prot · H10948 · 2013-12-17 00:00:00 — Här finns anledning till oro för alla dem som vill följa i fotspår. När jag läser oppositionens förslag kan jag inte dra någon annan slutsats än att om det blir ett maktskifte kommer lärlingssystemet och lärlingsreformen att hotas. När S, V och MP kräver att alla som går en gymnasieutbildning också ska få högskolebehörighet innebär det att man slår undan benen för lärlingsutbildningar. Vad är alternativet? Jo, ska man se till att en lärling, som egentligen ska ha halvtid ute på en arbetsplats, blir högskolebehörig måste man lägga till rätt många timmar av undervisning i skolan , eller ytterligare år därefter. Ett annat alternativ är att sänka kraven för högskolebehörighet. Då ska alla elever, också de som går på andra program, ha krav på högskolebehörighet. Det ska då också passa en lärling som har skolförlagd tid. Problemet är att det inte går att lösa det där. Ingen av de vägarna är användbar. Man kan inte sänka kunskapskraven på de högskoleinriktade programmen. Man kan inte heller öka undervisningstiden för lärlingar, för då kommer fler att slås ut från skolan. Det innebär sammantaget att om oppositionen skulle vinna nästa val, eller valet därpå, skulle lärlingsreformerna försvinna. säger , fru talman, att man vill både och. Jag skulle vilja hävda att det är ytterligare ett bevis på att Socialdemokraternas politik lider av svår inkonsekvens. I själva verket slås man ibland av att det enda som är konsekvent i oppositionens jobbpolitik är att den är just inkonsekvent. Man vill att fler unga ska få jobb, och gör man det dyrare att anställa unga. Man höjer restaurangmomsen, som uppenbart har gett fler ungdomar jobb. Man vill ha långsiktighet men presenterar en budget som bara innehåller i taget. Man vill omöjliggöra lärlingar som man tycker att lärlingar är bra. Man vill minska arbetslösheten men försvåra för företag att växa. Man vill att fler ska jobba men motarbetar varje tendens till arbetskraftsutbudspolitik. Så skulle jag kunna fortsätta. Bara inkonsekvensen är konsekvent i Socialdemokraternas jobbpolitik. Den stora utmaning vi nu står inför är egentligen att se till att vi kan ha en framgångsrik dynamisk ekonomi i som klarar en tuff global konkurrens, som samhället håller samman. Jag tror att det då är viktigt att man har lägre trösklar in på arbetsmarknaden, har en modern syn på trygghet på arbetsmarknaden och lägger mycket kraft på att underlätta social rörlighet. Jag är övertygad om att det behövs en mycket aktiv arbetsmarknadspolitik, men i så fall måste den vara aktiv, inte på det gamla sättet utan på ett modernt sätt. Vi behöver en aktiv arbetsmarknadspolitik som är modern. Det handlar om tre delar. Det handlar om att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden så att fler kan komma in och fler kan få en chans att försörja sig själva, genom lärlingar, genom fler entréjobb som inte kräver så lång erfarenhet eller så lång utbildning, genom fortsatta skolreformer så att fler klarar skolan, genom fler integrationsreformer så att fler snabbt kan försörja sig själva och genom en fortsatt liberal arbetsmarknadspolitik. Det handlar också om trygghet i förändring. Vi behöver en a-kassa som omfattar fler. Jag tycker att det var väldigt bra att Arbetsförmedlingen i går sade att unga ska flytta dit där det finns jobb. Problemet är att alla inte omfattas av a-kassan, och därför kan man inte ställa den typen av krav. Därför måste också kommunerna vara tydliga med att det är viktigare att ungdomar får jobb än att de bor kvar i den kommun där de bor . Det handlar dessutom om ökat stöd i omställning. vill förändra turordningsreglerna i LAS så att kompetens blir viktigare än anställningsår. Det måste göras som det finns ett trygghetspaket som innebär att folk får en a-kassa som är hyfsad i inledningsskedet och får mer stöd i omställningen om man vill byta riktning mitt i livet. I denna budget tar alliansregeringen ytterligare steg i en politik som ska förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Jobbskatteavdraget gör att arbetskraftsutbudet ökar. Det driver på jämställdheten. Det gör att människor får ökad självständighet. Allt detta är väldigt viktigt. Arbetslöshetsavgiften tas bort efter en överenskommelse med parterna, och det är bra. Vi kommer att få fler arbetsförmedlare med inriktning på att unga ska få hjälp in till arbete. Det är väldigt bra. Vi får fler utvecklingsanställningar på som gör att de som står långt ifrån arbetsmarknaden får chansen att visa vad de kan, vilket är väldigt bra. Vi får också nya yrkesintroduktionsanställningar. Där underlättar staten tillsammans med parterna för unga människor att få ett första jobb. är det viktigt att de första fyra fem avtalen som finns centralt omvandlas lokalt till riktiga jobb. är detta helt rätt. Ungdomar måste ha en chans att ta sig in på arbetsmarknaden även om det innebär att de har lite lägre lön i inledningsskedet. De reformer som alliansregeringen prioriterat har inneburit att arbetsmarknaden fungerar bättre. Arbetsutbudet har ökat kraftigt. Det är viktigt. Det kan innebära att statistiken försämras på kort sikt. När det är fler som vill ha jobb ser det ut som att det är fler som är arbetslösa. Men alternativet att sjukskriva eller förtidspensionera människor av arbetsmarknadspolitiska skäl är sämre, därför att ju fler som söker jobb, desto fler kommer att få jobb. Ju fler som har jobb, desto mer stärks välståndet och välfärden i . Det är inget alternativ att minska arbetskraftsutbudet för att få bättre statistik när det gäller arbetslösheten. De som söker jobb får nämligen jobb förr eller . Tyvärr tar det för en del, och där måste vi lägga mer kraft på att underlätta för dem som står långt ifrån arbetsmarknaden att få ett första steg in. debatterar vi i denna kammare utgiftsområde efter utgiftsområde utan att koppla samman saker. Jag tror att det är ett misstag. Framgångar inom arbetsmarknadspolitiken hänger intimt samman med framgångar för den ekonomiska politiken, socialförsäkringspolitiken, näringspolitiken, skattepolitiken och kanske framför allt på lång sikt utbildningspolitiken. Att missköta statsfinanserna eller minska drivkrafterna till arbete får stora negativa effekter på arbetsmarknaden. Att sköta utbildningspolitiken på ett felaktigt sätt gör att unga får svårare att få jobb. För , som jag träffade, var lärlingsutbildning vägen in på arbetsmarknaden. Hon är nöjd med sitt yrkesval, och hon är nöjd med utbildningen. Hon vet att hon har bra kontakter på arbetsmarknaden när utbildningen är färdig. Det är viktigt att fler får den chansen. behöver en politik för att jobben ska bli fler – och komma fler till del. En sådan politik har regeringen. En sådan politik har inte oppositionen. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag. (Applåder) I detta anförande instämde (FP). 95 (S) replik: Låt mig börja med att göra en rättelse i mitt anförande. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna under punkt 3 och punkt 6. Det är reservation 2 och reservation 8. Det var intressant att lyssna till . Han sade att ju fler som finns i arbetsför befolkning och ju fler som aktivt söker arbete, desto fler jobb skapas. Jag har precis samma uppfattning. Det är den uppfattning som de allra flesta har och som jag tror att forskningen brukar dela. Jag föreslår att tar ett samtal med ordföranden i arbetsmarknadsutskottet, som här hävdade någonting annat, nämligen att det inte finns ett samband mellan antalet personer i arbetsför ålder som söker arbete och hur många jobb det finns. Jag tänkte ställa en fråga till , och det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Jag läser majoritetens resonemang i betänkandet. Först säger man att utskottet har redogjort för att internationell forskning entydigt visar att höjd ersättningsgrad i arbetslöshetsförsäkringen generellt ökar arbetslöshetstiden. Sedan säger utskottet att man vill betona att svaret på hur man ska göra avvägningen i arbetslöshetsförsäkringen inte kan sökas i forskningslitteraturen. Därefter säger man att det i ett läge med svag konjunktur och hög nivå på arbetslöshet och långtidsarbetslöshet vore riskfyllt och fel att förstärka arbetslöshetsförsäkringen. Jag vill fråga: Vad menar egentligen? Finns det någon forskning att luta sig mot, ska man i så fall luta sig mot den när det gäller arbetslöshetsförsäkringen? Och när ska man höja a-kassan om inte när det är lågkonjunktur och hög arbetslöshet? 