ofta på att man har en förhandling och en bred politisk vilja. Det kanske handlar om att lösa upp en knut som har funnits i 20, 30, 40, , som man behöver göra för att det över huvud taget ska komma till stånd. Med beaktande av detta och rent principiellt har jag i sådana fall svarat på frågor i den delen. Det finns också något i regeringsformen, kopplat till att vi har vissa statsrättsliga gränsdragningar mellan skatt och avgift. I detta ligger bland annat att ingen fordonskategori ska bära mer av sin andel än kostnaderna. Då går vi från en avgift till en skatt. När det gäller till exempel den fråga som ställdes i interpellationen om trängselskatten är trängselskatten en skatt som hanteras i en trängselskattelagstiftning. Den står inte i konflikt med . Därför finns den med i Västsvenska paketet och kan inte jämföras i den här delen med situationen som har uppstått till exempel i , där det kan ses som att Eurovinjetten inte , vilket var en del av punkterna för avtalets giltighet. Därför skulle det också förhandlas om. 12 (S): Låt mig inledningsvis bara säga till statsrådet något när det gäller jämförelsen med trängselskatten i . Den här diskussionen handlar inte om trängselskatt kontra broavgifter. Den handlar om huruvida avtal skulle hållas eller inte. I det, som jag upplevde, mycket oprecisa svar som statsrådet gav på min skriftliga fråga säger hon bland annat: Frågan om avtalet för finansiering av bron över har kommit upp på regeringens bord i samband med beredningen av infrastrukturpropositionen som lades fram till . I samband med detta arbete gjordes en uppföljning av gällande plan varvid frågan om bristerna i finansieringsdelen i nämnda avtal aktualiserades. När jag läser det betyder det för mig i klartext att regeringen, när regeringen fattade beslut om att bygga E4:an söder om och över Sundsvallsfjärden, inte hade den finansierad. Man kan koppla det till den diskussion som var tidigare i samband med interpellation. Den bristen på finansiering har beskrivits som . Sedan försöker man, tycker jag, lite grann blanda bort korten. Vi kanske ska överlåta till juristerna att tolka Eurovinjettdirektivet och vad det är som gäller. Att man inte får överlåta kostnader från ett trafikslag till ett annat är nog riktigt, eller subventionera ett trafikslag till ett annat. Men den del som den tunga trafiken inte bär är den som då staten har att ta ansvar för. Jag tycker inte att något i rättsläget har ändrats. Jag tycker att vi ska överlåta det till juristerna. Men det som har ändrats är att regeringen har upptäckt att det saknas 2,1 miljard i finansiering. Vad gör man då? Jo, man ger sin myndighet i uppdrag att försöka förhandla fram en lösning som innebär att Sundsvallregionens invånare utöver de 250 miljoner man har betalt ska betala ytterligare 1,6 miljarder, , i avgifter för att täcka det hål som regeringen har åstadkommit. 1,6 miljarder är den beräknade andelen när det gäller bilister och vad de ska stå för. Jag tycker inte att det är seriöst. Jag tycker att det kräver ett omtag i : Gör om, gör rätt! Regeringens agerande borde också innebära att alla kommuner, landsting och regionpolitiker, som jag sade tidigare, tänker sig mycket noga för innan man träffar någon form av avtal. Ja, det finns förskottering och det finns medfinansiering. Jag tror att jag har ett hyfsat grepp om skillnaderna. Man kan ta som ett pedagogiskt exempel sträckan utmed , från i söder och norrut. Om man ska bygga en fungerande E4 eller ett fungerande dubbelspår på Ostkustbanan och ha medfinansiering tror jag att det kommer att bli lite hackigt beroende på hur de enskilda kommunernas ekonomiska förutsättningar ser ut. Jag tror därför inte på det som finansieringsmodell. Att sedan regeringens företrädare, i det här fallet , i förhandlingar med som kompensation har nerver att erbjuda investeringar som redan finns i den befintliga åtgärdsplanen tycker jag är oseriöst och på gränsen till oförskämt. Det handlar om nationellt viktiga investeringar i två triangelspår för att få en fungerande godstrafik på järnväg i Sundsvallsområdet som i sin förlängning dessutom innehåller ytterligare vissa delar av finansiering. Man ska inte behöva betala ytterligare en åtgärd två gånger. För ungefär sedan besökte ett annat av regeringens statsråd , nämligen miljöminister . Hon uttalade då väldigt tydligt att måste göra mer för att klara sina miljömål. Luftkvaliteten