prot · H10944 · 2013-12-11 00:00:00 — ska även vara med och arbeta med projekt som myndigheten är med och finansierar samt stödja och följa upp, inte bara ge bidrag. Rådet får som sagt ett samordnande uppdrag att följa upp olika läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse. Där ska ingå att ta fram ett handlingsprogram för läsfrämjande utanför skolan. Utbildningspolitik och kulturpolitik stöder varandra i detta arbete. Framöver ska också läsfrämjande ingå bland de områden som regionalt ska få stöd via samverkansmodellen, som vi alla känner till. Det innebär att staten nu tydligt pekar ut till regionerna att en satsning på läsning och litteratur ska vara ett inslag i den regionala kulturpolitiken. Målen ska inte på något sätt begränsa det omfattande uppdrag som förskolan och skolan redan har, utan skolan och kulturen ska som sagt stödja varandra. Sedan är det ett antal andra åtgärder som får anslag via budgetpropositionen och som bidrar till att åstadkomma ett läslyft – det läslyft vi alla vill se. föreslår regeringen till exempel en fortbildningsinsats för lärare i skolan med 300 miljoner som handlar just om läs- och skrivutveckling. tillförs resurser för att förmedla och tillgängliggöra e-böcker och särskilt böcker på annat språk än svenska. Man ska också bygga upp och stödja distributionen av e-böcker till bibliotek. Stödet till bokhandeln för bokevenemang och digitalisering av äldre litteratur förlängs. får också ett uppdrag att främja svensk litteratur i utlandet och öka det internationella utbytet. Slutligen: Folkhögskolor och bildningsförbund har alltid gjort väldigt viktiga insatser för vuxnas kunskapssökande. Sammantaget får de kraftigt ökade resurser i budgeten och dessutom ett uppdrag att tydligt använda en liten del av dessa resurser till att hjälpa vuxna som inte läser men vill börja läsa. Vi är också glada över att regeringen i propositionen ställer sig bakom den viktiga principen att biblioteksersättning inte är ett bidrag utan en ersättning till författarna för deras insatser. Vi kan också konstatera att det har blivit ett avtal mellan Författarfonden och regeringen angående biblioteksersättningen . Propositionen säger tydligt att man slår vakt om att det ska vara en ersättning som ska betalas ut bland annat i förhållande till lånestatistiken. I det här sammanhanget vill jag också säga att det är dags att, vilket flera har snuddat vid, diskutera hur e-böcker ska påverka rätten till ersättning för förlorade inkomster på grund av gratisutlåning. Självklart ska biblioteken erbjuda e-böcker gratis, men en viktig fråga är hur författarna och förlagen ska kompenseras för minskad utlåning och försäljning. Om e-boksutlåningen ökar och pappersboksutlåningen minskar kraftigt – det har ju skett i , till exempel – kommer biblioteksersättning inte att behöva betalas ut i lika stor utsträckning som . Jag menar, och det kommer jag också att föreslå mina alliansvänner, att vi behöver börja utreda hur vi kan se till att statens ersättning till författarna inte minskar på grund av e-boksutlåningen. Om man inte kan göra så mycket mer med biblioteksersättningen på grund av att pappersboksutlåningen minskar får man se till att i stället kanalisera ersättningen på annat sätt. Detta är viktigt, för det kan gå fort. I vissa länder har e-boksutlåningen skjutit i höjden som en raket på bara . Den här hösten kan vi alltså se ett antal skolsatsningar på läsning, en ny bibliotekslag och en litteraturproposition, Läsa för livet. Som helhet samverkar dessa insatser till att stärka läsningen och litteraturens ställning. Skolan, folkbildningen och kulturen bidrar gemensamt och drar åt samma håll. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 182 PER (S) replik: Tyvärr råkade jag springa ut på toaletten medan du höll ditt anförande, , men jag fick klart för mig att du hade hänvisat till att PISA-resultaten hade gått ned . Jag kan upplysa om att pekar på att läsförståelseresultaten steg . Sedan vek det av. Detta förändrar förmodligen ingenting i sak, men jag säger det som en sakupplysning. En annan intressant faktor som ni folkpartister framför nästan är att det är någon annans fel. En enkel fråga är då: Hur länge är det någon annans fel? Det måste väl ändå finnas något uns av ansvarstagande hos den sittande regeringen för det som sker? Om jag inte är helt galet ute tror jag att det är borgerliga regeringar som har gjort förändringar i läroplanen de tre senaste gångerna. Jag kan ha fel, men det är nog ganska nära sanningen. 183 (FP) replik: Det blir kanske lite mycket skoldebatt här, men jag får väl svara på frågan, som egentligen inte gällde den här propositionen. Det har inte så stor betydelse vilket år man tar, men 2003 är innan den nya läroplan som alliansregeringen sjösatte. Det är sant att läsförståelse var det som svenska ungdomar länge var ovanligt bra på, medan resultaten i naturkunskap och matematik sjönk. Sedan började läsförståelsen sjunka också. Visst är det sant att de senaste läroplanerna är införda av en borgerlig regering. Det gjordes 2011–2012. PISA-undersökningen gjordes 2012, och de ungdomar som undersöktes hade alltså inte gått en enda dag i nya skola. Det intressanta är väl egentligen inte vems fel det är, även om jag tror att jag vet vems fel det är när det gäller själva skolpolitiken. Det intressanta är väl vad vi vill göra. I stället för att hitta olika sätt att säga att ni inte kan hjälpa att det ser ut som det gör i PISA-undersökningen borde ni tala om vad det är för fel på alla reformer som genomförs, och vilka reformer skulle Socialdemokraterna vilja genomföra i stället? Det har jag inte hört någon av er säga något om här . 184 PER (S) replik: kan man tycka att rätt ska vara rätt. Vi ska väl inte bara räkna från nutid? Antogs det inte en läroplan 1994? Sedan antogs det ytterligare någon. Rätt ska vara rätt. Det vi alla här har pekat på är sådant som ni inte har berört. Tror man att lösningen är att skapa större klyftor mellan människor? Eller finns det andra lösningar? Här hänvisar man ju till jobbskatteavdraget, och det gynnar dem som har jobb, men de som inte har jobb skjuts ännu mer åt sidan. Jag tror att det är stora grupper vi talar om när det gäller läsförståelse, och de finns i den grupp som inte har det så himla bra. Där har vi nog väldigt olika åsikter, tror jag. Tror och att ökade klyftor gynnar utvecklingen av läsandet? 185 (FP) replik: Nej, jag tror verkligen inte att ökade klyftor ökar delaktigheten. Det är ett av skälen till att vi satsar och tycker att skolan och lässatsningen är så viktiga. God läsförmåga är en förutsättning för att man ska kunna vara delaktig i vårt samhällsliv. Det satsar vi på. Detta ska inte sättas mot jobbavdrag eller mot en skattepolitik som faktiskt bidrar till att fler människor får arbete. Man brukade tala om dynamiska effekter . Socialdemokraterna tror på något konstigt sätt verkligen på dynamiska effekter, för nu finansierar ni era förslag i oppositionsställning med att säga nej till våra skatteförslag. Men när nyåret är passerat om en månad tänker ni behålla de skatteanslagen. Tar ni då tillbaka de reformer som ni finansierar genom att säga nej till våra skatteförslag? ställde jag en fråga. Det ska man inte göra i sista repliken. Jag ber om ursäkt för det, men det kom spontant. 186 (MP) replik: Jag tycker egentligen att utbildningsminister borde delta i denna debatt. Han borde också ha deltagit i gårdagens debatt, för de hänger ju ihop. Läsa för livet är en proposition som handlar om kunskaperna, läsförståelsen, att ta in och att kunna utbilda sig. Läsningen är ju grunden för allt. Det tror jag att vi är överens om. Det är grunden för att förstå vårt samhälle och att kunna ta in texter och så vidare. Så visst är det delvis en skoldebatt – det blir på något sätt det. , som vi talar om väldigt mycket och som jag förstår att inte vill debattera – men det kommer han ändå att göra, på många sätt, antar jag – visar att 2009 låg på 22:a plats inom men 