prot · H10941 · 2013-12-06 00:00:00 — Allt oftare handlar det om att man inte har samma möjligheter som de flesta andra barn tar för självklart. Att leva i en familj som har det dåligt ställt påverkar ofta barnets hela vardag. Rent statistiskt är det då större risk att bli mobbad och att få sämre resultat i skolan. Man har också färre möjligheter till en aktiv fritid än ett barn från en familj med stabil ekonomi. Barnen begränsas bland annat av att avgifter för fritidsaktiviteter, bussbiljetter och dyr utrustning är en omöjlighet. De kan inte följa med sina vänner på biobesök eller ta en fika, och de kan därför hamna utanför gemenskapen. har ingen officiell definition på fattigdom. De barn som räknas som fattiga enligt lever i en familj som antingen har låg inkomststandard – alltså så låg inkomst att pengarna inte täcker nödvändiga kostnader – eller får försörjningsstöd. En kvarts miljon barn lever i fattigdom, det vill säga av alla barn i . Bakom siffror och procentsatser finns det barn som diskrimineras för att föräldrarna inte har tillräckligt med pengar. Föräldrarna vill men kan inte ge barnen det som de behöver. Dessa barn och deras föräldrar har väldigt liten valfrihet. Barn tillbringar under sina första år betydligt mer tid med sina mammor än med sina pappor. Uttaget av föräldraförsäkringen är ojämställt, det vet vi alla. När jag gång på gång här i kammaren har hört argumentet att politiken inte ska lägga sig i hur föräldrarna väljer att dela föräldraförsäkringen blir jag fundersam över hur man resonerar. Tror man att det är en valfrihet när man följer normer som är rotade långt tillbaka med mammor som huvudförälder och pappor som familjeförsörjare? Tror man verkligen att svenska byggnadsarbetare är mindre intresserade av att vara en aktiv del av barnens första tid än vad tjänstemännen i är? Tror man att jobbaren på väljer att ta ut färre dagar av föräldraförsäkringen än tjänstemannen på kontoret därför att papporna på golvet har ett mindre intresse av att vara med sina barn? Eller tror ni att det finns ett uns av sanning när jag påstår att det är invanda mönster och gamla normer som råder? När vi debatterade föräldraförsäkringen fick vi som alltid lyssna på argument om att familjen alltid väljer bäst själv. stred ju i och för sig den diskussionen och det beslutet mot den fullständiga valfriheten, att familjen ska välja själv, eftersom vi där var överens om en begränsning, max efter barnets fyraårsdag, så riktigt konsekvent är ju inte borgerligheten. Men vi får som sagt alltid lyssna till att familjen själv avgör bäst. Det finns nog ingen i denna kammare – det är jag helt övertygad om – som har en annan syn på föräldraförsäkringen än att den är till för barnen. Vi har en generös föräldraförsäkring i detta land eftersom vi alla tycker att det är en oerhört viktig prioritering att ge föräldrar möjlighet att knyta an till sina barn under barnens första tid. Men så fort vi börjar prata om det ojämställda arbetslivet börjar andra prata om barnens rätt. För mig och för oss socialdemokrater är det självklart att vi vill se en modern familjepolitik, där barnen har samma rätt till båda sina föräldrar. För mig och för oss socialdemokrater är det självklart att vi vill se en arbetsmarknad där män och kvinnor jobbar under samma villkor, med lika lön, med lika möjligheter till heltid, med möjlighet till karriärvägar och med en sjyst arbetsmiljö, oavsett om man är man eller kvinna. Vi tror att ett jämställt föräldraskap påverkar arbetslivet, och vi är helt övertygade om att arbetslivets villkor också påverkar familjer och barn. Så även om det finns de i denna kammare som vill påstå att barnens och familjens situation inte ska blandas samman med arbetslivet så ser det ut så i verkligheten. Fattiga barn har fattiga föräldrar. Inte sällan är det ensamstående föräldrar eller föräldrar som har deltidsarbete. Det kan vara föräldrar som saknar jobb eller föräldrar som är utförsäkrade. En modern familjepolitik formar vi bara om vi