prot · H009102 · 2013-05-03 00:00:00 — På något sätt är det för er socialdemokrater så och jag håller med om den delen att föräldraförsäkringen är ett väldigt viktigt instrument för föräldrar och barn att knyta an till varandra och lägga grunden för barnets första tid i ett mindre sammanhang. Det har ett värde för föräldrarna, och det har självklart ett betydande värde för barnen. Sedan går ni dock till att det här är fantastiskt bra till en väldigt tydlig gräns och att det därefter är fullständigt oacceptabelt. Efter det är det så att föräldrarna blir imbecilla eller korkade och inte fattar sitt eget bästa. Det är dåligt för barnen och så vidare om det skulle vara så att föräldrarna utifrån kunskapen om det enskilda barnet bestämmer att man ska vara hemma en liten tid till. Det är för mig otroligt svårbegripligt att ni ser det på det sättet. Vi utgår från att varje person, också ett barn, är en enskild person som är annorlunda än andra och måste få förutsättningar att tas om hand på det sätt som passar bäst. Om man inte tycker så utan tycker att alla är precis lika och stöpta i samma form är er politik helt logisk, men har man uppfattningen att de är enskilda personer med olika behov och olika önskemål måste man också ställa sig frågan: Vem vet bäst? Då kan man säga att vi som politiker vet bäst; så här ska det tas om hand, och det ska vara lika för alla. Om man råkar vara av den uppfattning jag har, nämligen att föräldrarna är de som vet sina barns bästa, arbetar man i stället för att lägga mer makt hos föräldrarna. Då är vårdnadsbidraget en liten pusselbit som tillsammans med andra åtgärder gör att föräldrarna får något större makt än de annars skulle ha att bestämma det som är bäst för dem och deras barn. Där går den verkliga skiljelinjen i politiken när det gäller detta. 28 (S): Jag förstår att försöker appellera till en viss liten väljargrupp den han har kvar och att det är dem han nu försöker vädja till, men jag tror faktiskt inte att innerst inne tror på det han själv säger . Om vi ser på vad vårdnadsbidraget innebär, alltså att det är i de socialt utsatta stadsdelarna man till största del tar ut det här, menar alltså att det är de föräldrarna som på något sätt väljer rätt. Det är i stadsdelarna med mycket hög arbetslöshet man väljer de . Sedan jämför det med föräldraförsäkringen. Har någonsin hört talas om inkomstbortfallsprincipen? Föräldraförsäkringen är faktiskt en helt annan grej än de här . Jag håller med om att barn är olika; barn är absolut olika, och de ska växa upp på sina villkor och så vidare. Men det visar sig att det är de socialt utsatta familjerna med hög arbetslöshet som väljer vårdnadsbidraget. Jag visar att det är citationstecken, för jag tror inte att de innerst inne har valt det. De vill ingenting hellre än att gå ut på arbetsmarknaden, utbilda sig och få ett jobb. Med den här borgerliga regeringen har vi dock en massarbetslöshet som ökar och inte minskar, vilket ni gick till val på. Ni påstår att ni har en jobblinje, men det har ni inte. Vi får nog sätta det i ett lite större sammanhang än så här, . Vi vet att skolresultaten sjunker i takt med att vi har en borgerlig regering. De sjönk tidigare också. Vi försökte göra någonting åt det. Vi försökte ge lugn och ro åt skolan och utjämna skillnaderna, men ni sätter ju en ära i att inte lägga er i någonting. Ni påstår i alla fall det. Därför ökar ju klyftorna. Ni sänker skatterna för dem som har det bäst och ger vårdnadsbidrag på till dem som har det sämst. Klyftorna ökar ännu mer. Forskare visar att barn som tidigt kommer in i ett socialt sammanhang, får träffa kompisar och tränar svenska språket gör bättre ifrån sig i skolan. Det är lättare när man är van vid att ingå i en grupp, och det är då lättare att ta till sig skolan. Därför är det faktiskt bra för barn att vara i förskolan. De allra flesta föräldrar tycker också det, och jag tror faktiskt att de här föräldrarna egentligen hade velat ha sina barn i förskolan men inte ser