prot · H10938 · 2013-12-03 00:00:00 — Förutom kronisk smärta och lägre månadsinkomst än vad han annars skulle ha haft ledde bristerna i hans arbetsmiljö till förlust av livskvalitet och många potentiellt aktiva år i livet. är han rullstolsbunden och i det närmaste förlamad från midjan och nedåt, vilket naturligtvis gör det svårt för honom att lämna huset. Det innebär att han behöver hjälp med det mesta, antingen från hemtjänst eller från någon anhörig. Med en bättre arbetsmiljö hade han kanske fortfarande kunnat påta lite i sin älskade trädgård. Kanske hade till och med mina barn kunnat få samma chans som jag hade när jag var liten att följa med honom ut och fiska och lyssna på hans fiskehistorier. Min kära mor, som lägger mycket tid på att pyssla om och hjälpa min morfar, har jobbat som undersköterska inom vården . Hon har hjälpt otaliga svaga och sjuka människor. Nästan så länge som jag kan minnas har hon lidit av trötthet och kronisk värk i nacke, axlar och rygg, mycket på grund av bristande arbetsmiljö i form av underbemanning, stress, maratonpass och tunga lyft. Jag är säker på att det är många här i kammaren och ännu fler hemma i stugorna som har liknande fall i sina familjer. Arbetsmiljöfrågor är ingenting abstrakt och avlägset. Det är någonting som påverkar oss alla i vår vardag. Jag förstår att det inte är så värst mycket som regeringen kan göra på arbetsmiljöområdet för att hjälpa min morfar eller min mamma, som snart går i pension. Men man kan göra saker för att hjälpa min lillasyster, som har gått i mammas fotspår inom vården, och alla andra som befinner sig på arbetsmarknaden för att de inte ska drabbas av liknande eller värre arbetsrelaterade skador. Givetvis går det aldrig att helt eliminera risken för arbetsplatsolyckor, skador och sjukdomar. Men ambitionen måste ändå vara att ingen ska behöva dö eller skada sig på arbetsplatsen på grund av sådant som hade kunnat undvikas med relativt enkla medel, med rimligare resurstilldelning, med en mer ansvarstagande lagstiftning och med bättre kontroller. Då duger det inte att, som regeringen har gjort, försämra arbetsplatstillsynen genom att skära ned på resurserna till och dra in det statliga stödet till fortbildning av skyddsombud. Då duger det inte heller att, som regeringen och har gjort, instifta västvärldens slappaste lagar för arbetskraftsinvandring eller att ge en odemokratisk överstatlig union makt över den svenska arbetsmarknaden. Det har i båda fallen bidragit till att försämra arbetsvillkoren och till att seriösa ansvarstagande företagare har konkurrerats ut. Det duger inte att skära ned på personalen inom äldreomsorgen som de äldre blir allt fler, vilket har skett både under den tidigare socialdemokratiska regeringen och under den nuvarande borgerliga regeringen. I vårt förslag till statsbudget 2014 föreslår betydande satsningar på förbättringar av arbetsmiljön. Vi satsar enorma resurser på personalförstärkningar inom den offentliga sektorn, vilket dramatiskt skulle bidra till att minska stressen och förbättra arbetsmiljön. Vi föreslår en återställning av resurser samt av det statliga stödet till fortbildning av skyddsombud. Vi avsätter medel till upprättandet av ett nationellt center för arbetsmiljöforskning. Vi skjuter till pengar i kampen mot mobbning och trakasserier i arbetslivet. Vi satsar pengar på att förbättra den fysiska arbetsmiljön i våra skolor. Innan jag slutar, fru talman, skulle jag vilja ställa några frågor till regeringen och Socialdemokraterna. Jag skulle helt enkelt vilja fråga regeringen om man känner sig nöjd med den rådande situationen gällande arbetsmiljö och arbetsskador. Jag vet att man säger att man inte är det. Men varför får vi i så fall inte se några substantiella satsningar och förslag för att man ska komma till rätta med problemen när utvecklingen i rad har gått i helt fel riktning? Jag skulle vilja ha ett antal besked från Socialdemokraterna. Hur ställer ni er egentligen till återinförandet av en väl kontrollerad och behovsprövad arbetskraftsinvandring? I den frågan kommer det olika besked från olika företrädare. Jag skulle vilja att ni svarar ja eller nej på följande fråga: Om ni under den kommande mandatperioden ställs inför en situation där er enda chans att få igenom förslag som leder till ökad trygghet på landets arbetsplatser är att samtala med oss sverigedemokrater, väljer ni då att strunta i arbetarnas trygghet? Och när ska ni leva upp till ert löfte om rätt till heltid i de kommuner där ni styr? Och hur tänker ni att ni ska kunna leverera detta på en nationell nivå utan att skjuta till en enda krona? 