ser verkligheten så som det är. behöver breda överenskommelser med reformer som ger barn rätt till båda sina föräldrar och en politik som sluter klyftor, så att alla barn får förutsättningar för ett bra liv. har varit tydligt. På sin stämma sade man att föräldraförsäkringen ska delas jämställt och att vårdnadsbidraget ska avskaffas. Jag ser fram emot att vi i denna kammare kan bli överens om nästa steg mot en jämställd föräldraförsäkring och ett avskaffande av vårdnadsbidraget. För inte kan väl samverkan med KD vara viktigare än jämställdheten? Herr talman, så här har jag passat på att skriva en önskelista. Den blev ganska lång, men jag väljer att bara att nämna en liten del: höjda barnbidrag, höjda studiebidrag, höjt underhållsstöd, höjt tak i den tillfälliga föräldrapenningen, en jämställd föräldraförsäkring, en jämställd arbetsmarknad, avskaffade vårdnadsbidrag och avskaffad barnfattigdom. Även om tomten finns och vill oss gott tror jag att det krävs en ny regering för att min lista ska kunna uppfyllas. De flesta av förslagen finns färdigfinansierade i vår budget och kostar väsentligt mindre än jobbskatteavdrag eller restaurangmoms. Politik är att välja. Jag står givetvis bakom alla S-reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 36. 107 (MP): Jag står självfallet bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 33, 34 och 36. är det jul, och är det många föräldrar som oroar sig över hur de ska få ekonomin att gå ihop. Hur ska de ha råd med det julfirande som andra tar för en självklarhet? Hur ska julklapparna betalas? Hur ska julbordet leva upp till namnet? Ekonomisk utsatthet är något politiken borde ägna större uppmärksamhet åt i vårt land. Den ekonomiska familjepolitiken har betydelse för att omfördela resurser och minska klyftor. Dess värre har den omfördelande effekten minskat . Detta är något som inte bara vi i oppositionen säger, utan det bekräftas också i för den ekonomiska familjepolitiken som kom . Den är ett svar på ett regeringsuppdrag, och i den rapporten finns en hel del intressant. Jag rekommenderar er att läsa den om ni inte redan har gjort det. Bilden bekräftar det vi har läst förut från bland annat . Det är stora skillnader i villkor mellan olika hushåll. Andelen ekonomiskt utsatta är mycket högre bland ensamstående än bland sammanboende, och andelen ekonomiskt utsatta är också högre i hushåll med flera barn än i hushåll med färre barn. Här är några talande exempel från den nämnda rapporten som gäller perioden –2011. Bland ensamstående med minst två barn var ekonomiskt utsatta under dessa år, och var ekonomiskt utsatta under mer än halva perioden. Bland sammanboende utan barn var det bara – bara och bara, men relativt sett är det färre – som var ekonomiskt utsatta , och var ekonomiskt utsatta under mer än halva den perioden. Det är alltså stor skillnad om man har barn eller inte har barn och hur många barn man har. Regeringen gör enligt mening insatser med ett alltför snävt perspektiv. En samordnad analys och politik som berör ett flertal politikområden behövs. Det har vi tjatat om under hela mandatperioden. Den omfördelande profilen i den ekonomiska familjepolitiken har successivt avtagit under det senaste årtiondet. Målet för ekonomisk familjepolitik måste återigen bli att ge barn i ekonomiskt utsatta hushåll stöd och att motverka ekonomiska orättvisor. Målet för utgiftsområde 12 bör revideras så att det framgår att den ekonomiska familjepolitiken dels kan motverka ekonomiska orättvisor, dels kan verka för jämställdhet. Målet måste vara att skillnaderna i ekonomiska villkor mellan familjer med och utan barn ska minska och att jämställdheten mellan könen ska uppmuntras inom ramen för den generella politiken. Jämställdhet mellan föräldrar kan uppmuntras exempelvis genom att man avskaffar det kommunala vårdnadsbidraget, som nämndes här, eller genom att man inför en tredelad föräldraförsäkring, eller bägge delarna. På så vis förbättras mammornas situation på arbetsmarknaden liksom