någon annan utväg. De väljer i stället , för det är alltid något. De har inte fått chansen i det borgerliga samhälle vi har . Förutom att det är de socialt utsatta familjerna som väljer det här ökar dessutom skillnaderna mellan män och kvinnor. sade att vi hyllar föräldraförsäkringen. Det gör vi på det sättet att det är en inkomstbortfallsprincip, men det är inte tillräckligt bra eftersom det inte är tillräckligt många pappor som tar ut föräldraledighet. Jag vill ha en delad föräldraledighet. Jag vill att mammor och pappor tar ett delat ansvar för barnens uppväxt, för hemarbetet och för att bry sig om hur barnet ska ha det . Så är det inte . Vi har inget jämställt samhälle. 29 (S): Det är inget tvång att sätta barn i förskolan; det väljer föräldrarna helt fritt. Vi har tidigare haft en hemmafrumodell i där har varit att pappan jobbar och mamman är hemma med barnen. är det möjligt att vara hemma, så det är ingenting vi förbjuder. Ska man däremot använda skattemedel till att uppmuntra människor som annars inte hade varit hemma att vara hemma mer blir man som politiker ansvarig för att se konsekvenserna av att man faktiskt styr människors beteende i en viss riktning. Vi kan se att det blir en kvinnofälla, och vi kan se att det drabbar framför allt kvinnor med utländsk bakgrund som har en svag ställning på arbetsmarknaden. Vi kan se att barn också riskerar att drabbas, inte minst barn som behöver hjälp med språkutvecklingen inför skolstarten. När det gäller föräldraförsäkringen frågar jag mig varför vårdnadsbidraget är nödvändigt, just eftersom vi har en så lång och bra föräldraförsäkring. Det finns ju redan möjlighet för föräldrarna att vara hemma . I ett internationellt perspektiv är det en lång föräldraledighet vi har, och det är en bra ekonomisk ersättning. Det finns alltså mycket goda möjligheter. ser vi ett problem med föräldraförsäkringen: Uttaget är inte tillräckligt jämställt. Det har fått konsekvenser. Man kan se att det är när människor skaffar barn som kvinnors löneutveckling kommer efter; ligger männen och kvinnorna ungefär lika. är det så att en kvinna tjänar i genomsnitt mindre än en man under sin livstid, inräknat pension. Vårdnadsbidraget är inte ens pensionsgrundande. Jag frågar därför: Vill vi att klyftan mellan mäns och kvinnors inkomster ska växa eller minska? Vill vi att den ska minska kan vi inte ha vårdnadsbidrag. 30 Socialminister (KD): säger: försöker appellera till en liten väljargrupp. Det är nog så att folk är klokare än så. Det är inte ett dugg konstigt att väldigt många småbarnsföräldrar föredrar förskolan. Jag tycker förstås att det är helt okej och att vi ska möta de önskemål som finns. Det är dock också så att människor som själva väljer förskolan inte är så inskränkta att de säger att alla ska välja på precis det sätt de gör i deras familj. Vi vill möjliggöra för människor att välja annorlunda. Opinionsmätning efter opinionsmätning visar det här är inte det mest centrala att av svenska folket svarar, nästan hur man än ställer frågan, att de vill ha valfrihet. Det ska finnas möjlighet att välja annat än förskola, och man ska ha ett ekonomiskt stöd för det. säger att jag skulle anse att de föräldrar väljer rätt som väljer vårdnadsbidrag. Jag har den uppfattningen att om man skapar en valmöjlighet ligger makten hos föräldrarna. De som har gjort ett övervägt val och landat på att deras barn mår bäst av att finnas i förskola, som kanske ligger om hörnet eller längre bort för den delen, har gjort ett medvetet val och naturligtvis gjort det utifrån vad de tycker är bäst för dem själva och för barnet. Jag respekterar människors val, och jag respekterar också de val som görs av föräldrar som inte väljer förskolan. Där skiljer vi oss åt. är på generöst humör och meddelar att hon inte avser att förbjuda föräldrar att vara hemma. De ska naturligtvis inte ha några pengar, men det aviseras i alla fall inte något förbud mot att vara hemma. Det är självklart. Jag tycker att det är rimligt när