prot · H00981 · 2013-03-20 00:00:00 — Det handlar om kvalitet i högre utbildning, gymnasifiering av högskolan, studiefinansieringen och invandrarakademikernas situation. Det är tragiskt att höra och tragiskt att får förflyta utan att någonting händer. Desto bättre känns det med en alliansregering vid rodret. Äntligen ser vi att något börjar hända. Kvalitet har hamnat i fokus, och den påverkar numera till viss del även resursfördelningen. Dessutom har mycket resurser satts in för att ge bättre förutsättningar för lärosätena att faktiskt erbjuda utbildningar med kvalitet och inte bara många studieplatser. Visst måste det göra skillnad för kvaliteten att regeringen sedan den tillträdde har ökat anslagen per studieplats inom humsamsektorn med . Visst är det också kvalitet att vi bättre matchar studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov, i synnerhet av de dyra utbildningsplatserna såsom läkare och tandläkare där antalet nybörjarplatser har ökat . Detta medför att presumtiva studenter faktiskt har en rimlig chans att antas till utbildningen i och inte prompt måste bege sig till länder såsom , och för att möjliggöra sina önskade studieval. Visst gynnar det också kvaliteten att alla lärosäten numera kan söka examensrätt inom smalare profilområden och att kvalitetsutvärderingssystemet fokuserar på studenternas resultat och inte bara på lärosätenas interna kvalitetsarbete. Kvalitet i högre utbildning hänger ju också samman med förkunskaper där hela utbildningssystemet utgör en sammanhållen kedja. Alliansregeringen har där satt ett ökat fokus på kunskap, tidigt stöd och tidig hjälp alltifrån lågstadiet och upp genom gymnasiet. Vi har dessutom skärpt kraven på förkunskaperna för att uppnå grundläggande behörighet till högre utbildning, och vi har infört meritpoäng för att uppmuntra fler att läsa fördjupningskurser i språk och matematik. krävs det faktiskt godkänt i svenska, engelska och matematik. Många skulle nog tycka att det är en självklarhet, men så har tidigare inte varit fallet. Detta är ett sätt att medvetandegöra de unga om den arbetsinsats som kommer att krävas och markera att högskolestudier ställer krav på ökat ansvarstagande och ökad självständighet jämfört med gymnasiestudier. presenterade en rapport i vilken de hade tillfrågat universitetslärare om nya studenters kunskapsnivå. En majoritet av lärarna hävdade då att förkunskaperna hade förändrats dess värre till det sämre. Lärarna ansåg att studenterna hade det svårare än gårdagens studenter att uttrycka sig skriftligt, att de var svagare i matematik och att de hade för ytliga kunskaper till och med i engelska det tror vi faktiskt inte eftersom vi tror att svenska studenter är duktiga i engelska. Det var universitetslärarnas uppfattning. De var också oroade av att motivationen och ambitionen brister hos studenterna. Dessutom menade lärarna att många studenter kräver alltför mycket hjälp och service och att de inte tar ansvar för sina studier. Dåvarande universitetskanslern var bekymrad då han kommenterade rapporten. Han såg flera orsaker till den uppkomna situationen, däribland låga förkunskaper men också den bristande konkurrensen till olika utbildningar, vilket gör att det generellt sett krävs lägre betyg för att komma in. Det här är också en konsekvens av att antalet platser inom högskolan har byggts ut i en utsträckning som gör att konkurrensen är borta. Han menade därför att universitet och högskolor står inför stora utmaningar. För det första måste studenter med goda förkunskaper bli utmanade av sina studier. För det andra måste högskolorna jobba för att lyfta upp en grupp studenter från en låg kunskapsnivå till en fullgod akademisk nivå. För det tredje måste universitet och högskolor förmås bibehålla sina krav på kvalitet så att de inte sänker ribban för att studenterna ska bli godkända. är det ännu för tidigt att veta vilken effekt reformerna på utbildningssidan som Alliansen har genomfört kommer att få för den högre utbildningen. Men jag tror