2012 har halkat ned till 28:e plats. Läsförståelsen testar elevers förmåga att söka information och att reflektera över, tolka och bedöma texter. låg på 15:e plats inom , och ligger vi på 27:e plats. Den genomsnittliga eleven 2012 skrev 12 poäng sämre än den genomsnittliga eleven 2009. Detta att tolka information, att söka, reflektera och bedöma texter är någonting jag vill komma tillbaka till när det gäller skolbiblioteksfrågan. Där hävdar jag envist att skolbibliotekslagen var en del men att den viktigaste ingrediensen fattades. I förslag påpekar man just detta att det hade varit en bra idé att se till att det finns skolbibliotekarier på skolbibliotek. 187 (FP) replik: Skolan och kulturen berör varandra i den här frågan, som sagt var, så man ska inte glömma skolan. Men jag tycker kanske att den har tagit lite för stor del här. Jag vill då upprepa att inte svarar på hur de 15-åringar som testades och som inte gått i Alliansens skola bevisar någonting. Men något som vore ännu intressantare att få veta är vad tycker att man ska göra för att öka läsförmågan i skolorna. Vi har ju satsat hårt på att få tillbaka speciallärare, tidiga nationella prov kopplat till rätten att få stöd, betydligt mer utvärderingar och uppföljningar av resultaten än vad man har gjort tidigare. Nog om skolan, som är viktig. Men frågade om biblioteken. Jag tycker, som sagt, att det är väldigt bra att vi har fått in i skollagen att alla elever ska ha tillgång till skolbibliotek. Vi ser också att man tar det på allvar. utkrävde vite av en kommun för att den inte hade inrättat skolbibliotek enligt lagen. Det finns alltså en viss grundläggande definition av vad skolbiblioteken ska innehålla. Det är att det ska vara mångsidig litteratur, facklitteratur, skönlitteratur och så vidare. Nästa steg är jag beredd att diskutera, och många med mig inom Alliansen, tror jag. Det är att vara ännu tydligare när det gäller riktlinjer för personal. Men låt oss först se hur skolan lever upp till att över huvud taget skaffa sig skolbibliotek, för det var kanske hälften som inte hade det när vi fick igenom den här lagen . 188 (MP) replik: Jag tackar för svaret. Vill läsa om våra satsningar finns det ett särskilt yttrande i betänkandet som handlar om mycket stora investeringar på skolområdet. Inom kulturområdet har vi sagt att vi tycker att skolbibliotekarier borde skrivas in i skollagen. Det är en del av det hela. Hälften av elever saknar tillgång till bemannade skolbibliotek. Det står i en rapport som kom 2012, så det kan hända att det har ändrats. Men den rapport jag har är den som är senast uppdaterad. En av sex elever saknar helt skolbibliotek. Det innebär, enligt den statistik som fanns då, att 210 000 elever i och gymnasiet inte har tillgång till skolbibliotek på den skolenhet där de går. av landets skolenheter har inte tillgång till vare sig bibliotek eller samarbete med folkbibliotek för elevers räkning. Två tredjedelar av skolorna som har tillgång till skolbibliotek har ingen eller lägre bemanning än på bibliotek. Här finns väldigt mycket att göra, och jag kommer säkert att lyfta fram den här kritiken fler gånger. Det är väl så det går till i politiken, att vi trycker på för att det ska göras förändringar. Jag tycker ändå att har svarat på de frågor jag har ställt, och jag tackar för det så . 189 (FP) replik: Jag tackar för det. Jag vill bara än en gång säga att den statistik som räknade upp över hur många kommuner som saknar skolbibliotek är dyster. Det var i princip just därför som alliansregeringen bestämde sig för att göra något helt nytt, nämligen att i skollagen skriva in ett krav på att skolor ska ha skolbibliotek, att elever i alla kommuner ska ha tillgång till skolbibliotek. Det är bara den nya skollagen kom till, och så effektiv centralstyrning har vi inte i att alla de som räknade upp plötsligt har perfekta skolbibliotek. Men det är naturligtvis någonting som regeringen och kommer att ge tydliga riktlinjer till bland annat Skolinspektionen att följa upp för att se hur biblioteken fungerar, om det över huvud finns bibliotek och vilken tillgång eleverna har till dem. Sedan diskuterar jag gärna när nästa steg kommer den viktiga frågan om att det också ska finnas tillgång till duktig och kompetent personal som hjälper eleverna. 