vi på ett bra sätt med våra skatter avsätter ganska mycket pengar för föräldraförsäkringen, där vi betalar en avgift som enskilda, och för att ha en förskola av god kvalitet att föräldrar får välja annorlunda. För min del handlar det inte om ifall det är , eller . Jag tycker att valfriheten har ett värde i sig. Föräldrar ska utifrån den egna familjesituationen och de egna barnens behov kunna träffa de val som är bäst för dem själva. Det är det som är det centrala. När man säger att människor får välja själva kommer människor att göra på lite olika sätt. kommer de att göra på ett sätt där vi skulle tycka att de skulle göra på ett annat sätt. Men grejen är att människor ska ha makten över sina egna liv och kunna bestämma själva. Återigen handlar det om huruvida vi tilltror människor förmåga att fatta beslut om sina egna liv eller om vi tror att vi i den här kammaren är bättre skickade att avgöra å deras vägnar. Jag tror på föräldrarna; jag tror på människor i det här landet. 31 (S): Det blir lite märkligt. Jag hade ställt interpellationen till jämställdhetsministern. Jag ville veta hur regeringen ska göra för att öka jämställdheten, trots att vi har vårdnadsbidraget som motverkar jämställdheten. Då ställer jag frågan till : Vill över huvud taget ha ett jämställt samhälle? Det kan vara intressant att veta. De så kallade reformer som inför motverkar jämställdheten. Det är möjligt att inte vill ha ett jämställt samhälle. Om han vill ha ett jämställt samhälle måste han som politiker våga dra upp riktlinjerna för att försöka motverka skillnader mellan män och kvinnor. Kvinnor tjänar mindre, kvinnor tar ett större ansvar i hemmet och så vidare. Om man vill ha ett jämställt samhälle måste man vidta åtgärder för det. Det går inte att lägga händerna på ryggen och säga: Alla ska bestämma själva valfrihet, valfrihet, valfrihet. Man måste våga bryta det ojämställda samhälle vi har . Jag tror på ett jämställt samhälle därför att det är bra för barnen. Det är bra för barnen om mamman och pappan, eller vilka föräldrarna nu är, båda föräldrarna, tar ett lika stort ansvar i hemmet. Det är då som både män och kvinnor kan ta vilka jobb de vill längre fram när de har skaffat sig utbildning. Vi ska hjälpa tjejer tidigt så att de väljer tekniska utbildningar och så vidare. Jag vill fortfarande veta vad tycker om jämställdheten. vurmar han för valfrihet och valfrihet. Men om vi ser att vårdnadsbidraget motverkar både integrationen och jämställdheten i samhället kanske man ska göra någonting åt det. Jag har inte fått något svar där. 32 Socialminister (KD): Vill vi ha ett jämställt samhälle? Ja, självklart. Vi vill att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter att välja hur de vill forma sitt eget liv. Det handlar förstås om att under uppväxten, när man är mindre, kunna välja olika vägar, att inte gå på gamla föreställningar om vad som till exempel är rätt utbildningsväg eller rätt yrkesval. Här ska killar och tjejer ha precis samma möjligheter att välja det som de känner för och som de vill. Det handlar om yrkeslivet, självklart. Där är det inte vi politiker som bestämmer om lönevillkoren, utan det har vi lämnat över till arbetsmarknadens parter att hantera. Där är det självklart att för lika utfört arbete ska det vara lika betalt. Jag tror att vi behöver uppvärdera yrken som av tradition i större utsträckning har befolkats av kvinnor än av män, till exempel inom vård och omsorg. Där har vi inte makten att bestämma, men jag tror att vi långsiktigt måste arbeta för att få upp lönerna. Det är orimligt att vi värderar till exempel skötseln av maskiner mycket högre än vad vi värderar skötseln eller omvårdnaden av människor och så vidare. Jag vill ha ett samhälle där kvinnor och män tar ett lika stort ansvar i sina respektive liv för hem, familj, barn och så vidare. Sedan kommer vi till den springande punkten: Vem bestämmer? Ska vi lagstifta om olika delar, eller ska vi tilltro människor förmågan och ge dem möjligheten att avgöra själva? Då kan man bestämma åt människor eller låta människor bestämma. Målet är detsamma. Jag väljer att tro att människor har, var och en, förmåga att fatta förnuftiga beslut, kvinnor och män. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2012/13:376 om situationen i 33 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att verka för att ska fortsätta bidra till militära upprustning genom att fortsätta ge bistånd till landet. Vidare ställs frågan om vad jag ska göra för att säkerställa att svenskt bistånd används som det ska och vad regeringen har gjort för att säkerställa att biståndet inte använts i fel syften. Låt mig börja med att klargöra att det övergripande målet för humanitära bistånd är att rädda liv, lindra nöd och upprätthålla mänsklig värdighet. Utgångspunkten för humanitärt bistånd är att varje stat har förstahandsansvaret att möta de humanitära behov som uppstår inom det egna landets gränser. I de fall staten eller andra institutioner i det utsatta landet inte vill eller kan leva upp till detta ansvar har utomstående organisationer och stater ett ansvar att lämna stöd till insatser för att möta dessa behov. Detta är i enlighet med etablerad praxis inom det internationella humanitära biståndet, det så kallade humanitära imperativet. Vidare vägleds det humanitära biståndet av de humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och oberoende. Dessa utgångspunkter och målsättningar gäller allt humanitärt bistånd som finansieras av , inklusive humanitära insatser till nödställda i en diktatur som . Regeringen ser mycket allvarligt på den svåra humanitära situation som råder i . Sedan svältkatastrofen har bidragit till humanitära biståndsinsatser i . Tyvärr är fortfarande en stor grupp människor svårt utsatta och i behov av vårt stöd. humanitära bistånd i syftar till att hjälpa en nödlidande befolkning och är strikt behovsbaserat. uppgår det svenska humanitära biståndet till och kanaliseras via FN, och internationella enskilda organisationer. Regeringen säkerställer genom Sida, som ansvarig myndighet för genomförandet av de humanitära biståndsinsatserna i , att biståndet följer de humanitära principerna och inte används i fel syften. Regeringen följer även via i den humanitära situationen i . Det internationella samfundets möjligheter att bistå den nordkoreanska befolkningen humanitärt begränsas starkt av det hårda och strikt kontrollerade politiska system som råder i landet. Hjälporganisationerna arbetar i en svår miljö som ställer stora krav på mycket noggrann kontroll av genomförande och leverans av humanitärt stöd. De humanitära organisationerna arbetar med lokala myndigheter i genomförandet av projekt just för att se till att projekten verkligen genomförs korrekt och att de når de människor som är i störst behov av stöd. Det finns även en kontinuerlig samordning av FN-organisationernas verksamhet så att de kan ge humanitärt stöd på mest effektiva sätt. Vidare finns det strikta krav på rapportering och återkoppling till givare och moderorganisationer efter genomförda projekt. Kontroll och uppföljning sker även genom regelbundna fältbesök. , liksom övriga biståndsgivare, och andra tongivande humanitära aktörer, verkar aktivt för att säkerställa att de humanitära principerna följs även i . Detta görs såväl genom agerande lokalt i landet som genom uppmaningar till genom till exempel FN-resolutioner. och EU tog initiativet till en resolution om situationen för de mänskliga rättigheterna i som enhälligt antogs av för mänskliga rättigheter . Resolutionen uppmanar att bland annat säkerställa obehindrat tillträde för det humanitära biståndet och att hjälpinsatserna kan genomföras i enlighet med de humanitära principerna. Jag och regeringen kommer fortsatt att verka för att de svenska humanitära biståndsinsatserna i går till den nödställda befolkningen. kommer även fortsättningsvis att aktivt verka för att utöva påtryckning på att göra mer för att möta de humanitära behoven inom det egna landet och skapa en bättre tillvaro för många svårt utsatta och lidande människor. 