att det är viktigt att hålla fokus på de uppräknade utmaningarna som såg också . En ytterligare fråga som diskuterades mycket då jag var studentfackligt aktiv var, som jag nämnde, invandrarakademikernas situation och deras svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. Gruppen av utlandsfödda med akademisk utbildning utgör en tredjedel av dem som har flyttat till , men bara hälften av dem har ett arbete som motsvarar deras utbildningsbakgrund och yrkeserfarenhet. Då liksom nu är detta ett stort resursslöseri, och det är glädjande att regeringen nu tar krafttag för att försöka råda bot på situationen. Det sägs ibland att har världens bäst utbildade taxichaufförer och att där finns både hjärnkirurger och ingenjörer bland dem som kör oss. Hur sant detta är vet väl ingen exakt. Men då i drev projektet vägen har jag fått mig berättas att när de sökte personer med läkarbehörighet hittade de några som jobbade som stuveriarbetare i hamn och andra som sålde korv på torget. Det är inte klokt hur vi misshushållar med mänsklig kompetens. finns det hur som helst kompletterande utbildningar för flera olika yrkesgrupper, till exempel jurister, lärare, läkare och sjuksköterskor. En rad uppdrag har också lagts ut för att möta ett ökat behov av validering. Metoder ska förfinas och vidareutvecklas, och Universitets- och högskolerådet, UHR, har gjorts ansvarigt för all bedömning av utländsk utbildning alltifrån gymnasienivå till högskoleutbildningar. Det här har varit uppdelat på flera myndigheter, men blir det en portal in. Det kommer att underlätta och tydliggöra arbetet. Vidare ska åtgärderna följas upp. En första delrapport väntas . Detta är bra för samhällsekonomin, och vi måste naturligtvis inse att detta är stimulerande för den enskilde som har lagt ned tid, kraft och möda på att skaffa sig en akademisk utbildning och sedan inte har fått dra nytta av den i sitt nya land. När jag läser oppositionens motioner förvånas jag. Ambitionerna och visionerna med högre utbildning är svåra att identifiera, i stället presenteras allmänt skrivna förslag som vi har sett . Socialdemokraterna till och med upprepar ett förslag om att införa ett treterminssystem. Den möjligheten har funnits . Det är tråkigt att vi inte lyfter upp diskussionen och tar till oss av vad som faktiskt fungerar och i stället fokuserar resurserna och diskussionerna på sådant som vi faktiskt behöver förbättra. Splittringen mellan partierna i oppositionen är dessutom total. Av alla reservationer är det faktiskt bara en som lyckats samla åtminstone de tre rödgröna partierna. Detta visar att det på utbildningsområdet finns en spretig politik från fyra oppositionspartier som ska ställas mot en enig allianspolitik i de viktiga framtidsfrågorna som högre utbildning är. Min förhoppning är, avslutningsvis, att studenter som är aktiva inte ska mötas av samma besked som jag fick om att inget har hänt, utan att de stora och viktiga samhällsfrågor som de jobbar med nu faktiskt har klarats av och att man har gått vidare. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde (M). 14 (S) replik: talar mycket om kvalitet. Det är naturligtvis avgörande. Hon pekar mycket på vad bristande grundutbildning kan leda till för utmaningar i högre utbildning. Det är också intressant. Apropå att vi ska fokusera på sådant som vi är överens om vet vi båda två att kvaliteten behöver öka, särskilt inom humsamområdet. Många studenter har så lite lärarledd tid som , ingen möjlighet till praktik och för lite handledartid när de skriver uppsatser och så vidare. Om ni väljer att fokusera så pass mycket på kvaliteten, vilket jag tycker är bra, undrar jag varför ni inte har högre anslag än vi har för kvalitetsförbättringar. 