96 (FP) replik: Först: Det är rätt att öka arbetskraftsutbudet, men det är inte enkelt att få alla människor i jobb. Det som vi ser nu i utvecklingen av svensk arbetsmarknad är att fler människor tillhör de grupper som traditionellt sett har väldigt svårt att ta sig in på arbetsmarknaden och har väldigt svårt att få jobb. Det handlar om människor med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga. Det handlar om människor som har kommit till , som ibland har en mycket trasslig bakgrund. Det handlar om ungdomar som inte har varit framgångsrika i skolan på det sätt som oftast nämns när man ska vara framgångsrik i skolan, eftersom de inte har klarat gymnasieskolan. En del av dem har slagits ut under den gymnasieskola som var en av arkitekterna till. Det var verkligen en utslagningsmaskin. Men det är ändå rätt att på lång sikt – det går inte snabbt och är inte enkelt – se till att så många som möjligt finns på arbetsmarknaden och söker jobb. Om man inte söker jobb minskar ju chansen betydligt att få jobb. När det gäller a-kassan skriver vi i betänkandet att forskningen säger att en generellt höjd a-kassa kan ge de effekterna. linje är egentligen att det viktigaste är att höja a-kassan i inledningsskedet och sedan ha en tydlig avtrappning. Vi ser ju hur arbetsmarknaden förändras, hur viktigt det är att man har en trygghet i förändringen, att man kan byta från ett jobb till ett annat och att man också har en chans att leva på ersättningen. Jag tror att det skapar ökad rörlighet och ökad trygghet för människor, och trygghet är viktigt. Det är inte alldeles enkelt att säga – forskningen är inte helt entydig, och det är väl ganska skönt att all forskning inte är det – exakt vilka effekterna blir, för det spelar naturligtvis roll hur det ser ut i omvärlden, vilka jobb som finns och vilka chanser som finns att gå vidare men också hur andra system är utformade. Exakt vad forskningen säger kring hur a-kassan ska se ut tror jag inte att man kan lyfta från en lärobok till verkligheten. Min fråga till är: Varför slår ni undan benen för lärlingsreformen? 97 (S) replik: Låt mig börja med det sista: Vi slår inte undan benen för lärlingsreformen. Jag vill säga att jag uppskattar inlägg. Jag tror att vi delar synen i mångt och mycket, när det gäller både arbetslöshetsförsäkringen och vikten av en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är rätt att få fler i arbetskraften och fler som aktivt söker arbete, och det är inte lätt att få alla i jobb – jag delar helt den uppfattningen. Därför är det så viktigt hur man utformar arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken, för det är steget för att höja värdet för att människor ska kunna ta de lediga jobb som finns. Där tror jag att vi kanske har en hel del som förenar oss. Det tror jag att vi har också när det gäller synen på arbetslöshetsförsäkringen. Jag delar helt uppfattningen att man inte kan se enskilt till vilken effekt höjd ersättning ger, utan det måste ses tillsammans med andra insatser som man gör på arbetsmarknaden. Det är komplext hur man får en väl fungerande arbetsmarknad och rymmer aldrig bara en beståndsdel. Jag vill komma tillbaka till den bedömning som ändå är en del av, som en del av regeringsunderlaget här i . Man säger att det är olämpligt att höja a-kassan när det är svag konjunktur och hög arbetslöshet. Då är det lätt att dra slutsatsen: Om man hade stark konjunktur och låg arbetslöshet skulle man ha hög ersättning i a-kassan. Men där tror jag att det finns ganska bra stöd också i forskningen för att säga att det är precis då man kan ställa ganska stora krav på att människor ska ta de lediga jobben. Men om det inte finns lediga jobb och det är dålig konjunktur måste människor ha något att leva av. Hur hänger det här ihop egentligen? 