prot · H00953 · 2013-01-17 00:00:00 — 1 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2012/13:FPM45 Förordning om tillämpning av mervärdesskatteregler om beskattningsland för elektroniska tjänster m.m. KOM(2012) 763 till skatteutskottet /13:FPM46 Förordning om jordbruks- och fiskestatistik KOM(2012) 724 till miljö- och jordbruksutskottet 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2012/13:199 Till Interpellation 2012/13:199 Hästnäringen i av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är flera utlandsresor. (C) Enligt uppdrag och rättschef 2012/13:200 Till Interpellation 2012/13:200 Utdelning av post och postservicen av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. (C) Enligt uppdrag 3 § Svar på interpellation 2012/13:150 om situationen i 1 Utrikesminister (M): Amineh Kakabaveh har frågat mig vad jag avser att göra för att förtrycket i ska få ökad uppmärksamhet av Europeiska unionen, och till exempel . Som interpellanten väl vet är detta frågor som vi ägnar betydande uppmärksamhet. Frågan om den bristande respekten för mänskliga rättigheter står högt upp på EU:s dagordning när det gäller . I vårt gemensamma namn görs regelbundet mycket tydliga uttalanden i denna fråga. har en pådrivande roll inom EU och FN för att uppmärksamma och försöka påverka situationen. Det gäller bland annat den bristande mediefriheten, inklusive internet, det successivt minskade handlingsutrymmet för det civila samhället och kvinnors allt sämre situation, och vi riktar skarp kritik mot den mycket omfattande användningen av dödsstraffet. Repressionen i vittnar om ett samhälle där regimen sätter sina egna intressen framför politisk och ekonomisk utveckling och rättsstatens principer. håller presidentval, vilket blir ytterligare ett barometerutslag för det politiska klimatet i landet. har situationen blivit alltmer allvarlig, med ett krympande spelrum för andra politiska krafter. Sedan den alltjämt försämrade situationen för mänskliga rättigheter i samband med det omstridda presidentvalet har EU infört sanktioner som riktar sig mot personer som är ansvariga för kränkningar av mänskliga rättigheter i . Sanktionerna innebär frysta tillgångar och reseförbud inom EU. omfattas 78 personer av dem. Vi ser inom EU över dessa sanktioner var tolfte månad. De innebär också förbud mot export av viss övervakningsutrustning och utrustning som kan användas för inre förtryck. Inom FN tog vi tillsammans med 2011 initiativ till den resolution som ledde till inrättandet av en FN-rapportör för situationen för mänskliga rättigheter i . Detta mandat förnyades med stöd från , och vi kommer att verka för en förlängning av mandatet . Den särskilde representanten har sedan sitt tillträde 2011 kartlagt MR-situationen i och rekommenderat reformer inom bland annat iranskt rättsväsen i tre olika rapporter. EU betonar kontinuerligt vikten av att samarbetar med honom. Han har ännu inte fått besöka för att diskutera sina rekommendationer med iranska företrädare. stöder också den årliga resolutionen om MR-situationen i som antas av tredje utskottet i . följer situationen i och har rekommenderat arbetsrättsliga reformer. Kommittén har särskilt behandlat ett klagomål från International Trade Union Confederation och International Transport Workers Confederation som rör påstådda förföljelser och trakasserier mot facklig verksamhet i . krävde information om en juridisk uppföljning av händelserna 2005. Låt mig till slut lägga till att i de kontakter jag har med utrikesminister tar jag återkommande upp den grundläggande kritik vi har mot utvecklingen i när det gäller mänskliga fri- och rättigheter. 