prot · H00973 · 2013-03-06 00:00:00 — Detta förutsätter dock att den drivna politiken verkar till förmån för just en global utveckling. Ett utvecklingsperspektiv ska, i linje med samstämmighetspelaren genomsyra alla politikområden, så att de drar åt samma håll och inte blir utvecklingshämmande. Det ska bidra till fattigdomsbekämpning. I detta sammanhang är krigsmaterielexporten till icke-demokratiska stater en praxis som, enligt vårt förmenande, inte gynnar en hållbar global utveckling. Det är humanitära och säkerhetspolitiska hänsyn, inte näringspolitiska särintressen, som ska utgöra grunden för svensk krigsmaterielexport. Vi kristdemokrater vill se ett demokratikriterium för svensk krigsmaterielexport, så att svenska vapen inte hamnar i händerna på regimer som använder vapenkraften för att kväsa politisk opposition, föda och göda väpnade konflikter och på så vis göra ofria och fattiga människor än mer ofria och än mer fattiga. Jag är därför glad för att vi nu har fått till stånd denna parlamentariska kommitté som av regeringen har fått i uppdrag att till undersöka en skärpning av exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Vi kristdemokrater är övertygade om att en effektiv fattigdomsbekämpning och en verklig utveckling förutsätter att människors grundläggande fri- och rättigheter tillgodoses. Med ökad tillgång till mänskliga fri- och rättigheter minskar människors ekonomiska fattigdom. Ojämlikhet mellan könen är en grov kränkning av människovärdet som i allt väsentligt hindrar en rättvis och hållbar utveckling. Ju fler kvinnor som erbjuds skolgång, ju fler kvinnor som ges möjlighet att arbeta, desto mer gynnas samhällsekonomin. När kvinnor exkluderas från eller är underrepresenterade inom skolsystemet, på arbetsmarknaden eller i politiken minskar förutsättningarna för att skapa det ekonomiska välstånd som krävs för att skapa utveckling i olika länder. Enligt uppskattningar från skulle världens samlade bnp öka med i genomsnitt om fler flickor gick i skolan. Tvärtemot vad många hoppades på har rättigheterna för och kvinnor kraftigt inskränkts sedan den arabiska våren. Regionens kvinnor är alltjämt kraftigt underrepresenterade i politiken och i näringslivet liksom i samhället i stort. Andelen kvinnor i och regeringar har minskat, och förkärleken för sharialagstiftning tycks vinna mark i både och . Vad får detta för konsekvenser för kvinnor? Det förs också ett krig om kvinnors kroppar. Det handlar om barnäktenskap, tvångsäktenskap, könsstympning och totalförbud av abort, exempelvis för dem som har varit utsatta för våldtäkter. Rätten till sin egen kropp är hotad för alltför många flickor och kvinnor. arbete för att bekämpa mödradödlighet och se till kvinnors sexuella och reproduktiva rättigheter är ett viktigt arbete för att stärka kvinnors ställning världen över. Även människor med en annan sexuell läggning hotas världen runt. Det är viktigt att vi fortsätter att hävda alla människors lika värde. Det förefaller också som om förtrycket av kopter fortsätter att öka. muslimska minoritetsbefolkning och syrisk-ortodoxa befolkning fortsätter att förtryckas med oförminskad styrka. Uppskattningsvis är det av världens befolkning som lever i länder där religions- och övertygelsefriheten är kraftigt eller mycket kraftigt begränsad. Att utsättas för förföljelse eller drivas på flykt på grund av sin religiösa tillhörighet är en mycket grov kränkning av fundamentala mänskliga fri- och rättigheter och hör därför inte en demokratisk rättsstat till. Genom vårt PGU-arbete och våra satsningar måste vi fortsätta att motarbeta de krafter som begränsar jämställdheten och religionsfriheten. Vi ska i stället motverka både ojämställdhet och religionskonflikter för att skapa stabilitet och inkludering i våra samhällen. Utveckling handlar inte endast om att skapa en hållbar värld här och för oss. Lika mycket handlar det om skapa hållbarhet över generationsgränserna. Klimat- och miljöfrågorna för våra barns överlevnad måste tas på