190 PER LODENIUS (C): inledde jag min del av debatten om litteratur här i kammaren med dikt Strof . Jag skulle kunna inleda med dikt Infall, som kan passa ganska bra i denna sena timme: Man dansar däruppe – klarvaket är huset fast klockan är . Då slår det mig plötsligt att taket, mitt tak, är en annans golv. Men det skulle kanske vara att upprepa sig. spelar dikter en viktig roll för mig. Det är ju så att litteratur, dikter, texter och böcker påverkar oss alla på olika sätt. Och genom litteraturen kan vårt samhälle speglas som det också kan bevaras för framtida historieskrivning. Litteraturen kan roa och oroa, skapa frågor och ge svar. Litteraturen är helt enkelt en viktig samhällsbärare och samhällsberättare. Och är det inte alltid så enkelt. Du kan ha svårt att läsa och att ta till dig det som är skrivet. Det kan bero på en funktionsnedsättning som gör det svårt att läsa en text. Det kan bero på att du har svårt med språket som texten är skriven på. Det kan bero på att du inte har fått chansen att lära dig att läsa. Vad det än beror på måste vi ge chansen till alla att kunna ta till sig litteratur. Vårt språk bär också våra minnen och mycket av vår kultur. Därför är det centralt att främja språkkunskaper, inte bara i svenska utan även i andra språk. Stöd till minoritetsspråk är här en viktig del. finns det så många fler sätt att ta till sig litteratur än genom en vanlig bok. Tekniken när det gäller ljudböcker och olika typer av e-böcker utvecklas . är en viktig framtidsfråga, vilket vi också lyft fram i kulturutskottets utredningsgrupp, där vi gjort en kartläggning av frågan om e-boken. Rapporten bok är en bok är en bok? – en fördjupningsstudie av e-böckerna presenterades här . I rapporten konstateras att den tryckta boken, boken i pappersformat, kommer att finnas kvar. Men e-boken kommer att utvecklas och snabbt öka som bärare av litteratur. Det här skapar nya frågor, som kanske inte alltid är så kända, som integritetsaspekten vid läsning av streamade böcker. Vem kan ta del av det jag läser, hur snabbt jag läser och vad jag läser om , ja, kanske till och med ta del av anteckningar jag gjort när jag läst? Och i vilket syfte kan någon annan ta del av fakta kring mitt läsande? Det här väcker, som sagt, frågor kring vår integritet. Hur anonym kan jag vara i mitt läsande? finns det stora vinster att göra också. Jag kan dela med mig av min läsupplevelse till andra på ett enkelt sätt, rekommendera bra litteratur till andra och också få rekommendationer på litteratur som kan intressera mig. Det kan också vara enkelt att snabbt ladda hem en ny bok på min läsplatta, och jag har alltid med mig min mobiltelefon där boken jag läser finns nedladdad. Man kan också anpassa textens storlek och ibland också typsnittet för att underlätta läsandet. Det finns alltså många fördelar med e-boken. kommer inte e-boken att konkurrera ut boken i pappersformat, åtminstone inte under en överskådlig framtid. Men för att kunna ta del av en bok, oberoende av om det är i digital eller tryckt form, behöver man lära sig att läsa. Man behöver inspireras till att läsa. Och man behöver få hjälp att hitta lusten till att läsa. En av de viktigaste prioriteringarna på kulturområdet syftar just till att öka läsandet, till att främja och öka läslusten och intresset för litteratur, inte minst bland barn och unga. Det handlar till exempel om satsningar på fortbildning för lärare, liksom att får i uppdrag att ta initiativ till, samordna och följa upp läsfrämjande insatser av nationellt strategiskt intresse och ta fram ett handlingsprogram för det läsfrämjande arbetet utanför skolan. I regeringens proposition föreslås också att litteratur och läsfrämjande ska ingå bland de