2 AMINEH KAKABAVEH (V): Jag ber att få tacka utrikesminister för svaret. Det är uppenbart att utrikesministern och jag har en likartad bedömning av läget i . Oppositionella rörelser och organisationer har mycket svårt att verka öppet. Kritiska röster har fått allt mindre möjligheter att göra sig hörda. Journalister och författare fängslas och förföljs. Tidningar stängs av regimen. De arbetande människornas möjligheter att försvara sina intressen har beskurits. Självständiga, av regimen oberoende, fackliga aktivister förföljs och fängslas. ledare och bussförarnas fackliga ledare är fall som vi här i kammaren har följt upp och debatterat. Om vi skulle räkna upp namnen på alla de människor som sitter i fängelse fackliga ledare, arbetaraktivister, kvinnor, socialister, författare, bloggare, baluchier och kurder och som kräver sina politiska och mänskliga rättigheter skulle listan bli oändlig. När Zanyar och Loqman personliga vädjandebrev spreds via Facebook och andra medier även till , tror jag skakades varenda människa som har en enda smula humanism inom sig. De kurdiska aktivisterna är och sitter i fängelse. De ska avrättas genom hängning på öppen gata. Anklagelserna mot dem är, såklart, att de är fiende. De redogör i sitt brev för en del av den fruktansvärda tortyr, de övergrepp och de kränkningar som de har blivit utsatta för såväl fysiskt som psykiskt. Men Zanyar och Loqman är inte ensamma. Reza Shahbani, ledare för bussförarnas arbetsorganisation i , har suttit i fängelse . Han är dessutom mycket sjuk men nekas vård. Även Pedram Nassrollahi, Behnam Ebrahimzadeh, , och tusentals andra arbetaraktivister och politiska aktivister sitter i fängelser. Det är därför viktigt att denna debatt om mänskliga rättigheter i följs upp. Det uppskattas av många, inte minst av dem som sitter i fängelse och av deras familjer. Utrikesministern redogör i sitt svar för de olika sanktioner som har vidtagits gentemot . Sanktioner kan lätt bli ett tveeggat vapen. vidtog tidigt hårda, grovt tillyxade, ekonomiska sanktioner mot den iranska regimen, sannolikt på grund av att man förlorat en trogen bundsförvant i shahens regim. Dessa sanktioner har inte drabbat regimen, utan i stället har de drabbat befolkningen, särskilt fattiga människor. I stället för att regimen har drabbats har den kunnat skylla missförhållanden inom landet på och väst. Sanktionerna blir om de används på ett klumpigt sätt ett propagandatillhygge i händerna på regimen ett tillhygge som går att använda mot oppositionen inom det egna landet. Det är min förhoppning att EU och använder sanktionsinstrumentet på ett besinningsfullt sätt. Jag noterar att utrikesministern i sitt svar tar upp en del av detta och pekar på vad gör och vad gör. Denna kommittés ledare har dock ännu inte beviljats inresa i . Här kan regeringen och EU på olika sätt driva på och understödja studiekommittés krav på mänskliga rättigheter. 3 Utrikesminister (M): Amineh Kakabaveh beskriver situationen för enskilda individer i och även den allmänna situationen. Det råder inga meningsskiljaktigheter mellan oss vad gäller beskrivningen av läget. har en komplicerad regim, detta i ett i grunden kulturellt och mänskligt mycket rikt land. Regimen kan bara förverkliga sina politiska målsättningar och säkra sin makt genom repression som riktar sig mot dem som på olika sätt definieras som oliktänkande. I en situation där vi tvingas medge att våra möjligheter att konkret påverka det som inträffar i landet ibland är mycket begränsade är det moraliskt viktigt att vi uttalar vad vi tycker och ger ett moraliskt stöd till de personer som är drabbade, och inte minst till deras familjer, att vi visar värderingsmässigt var vi står och visar att vårt engagemang för mänskliga rättigheter i är oförändrat starkt. Sedan har vi också besvärliga avvägningar att göra i politiken. Amineh Kakabaveh redogjorde för de problem som finns med det sanktionsinstrument som är mycket populärt att använda i olika sammanhang när vi inte har något annat att ta till. En del av de sanktioner som vi beslutat om tror jag har en korrekt effekt när de riktar sig mot enskilda delar av regimen, till exempel relaterade till det kärntekniska programmet; det ligger dock lite utanför denna vår debatt. Det