prot · H00973 · 2013-03-06 00:00:00 — Jag tycker att det är upprörande att regeringen i propositionen inte nämner detta förhållande och denna risk och diskuterar igenom det, utan att det måste lyftas fram i en riksdagsbehandling. Vårt ställningstagande står kvar. Vi anser att inte ska gå med på pakten. Vi ser det som en smygande anslutning till det monetära samarbetet. Även om det är ett litet steg är det ett steg åt det hållet, och vi anser att det inte är att respektera svenska folkets ställningstagande när det gäller EMU. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs näringsutskottets betänkande 2012/13:NU7 Statliga företag (skr. 2011/12:140). 125 (S): Vi ska nu debattera näringsutskottets betänkande om statliga företag. I betänkandet behandlas regeringens skrivelse med redogörelse för företag med statligt ägande, två motioner som är väckta med anledning av skrivelsen samt 23 motioner om statliga företag från allmänna motionstiden. Det är med andra ord möjlighet att granska och utvärdera regeringens ägarpolitik. Det är en viktig uppgift, om man betänker att staten är största företagsägare och är arbetsgivare för 202 000 personer, vilket medför ett stort ansvar. Dessa företag representerar dessutom stora värden, som svenska folket ytterst är ägare till, något som ställer stora krav på en långsiktig och professionell förvaltning för att säkerställa tillväxt och välfärd i vårt land. Regeringen har alltså en viktig uppgift i att värna, förvalta och utveckla de gemensamma tillgångar som statliga företag representerar och se till att det sker på ett ansvarsfullt sätt. Mot den bakgrunden är det bekymmersamt att bilden av en aktiv, professionell och ansvarsfull ägarstyrning nu alltmer spricker. Det senaste årets ständiga medieuppgifter om hur vissa av de statliga bolagen brister i att leva upp till de riktlinjer och policybeslut som fattats av både riksdag och regering föranleder frågan om regeringen förmår hantera och styra de statliga företagen. , och Sonera är alla exempel på att styrningskedjan på olika sätt brister och att regeringen underskattar det ansvar som krävs för att sköta det statliga ägandet. Bilden som växer fram är att regeringen ägnar mer tid åt att krishantera än åt att styra våra gemensamt ägda bolag på ett professionellt sätt. Det är en bild som riskerar att allvarligt skada förtroendet för viktiga och samhällsnyttiga verksamheter. Vi anser att statliga företag alltid bör föregå med gott exempel och agera som föredömen på de marknader där de verkar och att regeringen är ansvarig för att företagen lever upp till de regler och riktlinjer som är fastslagna av både regering och riksdag. Vi anser inte att regeringens skrivelse redogörelse för företag med statligt ägande på ett tillfredställande sätt besvarar frågan om hur man tänker rätta till de brister som finns. Vi anser därför att bör göra ett tillkännagivande till regeringen om vikten av att värna och utveckla det långsiktiga ägandet av företag med statligt ägande och att värna de gemensamma tillgångar som företag med statligt ägande utgör. Vi vill också att regeringen återkommer till med en redogörelse för hur regeringen säkerställer att de statliga företagen arbetar på ett tillfredsställande sätt med riktlinjer och policybeslut. Allra tydligast blir regeringens brist på ägarpolitik när man tittar på . Här brister det på längden och på tvären. Det har varit uppseendeväckande att följa turerna kring den kritiserade Nuonaffären. Regeringen hukar, duckar och skyller ifrån sig. Historien har gått från att man inte visste någonting till att man gjorde det, i alla fall kanske. Men man beslutade ingenting, i alla fall inte formellt. Allt fokus tycks ligga på att inte ta ansvar. Det är varken klädsamt eller förtroendeingivande. Regeringen, med statsminister och finansminister i spetsen, måste lägga korten på bordet och redovisa hur affären gick till, vem som fattade beslut och på vilket underlag. Jag inser att det inte är en angenäm uppgift när det handlar om att tvingas synliggöra att man inte hade koll eller att man faktiskt hade det men ändå godkände en dålig affär. Alternativet är att den frågan fortsätter att överskugga det som borde vara debatten om , nämligen vad vi vill med bolaget, dess utveckling och inriktning. Vi anser att ska vara en pådrivande aktör för att främja ett hållbart energisystem. Enligt vår uppfattning bör öka investeringarna i förnybar energi. Bolaget bör vara ledande i omställningen av energisystemet och pådrivande i energiomställningen på alla marknader där företaget är verksamt. Regeringen har sänkt ambitionerna för . Riksdagsbeslutet om ett förtydligande av uppdraget för innebär att inte längre ska vara ledande i energiomställningen utan endast ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Vi står fast vid