15 (M) replik: Det var också en fråga att få! Jag har precis berättat om hur vi har ökat anslagen inom humsamområdet per utbildningsplats. Här har vi gjort krafttag, och det har vi gjort i samband med att vi sitter i majoritet. Vi sitter vid makten, och vi genomför de enorma resursförstärkningarna i ett sådant läge. Det talar sitt eget språk. Jag skulle vilja ställa en annan fråga till , som uppehöll sig mycket vid detta att fler måste få chansen till högskoleutbildning. Jag håller naturligtvis till stor del med om det nämnde och när hon sade att det är viktigt att vi måste svara upp med antal platser. Jag läste en skrift som heter högskolevärld i ständig förändring, som gav ut precis innan det blev , där universitetskanslern pratar lite om överutbildning. Han reflekterar över det: Överutbildning, finns den? Det universitetskanslern nämner där är att man inom högskolesektorn börjar debattera att det finns en inflation i högskoleplatser, och just detta att när hälften av en befolkning i princip har universitets- och högskoleutbildning eller yrkeshögskoleutbildning är risken att populariteten minskar. Där nämns också en rapport som FAS gav ut som säger att var tredje anställd har högre utbildning än jobbet kräver och att gruppen underutbildade är medan gruppen rätt utbildade har minskat. Jag tycker att det är en viktig reflexion, och jag skulle gärna vilja höra hur ser på den frågan. 16 (S) replik: Först tycker jag att vi inte så mycket behöver debattera resursförstärkningar som vi är överens om. De här resursförstärkningarna är ju någonting som vi har varit överens om. Jag menade de 200 miljoner som vi har lagt men som inte ni har lagt på kvalitetsförbättringar. Sedan tror jag inte ett smack på det där att vi skulle vara på väg in i ett samhälle där vi har för hög utbildning. Jag tror att det är en myt. Sambandet mellan hur man etablerar sig på arbetsmarknaden och vilken utbildning man har är fortfarande linjärt. Det finns länder som har betydligt större andel utbildad befolkning än vi, så jag tror inte att vi ligger i farozonen för det . Jag tänkte på det här med kvalitet och kvantitet, och jag undrar varför ni bara resonerar så när det gäller inom högskolans snäva ram. Man kan faktiskt välja både kvantitet och kvalitet inom högskolan, och för den delen inom hela utbildningsområdet, och därmed stärka konkurrenskraft, skapa jobb och se till att lösa matchningsproblematiken. Men då måste man välja bort kvantitativa satsningar på andra områden där det är mer osäkert om de skapar jobb eller inte. Man kan nämna krogmomssänkningar eller kraftiga sänkningar av bolagsskatten som sådana exempel. Ni kan väl inte mena att detta att ha högre ambitioner när det gäller utbildningsområdet är en mindre kvalitativ satsning än att det ska bli billigare pommes frites på krogen eller läx-RUT till exempel? 17 (M) replik: Jag förstod mycket väl att det handlade om de extra pengar som ni har avsatt för kvalitet. handlar det om att vi har gjort dessa kraftfulla förstärkningar när alliansregeringen sitter på kassakistan. Det är tack vare en ansvarsfull ekonomi och tack vare en god överblick och god ekonomisk hushållning som vi har mäktat med att göra dessa stora, kraftiga förstärkningar som vi har gjort och också de stora, kraftiga förstärkningar som vi gör bland annat på de dyra utbildningarna, som jag nämnde, där antalet nybörjarplatser på läkarutbildningen ökats med . Jag delar inte syn på detta med överutbildning. Jag tror personligen att det är en fråga som vi måste ha lite mer fokus på. Det handlar inte om att det blir så mycket bättre om man gör saker längre och gör saker dyrare. Om man ser att den andel som har rätt utbildning och rätt kompetens för jobben minskar tycker jag nog att man bör tänka på och reflektera över det, och inte avfärda det så lätt med att bara säga att det handlar om den högre utbildningen. Ja, ser vi på den här frågeställningen finns begreppet försörjningskvot, som räknar fram. Ser vi då på hur många vi som är yrkesarbetande ska kunna försörja kommer vi att få en ansträngd situation om inte fler går in i utbildning tidigt och kanske fler läser en utbildning som är mer avpassad för de behov vi har på arbetsmarknaden. Det här tror jag är viktigt. Vi talar om etableringsålder, och den är i . Vi måste se hur vi ska kunna hantera den ekvationen för att få en god välfärd. 