är alldeles riktigt som Amineh säger. Delar av dessa sanktioner kan bli ett tveeggat svärd och användas av regimen för att rikta misstänksamhet och aggression mot en omvärld som utmålas som ansvarig också för det materiella, ekonomiska och sociala lidande som finns i det iranska samhället. När vi använder de instrumenten är den balansgången med oss . Det skulle vara fel av mig att säga att jag tror att vi hittat den alldeles riktiga balansen i detta, för det är svårt. Jag har då och då kontakt med den iranske utrikesministern. Det handlar huvudsakligen om andra saker, till exempel den nukleära frågan, men jag kan försäkra att jag i de bilaterala kontakter vi har, i alla dessa kontakter, alltid tar upp vår grundläggande syn på frågan om mänskliga rättigheter i . Den vet de om, det kommer inte som någon nyhet, men det är viktigt att det finns med i varje kontakt som vi har med dem gällande andra frågor. Vi är dessutom, som sagt, pådrivande både inom FN:s år för mänskliga rättigheter och inom Europeiska unionen för att med uttalanden och på andra sätt manifestera vårt stöd för dem som drabbas av en tilltagande repressiv regim. 4 AMINEH KAKABAVEH (V): Det är mycket viktigt. Det har stor betydelse för befolkningen i att är pådrivande i den här frågan. Vi vet att varenda regim i regionen är en diktatur som skakar. Jag hoppas verkligen att det också blir tur. Därför är det viktigt att mänskliga rättigheter alltid är i fokus. Inte minst gäller det kvinnornas situation. I svar nämns särskilt att medeltida straff utdöms enligt sharialagar där kvinnor stenas till döds på grund av äktenskapsbrott och oppositionella hängs. Det är sådana metoder som används mot kvinnor och män. De skiljer sig åt, men båda är avskyvärda. Kan man göra olika saker? Jag gick och tittade på vad vi gjort och såg att mitt parti, , tillsammans med flera andra riksdagspartier väckte en gemensam motion i om läget i . Utrikesministerns parti, , var också med. En av undertecknarna var . Man kan göra en hel del gemensamt eftersom det handlar om mänskliga rättigheter. Vi brukar hålla fanan högt när det gäller dessa frågor. Det är glädjande att utrikesministern vill och ska följa upp detta. Det är viktigt med sådana här debatter där vi med jämna mellanrum följer upp frågan om mänskliga rättigheter. Utrikesministern säger i sitt svar att det kommande presidentvalet kommer att bli en barometer med vars hjälp vi kan avläsa det politiska klimatet. Utrikesministern säger också att han tar upp de frågor som rör mänskliga rättigheter varje gång han träffar den iranske utrikesministern. Det hemska är att när det kommer till kritan är det varken premiärministern, presidenten eller utrikesministern som bestämmer. Tyvärr är det mullorna i väktarrådet som gör det. Det är den grupp som fattar besluten. Vi vet att det särskilt är rådets ordförande som gör det. Han är en av dem som sedan Mykonosrättegången 1992 är internationellt efterlyst för anstiftan till mord på den kurdiske oppositionsledaren . Det här är alltså inte lätt. Vi har att göra med dessa ayatollor, och frågan är hur man ska komma åt att föra samtal med ayatollorna, som har all makt och fattar beslut om sådant som händer både i och också utanför landet, till och med om mord. 5 Utrikesminister (M): Amineh Kakabaveh påpekar någonting som är relativt viktigt att påpeka, nämligen att det är ganska uppenbart att och har lite olika politiska uppfattningar i en lång rad frågor. Det kommer knappast som någon avgörande sensation när man påpekar det. är det viktigt att då och då markera de frågor där vi över partigränserna, över blockgränserna, är eniga i . Vi är eniga i försvaret av mänskliga fri- och rättigheter i olika delar av världen. Vi kan ibland ha lite olika uppfattningar om metoderna. Därför tycker jag att debatter som denna, som kanske inte är så konfliktfylld, spelar den viktiga rollen att gentemot den omvärld som faktiskt följer en del av det som sägs i