allvar. Det är det som vi kristdemokrater kallar för förvaltarskapstanken, alltså att vi måste förvalta vår jord för att ha någonting att lämna över till våra barn och kommande generation. Barns överlevnad och barns rättigheter får aldrig nedprioriteras utan måste vara ett centralt element i all politik och i alla utvecklingsfrämjande insatser. Regeringens särskilda satsning på millenniemålen om minskad barnadödlighet och om grundskoleutbildning för alla världens pojkar och flickor är en investering lika mycket för som för framtiden. Det är också viktigt med en friare världshandel med rättvisare spelregler för att minska klyftorna i världen och för att vi ska se en verklig utveckling. Vi vill att EU:s frihandels-, partnerskaps- och fiskeriavtal ska vara en garant för en mer välmående och mer rättvis värld. Genom ett ökat handelsutbyte kan vi minska fattigdomen och lyfta medborgare ur deras ekonomiska utsatthet. Men det är också viktigt att vi ställer krav på mänskliga fri- och rättigheter, god samhällsstyrning och klimatsmarta lösningar när vi gör dessa handelsavtal. För att ytterligare utvidga marknadstillträdet för de mest eftersatta länderna är det av stor vikt att diskussionen om Doharundans utvecklingsagenda fortskrider. Svenska främjarinsatsers sociala, ekonomiska och miljömässiga hållbarhet måste säkerställas som den privata sektorns utvecklingsfrämjande kraft inte får hämmas. Vi vill se privata investeringar, och vi vill se att privata företag investerar i utvecklingsländer. Men det måste ske på ett sätt som skapar jobb och skatteintäkter och bidrar till utveckling. Vi vet att både många företag och länder tyvärr utnyttjar människor i utvecklingsländer och utnyttjar de olika naturresurserna. Med kapitalflykt och skatteflykt, korruption och ett oansvarigt företagande lyfter man inte människor ur fattigdom. Detta är kanske särskilt kännetecknande för . De har enorma naturtillgångar och enorma möjligheter, men det är stor fattigdom i landet. Det är något vi måste ställa ledare till svars för. Avslutningsvis skulle jag bara vilja säga, herr talman, att vi som kristdemokrater naturligtvis fortsätter att hålla det civila samhällets aktörer högt när det gäller global utveckling. Genom sin existens är civilsamhället såväl försvarare som bärare och förvaltare av mänskliga fri- och rättigheter. Genom sin lokala förankring och, ofta, sin roll som granskare av biståndet står civilsamhället särdeles väl rustat att bekämpa ett av de största hoten mot hållbar utveckling, nämligen korruption. Civilsamhällets roll i genomförandet av PGU till förmån för en mer rättvis och hållbar värld är därför given för oss kristdemokrater. Vår övertygelse om att verklig utveckling skapas underifrån och inte i första hand uppifrån mellan människor är orubblig. Det är någonting vi vill fortsätta att sträva efter. Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 68 Statsrådet (M): Vi träffas nu i då globala utmaningar och kriser känns allt närmare oss. tror jag att vi när vi behandlar detta betänkande i också ser möjligheter som vi bättre kan ta till vara genom att just samverka. Jag vill tacka för denna debatt och också lite grann av samarbete kring att hitta en politik för global utveckling, som utvecklas, samt att vi diskuterar den på detta sätt. Jag tror nämligen att det behövs en ny generation som förstår vilket värde vi har i av att kunna diskutera denna typ av svåra frågeställningar gemensamt, efter Globkom och annat som på så många sätt faktiskt påverkade både tonen och engagemanget i frågan om globala utmaningar i . Jag hoppas att vi kan fortsätta för att se och stärka den insikt PGU bygger på, nämligen att våra möjligheter att bidra till global utveckling stärks när vi agerar politiskt samstämmigt. Den grundläggande byggstenen inom PGU är att ett utvecklingsperspektiv ska integreras inom varje politikområde. Det är en god och nyttig tanke som ständigt ska vara vägledande för oss, men i realiteten är den ibland utmanande att till fullo