18 (FP): Jag vill först yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. och alliansregeringen har fattat ett antal strategiska beslut för att höja kvaliteten i grund- och gymnasieskolan men också i den svenska högskolan. Målet är att hålla en internationellt sett hög kvalitet. Vi har tidigare debatterat och fattat beslut om nya satsningar inom forskningsområdet, men högskolan är också av central betydelse för vår välfärd och utveckling. Betänkandet tar upp många delar, men jag vill här fokusera på ett antal områden där jag tror att de största skillnaderna finns mellan Alliansen/, och de rödgröna, i synnerhet Socialdemokraterna. För det första gäller det synen på lärosätenas roll och ansvar. Vi har i regeringen aktivt verkat för och bidragit till att öka den akademiska friheten. Hur rektor använder sin budget, hur lärosäten lägger upp sina utbildningar, vilka moment de satsar på och hur de väljer att bedriva sin undervisning är lärosätets ansvar, inte . I många S-motioner glömmer man tyvärr bort denna viktiga princip och vill detaljstyra högskolornas verksamhet. Min fråga blir: På vilket sätt vill Socialdemokraterna öka den akademiska friheten? För det andra gäller det utbud av högskoleplatser och kvalitetsuppföljning av desamma. Oberoende av de tillfälliga satsningarna på extra högskoleplatser visar statistiken, trots en marginell minskning , att andelen studerande vid högskolor och universitet aldrig har varit så hög som drygt 320 000 studenter. Efter inlägg måste jag påminna om, eftersom Socialdemokraterna enbart fokuserar på akademiska studier, att vi har en yrkeshögskola med väldigt goda resultat. Där finns 40 000 studerande, och en stor andel av dem har redan en akademisk utbildning men har valt att gå över till yrkeshögskoleutbildningar därför att det är ett mer effektivt sätt att komma ut i arbetslivet. Jag säger detta för att lite grann nyansera Socialdemokraternas betoning av hur viktigt det är att öka antalet platser. För många studenter är studier vid högskolan en viktig investering för ett framtida yrkesliv, och det är viktigt att det så långt det går skapas utbildningsmöjligheter för enskilda som vill utvecklas och därmed stärka sina karriärmöjligheter. Detta får dock inte innebära som man ibland kan få intryck av i vissa S-motioner eller för den delen i de interpellationsdebatter man kan ta del av här i kammaren nästan en okontrollerad expansion av antalet högskoleplatser utan några som helst krav på kvalitet. Lärosäten som lockar studenter ska premieras. Lärosäten som klarar examensgranskningarna är de som främst ska få bedriva högskoleutbildning på statens uppdrag. När det gäller indikatorer som följer lärosätenas samverkan med det omgivande samhället är det angeläget att regeringen återkommer i ärendet. För arbetet med att utveckla indikatorerna finns också medel avsatta i statsbudgeten. har vidare hittat en bra modell där man granskar hur studenterna når examensmålen. Vi ser också tydligt i ämbetets granskningar att de utbildningar som ifrågasattes under förra och förrförra årets granskningar har avvecklats vid lärosätena, vilket är positivt. Den tredje skillnaden är synen på resursfördelningssystemet. Detta hänger ihop med min punkt om kvalitet i högskolan. Resurser är viktiga, men de ska i första hand finansiera utbildningar på universitet och högskolor som håller måttet. Bra lärosäten gynnas av ett sådant system, och det är mycket positivt. Jag tolkar S-motionärerna som att de inte är riktigt till freds med kvalitetsindikatorn som fördelningsprincip. Min fråga blir då: Vilken annan princip eller fördelningsnyckel ska vara vägledande när staten fördelar skattepengar till lärosätena? Att regeringen beslutade att införa ett nytt system föranleddes också av dåvarande önskemål. Det gäller både resursfördelningssystemet och kvalitetsutvärderingssystemet. Det är först i och med ikraftträdandet av det nya systemet med