denna kammare markera den grundläggande enigheten mellan politiska företrädare som i andra frågor kan ha väldigt olika meningar. Sedan är det alldeles rätt som sägs att våra möjligheter att påverka de facto kanske är begränsade. Jag talar, som sagt, med utrikesminister, den nuvarande såväl som den tidigare, men jag vet från sådana samtal i olika enskilda fall att saker och ting ibland sköts av rättsväsendet, vilket är ett något missvisande namn på systemet, och av säkerhetstjänsterna på ett sätt som är svårgripbart. Beslut fattas i strukturer som är svåråtkomliga för vår påverkan och insyn. Insikten om det får dock inte leda till att vi inte gör vad vi kan. Bara det faktum att vi markerar omsorg, markerar intresse, markerar vår ståndpunkt har betydelse som ett långsiktigt moraliskt stöd och ett moraliskt stöd för de personer som just nu är drabbade liksom för deras familjer och andra. Med insikt om de begränsningar som tyvärr finns i våra möjligheter är det av stor vikt att vi i direkt diplomatisk dialog, i agerande genom Europeiska unionen och och icke minst genom det uppvisande av enighet i de grundläggande frågorna som en interpellationsdebatt av denna art innebär fortsätter att vara engagerade i dessa frågor. 6 AMINEH KAKABAVEH (V): Javisst, vi är olika ideologiskt, men det är mycket bra att vi är överens om frågor rörande mänskliga rättigheter, kvinnors och barns rättigheter, både när det gäller och internationellt i övrigt. Precis som säger är det viktigt för vår omvärld att vi i är eniga och håller fanan högt vad gäller mänskliga rättigheter. Också metoderna är viktiga, till exempel när man har en diskussion om oppositionella. Vilka är de, och varför ska man välja dem som utnämner sig som oppositionella, till exempel Mousavi, som kallar sig ledare för bandet? Han var faktiskt själv kriminell under sin ministerperiod . Han var den främste mördaren och beordrade mord på fackliga ledare, socialister och studenter. Varför ska han betraktas som oppositionell? Det finns många andra, inte minst inom landet, vilket är väldigt viktigt. Jag har kontakt med en hel del fackliga aktivister som är förföljda av regimen och söker asyl i . Det är viktigt att tar ställning för deras rätt och inte skickar tillbaka dem. De personer som jag skrivit om i min interpellation och nämnt nu vill bara bevaka arbetarnas intressen. De är förföljda och sitter i fängelse. Därför är det viktigt att vi tror på de människor som bevisligen har flytt landet. Jag tror att många lyssnar på den här debatten och ser vikten av en sådan debatt. 7 Utrikesminister (M): I finns i storleksordningen 90 000 personer med bakgrund i . Jag möter dem i olika sammanhang. känner de en stark samhörighet med sitt gamla fosterland. Jag tror att vi alla skulle göra det i motsvarande situation. De är viktiga medborgare och kuggar i det svenska samhället, men upprätthåller också vilket jag tycker är bra löpande kontakt med vänner och släkt i och följer utvecklingen där. Det gör ibland att det finns svårigheter att hantera på det konsulära och andra områden, och det är det som leder till att jag kanske ibland har mer kontakter med min iranska utrikesministermotsvarighet än vad mina kolleger inom Europeiska unionen har. Det har också fördelen att det ger möjlighet att ta upp frågorna om mänskliga fri- och rättigheter relativt frekvent direkt med företrädare för regimen i . Som jag sade i svaret kommer vi att fortsätta att göra det. Vi kommer att göra det fortsatt inom , inom Europeiska unionen och inom bilateralt svenskt agerande. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2012/13:162 om adopterades rätt till information om sin bakgrund och sitt ursprung 8 Statsrådet (KD): har frågat mig huruvida jag har vidtagit några åtgärder för att utvärdera Myndigheten för internationella adoptionsfrågors arbete med att ta fram information och stöd till adopterade som söker sitt ursprung samt huruvida jag avser att ta initiativ för att utveckla stödet för adopterade som vill söka sina rötter, så att det fungerar tillfredsställande. I uttolkningen av framgår att barnet, så långt det är möjligt, har rätt att få veta vilka som är hans eller hennes biologiska föräldrar. För personer som är adopterade till vårt land kan det vara en relativt komplicerad och arbetsam process. Att leva som adopterad och att vara adoptivfamilj innebär särskilda möjligheter, men också utmaningar, som har samband med adoptionen. Alla människor behöver finna sitt eget sätt att förhålla sig till sin livshistoria vem är jag och var kommer jag ifrån? Adopterade har dessutom tidigt i livet genomgått en stor förändring som kan ha betydelse för hur man upplever livet här och . Att få veta mer om sitt ursprung och om omständigheterna i samband med adoptionen är därför viktigt för många adopterade. De adopterade kan också ställas inför oväntade och svåra situationer: Hur hanterar man att den biologiska familjen inte vill ha kontakt eller vill ha väldigt mycket kontakt när man väl funnit den, eller det faktum att man nu i någon mening har två familjer? För att sökandet efter ursprunget ska bli en lyckad och positiv upplevelse krävs därför noggrann och sakkunnig vägledning och i många fall även psykosocialt stöd i samband med sökandet, eftersom det kan vara omtumlande och innebära påfrestningar. Här har socialnämnden en viktig roll genom sin skyldighet att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som en adopterad har. har behovet och intresset hos de adopterade att söka sitt ursprung vuxit. Adoptionsorganisationernas möjligheter att stödja adopterade i sökandet har minskat. Regeringen anslog därför extra medel till Myndigheten för internationella adoptionsfrågor bland annat för att just utveckla stödet till adopterade som söker information om sin bakgrund och om förhållandena i ursprungsländerna. Arbetet har bedrivits i samråd med berörda adoptionsorganisationer, adopterades organisationer, myndigheter och yrkesverksamma och genom resor till ursprungsländer. Aktuell forskning på området har gåtts igenom och bildar en grund för arbetet. Som resultat av arbetet finns samlad, kvalitetssäkrad kunskap och vägledning som vänder sig till adopterade, deras familjer och vänner samt yrkesverksamma inom exempelvis . Informationen är enkel att ta del av på myndighetens hemsida. En informationsbank tas även fram om ursprungsländer, med information om exempelvis regler i landet som påverkar adopterades möjligheter att söka information om sin bakgrund, kontakter som kan vara till hjälp i sökandet, hur adoptionssamarbetet mellan och landet startade och utvecklats samt vilka adoptionsorganisationer som förmedlat adoptioner från landet. publicerade skriften Internationell adoption i politik och praktik . Skriften har till syfte att ge adopterade och deras anhöriga möjlighet att se det som hände kring deras adoption i ett historiskt sammanhang. Skriften vänder sig även till dem som arbetar med adoptionsfrågor. Att det finns ett gott stöd till adopterade i vårt land som söker efter information om sitt ursprung och om förhållandena kring adoptionen är en angelägen fråga. Min förhoppning är att det arbete som bedrivits ska tjäna som ett betydelsefullt stöd i det sökandet. kommer Myndigheten för internationella adoptionsfrågor att lämna förslag på vad som kan göras ytterligare på området, och jag ser fram emot att ta del av de förslagen. 9 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. kommer mina interpellationer och skriftliga frågor till när medborgare hör av sig och har funderingar och frågor kring varför olika saker ser ut som de gör på det ena eller andra sättet. Så kom också denna interpellation till. Den handlar om adopterades rättigheter och möjligheter att söka sitt ursprung. finns det drygt 80 000 personer i som är adopterade. 