verksamheter som tilldelas statligt stöd inom ramen för kultursamverkansmodellen. Det finns också andra aktörer som är viktiga för de läsfrämjande insatserna. Biblioteken har självklart en viktig del. Det betonades också i debatten här i kammaren när vi antog den nya bibliotekslagen. Också folkbildningen spelar en mycket viktig roll. gör studieförbund och folkhögskolor viktiga insatser när det gäller läsfrämjandet. Det är en roll som inte kommer att minska. En annan viktig del är möjligheten till litteratur och texter som alla kan ta till sig och ta del av. Det är inte alla som kan läsa en vanlig bok eller tidning, hur mycket man än vill eller försöker, eller också kan tröskeln till att börja läsa en bok eller en dagstidning vara för hög, så att man inte ens vågar försöka. Det kan bero på en funktionsnedsättning som gör det svårt att läsa en text. Det kan bero på att du har svårt med språket som texten är skriven på. Det kan bero på att du inte har fått chansen. Vad det än beror på måste vi ge chansen till alla att kunna ta till sig litteratur. Då är det viktigt att det finns texter, böcker och nyheter som jag kan ta till mig på ett enkelt, ja lättläst sätt. Lättlästa texter och nyheter är ofta en väg, kanske den enda vägen, till det skrivna ordet. I gårdagens var det ett reportage om ett projekt på anstalter i med rubriken läser för framtiden. I det här projektet, där man samarbetar med , används just böcker på lättläst svenska för att stimulera och starta upp läsningen bland interner på anstalterna. Jag har också själv sett nyttan av texter på lättläst svenska i andra sammanhang, som när jag jobbade som lärare för ungdomar med intellektuell funktionsnedsättning. Det handlar egentligen om demokrati, om tillgänglighet, om allas rätt att själv kunna ta till sig litteratur och nyheter på ett språk som man förstår. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. 191 (KD): Jag vill börja med att ange tre värdeomdömen för betänkandet Läsa för livet: viktigt, avgörande och betydelsefullt. När vi talar om läsningens betydelse kan vi med gott samvete verkligen strössla med adjektiv. Läsningens betydelse är viktig ur flera olika aspekter och skär rakt igenom olika politikområden, som vi har hört i debatten. PISA-undersökningen, som samtliga som har varit uppe i talarstolen har pratat om, har på ett tydligt sätt satt sitt strålkastarljus på frågor om läsandet och läsförståelsen. De senaste internationella kunskapsmätningarna visar att den nedåtgående trenden vad gäller svenska elevers läsförståelse fortsätter. Även om läsfrämjandet inom ramen för skolverksamheten inte berörs i detta betänkande är det ändå värt att nämna att vi kristdemokrater i en skolpolitisk rapport föreslår en tydligare prioritering av svenskämnet och framför allt läsningen inom detta område. Om vi ser ut över världen ser vi att analfabetism verkligen är något som verkligen cementerar fattigdomen. Men under har enorma framgångar gjorts på det området. var av världens befolkning analfabeter. Siffran ligger på . Det är egentligen en ofattbar minskning. Men alltjämt finns det där hälften av befolkningen saknar läsförmåga. En läsande befolkning är en grundförutsättning för att dessa länder ska kunna resa sig ur fattigdom. Utbildningssatsningar med läskunnighet i fokus är och bör därför också vara ett bärande element inom biståndspolitiken. I är naturligtvis situationen en annan än i de här länderna. Men även här är en fortsatt läsande befolkning en grundförutsättning för att vi ska stå starka i en värld av tilltagande konkurrens. Av Barnboksinstitutets trendrapport framgår det att den tid som småbarnsföräldrar lägger på högläsning för sina barn minskar. Detta riskerar barns språkutveckling och inlärningsförmåga. Andelen som läser för och med sina barn har halverats på bara . Enligt en undersökning som Läsrörelsen och har gjort läser av föräldrarna för sina barn . Läskunnigheten hos barn och ungdomar försämras även den. Ett sätt att förebygga det är