kvalitetsbaserad resursfördelning, som för övrigt trädde i kraft , som vi har fått en tydlig koppling mellan kvalitet och resursfördelning. Det är kärnan i och Alliansens högskolepolitik. Om detta säger ingenting. Att kritisera detta är inte trovärdigt. Det finns fortsatta utmaningar i högskolan. Arbetet med att förbättra kopplingen till arbetslivet är viktigt. Arbetet för jämställdhet är också viktigt. Här inväntar vi de utredningar och det arbete som Delegationen för jämställdhet i högskolan har gjort liksom att regeringen har beslutat om nya rekryteringsmål för professorer. Det är också viktigt att kvaliteten i utbildningarna höjs och att antalet sökande ökar på vissa strategiskt viktiga utbildningar där söktrycket är lågt, till exempel lärarutbildningarna. Här har vi i och Alliansen beslutat om ett antal åtgärder direkt inom högskolepolitiken men också andra faktorer som karriärtjänster och lärarlegitimation som förhoppningsvis indirekt kan öka söktrycket på lärarutbildningen. Det är åtminstone min stora förhoppning. En annan viktig utbildning är civilingenjörsutbildningen. Vi fick nyheter om att det kommer att saknas 30 000 ingenjörer. Här gör vi satsningar på gymnasiet genom ett fjärde tekniskt år. Vi har haft en försöksverksamhet som har varit mycket positiv, och regeringen har meddelat att den kommer att förlängas. I årets budget utökas också antalet platser på civilingenjörsutbildningarna, men resultatet kommer senare, för utbildningarna tar att fullfölja. ska vi öka intresset för detta också genom satsningen på matematik i skolan och gymnasieskolan och med ett ökat inslag av matematik i lärarutbildningen. Sammantaget satsar vi på högskola och universitet. Vi gör historiska satsningar på forskning. Detta är viktiga prioriteringar som den här regeringen gör, och det är helt rätt. Det förvånar mig att ordet kvalitet provocerar så mycket, men det är ändå det som är utgångspunkten för det här politikområdet. 19 (S) replik: och de andra i Alliansen kan tala så mycket de vill om överutbildning och om att kvantitet är ett problem och så vidare, men jag har svårt att tro att vi inte någonstans i grunden ändå är överens om att ska bli en alltmer kunskapsbaserad ekonomi. I och med det kommer det att efterfrågas fler med eftergymnasiala utbildningar. I protokollet kan du läsa mitt anförande. Då kan du se att jag konsekvent pratar om eftergymnasiala utbildningar. Jag nämner både högskola och yrkeshögskola tillsammans vid ett flertal tillfällen. Vi är troligen överens om att morgondagens arbetsmarknad ändå kommer att kräva högre kompetens, inte lägre. Annars är ni väldigt udda om ni tror att det krävs mindre kunskaper på framtidens arbetsmarknad. I det sammanhanget är det intressant att fråga om du känner dig nöjd med att din regering har satt ett mål för andelen eftergymnasialt utbildade som redan är uppnått ett helt decennium i förväg. Är du nöjd med att 13 har en högre andel unga högskoleutbildade än vi? För mig är det uppenbart att vi har för låga ambitioner, men du kanske har andra idéer om vilka som ska samverka med andra länders akademiker där det kan vara betydligt högre procentandel än vad vi har. Du talade också om att antalet studerande var högre än någonsin just . Det vore ju väldigt märkligt om det inte vore så med tanke på att de senaste årens kullar har varit betydligt större . 20 (FP) replik: Jag ska komma med några kommentarer. Det var väldigt många frågor. Den här regeringen har satsat på högskolan. Den här regeringen har satsat på forskningspolitiken. Att vi skulle sänka ambitionerna eller inte satsa på politikområdet utbildning och forskning är fel. Sedan vill jag kommentera påståendena om att vi skulle sänka kraven som arbetsmarknaden söker folk med högre kompetens. Det är därför vi har gjort om gymnasieskolan. Er gymnasieskola var det som lämnade utan slutbetyg. På yrkesprogrammen var det som lämnade skolan utan slutbetyg. Ändå vill ni att de ungdomarna ska förberedas till högskolan. Vi kan se att