8 (V): dog efter en olycka vid Nordkalks anläggning i . Den överlevde med 55-procentiga brännskador. Han har blivit något av en symbol för arbetsskador på en nygammal arbetsmarknad. Även om olyckor med dödlig utgång, som den i , är relativt ovanliga på svenska företag är det mycket runt den olyckan som tyvärr är allt vanligare, till exempel att det inte har väckts något åtal trots att det har gått . Därmed finns det en risk för att brottet blir preskriberat. Det beror på prioriteringar och på resursbrist i sådana här fall. Men det beror också på att det är väldigt många olika aktörer involverade. Det är ett ansvar som blir diffust med underleverantörer och underentreprenörer. Riskfyllda jobb läggs på inhyrd personal, som och . Det här är en växande och inte särskilt vacker del av det svenska arbetslivet. Mer än hälften av alla som dog i byggolyckor och 2011 jobbade till exempel för underentreprenörer. En annan del av det svenska arbetslivet som inte syns i sådana här fruktansvärda och våldsamma händelser som den i men som likväl utgör en stor del av den vakna tiden för många svenskar kunde vi läsa om i en rapport från Företagshälsor. Det är en kraftig ökning av andelen som uppger att de har känt psykiskt obehag inför sitt arbete. Andelen som anger att de är motiverade att gå till jobbet har minskat. Och som en rimlig förklaring lyfter de bakom rapporten fram: slimmade organisationer och en ökning av en sådan typ av stress som man upplever sig inte kunna hantera och som vi vet är hälsovådlig. ser vi sjukskrivningarna öka igen. De utvecklingstendenserna är sammantvinnade. De handlar om förskjutningar i makt och inflytande över arbetets organisering och innehåll och i vilka som räknas mest och minst i det svenska samhället. har varit ett föregångsland i det systematiska arbetsmiljöarbetet. Inte minst har de fackliga organisationernas inflytande, möjligheten att ta upp konkreta bekymmer från golvet, spelat en avgörande roll. Det har gett resultat, och det ger fortfarande resultat. Inom väletablerade industrier är skyddsnivån hög och man bygger vidare på upparbetade rutiner för att minska antalet svåra tillbud. Men det är också uppenbart att någonting har hänt. Det växande obehaget och den psykiska pressen är en aspekt. En annan aspekt är att arbetsskadestatistiken har gått upp . Vi ska komma ihåg att det är mer än troligt att det finns ett stort mörkertal, till exempel i branscher där man använder sig av mycket utländsk arbetskraft. Hur har utmaningarna på arbetsmiljöområdet hanterats av regeringen ? Med stort engagemang och kraftfulla insatser. Ja, det kan man säga, men tyvärr i motsatt riktning än det som är önskvärt. Här ser vi nämligen det som har blivit den här regeringens adelsmärke, att göra till världsledande på att sluta att vara världsledande på område efter område. Bland regeringens allra första åtgärder var att lägga ned med framstående arbetsplatsrelevant forskning. Så har dränerats på resurser. Antalet inspektörer har minskat , som anmälningarna från skyddsombud har ökat . anger att deras regionala skyddsombud har upplevt en negativ påverkan av neddragningarna. Den situationen kommer tyvärr att förvärras nu när verket ska centralisera verksamheten ytterligare och därmed komma längre bort från basarbetet på fältet. ligger långt under den minimigräns som menar ska gälla för antalet arbetsmiljöinspektörer. Det här har skett som regeringen