pappornas förutsättningar att vara närvarande i sina barns vardag. Reformer riktade till ensamstående är av särskild vikt, och vi vill därför höja underhållsstödet med . har det endast höjts med , och var och en förstår att värdet urholkas. Vi föreslår vidare, utöver den satsning regeringen gör på bostadsbidraget, att en höjning av det så kallade taket görs. Fler hushåll kommer därmed att omfattas av rätten till bostadsbidrag. har tidigare lagt förslag om att regeringen borde ta fram en nationell handlingsplan mot barnfattigdom. Utskottets majoritet hänvisar i betänkandet till regeringens mening: att det är viktigt att se den ekonomiska familjepolitiken i ett större sammanhang. Man anför bland annat att arbetslöshet eller brist på heltidsarbete samt låg utbildning kan vara orsaker till en låg ekonomisk standard. Man skriver därför: Lösningarna på dessa problem finns däremot inte inom den ekonomiska familjepolitiken utan inom andra områden, såsom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken samt samhällsekonomin i stort. Det kan man ju tycka. Men jag vill påstå att majoriteten i utskottet helt har missförstått vårt förslag om en nationell handlingsplan mot barnfattigdom. Läs gärna reservation nr 34 återigen! Själva poängen bakom att vi miljöpartister menar att detta behov finns är just att frågan är så komplex att man inte bara kan hantera den inom ett specifikt utgiftsområde. Vi vill ta ett helhetsgrepp om uppväxtvillkoren för våra barn. samlade budgetförslag innehåller därför förslag också på andra politikområden än enbart den ekonomiska familjepolitiken. Den kanske absolut viktigaste framtidssatsningen är att ge varje barn en ärlig chans i skolan. Situationen i den svenska skolan är mycket ojämlik. Det visar inte minst den presenterade PISA-undersökningen. Vi måste vända denna utveckling för att kunna bryta det sociala arv där arbetslöshet och sociala problem cementeras. Vi skulle vilja se mer av socialliberalism i det borgerliga blocket – vi har sett för lite av det, tycker vi. Varje individ måste mötas med uppmuntran, respekt och en tilltro om att kunna lyckas. Vårt land kan vara ett framgångsrikt land också , men då måste vi ta till vara talanger hos alla barn – med extra resurser till dem som saknar studievana i familjen liksom en generellt förstärkt elevhälsovård för att fånga upp de ohälsoproblem som finns och som i vissa fall är växande. En väl fungerande och flexibel barnomsorg är en förutsättning för att föräldrar ska få vardagen och ekonomin att gå ihop. Detta är också ett exempel på någonting som har direkt koppling i den helhet som vi vill se och som motiverar vår handlingsplan mot barnfattigdom. Kommunerna är inte skyldiga att erbjuda barnomsorg på obekväma tider. Detta skapar problem för föräldrar som arbetar kvällar, nätter och eller mycket . presenterade sin kanske största föräldraundersökning någonsin, med 227 000 tillfrågade, och det framgår att av föräldrar till barn i åldern har behov av omsorg under obekväma tider. Variationen är stor mellan olika föräldragrupper och mellan kommuner. Vi har som bekant en bostadssegregation. Behovet av omsorg på obekväma tider skiljer sig mellan olika föräldragrupper. Behovet är större bland ensamstående föräldrar och föräldrar som båda är födda utomlands, med de jobb där de är sysselsatta. Behovet av omsorg på obekväma tider varierar. I den kommun där behovet är störst anger av föräldrarna att de har behov av omsorg på obekväma tider, och i den kommun där behovet är lägst är det . Behovet är inte täckt , som vi ser det. Vidare redovisar rapporten att endast ett av tio barn med behov av omsorg på obekväma tider får hjälp genom kommunen. förekommer termen nattis i debatten. Men det stämmer inte riktigt, för det täcker inte in hela frågans dimension. Det vanligaste är vardagskvällar, och behovet , av nattis, är inte alls lika vanligt. anser att kommunerna ska tillhandahålla barnomsorg på obekväm arbetstid. Regeringen har efter oppositionens påtryckning börjat