98 (FP) replik: Det är naturligtvis inte alldeles enkelt att göra avvägningen mellan drivkrafter till jobb och den trygghet som människor måste känna mellan jobben. Det viktigaste då är att se till att vi har en politik som skapar fler jobb. En modern syn på trygghet i arbetslivet tror jag i grunden måste handla om att man känner att svensk ekonomi klarar av att skapa nya jobb: När jag blir av med det nuvarande jobbet finns det en chans att få ett annat. Ett annat steg i den tryggheten måste vara att under den korta omställningsperioden ha en hyfsad ersättning från a-kassan och att fler skulle omfattas av a-kassan, som det finns stora chanser att få stöd i omställningen när man byter från ett yrke till ett annat. Men, fru talman, jag och är inte överens. Jag gör kopplingen till en generös inställning till omställning som jag vill göra svensk arbetsmarknad mer flexibel. Vi behöver förändra turordningsreglerna. För del är det viktigt att göra kopplingen att när vi förändrar turordningsreglerna, värderar upp kompetens och värderar ned anställningsår, är det rimligt att också göra en mer generös a-kassa. säger att de inte slår undan benen för lärlingar. Jag skulle verkligen uppskatta om Socialdemokraterna satte sig ned och gick igenom sina åsikter på detta område, för de är oförenliga. Man kan inte både säga att alla lärlingar ska ha halva tiden ute på arbetsplatsen och säga att alla lärlingar ska bli behöriga till högskolan. Då måste man antingen utvidga lärlingsundervisningen ganska radikalt, förmodligen 30–i antalet undervisningstimmar, eller sänka kunskapskraven för alla andra i gymnasieskolan. Vilken väg väljer Socialdemokraterna? Det skulle jag vilja veta. 99 (V) replik: hör vi igen exempel på det som jag tog upp i mitt anförande, nämligen en politik som väldigt mycket baserar sig på ekonomisk teori men ser väldigt lite på hur den teorin fungerar i verkligheten. I det här fallet handlar det om lägstalöner och ungdomar, hur man kommer in, trösklar och så vidare. Det finns länder där man har väsentligt mycket lägre lägstalöner och större lönespridning än i , till exempel . Dels är det lägre lägstalöner, dels har lägstalönen fallit relativt den genomsnittliga lönen. Det borde vara jättebra. Det borde ha lett till en ökad dynamik på den amerikanska arbetsmarknaden. Det borde också visa sig att länder – inte bara utan generellt sett – som har lägre ingångslöner för till exempel unga har lägre arbetslöshet och högre sysselsättning. Men det är ju inte så. Om man kan se något mönster är det snarare det motsatta. Det är sådant som man kan utläsa ur den faktiskt existerande statistiken. Det som däremot sker – och som man kan se att det här leder till – är att det blir vanligare att man har större fattigdom, det vill säga större andel working poor, alltså folk som har ett jobb men ändå inte klarar sig särskilt bra, och att man får fler arbeten av en typ som är lågproduktiva och ger låga löner. Är det en bra utveckling? Är det något som är visionen för hur svensk arbetsmarknad ska utvecklas, enligt ? 100 (FP) replik: Nej, det är det inte. Jag tror inte att det finns acceptans i något parti eller i någon del av det här landet för att vi skulle ha working poor i . Jag tror inte heller att det finns någon acceptans för att vi ska ha så höga trösklar in på arbetsmarknaden att många människor inte kommer in. Jag tror att de allra flesta i tycker att det är viktigt att vi värderar människor, att de får en chans till jobb, att människor får en chans till egen försörjning, att människor får en egen inkomst och därmed den frihet som det innebär. Det vi gör nu från alliansregeringens sida är till exempel YA-jobben, som innebär en sänkning av ingångslönerna, eftersom man under 20–av tiden också pluggar