aktivt har öppnat för mer av osäkra anställningar, infört ett regelverk för arbetskraftsinvandring som lägger till rätta för utnyttjande och social dumpning och mer och mer pressat anställda inom välfärdsyrken i sin iver att skrapa ihop pengar till skattesänkningar. kan man höra att klassamhället har blivit arkiverat, i alla fall blivit svårare att få syn på. Den som menar det kan ta en titt på faktiska skillnader i arbetsmiljö och på regeringens politik på området. Då framträder klassamhället tydligt och likaså vilka intressen som dagens regering har närmast ögonen. En bankdirektör, en finansman eller för all del en riksdagsledamot löper inte en påtaglig risk att bli fysiskt skadad eller till och med omkomma som en följd av arbetet. Det är enorma skillnader mellan lågavlönade kvinnor i till exempel LO-yrken och högavlönade män med akademisk utbildning när det gäller risken för förslitningsskador och när det gäller långvarig brist på kontroll. Frågan när man utformar politik gäller vilka problem som syns och begrips. Vilkas liv och hälsa är det som räknas mest och får mest tyngd? Jag ska i mitt nästa inlägg återkomma till förslag för att göra svenska arbetsplatser säkrare, men jag konstaterar att regeringen som sitter med ett stort ansvar för regelverket och för möjligheterna att följa upp regelverket har gjort förbluffande lite – i alla fall positiva saker. För detta är det dess värre många på den svenska arbetsmarknaden som har fått betala ett högt pris – och fortfarande gör. 9 (KD): Ett mer hållbart och tryggt arbetsliv med en god arbetsmiljö är en viktig faktor för att ohälsa, sjukdom och olycksfall ska kunna förebyggas. Varje arbetsplatsolycka och i värsta fall dödsolycka är förstås djupt tragisk, inte minst för familj, anhöriga och arbetskamrater. Det är viktigt att information och kunskap om risker på arbetsplatserna sprids bättre. Arbetsgivaren har förstås huvudansvaret, men det är också viktigt att unga, inte minst i skolan, får kunskap om arbetsmiljöfrågor. Här måste finnas förutsättningar att lägga en grund till säkrare arbetsplatser . Regeringen har därför infört att kunskapsområdet på olika sätt finns med i skolutbildningen redan från och med årskurs 7 och därefter i de olika gymnasieutbildningarna, både de yrkesförberedande och de högskoleförberedande gymnasieutbildningarna. Det är också positivt att under sitt ordförandeskap i 2012 hade ett särskilt fokus på unga i arbetslivet. För arrangerades en nordisk heldagskonferens om ungas arbetsmiljö. Det är viktigt med erfarenhetsutbyte mellan de nordiska länderna och att öka kunskapen om ungas arbetsmiljö genom att sprida forskning på området. har genomfört insatser med särskild inriktning på unga. inspekterade 1 300 arbetsplatser med fokus på just ungdomar. Sammantaget fann inspektörerna ca 1 500 brister som ledde till att krav ställdes. Insatserna har också syftat till att öka och stärka ungas kunskaper om arbetsmiljöfrågor och deras rättigheter på jobbet. Det är mycket viktigt för att förebygga olyckor på arbetsplatserna. Allt viktigare blir det eftersom vi också förväntas arbeta allt längre. Om vi ska kunna arbeta längre är det en förutsättning att arbetsmiljön är god redan tidigt under yrkeslivet. Därför är det positivt att riktar en informationskampanj till unga inom branscher där olycksrisken är högre för att informera om säkerheten på arbetsplatsen och rättigheterna som arbetare. Parallellt görs också ett ökat antal inspektioner på arbetsplatser där unga jobbar. En utgångspunkt, fru talman, för den nationella handlingsplan som finns på arbetsmiljöområdet är att arbetsmiljön inte enbart ska ses som en riskkälla utan också visa på alla de möjligheter som finns när man har en bra arbetsmiljö. Alliansregeringens mål är att alla ska ha möjlighet att arbeta utifrån sina egna förutsättningar. Vi kristdemokrater talar ofta om att alla ska kunna jobba till av sin förmåga. För att nå det målet är arbetsmiljöarbetet viktigt också för att förebygga ohälsa och olycksfall