34 (SD): Jag tackar biståndsministern för svaret och poängterar att hon och jag är helt överens. Det övergripande målet för humanitära bistånd bör vara att lindra nöd och upprätthålla mänsklig värdighet och inte minst rädda liv. Givetvis ska varje land ha det största ansvaret att möta de humanitära behov som finns i det egna landet, men man får vara försiktig med att dra det för långt. Med en sådan utgångspunkt kan man nästan tolka det som att man inte ska ge bistånd till behövande länder, och det är ingen väg som jag vill gå. Annars kan man tolka det som att man ska ge väldigt stora summor pengar till olika länder utan att följa upp eller ställa krav på vart pengarna eller biståndet går. Länder som hjälper till med exempelvis humanitärt bistånd bör givetvis ställa krav på mottagarlandet. Att enbart skicka bistånd utan att se vad som händer med det kan helt enkelt vara kontraproduktivt för syftet med biståndet. Frågar du mig ska syftet givetvis vara att hjälpa så många människor i nöd som möjligt. är världens mest slutna land. Det är en stenhård diktatur där man egentligen inte har särskilt mycket insyn i vad som händer. Trots svält och lidande bland den fattiga befolkningen satsar kommunistdiktaturen enorma summor pengar på en militär upprustning. är en av de mest generösa biståndsgivarna till , och jag skulle säkerligen kunna vara stolt över det om jag nu visste vart biståndet gick och hur det användes. Det jag funderar över när jag står här är egentligen om inte biståndsministern ser att det kan finnas en möjlighet att det slutna kan förändras om länderna runt omkring ställer hårdare krav. Biståndsministern är tydlig i sitt svar med att hon önskar möta de humanitära behov som finns i , och det vill jag också. Hur det ska göras verkar det däremot vara tyst om. 35 (FP): Jag vill börja med att tacka statsrådet för ett väl avvägt svar. För ett stort antal år sedan, 1980 tror jag att det var, befann jag mig i ett politiskt väldigt isolerat land tillsammans med dåvarande statsministern på en journalistresa. Vi färdades till Cabora Bassa i och hamnade även i Bejra. Det var den kanske mest skakande upplevelse som jag har varit med om, för där såg jag inte bara hundratals utan tusentals barn med uppsvällda magar som led fruktansvärt av hunger. Vi färdades dit i stora, ryskbyggda helikoptrar. Men vi såg på plats också någonting annat, nämligen rispåsar med denna text: is a gift from US people detta är en gåva från det amerikanska folket. Det här, herr talman, illustrerar väl vikten av att vi har ett humanitärt bistånd som inte förblandas med vilken regim det går till, ett bistånd som vi just har till , detta enormt isolerade land där man inte ens kan ge bistånd till den politiska oppositionen, för den är så förtryckt att den inte finns över huvud taget. Det kan vi göra när det gäller till exempel, för där är inte förtrycket så stort. Det är en väldigt viktig sak att vi kan fortsätta att stödja den politiska oppositionen i till exempel . Det skulle vara glädjande om vi också kunde göra det i , men det går inte. Där får vi inrikta oss på att ge hjälp via FN, och andra internationella organisationer. En del frågeställningar är väldigt avslöjande, och det är frågeställning, nämligen om ska fortsätta att bidra till militära upprustning. Det vore helt absurt att genom att ge pengar som går in i eller andra staters budgetar skulle bidra till militär verksamhet. Det är väldigt viktigt att vi ser till att skilja på regimerna och att biståndet går till förtryckta, hungrande och lidande människor. Vi vet just från , inte minst tack vare ledamoten upprepade besök i landet, att det finns ett behov av relationer och kontakter med demokratiska länder. Det år då förre statsministern var ordförande i besökte han också . Det var väldigt viktigt också i det avseendet att vi hade några kontakter över huvud taget, för det ger möjlighet att implementera andra tankegångar än de som man har . Men frågan om vi ska fortsätta att ge bidrag till militära upprustning finner jag tyvärr symtomatisk för en syn som frodas inom ett visst parti i det här landet och som inte har något som helst stöd, vare sig i verkligheten eller i svenska folkets sinne. 