avsätta resurser för att öka tillgången, men vi tycker inte att det är tillräckligt. Men det tas steg, då Alliansen har fört upp frågan. Vi vill från MP satsa ytterligare resurser på stimulansbidrag för barnomsorg . Om kommunerna trots en ytterligare satsning på detta inte lever upp till det här tycker vi att lagstiftning måste övervägas. Kommunerna bör inte fortsatt ha rätt att förvägra omsorg utanför traditionella kontorstider. Avslutningsvis kan jag i den sista budgetdebatten för mandatperioden på det här utgiftsområdet konstatera att haft inflytande i viss mån, åtminstone i två sakfrågor. Det är dels avskaffandet av de så kallade VAB-intygen vid tillfällig föräldrapenning, som många föräldrar och lärare har tvingats administrera, dels höjningen av grundnivån i föräldraförsäkringen , som ni själva lyfter fram och som vi också har varit med om att driva på. Det är viktigt för dem som lever på marginalerna. Vissa steg har alltså tagits i en mer hållbar riktning, som vi ser det, men i alldeles för långsam takt. Tyvärr brukar statsrådet inte ha för vana att delta i debatten på detta utgiftsområde utan begränsar sig till utgiftsområde 10, och det är lite synd. Efter valet kommer vi förhoppningsvis att få en annan ordning, där man prioriterar utgiftsområde 12 lite högre, med en tydlig inriktning mot klyftor och för jämställdhet. Vår förhoppning är naturligtvis att politiken ska styras in på det efter riksdagsvalet. 108 (SD): Efter att ha tillbringat närmare här i kammaren är det inte utan att man avundas dem som har kunnat avlösa varandra – och vi är ju inte klara än på ett tag. En tidigare talare har påpekat att dålig ekonomi kan begränsa valfriheten, inte minst för barnfamiljer. Jag vill därför börja med att påpeka att satsar mer än regeringen , alltså 2014. Jag kommer i övrigt att bekräfta vissa tidigare uttryckta fördomar om att tala om valfrihet. När det gäller utgiftsområde 12, ekonomisk trygghet för familjer och barn, vill jag framhålla att betraktar sig och gärna vill bli betraktat som ett familjevänligt parti. Många av de nyheter som vi presenterade i vår höstbudget var riktade till just familjer, i synnerhet småbarnsfamiljer. Vi vill höja föräldraförsäkringen med över ½ miljard kronor jämfört med regeringen . Utöver det vill vi höja underhållsstödet, bostadsbidraget och graviditetspenningen. Under småbarnsåren behöver familjer kunna känna trygghet i att de kan leva och försörja sina barn på det stöd de får från samhället. Jag tror att det finns många som delar den uppfattningen. Vad vi dessutom inser är att det för barnfamiljer förutom pengar också handlar om tid – föräldrarnas tid för varandra och sina barn. Som ett resultat av det presenterade vi i vår senaste höstbudget flera nya satsningar för att skapa utrymme för just tid. För det första vill vi återinföra de allmänna kontaktdagarna. Det är inget nytt förslag; det har funnits i tidigare under olika perioder. Vi ser det dock som en viktig del i föräldrarnas delaktighet och inblick i förskolans och verksamhet. Kontaktdagar syftar till att en förälder till varje barn i åldern 6–erhåller en kontaktdag mot föräldrapenning, som exempelvis kan användas vid inskolning, klassbyte eller annan händelse där barnet kan behöva extra stöd. Bra insikt i barnets lärande ger också bättre förutsättningar för delaktighet och stöd från hemmet. För det andra vill vi inrätta vad vi kallar förskoledagar. Det är en helt valfri möjlighet, där en förälder i varje hushåll får rätt till fem dagars tjänstledighet om barnet är i åldern 1–och går i förskola. Syftet med det är att råda bot på problemet med sommarstängda förskolor. Föräldrar känner ibland både ovilja och oro inför att lämna sina barn på sommaröppna jourdagis med vikarier och annan för dem okänd sommarpersonal. I stället delar många föräldrar upp sina semestrar för att täcka de veckor då ordinarie förskola är stängd. Resultatet av det blir att de får en väldigt då hela familjen är tillsammans. Med det här förslaget finns