och skapa en god arbetsmiljö. Med hjälp av insatser med dessa mål för ögonen kan förtida utträde från arbetslivet motverkas och möjligheterna till ett tidigare inträde ökas. Arbetsmiljöpolitiken har en viktig funktion för att målen ska uppfyllas. Det är viktigt att understryka att arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar. Arbetsgivaransvaret är centralt när det gäller att skapa en god arbetsmiljö. Arbetsgivaren är alltid skyldig att se till att arbetet kan utföras utan risk för ohälsa eller olycksfall. Det innebär bland annat att arbetsgivaren är skyldig att förvissa sig om att den som ska utföra ett jobb får tillräckliga instruktioner och verkligen lär sig jobbet. Personalen ska inte bara veta vilka risker som kan finnas utan också hur man ska undvika riskerna. Chefen på arbetsplatsen måste känna till arbetsmiljölagen och de arbetsmiljöregler som gäller på arbetsplatsen. Därför är det givetvis viktigt med utbildningar för just chefspositioner i arbetslivet. Förebyggande av arbetsplatsolyckor är viktigt. Om olyckan är framme är det viktigt med effektiva sanktionssystem för att det ska vara kännbart för de arbetsgivare som har misslyckats med sitt huvudansvar. Det vi diskuterar är en viktig fråga. Det här är en viktig debatt. Vi har inledningsvis till stor del fokuserat på den fysiska arbetsmiljön. Men en oerhört viktig fråga är förstås den psykosociala arbetsmiljön. I takt med att tekniken utvecklas och att vi som arbetar, många här i , ständigt är nåbara via uppkoppling i telefon och dator, är nåbara fast vi är lediga, suddas gränsen ut för arbete, familj och fritid. Det är också en viktig fråga för framtiden för ett hållbart arbetsliv och för en god arbetsmiljö. Därför anser vi kristdemokrater att frågorna behöver belysas och att det behövs mer forskning för att öka kunskaperna om vad det innebär att alltid vara uppkopplad. 10 Arbetsmarknadsminister (M): ska vara ett föregångsland när det gäller arbetsmiljöarbete, och då måste arbetsmiljöarbetet vara en naturlig del av vardagen ute på våra arbetsplatser. A och O för att uppnå det här är att samarbetet och det förebyggande arbetsmiljöarbetet fungerar. Här har partsorganisationerna en väldigt viktig roll som pådrivare för en bättre förebyggande arbetsmiljö. De kan göra skillnad genom att aktivt påverka sina medlemmar att göra rätt och också fokusera på betydelsen av ett hälsosamt arbetsliv på både kort och lång sikt. Prevent är ett alldeles lysande exempel på hur parterna samverkar, inte i det lilla men i det stora. De samverkar kring kunskaps- och metodutveckling för en bättre arbetsmiljö. Ett annat, betydligt mindre men viktigt, samverkansexempel är En säker arbetsplats som är ett partsgemensamt initiativ inom byggsektorn med det långsiktiga målet att uppnå arbetsplatser där ingen skadas eller dödas. Det är genom sådana här samverkansmodeller och -metoder, små som stora, som parterna kan arbeta tillsammans för att fånga upp nya trender, tankar och goda exempel på hur vi bäst kan hantera nya förutsättningar, risker och utmaningar. Även gör betydande insatser för att informera företag om regelverk och hur de kan förbättra sitt arbetsmiljöarbete. Det är viktigt, eftersom många företag vittnar om att de har svårt att ta till sig och förstå regelverken. Man vet att arbetsmiljöarbete är viktigt, men man känner också att man kan behöva stöd. Att jobbar med att informera och sprida kunskap tror jag är viktigt. De har också fått extra resurser för olika satsningar med just det syftet. Jag tror att är en viktig kunskapsmyndighet. En annan viktig uppgift för är såklart tillsynen. Den verksamheten syftar både till att få till stånd ett väl fungerande förebyggande arbetsmiljöarbete och till att kontrollera att alla regler följs. Flera oppositionspartier har ett mycket högt tonläge när det gäller resurser till . Jag menar att det inte bara handlar om hur mycket resurser en viss myndighet får utan också om hur resurserna används. Att göra som Socialdemokraterna har gjort