50 000 av dem är adopterade från utlandet, och hälften av dem är vuxna. Vi vet, precis som statsrådet skrev i sitt svar, att tankar och funderingar kring ursprung och bakgrund kommer hos de allra flesta i livet. Då är det viktigt att man ges stöd och råd och får en möjlighet att söka sitt ursprung, någonting som har blivit svårare. Adoptionsorganisationerna säger att efterfrågan på hjälp och stöd är mycket större än utrymmet. Därför tycker jag att det är viktigt att vi har denna diskussion, eftersom det rör så många människor. I svaret kan vi läsa att statsrådet håller med om att detta är viktigt och att det krävs noggrann och sakkunnig vägledning och i många fall även psykosocialt stöd för att det ska bli en lyckad och positiv upplevelse att söka sitt ursprung. Det är bra att vi har samma åsikt om det. Men och det är ett viktigt men sedan skriver statsrådet: har socialnämnden en viktig roll genom sin skyldighet att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som en adopterad har. Det är alltså enligt statsrådet ett kommunalt ansvar. Som så ofta annars frånsäger sig den statliga nivån ansvaret och säger att det är kommunernas ansvar. Visst har socialnämnderna ett stort ansvar för adoptionsprocessen, men både jag och statsrådet vet att kommuner ser väldigt olika ut. På vissa ställen finns det mer kompetens än på andra ställen, om jag uttrycker mig lite försiktigt. kanske staten måste säkerställa en viss kompetens för att verkligen ge alla samma möjligheter och rättigheter oavsett var i landet man bor. Adoption som beslut av samhället har funnits ända . Nog måste det väl ändå vara så att det är samhällets ansvar både kommunernas och statens. Adoption är i grunden mycket positivt. Barn som redan finns får en familj. Internationella adoptioner skapar också nya band mellan länder och mellan människor. Det är faktiskt så att medicinska behandlingar inte kan hjälpa alla att få så kallade egna barn, även om alla barn är allas barn. Det är viktigt att samhället ställer upp för de människor som ser till att barn får en familj. är det till exempel obligatoriskt att gå en utbildning. Men materialet till den utbildningen är inte uppdaterat. Senast kunde vi i ett reportage i läsa att förutsättningarna för dem som adopterar har ändrats . tar vi emot många fler barn med särskilda behov. Det är inte i första hand de friska bebisarna som kommer hit, utan det är äldre barn med speciella behov. Då blir det än viktigare med samhällets stöd. I artikeln i kunde vi också läsa att statsrådet menar att håller på att arbeta om det utbildningsmaterial som är så viktigt för utbildningen. Men i samma artikel svarar att de inte ens har påbörjat det arbetet. Stöd innan, under och efter en adoption borde vara en självklarhet för de människor som gör en viktig insats och adopterar ett barn. Jag vill därför att statsrådet utvecklar vad hon egentligen menar med sitt svar. Jag tolkar att hon menar att det är ett kommunalt ansvar att se till att stödet fungerar. Menar statsrådet att det statliga stödet ska sträcka sig bara till att vi har en myndighet som har något slags informations- och uppföljningsansvar? 10 Statsrådet (KD): Ansvarsfrågan är viktig att diskutera. Vi är fullständigt överens om att stöd för att söka sitt ursprung ska finnas och att det är mycket viktigt att det finns resurser som ställs till förfogande. Men det är också viktigt att se var ansvaret lämpligast bör ligga och var det ligger genom befintlig lagstiftning. Från statens sida har jag varit angelägen om att både ha kontakt med vår myndighet på området, , och träffa adoptionsorganisationer för att få deras bild av hur stödet fungerar. Det var också därför som fick ett extra påslag för att bättre kunna tjäna som samordnare, informatör och kunskapsspridare kring problematiken med att söka sina rötter. Det är därför det har kommit till stånd en vägledning som finns på hemsidan, finns en informationsbank med kunskap om ursprungsländerna som ska uppdateras och har publicerats . Det är ett nationellt ansvar.