just att i tidig ålder högläsa med sina barn. För ett barn som växer upp i ett hem utan böcker och utan en lästradition är det särskilt viktigt att skolan stimulerar och uppmuntrar läsning, inte minst om man i hemmet inte talar svenska. Det är mycket oroande att framför allt en stor andel unga pojkar i vårt land inte lär sig läsa ordentligt. Ett bristfälligt ordförråd och svårigheter att uttrycka sig är ett jämställdhetsproblem och riskerar att leda till utanförskap. De pojkar som halkar efter tidigt får inte den start i livet de är värda. Oavsett bakgrund och förutsättningar ska alla i ha god läsfärdighet – det är vi överens om. Läsning är grunden för att kunna tillgodogöra sig kunskap. Trenden med vikande läsfärdighet, särskilt bland unga pojkar, måste därför brytas. I propositionen Läsa för livet lämnar regeringen förslag som syftar till att främja ökat läsande och stärka litteraturens ställning. Det är glädjande att regeringen med syfte att öka läsfärdigheten och läslusten hos barn och ungdomar bland annat gett i uppdrag att genomföra en läsfrämjandesatsning, som det har talats om tidigare i debatten. Uppdraget innebär att idrottsföreningar ska samverka med bibliotek för att göra litteratur mer tillgänglig för idrottande pojkar och flickor. ska i dialog med biblioteken ta initiativ till och finansiera olika aktiviteter. Uppdraget ska ske i samråd med . I av snabb och lättillgänglig underhållning i form av smarttelefoner, läsplattor och datorer är kanske inte alltid pappersboken något som dagens unga finner mest lockande. Därför måste en offensiv utbildningspolitik på området säkras. En viktig part i det arbetet är utan tvekan biblioteken. Bibliotekens roll som kulturförmedlare kan inte nog betonas. Jag tror inte heller att det finns någon annan kulturinstitution i vårt land som är så omtyckt av folk i allmänhet som just biblioteken. Alltsedan läsekonsten blev allmän egendom i vårt land har biblioteken varit en källa till vidgat vetande och kulturella värden. Jag vill också passa på att betona hur viktigt det är att biblioteken erbjuder sin service till äldre personer, personer med funktionsnedsättningar och andra som av olika anledning inte har möjlighet att ta sig till , till exempel genom det system som kallas Boken kommer, som fungerar på olika håll i . För egen del, både som kristdemokrat och som folkbildningsmänniska, gläds jag särskilt åt den betydelse som regeringen tillmäter folkbildningen i det läsfrämjande arbetet. Runt om i landet bedrivs många lokala projekt som syftar till att öka läsningen bland barn och unga. I min egen hemkommun har projektet i matchen tillsammans med . Projektet syftar till att få fler barn i att finna glädje i läsningen. Det finns många olika projekt av den här typen, men en samordnande funktion har saknats. Regeringen föreslår därför att en nationell samordnare för läsfrämjande insatser utanför skolan ska inrättas. Det är rätt. Frågan vi bör ställa oss är: Vad fungerar, och vad ger resultat? Om vi menar allvar med att implementera en genomgripande läsfrämjande politik, även utanför skolan, måste vi ha svar på dessa frågor. Det handlar sällan om ren statlig politik – däremot om ett statligt stöd och en utvärderingsfunktion som kan fungera som ett stöd till lokala insatser. Med dessa ord, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. 192 Kultur- och idrottsminister (M): debatterar vi propositionen Läsa för livet. Klockrent, sade Per . Det gläder mig. Vi kan kanske påminna oss om att litteratur och läsning faktiskt var en OS-gren. När vi 2011 tillsatte var det för att få ett gediget kunskapsunderlag om litteraturens och läsandets ställning. Det fick vi också. Tidigare undersökningar pekade redan då, tillbaka, på en negativ utveckling när det gällde läsförståelse framför allt bland barn och unga. Så sent som – över debatten vilar PISA-undersökningen – bekräftades tyvärr att resultat i läsförmåga ytterligare hade sjunkit. Detta är djupt oroande; det är vi alla överens om.