möjligheten att utöka perioden tillsammans med . För det tredje vill vi utöka antalet dubbeldagar, det vill säga dagar då föräldrarna får vara föräldralediga tillsammans. får varje familj 30 sådana dagar per barn. Vi ser gärna en utökning . För det fjärde vill vi höja vårdnadsbidraget från dagens till . Det ger en större möjlighet för dem som vill vara hemma längre med sina barn innan barnen börjar på förskolan. Vårdnadsbidrag kan erhållas för barn i åldern 1–. Vi menar att samtliga kommuner bör kunna erbjuda det, vilket inte är fallet . För det femte vill vi utöka rätten till att arbeta deltid under barnets första från dagens till . Många föräldrar vittnar om svårigheter att få ihop familjepusslet med heltidsanställningar, hem och barn. Rätten till utökad deltid är – eller kan i alla fall bli – ett viktigt redskap för att öka flexibiliteten för familjerna. Som jag inledde med: är ett familjevänligt parti. Jag menar att de förslag som vi har redogjort för indikerar detta. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 37 och 41 i betänkandet och hänvisar i övrigt till mitt särskilda yttrande. 109 (V): Vi har varit här i kammaren i snart . Jag minns faktiskt inte riktigt om jag gjorde det i mitt förra anförande, så för säkerhets skull yrkar jag bifall till reservationerna 30 och 31. Jag passar på att yrka bifall till reservationerna 38 och 45 också så att det är gjort. Det finns skäl att upprepa att förlorarna med borgerlig politik framför allt är kvinnor. Inkomstklyftan mellan män och kvinnor har ökat sedan blev statsminister. Anledningen är bland annat att jobbskatteavdragen mest har gynnat välavlönade män. Kvinnor har oftare osäkra anställningar, deltidsarbete och jobb i sektorer som sliter på både den fysiska och den psykiska hälsan på grund av underbemanning. De blir därför oftare sjuka – och dessutom fattiga av låga ersättningar. Ingen annan enskild åtgärd, menar , skulle betyda lika mycket för jämställdheten mellan män och kvinnor som en tvådelad föräldraförsäkring. De senaste uppgifterna från , som visar att hälften av dagens kvinnliga pensionärer lever på fattigdomsgränsen, gör det ännu viktigare att få ett jämställt arbetsliv och ett jämställt familjeliv. Kvinnor tar ut drygt tre fjärdedelar av dagarna i föräldraförsäkringen. Det vet förstås arbetsgivarna. Arbetsgivarna gör sina rationella val och ser att det innebär en risk för frånvaro från jobbet om de anställer en kvinna i fertil ålder. Det innebär inte nödvändigtvis att arbetsgivarna medvetet vill diskriminera. Deras handlande beror på att de ogillar frånvaro. De handlar rationellt på basis av befintlig kunskap och även utifrån de föreställningar och normer som säger att det är kvinnorna som ytterst är ansvariga för barnuppfostran. På motsvarande sätt räknar arbetsgivare med att män som blir föräldrar ska jobba på i oförändrad takt och inte vara frånvarande för att ta hand om sina barn. Arbetsvillkoren på manligt dominerade arbetsplatser är inte heller alltid anpassade till att anställda också ska kunna ta föräldraansvar. Undersökningar från bland annat har visat att många arbetsgivare dessutom är direkt negativt inställda till att män tar ut föräldraledighet. De här förväntningarna och strukturerna återskapar det förlegade mönstret att hem och barn är kvinnors ansvar medan mäns huvuduppgift är att arbeta och försörja familjen. Ska vi kunna ändra det mönstret krävs en radikal förändring av det faktiska uttaget av föräldraledigheten och det dagliga ansvaret för barn och hemarbete. De enda större förändringarna i fördelningen av mäns och kvinnors uttag av föräldraledighet som åstadkommits sedan försäkringen infördes har skett som följd av ökad kvotering. Den första pappamånaden och den andra, som infördes , har tillsammans gradvis fått effekt . Men kan man säga att ökningen av pappors uttag mattats av något. Inte heller har regeringens jämställdhetsbonus som infördes under förra mandatperioden inneburit någon större ökning av mäns uttag av