realisera i praktiken. Det är också därför den behöver debatteras. I min roll som biståndsminister har jag emellertid en tilltro till att ett effektivt och resultatinriktat bistånd kan verka som en katalysator för och ett komplement till insatser inom andra politikområden. Det är kanske just därför jag är ansvarig minister för PGU: för att jag sitter på ett av de skarpaste verktyg regeringen har för att visa att har ett globalt ansvarstagande och engagemang. Jag vill dock hålla med om att detta är både bra och dåligt, just givet att komplexiteten mellan politikområden ökar. Biståndets katalytiska förmåga kanske inte räcker, utan vi behöver se hur vi kan göra mer. Jag har flera UD-medarbetare med mig som ska följa riksdagsarbetet och vara med på denna debatt för att få inspiration och kunna driva på. Regeringens utgångspunkt är att utveckling ytterst drivs av människors egen vilja och förmåga. Den enskilda individens frihet och rättigheter måste vara i centrum. Ansträngningarna för att bidra till just en rättvis och hållbar global utveckling måste därför inriktas på förutsättningar för den enskilda individen att ta sig ur fattigdom. Vi måste därför också konsekvent fråga oss om åtgärder och beslut svarar mot de problem, behov, prioriteringar och möjligheter till förändring som en fattig individ har. Det ingår i formuleringarna kring PGU. Vad har då hänt på ? Jag vill hävda att både medvetenheten och kunskapen har ökat såväl i samhället i stort som, inte minst, inom . På Europanivå har vi inom ramen för policy coherence just antagit ett stort ramverk som heter Agenda for Change. Jag tror att det inte minst inom EU-politiken och dess samstämmighetsfrågor finns stora vinster att göra. När det däremot gäller genomförandet av PGU är jag som ansvarig minister den första att erkänna att det finns brister, precis som påpekade. Det kan handla om svagt ägarskap inom delar av politiken och bristande förståelse för vad PGU betyder i praktiken. kanske det handlar om både och. är det emellertid oklart vilken inverkan nationella och internationella beslut ytterst har på fattiga människor och fattiga länder. Detta försvårar ibland möjligheterna att välja rätt väg i alla lägen. vet vi att det svenska unika former för ärendeberedning, det vill säga att alla statsråd och politikområden inkluderas i relevant beslutsfattande, lämpar sig väl för samstämmighetsarbete och att det finns goda förutsättningar. Det räcker dock förmodligen inte vi når inte ända fram alla gånger. Slutsatserna av både våra egna överläggningar och diskussioner och andras bedömningar visar att förbättringar kan ske när det gäller samordning och samverkan inom politik för global utveckling. Detta har också framförts i kammaren . Det är därför regeringen efter att ha lyssnat in denna kritik har beslutat att genomföra en extern utvärdering med fokus på arbetsformer och styrningen av politik för global utveckling inom . Den svenska nationella politiken, som primärt riktar sig till medborgare, kan ha effekter även på fattiga människor och länder. Detta är väl kanske mer sant än . Världen är alltmer globaliserad och sammanflätad. PGU ställer krav på att politiska vägval och beslut tillfredsställer svenska nationella intressen men bidrar till en rättvis och hållbar global utveckling. Det är ingen lätt uppgift. Det handlar, som det alltid gör inom politiken, om att prioritera och göra rimliga avvägningar utifrån den information som finns tillgänglig för stunden. Eftersom målbilden dessutom varierar för olika politikområden händer det att konflikter uppstår häremellan. Jag tror därför att det är viktigt att vi har ett system för transparens, granskning och ansvarsutkrävande. Det var därför regeringen i den senaste PGU-skrivelsen, det vill säga den som debatteras i kammaren , valde att fokusera på en av de sex utvalda globala utmaningar regeringen har identifierat. diskuterar vi alltså ekonomiskt utanförskap. Vi har nämligen trott att det underlättar att fokusera på och lyfta