och koppla samman arbetsmiljöarbetet och antalet dödolyckor med resurserna till är att göra det alldeles för enkelt för sig. Frågorna är mycket mer komplexa än så. Varje dödsolycka som sker på arbetsplatserna är en för mycket. Men sett i ett historiskt perspektiv är utvecklingen definitivt på väg åt rätt håll. Precis som jag sade i mitt första inlägg och även andra har sagt här har antalet dödsolyckor i arbetet minskat trendmässigt . Decennium efter decennium har dödsolyckorna minskat. uppmättes den lägsta nivån av dödsfall . Det var då 41 stycken. ökade antalet något men sjönk igen till 45, trots att flera hundra tusen fler är sysselsatta . Om det vore så att antalet dödsolyckor bara berodde på resurserna till , vilket det ibland kan låta som här i kammaren, undrar jag varför dödsolyckorna ökade under vissa år när Socialdemokraterna hade makten. dog 65 personer i arbetet, 2002 var det 65 personer och 2005 var det 68 personer. Det går inte att göra det så lätt för sig. Jag kommer aldrig att anklaga en socialdemokratisk regering för att de här personerna dog medan de arbetade. Det går inte att göra det så lätt för sig och bara koppla ihop resurser med dödsolyckor. Det är att göra det enkelt, och det är att politisera en svår fråga. Låt mig vara tydlig, fru talman. Ingen ska behöva dö på jobbet. En person är en för mycket. Ingen ska behöva gå till jobbet för att sedan aldrig återvända hem till sin familj och sina vänner. 11 (S): När man lyssnar på arbetsmarknadsministern låter det som att hon inte vill se att arbetsskadorna ökar och har ökat . Även om man räknar in att antalet personer som arbetar växer har andelen ökat, och det har den gjort . Det är faktiskt en negativ utveckling, det hoppas jag att vi är överens om. Frågan är om vi ska göra någonting åt det eller vara nöjda med den utveckling som pågår. Arbetsmiljö handlar om två saker, tycker jag. Det handlar om konkurrensneutralitet, och det handlar om människovärde. Det handlar om att alla de arbetsgivare som tar arbetsmiljöarbetet på allvar inte ska behöva riskera att konkurreras ut av andra aktörer som inte tar det på samma allvar. Där har vi politiker ett ansvar att upprätthålla rättvisa villkor. Det handlar också om människovärde, hur vi värderar människors liv, hälsa och villkor på arbetet. Vill vi att industriarbetaren ska hänga av sig huvudet i omklädningsrummet, som den tidigare Metallbasen uttryckte det? Vill vi att projektledaren ska vara tillgänglig även , och semester så att arbetsgivaren alltid kan ringa? Vill vi att kassörskan ska grimasera av smärta över värken när hon går hem för dagen? Vill vi att socionomen ska ligga vaken om natten med huvudvärk över att inte räcka till för sina klienter? Vill vi att läraren på grund av stress och bullrig miljö inte ska kunna sova ? Vill vi att servitrisen ska halka på det hala golvet? Vill vi att byggnadsarbetaren ska falla? Nej, självklart inte. Jag tror att alla vi som deltar i den här debatten delar den uppfattningen. Vi lider varje gång någon människa skadas på sitt arbete. Ingen vill att det ska ske. Det som skiljer oss åt är om vi representerar partier som tänker göra någonting åt det eller inte. Det är där vi skiljer oss åt. Är man beredd att avsätta resurser? Är man beredd att skärpa lagstiftningen? Är man beredd att göra de insatser som krävs för att vi ska kunna vända utvecklingen? Det handlar om resurser för fler inspektioner av . Det handlar om resurser för att modernisera föreskrifterna så att de hänger med i kunskapsutvecklingen. Det handlar om ny kunskap och att faktiskt satsa på arbetsmiljöforskning. Det handlar om en nollvision för dödsolyckor. Det handlar om att öka mandatet och utbildningen när det gäller de regionala skyddsombuden. Det gäller att skärpa reglerna för visstidsanställningar och göra heltid till norm på hela arbetsmarknaden. Det handlar om en lång rad konkreta förslag. Det är där vi skiljer oss åt. Jag tror att ingen vill anklaga någon för att inte ha ambitionen att ha ett tryggt