och lär sig yrket mer teoretiskt. Det är en intressant reform. Jag tror att vi måste göra mer på det sättet. inställning är också att man på andra områden kan fundera på om det inte går att sänka trösklarna, till exempel genom att lönekostnaderna sänks. Det tror jag måste kopplas till en ökad satsning på social mobilitet. Fler måste få chans att få in en fot på arbetsmarknaden, men det måste sedan vara väldigt enkelt att promenera vidare. Det handlar om höga ambitioner för social mobilitet. Det handlar om höga ambitioner på utbildningsområdet. Det handlar om höga ambitioner för att fler ska få chans att försörja sig själva. Man måste också fråga sig vad som är alternativet. Om i sin granskning av forskningen så tydligt finner att det inte är någon lösning med lägre trösklar, skulle då högre trösklar in på arbetsmarknaden göra att fler människor får jobb? Är det därför som och oppositionen vill höja kostnaderna för att anställa unga och på andra sätt krångla till det för företagen? Är det er inställning att om det blir krångligare och dyrare att anställa folk blir det fler jobb i ? 101 (V) replik: Det är glädjande att det inte finns någon acceptans i för en ökning av låglönejobb och working poor. Men det är synd att det finns en acceptans för att föra en politik som leder till det. Det är det som vi diskuterar här . Det som är problemet här är att vi diskuterar trösklar i en betydelse som du, , menar är ordentliga villkor och okej löner på arbetsmarknaden. Det är inte det som är trösklar . Trösklarna för människor för att komma in på arbetsmarknaden är om de har fel utbildning, om de saknar utbildning och mycket ofta att det helt enkelt inte finns jobb. Det är trösklarna. Frågan är därför: Vill man ha en utveckling där man ändrar arbetsmarknadens karaktär så att det blir fler arbeten med lägre kvalifikationer, lägre löner och lägre produktivitet men sammantaget ändå inte fler i sysselsättning, en högre sysselsättningsgrad och lägre arbetslöshet? Det är så alternativen har sett ut i verkligheten. Jag menar inte att sysselsättningen kommer att öka om man generellt sett höjer lönerna. Men det som vi ser är att de länder som har valt en höglönestrategi, alltså goda arbetsvillkor och en produktivitetsdrivande lönenivå, har lyckats bättre. Men för länder som har satsat på en stor andel låglönejobb och jobb som kräver mindre av människor har det inte gått särskilt bra för. Detta borde vara ganska okontroversiellt i ett land som som har varit ett av de länder som har lyckats mycket väl med detta. har inte svarat på frågan: Vilka är det som ska leva med dessa låga löner? Hur länge ska de göra det? Det som vi ser är nämligen att de som har dessa låga löner får slita med dem , och vi vet att de lever med mycket små marginaler. Det kom en rapport från Arena som visar att om man sänker ingångslönerna för dem med de lägsta lönerna får man folk som får minusmarginaler, det vill säga som det kan gå riktigt dåligt för. 102 (FP) replik: Jag talar för dem som inte har någon lön, för dem som står utanför arbetsmarknaden, för dem som finns i de grupper som växer och som står långt från arbetsmarknaden. Jag funderar mycket på hur vi ska se till att dessa människor får ett första jobb. Hur ska vi se till att de får en chans att försörja sig själva? Hur ska vi se till att de får den frihet och självständighet som det innebär att få en lön in på kontot ? Dessa människor är ganska många i . De är för många. Då måste vi som har ett politiskt engagemang fundera på om vi ska hjälpa dem och i så fall hur. Mitt svar är: Ja, vi ska försöka underlätta för människor att ta sig in på arbetsmarknaden. Förhoppningsvis ska de befinna sig i arbete med låg lön för att sedan komma in i andra jobb. Men alternativet att ställa dem helt utanför arbetsmarknaden är inte bättre. har varit och är ett land som satsar på hög produktivitet och på högt kunskapsinnehåll. är ett av de länder i världen som satsar mest på forskning och hög utbildning och som satsar mest på att