fram en utmaning som ett exempel på att mål- och intressekonflikter kan belysas mer ingående, och kanske också att debatten kan föras på ett mer nyanserat vis. Jag tror att det är nödvändigt att vi fokuserar på en sak i taget, givet den komplexitet som finns inom ramen för politik för global utveckling. Samstämmighetsproblematik är för mig alldeles för viktigt för att snabbt förenklas, och jag hoppas att vi nu kan få en ytterligare fördjupning. Jag kommer därför, herr talman, att fokusera lite av mitt inlägg på just vad ekonomisk tillväxt har för betydelse för det ekonomiska utanförskapet. Jag tror att ekonomisk tillväxt är en grundläggande förutsättning för utveckling. Det är min utgångspunkt. Fattiga människor och fattiga länder kan dock inte alltid ta till vara den globala ekonomins möjligheter. Den utveckling vi de facto ser i världen är att många länder som var fattiga har blivit medelinkomstländer. ser vi hur inkomstskillnaderna inom väldigt många länder nu ökar dramatiskt och att de fattigaste grupperna inte alltid hänger med. Som jag ser det är det inte tillväxten som är problemet, utan det är att fattigdomen biter sig fast i vissa grupper. Ekonomiskt utanförskap kan därför, tror jag, bara brytas genom strategiska, målmedvetna och innovativa insatser för att inkludera fattiga i den ursnabba utveckling som just nu sker. Det handlar primärt om att ställa krav på att fattiga länders egna regeringar agerar korrekt och konsekvent som vi med PGU ställer krav på oss själva. Egentligen handlar det om att politiken har ett självklart ansvar för att ställa det här till rätta men också, med vår analys av komplexiteten i världen, att det finns andra aktörer. Vi kommer inte fullt ut att lyckas med politik för global utveckling om vi inte tar till vara det engagemang och den problemmedvetenhet som finns hos alla samhällets aktörer och parter både här hos oss och i utvecklingsländerna. Näringslivet har en betydande roll härvidlag, inte enbart så att företagen förmedlar kunskap och tillväxt utan de har en stor potential att bidra till ansvarsfull produktion där såväl respekt för mänskliga rättigheter som hållbarhetsfrågor kan integreras och tillvaratas. Svenska företag och arbetsmarknadens parter har en tydlig plats inom arbetet för global utveckling, inte minst då de har ett brett kunnande och en värdefull erfarenhet. Regeringen värdesätter de internationella normer och de principer som finns formulerade för företag inom och FN, och vi anstränger oss för att det svenska handelsfrämjandet och den statliga ägarpolitiken ska ligga i linje med dessa i syfte att skapa goda trender, inte bara i utan framför allt ute i världen. De statliga bolagen ska agera föredömligt när det kommer till hållbart företagande. Här har regeringen höjt sina ambitioner och till exempel uppdragit åt de statligt ägda bolagen att fastställa hållbarhetsmål och strategier för hållbart företagande. var först i världen med att införa krav på de statligt ägda bolagen att upprätta en hållbarhetsrapport i enlighet med Global Reporting Initiative, så kallad global rapporteringsstandard. I sådana rapporter ingår bland annat att beskriva de hållbarhetsutmaningar som bolagen möter i olika länder. Jag hoppas att det här kan bilda skola för det privata näringslivet. Det är ett aktuellt och praktiskt exempel på PGU. Naturligtvis handlar näringsliv och företagande även om handel och investeringar i inte minst låginkomstländer men också i en formidabel innovationskraft som vi behöver för att möta dagens utmaningar. Regeringens senaste PGU-skrivelse tar upp frågan om kapital- och skatteflykt. finns något av en boom i företagande och investeringar i låg- och medelinkomstländer. Men i länder med svag statsförvaltning och bristande lagstiftning leder investeringarna och handeln inte alltid till att ekonomin som helhet tar fart på det sätt man hade önskat. I vissa fall strömmar kapital ut ur landet i stället för att återinvesteras. Skälen kan i dessa fall vara många och i