arbetsliv. Frågan är: Har man de politiska musklerna och viljan att göra någonting åt det eller inte? Vi socialdemokrater ser varje människa som en resurs. Vi ser också varje människa som unikt värdefull och skyddsvärd oavsett bakgrund. Jag vill säga till att vi har en fundamentalt skild syn från er. Vi kommer aldrig att se på en arbetskamrat som ett problem på grund av hans eller hennes bakgrund. Arbetarrörelsens styrka är, har varit och kommer att vara att vi håller ihop och att vi satsar på solidaritet mellan arbetare oavsett bakgrund, oavsett etnicitet och oavsett nationalitet. Vi socialdemokrater lägger fram skarpa förslag för att stoppa social dumpning och osjysta villor, men vi kommer aldrig, aldrig att ställa arbetare mot arbetare. Enade vi stå, söndrade vi falla. 12 (MP): Det är intressant att lyssna på talarna i den här debatten. Vi har mycket att lära av varandra. Däremot blev jag lite konfunderad när jag lyssnade på representant. Jag undrade om han skulle lyckas få in något om invandring i denna debatt också. Det dröjde inte många minuter innan tog tillfället i akt och lyfte frågan om arbetskraftsinvandring. Förvånad följde jag hans resonemang, men det kom inte några belägg för att arbetskraftsinvandring i sig skulle ha någon inverkan på arbetsmiljöfrågan. Nej, det verkade bara vara ett viktigt kodord att slänga in vid lämplig plats i anförandet, kanske för att anförandet ska bli sökbart för avsedd målgrupp. kanske kan förklara sig. Han har ju möjlighet att göra det här. Jag vill också lyfta fram en annan fråga. Det gäller det här med politisering av en sakfråga. Jag har inte hört någon av de tidigare talarna, även om det fanns lite märkligheter i något av anförandena, skylla på regeringen när det gäller att fler människor dör på jobbet på det sätt som jag uppfattade att arbetsmarknadsministern gjorde gällande. Det är möjligt att arbetsmarknadsministern hörde mer än jag eller hänvisar till inslag i medierna, men jag tycker att det är lite märkligt att man på det här sättet lägger fram det som att oppositionen skulle vilja skylla detta på regeringen. Det vi lyfter fram är att ett område där vi är och har varit relativt duktiga historiskt håller på att gå i stå. Det har blivit en stagnation. Vi har givetvis olika upp- och nedgångar i en statistisk linje över åren, men i det systematiska arbetet verkar det inte finnas någon mer tanke än att gör så gott de kan, vilket den förra arbetsmarknadsministern också svarade på en interpellation . Hon sade vidare att de resurser som verket har fått bland annat har gjort att antalet inspektioner per inspektör har ökat och att det totala antalet inspektioner inte har något med arbetsmiljöarbetet att göra, för regeringen har inte sett en sådan nedgång som oppositionen befarade. tycker att i takt med att arbetslösheten har stigit har regeringen hanterat detta genom att bland annat hänvisa allt fler människor till exempelvis arbetsmarknadsprogram. När det gäller jobb- och utvecklingsgarantin har vi sett att platsanordnare, som måste sägas ha arbetsmiljöansvaret även om de i lagens mening inte är arbetsgivare, har åsidosatt många av de problem som finns på dessa arbetsplatser. Jag talar om arbetsplatspraktik och kopplingen till olyckor. Jag skulle vilja att ministern avsatte av sin talartid till att förklara hur hon har tänkt att Arbetsförmedlingen, som är en myndighet som hon ansvarar för, ska hantera det när människor som står längst från arbetsmarknaden och som, bland annat enligt , ska in på arbetsplatspraktik utsätts för en skadlig arbetsmiljö. 13 (FP): Arbetsmiljökunskap behövs som grund för eleverna i utbildningen och ska anpassas efter behov och situation redan tidigt i utbildningssystemet. Det är viktigt att universitet och högskolor utformar sina egna utbildningar och anpassar dem utifrån studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Arbetsmiljöfrågor bör vara en del av universitetens och högskolornas kursutbud. Chefs- och ledarskap har stor betydelse för arbetsmiljön.