är inte tillräckligt bra. Böter hotar i förlängningen, uttryckte hon det som. Till skillnad från de regioner som infört trängselavgifter för att förbättra miljön, som berörs här, vill den moderatledda regeringen här införa avgifter för i som leder till försämrad miljö. Mycket kan man påstå men inte att det är en progressiv och framtidsinriktad miljöpolitik i alla fall! Sanningen är väl den att regeringen saknar en politik både för en fungerande infrastruktur och för miljö. I det här fallet vill man dessutom att någon annan ska betala. Mina avslutande frågor till statsrådet blir i det här fallet: På vilket sätt, principiellt, ger regeringens vägran att hålla ingångna avtal förutsättningar för att förbättra miljön i centrala delar? Det är en oerhört viktig fråga. Hur kunde regeringen , principiellt sett, blunda för det faktum att investeringarna i över saknade 2,1 miljard av 2,4 miljarder i finansiering? 13 (S): Jag upplevde inte att jag fick svar på min fråga när det gäller avtalet om bron över och den kommande finansieringen. ska vi vara ärliga och säga att förhandlingarna inte har inletts. Som jag sade inledningsvis kommer de att vara . Vi ska inte måla någon på väggen ännu, utan vi förutsätter att det avtal som är tecknat 2009 också kommer att vara det som efterlevs framöver. Men jag tycker att det känns väldigt oroande att man behandlar kommunerna på det här märkliga sättet från i det här fallet staten i form av . Det här är efterlängtade objekt, både för , mig och för våra hembygder, men allt har ett pris. Här handlar det i mångt och mycket om ett ansvarstagande, och där har naturligtvis regeringen ytterst ett ansvar att hantera detta på ett bra sätt. Min fråga är återigen: I de kommande diskussionerna och förhandlingarna jag förstår mycket väl att ministern inte kan gå in i den delen är väl regeringens principiella hållning ändå att ingångna avtal bör hållas? 14 Statsrådet (M): Jag har personligen varit både i och följt dessa broars tillkomst och i och sett med vilken fart arbetet framskrider. Jag har också träffat människor som har vittnat om att man i både 50 och har väntat på att det här verkligen ska komma till stånd. är det på gång, både i och i . En viktig förutsättning var att man kom överens med kommunerna om ett sätt att finansiera. När man bygger ny väg i form av tunnel eller bro ges möjligheten att ta ut en avgift, vilket gör att staten kan ta upp ett lån på ett annat sätt i stället för att göra som vi gör annars, nämligen anslagsfinansiera. Skulle vi bara ha gjort på traditionellt sätt hade vi kunnat få vänta i väldigt till, och det hade verkligen inte löst miljö- och luftkvalitetsproblemen i och inte heller trängselproblematiken. Man har ju dessutom tåg som går igenom staden med bommar som går ned och ställer till det. Man hade kanske fått ta ett annat grepp och bara gjort de här objekten och i så fall fått avstå allting annat i landet. Men så går inte politiken till och så vill människor, invånare i landet inte ha det. Därför fanns förutsättningen att sluta dessa avtal. I avtalen är staten en part där vi nu har myndigheten som hanterar och sköter avtalet. Inför varje ny planeringsperiod, och ska vi ha en ny , är det oerhört viktigt att man går igenom tidigare beslutade objekt och kvalitetssäkrar dem och att man går igenom tidiga avtal så att man inte bär med sig brister in . Förutsättningarna ska vara klara så att de gäller hela vägen och inte stöter på patrull någonstans. Det vill vi inte se. fick uppdraget att förhandla om avtalet, kopplat till , eftersom avtalets giltighet för att klara finansieringen som vi såg det inte följde Eurovinjetten. Det kan man ha olika uppfattning om, men det var så vi såg det: Titta på det och lös problemet! Vad som sedan har sagts i de diskussionerna eller förhandlingarna har jag ingen uppfattning om. Det är alldeles riktigt som sade att vi har förlängt tiden för när man ska återlämna detta, och det var för att ge en chans att hitta en lösning eftersom man inte gjorde det till en början. Därför tyckte jag att det var rimligt att man satte den återkopplingen till när man också ska presentera den nationella planen i övrigt, vilket blir . Det handlar alltså inte om, herr talman, att jag vill ha tre månaders respit för att slippa svara på frågan. När det gäller fråga står det i avtalet att man ska ha avgifter för personbilar. Det finns med i detta. I avtalet för har man satt avgifter för den tunga trafiken. Det står dock inte explicit att det inte ska vara för personbilar, men man har kommit överens om den tunga trafiken. När det gäller personbilsavgiften i den del som rör avtalet i har konstaterat att lastbilskollektivets andel av avgiften är för hög. Där har som avtalspart självt initierat en förhandling. Det säger är alldeles riktigt: har fått en propå från . Vad den förhandlingen kommer att mynna ut i och när den ska börja eller vara klar, det vet inte jag. Det är som är avtalsparten i den delen. 