vissa fall legitima, men långt ifrån alltid. Vad som är viktigt är att bilateralt och multilateralt stöder reformer och utveckling av statsförvaltningar, stärkt lagstiftning och stabilare samt mer transparenta finansiella system. Regeringen arbetar dessutom fortlöpande för att det svenska skattesystemet och internationella standarder på skatteområdet inte bara ska främja rättvis konkurrens utan också se till att det inte ska kunna utnyttjas för skatteflykt från vare sig eller andra länder, inklusive låginkomstländer. Genom tydliga svenska och europeiska lagar och direktiv samt internationella normer vad gäller skatter och redovisning skapas förutsättningar för konkurrens på rättvisa villkor, och möjligheterna till kapital- och skatteflykt minskar. Regeringen stöder till exempel det förslag som diskuteras inom EU om land-för-land-rapportering som innebär större insyn i enskilda företags betalningar i andra länder. Även tryggad livsmedelsförsörjning, som tidigare talare har tagit upp, är en komplex utmaning som är kopplad till många frågor som handlar om risk för ekonomiskt utanförskap. Där ingår frågor om markrättigheter, ägandeförhållanden, vatten, klimat, tillgång till marknader, finansiering etcetera. Brister i ägande- eller nyttjanderätter är en mycket viktig aspekt ur både ett fattigdoms- och ett jämställdhetsperspektiv. Regeringen vill se en gedigen tillämpning av de frivilliga riktlinjerna för ansvarsfull förvaltning av mark, fiske och skog som förhandlades fram inom FN. Vi deltar i det arbete som inletts för att ta fram principer för ansvarsfulla investeringar i jordbruk. Vi vet att vi behöver öka livsmedelsförsörjningen drastiskt i världen. Tydliga principer och riktlinjer är därför nödvändiga för att dessa ökade investeringar görs med hänsyn till fattiga människors intressen som vi ska möta globala utmaningar. Jag är mycket tacksam för denna mycket bra debatt. Det är ett bra betänkande. hade en hearing om politik för global utveckling. De frågor som jag nu nämnt kommer vi att diskutera ännu mer fördjupat i en svarskonferens som regeringen anordnar i syfte att fördjupa arbetet med den globala utmaningen ekonomiskt utanförskap. Vi är väldigt glada över detta samarbete. På det seminariet vill vi på ett öppet och transparent sätt stimulera till vidare uppdaterad och kunskapsbaserad dialog inom dessa komplicerade frågor som knyter an till politiken för global utveckling, frågor som är värda att problematisera, nyansera och diskutera även framgent. 69 (SD) replik: Jag vill börja med att tacka biståndsministern för att hon deltar i debatten, i synnerhet som jag läste i nyheterna i går att biståndsministern befunnit sig i . Jag är väldigt imponerad av att du befinner dig här. I går kunde vi läsa i nyheterna det var där jag läste om att vår finansminister föreslår att ska minska sitt bistånd till olika FN-organ , detta för att göra avräkningar i biståndet i förhållande till dagens 4,4 miljarder för att täcka flyktingkostnader i . står UNHCR inför stora behov av resurser, och situationen är synnerligen akut. Tycker biståndsministern verkligen att det är läge att minska bidragen till FN-organ och de mest utsatta? Innebär den här minskningen även minskade resurser för UNHCR? I räknar man med att omkostnaden för flyktingmottagning per person är ca , men det kan vara mer. Enligt UNHCR är kostnaden för att hjälpa en flykting på plats . Situationen för många flyktingar är akut. Det handlar om att rädda liv. För kan man hjälpa till exempel två familjer att få madrasser att sova på. För kan en familj få varma filtar som skyddar mot kyla och vinter. Anser biståndsministern det verkligen vara en human flyktingpolitik att ta så stora pengar från biståndsbudgeten till att hjälpa några få, när alla inte ens är flyktingar utan pengarna går till asylmottagning generellt, i stället för att försöka rädda så många liv som möjligt och hjälpa så många som möjligt på plats i närområdena? 