36 Statsrådet (M): Tack till båda riksdagsledamöterna och tack också för interpellationen som gör att vi får anledning att fundera över vad har för ansvar! Vi har en väldigt generös och ambitiös biståndsbudget som går till långsiktigt utvecklingssamarbete, där vi i viss grad också jobbar väldigt nära med ländernas regeringar, deras egna program för att ta människor ur fattigdom och driva på för utveckling. Det är utvecklingsbistånd. Det vi diskuterar är humanitära bistånd och också det humanitära imperativet, det vill säga vilket ansvar vi faktiskt har. När vi ser att människor lider och inte kan få stöd av sin egen stat har vi också ett ansvar, och har kanske mest av de flesta länder i världen tagit detta ansvar på allvar. Vi har en stor finansiering av det humanitära systemet, men vi lägger också ned oändligt mycket tid på att inte minst inom FN jobba på plats för att se till att biståndet fungerar och att det har fortsatt legitimitet. Når pengarna fram? Jobbar vi tillräckligt effektivt? Kan vi göra mer för dessa dubbelt utsatta människor? Dels lever de under förhållanden där de inte har någon chans att komma till egen rätt, dels förhindras de ibland av en diktatur att organisera sig själva för att få utveckling i landet. Därför är jag tacksam för den uppmaning som kommer från att vi inte kan lämna människor åt sitt öde genom att bara hjälpa med humanitärt bistånd. Kan vi någonstans knacka på dörren? Kan vi våga ha något engagemang med de människor som lever inne i det här slutna systemet? Kan det vara så att det med det humanitära engagemanget också kommer en möjlighet för oss att spela en särskild roll? Genom att våga sträcka ut en hand, att resa, att vara närvarande och att ha en ambassad visar vi att människor i det här landet bryr sig om och utveckling och också kräver av grannländerna att de ska ta sitt ansvar. Det är nu ett väldigt skört läge i och omkring givet vad de har gjort. Tonläget har tonats ned en aning, och vi ser också att grannländerna har reagerat. Men det handlar inte bara om den svältande befolkningen i , utan det handlar också om internationell fred och säkerhet. Där har vi, som sagt, också diskuterat mänskliga rättigheter. Det handlar om att kräva att fullgör sina skyldigheter enligt internationella normer oavsett om det handlar om kärnvapen eller att ge människorna i landet mänskliga rättigheter. Det är det som det handlar om. som vi upprätthåller det humanitära imperativet och tar vårt ansvar är det viktigt att vi försöker följa pengarna i denna mycket svåra situation. kan det vara så att humanitärt bistånd kommer på villovägar på grund av att regimen inte skyr några som helst medel och till exempel tar rissäckar och delar ut dem till partilojala. Eftersom vi nu har ett system även i , inom ramen inte minst för ett FN-samarbete men också med på marken aktiva organisationer, kan vi nu försöka distribuera våra skattepengar på ett sådant sätt att de kommer denna ytterst nödlidande befolkning till del. Den humanitära situationen i är alarmerande, och det är bra att vi diskuterar den här i kammaren . 37 (SD): Jag vill tacka och biståndsministern för båda inläggen. För vill jag poängtera så att det inte finns några frågetecken kring det att jag är en stor vän av humanitärt bistånd. Jag minns att jag såg bilder tagna av en amerikansk turist i . Bilderna föreställde amerikanskt ris som skänkts som bistånd till landet. Trots att det var menat att ges till svältande fattiga i sålde regimen riset till den fattiga befolkningen. Regimen tjänade alltså pengar på bistånd som skulle ha gått till dem som hade det svårt. Jag har en god vän i som jag tog kontakt med efter de senaste provokationerna från .