få mer av innovation och utveckling i ekonomin. Det ska vi fortsätta med. måste man som politiker också fundera på de svåra uppdragen, och det vet jag att , som är en intellektuell politiker, gör. Och det svåra uppdraget är: Hur kombinerar man dessa saker? Hur ser man till att är en intressant kunskapsekonomi i en global värld som klarar att locka till sig de mest produktiva och kunniga människorna? Hur ser vi till att är ett land som får företag att flytta sina huvudkontor hit? Hur klarar vi den konkurrensen som vi inte stänger ute de människor som inte hinner med i tempot? Det är den lösningen som jag söker efter. Därför säger jag att vi fortsatt ska satsa på en produktivitets- och kunskapsekonomi men att vi också ska se till att de som står utanför får en chans att ta sig in på arbetsmarknaden för att kunna försörja sig själva. Detta får vi binda ihop med höga ambitioner på utbildningsområdet och höga ambitioner när det gäller social mobilitet. 103 (C): Sysselsättningen på den svenska arbetsmarknaden fortsätter att öka. 4 786 000 personer i åldrarna 15–var sysselsatta enligt SCB:s statistik, vilket är en ökning med 51 000 personer jämfört med samma kvartal 2012. Ökningen gäller såväl kvinnor som män. Motsvarande siffra för var 4 530 000 personer. Det innebär att 256 000 fler människor går till arbetet i än när Alliansen tillträdde. Antalet arbetade timmar har ökat med till . Sysselsättningsgraden, alltså hur stor del av befolkningen i arbetsför ålder som arbetar, är . Det är näst högst i EU i åldrarna 15–. Om vi bara mäter i åldersspannet 20–64 är vi till och med bäst i EU. Allt tillsammans visar på förbättring. Förbättringen är särskilt anmärkningsvärd och glädjande mot bakgrund av den allvarliga lågkonjunktur som följde på finanskrisen och som kraftigt har påverkat och påverkar världen och . I minskar dessutom de åldersgrupper där flest yrkesarbetar. Självklart påverkar även det sysselsättningsgraden. tillhör de länder i EU som har lägst andel långtidsarbetslöshet. Den senaste mätningen är . Risken för att en person ska bli långtidsarbetslös ökar om personen varit inskriven som arbetslös och fått socialbidrag. Risken minskar dock om personen varit sysselsatt. Vad tror vi då om framtiden? I Arbetsförmedlingens prognos görs bedömningen att sysselsättningen kommer att öka med 116 000 personer , att jobben kommer främst inom den privata tjänstesektorn och att arbetslösheten kommer att minska från till 2015. Arbetsmarknadsprognosen visar ett fortsatt stort tillskott av personer i arbetskraften – 91 000 personer . Det är en viktig förutsättning för att sysselsättningen ska kunna öka i hög takt. Arbetsförmedlingens intervjuundersökning visar att arbetsgivarna tror på en starkt ökad efterfrågan på varor och tjänster som rekryteringsplanerna är positiva. De offentliga arbetsgivarna är liksom tidigare försiktigare med att anställa personal. SCB anser att arbetskraftsundersökningen för sammantaget tyder på ett förbättrat arbetsmarknadsläge jämfört med utvecklingen . Mätningen visar enligt SCB på en oväntat stark utveckling av såväl antalet arbetade timmar som antalet sysselsatta, i synnerhet bland unga. Även arbetslösheten och arbetskraften uppvisar en positiv trend. När oppositionen säger att det är hög arbetslöshet och Alliansen säger att det är fler sysselsatta än någonsin finns det sanning i båda påståendena. Vi är på rätt väg från en hög nivå. Siffrorna pekar i rätt riktning. Därför är det bra att regeringen i budgetpropositionen föreslår en mängd åtgärder som stimulerar hushållens ekonomi, skapar nya och bredare vägar för ungdomar in på arbetsmarknaden och förbättrar förutsättningarna för långtidsarbetslösa att komma i arbete. Det är rätt tid nu att förstärka och stimulera. Jobben är grunden för hela samhällets utveckling: för jämlikhet, jämställdhet, välfärdens finansiering, förebyggande av utanförskap och inte minst för tillväxt i hela landet. Eget arbete är fundamentalt för såväl frihet som trygghet för den enskilde.