15 (S): Jag vill tacka statsrådet för debatten eller diskussionen kanske vi ska kalla det för. Jag tycker att det är glädjande att vi ändå kunde föra en principiell diskussion. Jag har full respekt för det datum som finns i svaret, . Naturligtvis är det tråkigt att vi kanske inte riktigt får gå i clinch med sakfrågan, men jag tycker att vi har fört ett bra samtal. Jag vill bara understryka att jag vidhåller problematiken med medfinansieringen, även om jag förstår hur kommunpolitikerna resonerade vid det tillfället. Det var en fråga som hade diskuterats under många, och ett miljöproblem som blev alltmer akut. Det var enligt min uppfattning huvudmotivet till varför de valde den här medfinansieringsmodellen. Jag tycker att man ska ha respekt för det. Jag vidhåller att vi kanske ska låta juristerna slita tvisten om Eurovinjettdirektivets betydelse. Jag tror fortfarande att har dömt av den här frågan och att det fattas väldigt mycket pengar, och jag tycker att vi kan fortsätta föra ett resonemang om hur avtal ska levas upp till. Jag har också respekt för det statsrådet säger om regeringens roll kontra myndigheten. Jag kan inte lova speciellt mycket beroende på att inte heller jag vet vad som kommer ut efter . Men om det inte blir så som åtminstone jag och de flesta Sundsvallsbor har tolkat avtalet, det vill säga att personbilstrafiken ska vara avgiftsbefriad över bron, så kan jag lova en sak, och det är att jag återkommer till statsrådet med en ny interpellation så snart tillfälle ges. Med det vill jag tacka för min del. 16 Statsrådet (M): Naturligtvis välkomnar jag att återkomma med så många interpellationer han vill. Jag får också i det här sammanhanget uttrycka min uppskattning över att ändå höll diskussionen på en principiell nivå i en så lokalt känslig fråga som naturligtvis många är intresserade av. Med full respekt för detta är det där vi kan befinna oss. Jag är medveten om diskussioner och problem som finns med just medfinansiering. Just därför har vi i infrastrukturpropositionen, som lämnades och som fattade beslut om, mer försökt att tydliggöra vad som ska vara utgångspunkterna när man medfinansierar. Jag känner också till möjligtvis var inne lite grann på det tidigare att kommuner upplever att de får olika förutsättningar: Vi är ändå en kommun i ett gemensamt land, ska staten spela ut oss mot varandra? Nej, så är inte tanken. Jag är medveten om att det kan ha sett ut på det sättet . Jag passerade för inte så länge sedan, och där växer bron fram med en väldig fart. Det upplevs nästan som om det här konceptet för hur man bygger är intressant av andra skäl. Det gäller även det sätt som man nu bygger infrastruktur på i . Taget utifrån det hoppas jag att vi kommer att samla många goda erfarenheter av hur vi kan jobba med standardiseringar i byggandet av infrastruktur som de facto visar sig både hålla kostnad kanske till och med ge en lägre kostnad och bli färdigt , kanske till och med före utsatt tid. Men jag hoppas också att vi ska få erfarenheter av på vilket sätt man skriver avtal och vad vi kan föra med oss in . Dessutom blir broarna snygga. Så är det . Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade kl. 9.51 på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till , då en aktuell debatt om oroligheter i storstädernas förorter skulle äga rum. 11 § Aktuell debatt: Oroligheter i storstädernas förorter 17 (SD): Det vi har sett och som faktiskt fortfarande pågår, även om mediernas rapportering kanske inte är lika ivrig längre, är inte bara horribelt och förskräckligt, utan det är framför allt det kanske tydligaste tecknet på ett totalt, gigantiskt politiskt misslyckande. Det har varit väldigt omfattande och väldigt uppmärksammat . Men det är inget som är nytt. Det har sett ut ungefär så här i den här typen av segregerade förorter under större delen av det här decenniet, där