70 Statsrådet (M) replik: Tack för noteringen! Jag var i i går och diskuterade globala hälsofrågor och hade möjligheter att vara också i . Det var viktigt att jag skulle komma tillbaka , så jag hade särskilda faciliteter för att ta mig till den här debatten. registrerade UNHCR den miljonte flyktingen från . Vi har ett tryck igen på flyktingmottagandet i som når nästan historiska höjder. har alldeles uppdaterat sina tidigare prognoser och räknar med, bortsett från de siffror som vi baserade budgeten på , att det kanske kan komma upp emot ytterligare 13 000 flyktingar till . Totalt sett beräknar att det kommer att vara ungefär 54 000 som söker sig hit från bland annat , och . Det innebär stora ansträngningar, ställer krav på vårt land, vårt flyktingmottagande och på att vi lever upp till våra internationella åtaganden. Vi värnar asylrätten och har en ambition på det här området som sträcker sig långt utöver vad många andra länder mäktar med, och jag är oerhört stolt över detta. Vi ska ställa dessa 54 000 och de kostnader det faktiskt medför för vi vill ha hög standard på hur vi vill ta emot dessa människor som flyr undan förtryck mot den miljonte flykting som registrerades av UNHCR. Vi ska veta att till exempel grannlandet , som jag besökte , tagit emot 317 000 syrier. Jag tycker inte att det är så mycket begärt att vi, när vi har en möjlighet och ett ökat tryck mot oss, tar vår del av ansvaret och avsätter pengar för det. Vi räknar med, och det vet , att göra precis på samma sätt som vi har gjort . Det som är det dramatiska är att antalet ökar så markant. Det tycker jag att vi ska möta på samma sätt som vi alltid har gjort. 71 (SD) replik: Det mest anmärkningsvärda som jag tycker i det här är att man ska minska bistånd till FN-organ för att finansiera detta och ta från biståndsbudgeten. Jag tycker att det är ett helt fel sätt att avhjälpa situationen. Det drabbar de mest utsatta. säger att tar emot 317 000 flyktingar. Ja, då behöver vi ge dem stöd och hjälp för att hantera det. 13 000 är då ganska lite och tyder på att de flesta flyktingar inte har möjlighet att ta sig så långt som till . De allra flesta flyktingar befinner sig kvar i närområdet, och det är där de största resurserna behöver läggas. Jag undrar varför regeringen inte kan öka biståndet till UNHCR när de skriker efter pengar. Varför prioriterar man att göra avräkningar i biståndet för ökade kostnader i i stället för att lägga pengarna där de kan göra som mest nytta? Det är detta vi ifrågasätter. Jag vill också ställa en kort fråga som gäller en helt annan sak. Det handlar om regeringens politik när det gäller frågor om sexuell och reproduktiv hälsa i andra länder. Varför har man uppdragit åt en lobbyorganisation som att föreslå hur vi ska föra dialog med andra länder i dessa frågor? Jag tänker främst på abortfrågan där inte på något sätt är neutralt utan i stället driver kampanj mot i princip allt och alla som på något sätt försöker lyfta upp andra aspekter av abortfrågan än den liberala syn som står för. Tycker biståndsministern verkligen att detta skapar trovärdighet i dialogen med andra länder där denna fråga kan vara mycket etiskt laddad och där man bör visa respekt för att de kan ha olika utgångspunkter? 72 Statsrådet (M) replik: Vi gör både och via den svenska biståndsbudgeten. diskuterar vi politiken för global utveckling. har vi en flyktingavräkningsdiskussion. Jag tar den gärna eftersom jag tycker att det är viktigt. Precis som jag sade har vi nu av stora globala utmaningar och kriser. De kommer allt närmare oss. Ingen skulle vara lyckligare än jag om vi inte behövde använda så mycket pengar inom ramen för biståndet för humanitärt stöd för att lindra omedelbar nöd och hindra död. Men har vi en sådan situation. Vi har investeringar på biståndet. Vi är en av UNHCR:s största givare. När det gäller krisen i tror jag att vi rent av är det största bilaterala landet det kanske finns något annat land också som ställer resurser till förfogande i närområdet eftersom vi tror att det är det mest humana sättet.