övergångsfrekvensen från yrkesutbildning till högre studier inte är mer än 4050 eller kanske . Vi satsar på kvalitet. Kvaliteten i gymnasiet påverkar starkt kvaliteten i högskolan. Vi fick i går signaler om att man talar om en gymnasifiering av högskolan, och så var det också när jag studerade på högskolan. Tror du verkligen, , att er expansiva politik skulle förbättra detta? Det låter som om det viktigaste är att öka antalet platser och att alla ska komma till högskolan, men vart de sedan tar vägen, om de över huvud taget kommer ut och om de kommer ut i arbetslivet, verkar vara av sekundär karaktär. Jag håller inte med. Det kostar flera miljarder av skattebetalarnas pengar. Vi fokuserar i alla våra inlägg på kvalitet. Ni nämner det knappt. 21 (S) replik: Jag nämnde kvalitet vid ett flertal tillfällen. Jag tycker inte att vi bara ska satsa på kvantitet, men problemet är att man har skapat ett system där man inte kan se var kvaliteten finns. Man tittar väldigt ensidigt och får kritik från ENQA för att inte hålla måttet internationellt. Då är frågan om det verkligen är kvalitet. I din gymnasieskola, , är det ännu fler som vill bli akademiker. Om ni tror att de nya jobben ska växa fram någon annanstans har ni gjort bort er totalt. Ingen vill ju söka de utbildningar på gymnasiet som inte kan leda till vidare studier. Var ska de nya jobben växa fram? Andelen 2025-åringar ökar fortfarande. Det är inte rättvist att man ska ha sämre möjligheter att ta sig in på högskolan bara för att man råkar tillhöra en viss årskull. Dessutom påverkas trycket på högskolan minst lika mycket av konjunkturen som av storleken på årskullarna. Ska man komma till rätta med snedrekrytering och kompetensbrist i hela landet får man inte stirra sig blind på de yngsta årskullarna. 22 (FP) replik: När arbetsmarknadsläget var skakigt utökade vi antalet platser. Sedan gjorde vi en justering. Vi drar ned lite grann, men Socialdemokraterna och drar också ned. Du erkänner inte det, , men det står i ert budgetalternativ. När det gäller kvalitetsindikatorerna och kvalitetsutvärderingssystemet har , som är universitetskansler, sagt att vi efter europeiska förhållanden har ett bra system som han försvarar. Han, som professionell, säger att vi har ett bra system. Det är det vi vill arbeta med. Jag vet att de rödgröna inte tycker om det, men jag litar mer på än på Socialdemokraterna i det här ärendet. är det är ingen gymnasiedebatt, men jag vill ändå säga att vi har skärpt kraven för att komma in på gymnasiet från tre ämnen till åtta ämnen på yrkesprogrammen och från tre ämnen till tolv ämnen på studieförberedande program och har sagt att när man lämnar gymnasiet ska det ställas krav i alla ämnen, matte, svenska och engelska. kunde man undanta ett ämne. Det kan man inte . Man ska ha en gymnasieexamen för att få en grundläggande allmän högskolebehörighet. Men detta spelar ingen roll för er. Ni envisas med att killar och tjejer på fordonsprogrammet ska ha högskolebehörighet. Även om bara får slutbetyg är anställbarheten , fick jag i förrgår höra av , som är professor. De ska ut i arbetslivet! Det är viktigt att ställa krav på de utbildningar som verkligen är studieförberedande och högskoleförberedande. Det är det som ytterst kommer att avgöra kvaliteten på högskolans utbildningar. 23 (C): I går fick en artikel ur Universitetsläraren på webben spridning på sociala medier. Det var en universitetslektor som heter som hänvisade till ett debattinlägg i , som man kallade för ett veritabelt nödrop. Där skrev man att svenska studenter inte har det viktigaste redskapet för att tillgodogöra sig en humanistisk utbildning. De har nämligen inte språket. Dessutom hävdade man att universitetslärare numera förväntas tillhandahålla busstidtabeller till sina studenter. Man pekade då på att vi curlar våra unga alltför mycket. Som ung och före detta student det var ungefär jag slutade studera på deltid och även som politiker i utbildningsutskottet blir jag såklart orolig när jag läser detta.