föräldraledighet. , , har publicerat flera rapporter om hur fördelningen av föräldraansvar och föräldrapenning kan påverka såväl inkomster som andra förhållanden för kvinnor och män. Att kvinnor generellt tar ett större ansvar för såväl barn som hem leder till en sämre löne- och inkomstutveckling. På lång sikt blir könsskillnaderna i lön , enligt IFAU. Inkomstskillnaderna blir ännu större och är efter första barnets födelse, och är skillnaden . Den som är föräldraledig får en lägre framtida lön, och det gäller både män och kvinnor. För kvinnor kan löneutvecklingen däremot påverkas positivt om pappan ökar sitt uttag. som pappan är hemma ökar den framtida lönen för mamman enligt samma undersökning. Att kvinnor dessutom har en högre sjukfrånvaro verkar också mest bero på att de tar större ansvar för familj och barn. På grund av sjukfrånvaron sjunker kvinnors inkomster ytterligare. Vi i anser att det är dags att ta konsekvenserna av vad vi nu vet och göra om föräldraförsäkringen så att den delas lika mellan föräldrarna. I de familjer som består av bara en förälder ska naturligtvis kunna tas ut av den föräldern. Den absoluta motsatsen till en jämställd föräldraförsäkring är vårdnadsbidraget. har vårdnadsbidraget funnits i , och det gäller föräldrar med barn från ett till . För kan man vårda sitt eget barn fram till dess att barnet är . Det är inte pensionsgrundande. Jag undrar hur många ensamma mammor som fixar hushållskassan med den budgeten. Det går naturligtvis inte, utan man måste se till att man har någon annan som man blir försörjd av, precis som det var . Reformen ökar kvinnors beroende av en partner som försörjer dem. De av föräldrarna som tar ut vårdnadsbidrag är främst kvinnor. Det är kvinnor med låg utbildning, kvinnor som är ej sysselsatta, det vill säga arbetslösa, unga mellan och kvinnor med utländsk bakgrund. Regeringens egen expertgrupp för studier i offentlig ekonomi har också konstaterat att vårdnadsbidraget är en fattigdomsfälla för invandrade kvinnor utan arbete och föreslår att bidraget tas bort. Vi tycker också att vårdnadsbidraget ska avskaffas. Det heter att människor måste få göra sina egna val och vara flexibla. Men jag undrar uppriktigt sagt hur denna önskan om valfrihet och flexibilitet rimmar med beslutet att begränsa familjers uttag av föräldraförsäkringen så att merparten måste tas ut i stället för som . Det är klart att det inte rimmar. Jag säger inte att man inte ska använda politiken för att förändra, men man kan inte säga att man bara är för flexibilitet när man inskränker på det här sättet. Regeringen har med stöd av dessutom motiverat detta med att det hindrar nyanlända kvinnors möjlighet att komma ut i arbetslivet. Det är ju inte där skon klämmer. Det är inget problem för någon att man kan ta ut föräldraledighet fram till dess att barnet är . I verkligheten har de flesta tagit ut det mesta långt . Redan när barnen är är det genomsnittliga uttaget av föräldrapenning . Inte heller invandrade kvinnor fängslas av föräldraförsäkringen. De flesta tar ut föräldrapenning i normal omfattning för barn som fötts i . Omkring 700 kvinnor tar ut fler än för barn som inte är födda i , barn som då i de flesta fall är . Här är det största problemet att männen inte tar ansvar för föräldraskapet i större utsträckning. Vi vet att de barnfamiljer som har det svårast ekonomiskt är de ensamstående, oftast mammor med barn, som har det absolut tuffast. Underhållsstödet har, som tidigare påpekats, inte höjts , och då med blygsamma . Det ligger på . vill höja det med och värdesäkra det genom att knyta det till prisbasbeloppet. Vi vet också att alla att tonåringar är dyrare, och därför vill vi höja det med ytterligare per barn och månad från det året barnet fyller . En sådan riktad höjning skulle göra verklig skillnad för de mest ekonomiskt utsatta, det vill säga de ensamstående mammorna i de flesta fall. Nej, det är inte konserverande och bakåtsträvande vårdnadsbidrag som familjer och barn behöver för ekonomisk trygghet.