kanske har varit den stad som har varit mest utsatt. Vi kommer under debatten att få höra en lång rad floskler och bortförklaringar. Vi kommer att få höra att vi skyller alla de här problemen på invandrarna, vilket inte är sant. Vi skyller på övriga partier i den här kammaren. Vi kommer att få höra om arbetslöshet, hopplöshet och social utsatthet. Det är givetvis relevanta faktorer i det här sammanhanget. Men allt, även detta, kokar någonstans ned till misslyckad integration. De integrationsproblemen har inte uppstått ur tomma intet. Integrationsproblemen är skapade av politik. Det är ni i den här kammaren som har det fulla ansvaret för de här problemen. Det är ni som genom er politik har skapat de problem som vi ser . Jag är givetvis tacksam för att justitieministern tar sig tid att delta i debatten. Men det är ju fel. Det är fel minister som är på plats här , som om detta skulle vara någon slags fråga om juridik. Det är det inte. Detta är inte i första hand en juridisk fråga. Visst har det begåtts en stor mängd brott i sammanhanget det känner vi till. Men de brotten är bara symtom på de djupare problem som vi ser och som debatten verkligen bör handla om. Jag hoppas, herr talman, att den här debatten kommer att handla om de djupgående problem som vi ser i det svenska samhället. 18 (): Det vi framför allt har upplevt i och främst i i närtid är allvarligt och oroande. Som sades är det sådant som har hänt förut. Vi har sett liknande händelser tidigare, och vi har sett dem också i andra länder. Unga, arga män är det män agerar aggressivt, tar till våld och utsätter andra för brott och oerhörda risker. Bilar och skolor brinner, och det är stenkastning mot polis, brandkår och ambulans. Jag vill vara tydlig med att det är något som är fullständigt oacceptabelt. Det finns inga ursäkter. Det finns måhända förklaringar men inga ursäkter. Och varje enskild person har ett eget ansvar och ett eget val. Det viktigaste vid den här typen av händelser är givetvis att få stopp på våld och skadegörelse. Det är polisens uppgift att återställa ordning och säkerhet, i första hand att skydda liv och hälsa och i andra hand att förhindra omfattande skadegörelse. Svensk polis är väl förberedd för stora ordningsstörningar av olika slag. Det finns erfarenhet från tidigare händelser och väl inövade metoder. Många poliser har till exempel utbildning i särskild polistaktik som utvecklades efter kravallerna i och som syftar till konflikthantering och dialog. Min bild är att polisen har lyckats väl med den uppgiften. kunde snabbt mobilisera sina resurser och har också begärt och fått stöd från andra delar av landet. Det ger uthållighet, för man ska kanske vara tydlig med att den typ av insatser som det handlar om är krävande i alla avseenden och sliter hårt på polisen som resurs. En del i polisens arbete är att snabbt plocka bort och lagföra de mest aktiva personerna bland dem som deltar i oroligheterna. Ett antal gärningsmän har gripits och omhändertagits. Vi pratar om 46 gripna, varav 18 är anhållna, 1 häktad och 1 LVU:ad, och 35 omhändertagna tillfälligt med anledning av ordningsstörningar. Det är alltså ett omfattande arbete för att plocka undan dem som initierar och driver på den här typen av aktiviteter. På det är kanske det som ska vara i fokus är det viktigt med polisens lokala närvaro och arbete. har öppnat 28 lokala poliskontor för att vara närmare medborgarna. Poliskontoren och de poliser som är knutna till dem ökar förutsättningarna för dialog och förtroende, vilket är viktigt inte minst i förhållande till unga. En förutsättning för att kunna göra det är att det finns resurser. Där har regeringens kraftiga satsningar på polisverksamheten varit välbehövliga. Tack vare dem har vi betydligt fler poliser i våra utsatta områden. Utöver de kraftfulla resursförstärkningarna har regeringen drivit på när det gäller samarbetet mellan polisen och de kommunala myndigheterna. finns samarbetsavtal i merparten av landets kommuner, och jag kan konstatera att i samlades respektive stadsdelsnämnder och andra direkt för att ta sig an de akuta problem som oroligheterna medförde där det inte i första hand är polisen som kan stå för service, hjälp och stöd. Ett långsiktigt arbete i fråga om livet i ytterstaden pågår också och är viktigt. En väsentlig faktor för att långsiktigt förhindra kriminalitet är en fokuserad och väl individanpassad samverkan mellan polis och kommun med inriktning på ungdomar. Regeringen har tagit initiativ till sociala insatsgrupper på tolv orter runt om i landet för att fånga upp unga som särskilt har hamnat på en väg mot livsstilskriminalitet. De tolv sociala insatsgrupperna fortsätter även när projektet är avslutat, och ett 20-tal nya är på gång eftersom det har anmälts intresse från stadsdelar och kommuner. har det tydliga direktivet att när man vill arbeta på detta sätt för att plocka undan ungdomar från kriminalitetens bana ska polisen medverka. Andra exempel är tidiga och tydliga insatser mot unga som har begått brott. Just nu utvärderar Brå de möjligheter till polisutredning respektive drogkontroll för minderåriga som beslutade om . Det görs och har gjorts viktiga framsteg när det gäller arbetet på det polisiära området som har bäring på de problem som vi har sett . Men ansvaret för att öka tryggheten och förebygga oroligheter ligger inte i första hand på polis och rättsväsen. Det krävs att alla i samhället bidrar. Det handlar om kommunernas ansvar och även de goda krafter som kan samverka i övrigt. Mycket görs, men mycket mer kommer otvivelaktigt att behöva göras. Regeringens politik för att få fler människor i arbete, bryta bidragsberoende och få människor som kommer hit från andra länder att känna att de har en plats i är en viktig del i det. Om man nu fick vara glad över något, under de dagar då det var som mest händelser i gång, var det att de som bor i och andra förorter gick man ur huse och manifesterade: Rör inte min stadsdel! Det inger hopp. Det är en grund för att försöka bygga bättre samhälle, bättre trygghet i de här delarna. I har Alliansen gjort och gör stora satsningar på ytterstadsområden. Jag ska återkomma till en del av de satsningarna, som också är oerhört centrala. Mitt besked är att polis och rättsväsen måste samverka med hela samhället för en långsiktigt hållbar trygghet för alla som bor i . 19 (S): Låt mig börja med att konstatera att det är en avsevärd skillnad i ton mellan det som justitieministern säger och det som hennes statsminister sade . När jag i frågestunden tog upp frågan om regeringen hade några ytterligare åtgärder att presentera sade statsministern att jag ägnade mig åt politiska pajaskonster. Det kan hända att statsministern hade en dålig dag då och att han var lite ur balans. Men jag uppskattar i alla fall att det nu är en annan ton som regeringen anlägger, en ton som vi brukar ha när vi diskuterar sådana frågor, justitieministern och jag. Det tycker jag är bra. Det visar seriositet och respekt. Det kanske du kan hälsa när du träffar honom, . Det som hände är oerhört allvarligt. När bilderna av brinnande bilar gick ut över världen tror jag att många i , men kanske ännu fler i omvärlden, höjde på ögonbrynen och blev mycket förvånade. Bilden av i vår omvärld är nämligen fortfarande att är ett lugnt, tryggt och stabilt land utan några större klassmotsättningar. är det en annan bild som kablas ut över världen. Jag fick frågor från alla möjliga håll från internationella medier. Huvudfrågan var: Vad är det egentligen som är på väg att hända i ? Vart är egentligen på väg? Det är en bra fråga. Vi måste naturligtvis ta avstånd från våldet. Det är en självklarhet. Den typ av upplopp som vi såg är inte acceptabla. Det gäller de ungdomar som var ute och brände bilar till exempel i men också på andra ställen. Men det gäller faktiskt också de nazister som var ute i förorterna som något slags medborgargarde vars enda syfte var att mucka gräl och öka konflikterna ytterligare. Det var i som detta hände. Det är en självklarhet för alla demokratiska krafter i vårt land att ta avstånd från allt sådant våld. Men det räcker inte. Det räcker inte att bara ta avstånd från våldet. Den som vill utöva ett politiskt ledarskap måste också peka ut en riktning och föreslå lösningar för att förebygga att denna typ av våld inträffar igen. Vi socialdemokrater föreslår fem konkreta åtgärder som vi tycker att regeringen borde ta till sig och börja arbeta med. Det handlar om insatser på kort sikt, om insatser på medellång sikt men också om insatser på lång sikt. För det första: Polisarbetet måste utvecklas. Vi ska ha en god polisnärvaro i de områden som berörs, och polisen ska arbeta professionellt och på ett sätt som grundlägger ett gott förtroende för polisväsendet. Vi säger att alla skolor ska ha kontaktpoliser knutna till sig.