bedömningen att det var ett steg i fel riktning och vill förtydliga uppdrag som det ledande företaget i energiomställningen. Den svenska industrin är beroende av en långsiktig och pålitlig energiförsörjning för att kunna behålla sin konkurrenskraft. i statlig ägo utgör en viktig pusselbit för den svenska energi- och industripolitiken. Ambitionsnivån för borde alltså höjas. Bolaget bör ta ett större ansvar för investeringar i ny teknik, i pilot- och demonstrationsanläggningar för förnybara energikällor och i effektivare elöverföring. En annan viktig fråga som berörs i betänkandet är att se till att andelen kvinnor i ledande befattningar inom företag med statligt ägande ökar. Dessa företag ska vara ett föredöme i jämställdhetsarbetet och aktivt sträva efter att ta till vara de kompetenser som både kvinnor och män besitter. Fördelningen av styrelseposter mellan män och kvinnor i företag med statligt ägande har utvecklats positivt i ett längre perspektiv. var av de stämmovalda styrelseledamöterna i statliga bolag kvinnor. har dock utvecklingen gått åt fel håll. Antalet bolag som har uppnått målsättningen om balans i könsfördelning i styrelsen har minskat från 37 till 34. Vi anser att regeringen bör ta ett tydligare ansvar för en jämnare fördelning av ledamöter i styrelser och med uppdrag i ledande befattningar. Det kan också finnas skäl att se över det statliga ägandet av bolag. Det ekonomiska läget är dock osäkert, och det är nu en illa vald tidpunkt att sälja bolag. Vi säger av den anledningen nej till att sälja de bolag som i regeringens budgetproposition föreslås säljas. gjorda försäljningar har inte heller varit särskilt lyckade utan har gjorts av ideologiska skäl. Tydliga exempel på mindre lyckade försäljningar är och . Verksamheten i offentlig regi fungerade bra i båda företagen och hade högt förtroende hos allmänheten. Facit när det gäller apoteken har blivit att tillgången till läkemedel har blivit avsevärt sämre efter försäljningen, även på ställen där nya apotek har etablerats. Bilägarnas intresse att besöka konkurrenter har varit minimalt, varpå regeringen nu måste tvinga bilägarna till det genom att sälja stationer med lån från just . Hela hanteringen är märklig. Vi förordar en utvärdering av utförsäljningens effekter och av huruvida de mål som angetts för försäljningen har infriats innan man tar ytterligare steg för försäljning eller avknoppning. kort om : Vi anser att bör uppmana regeringen att säkerställa att syfte med beslutet att ge i uppdrag att dela ut högst produktiv skogsmark som ersättningsmark uppfylls. I stället för att köpa mark som ska skyddas som reservat skulle staten betala med denna ersättningsmark, som ursprungligen hade ägts av . Tanken var att systemet med ersättningsmark skulle skynda på processen att uppnå miljökvalitetsmålet Levande skogar. Ingen mark har dock bytts, varför man nu måste öka takten i arbetet. Ett statligt bolag som ska heller inte enligt vår mening driva upp priserna på jaktarrenden så att boende i området inte har råd att fortsätta jaga. bör i stället värna dem som tar ansvar för långsiktighet och god viltvård och ge förutsättningar för de människor som bor och verkar i glesbygden. Vi socialdemokrater står givetvis bakom samtliga reservationer som vi har fogat till betänkandet, men för att vinna tid vill jag avsluta med att yrka bifall endast till reservationerna 1 och 3. 126 (MP): Vi lever i en värld där mänsklighetens utmaningar ständigt förändras. Människors nyfikenhet, engagemang och uppfinningsrikedom har genom historien löst många problem och hjälpt människor att bemästra sjukdomar, förbättra vår levnadsstandard och till och med ta oss till månen. Samma nyfikenhet och engagemang behövs än för att lösa andra, nya utmaningar. Trots mänsklighetens samlade kunnande och den materiella utvecklingen går närmare en miljard människor hungriga . Många lever i länder där mänskliga rättigheter kränks. Människor tvingas fly från krig och förtryck. Även i vårt eget land har vi utmaningar. Från att ha varit ett land där människor fått alltmer jämlika förutsättningar att leva ökar de ekonomiska klyftorna, arbetslösheten är rekordhög och tillgängligheten till utbildning, samhällelig infrastruktur och service fördelas ojämnt. Den materiella utvecklingen har gett oss mycket gott men har också skapat problem. De klimatförändringar som vår generation möter och som vi skyndsamt måste begränsa är en effekt av mänsklig aktivitet. Den genomsnittliga svensken bidrar fortfarande till mer utsläpp av växthusgaser per person än vad som är långsiktigt hållbart. Den biologiska mångfalden utarmas, och arter som aldrig kommer att kunna komma tillbaka utrotas . Även i hotas flera hundra arter av utrotning. Även om vi har kommit långt och längre än en del andra länder i att möta dessa utmaningar behöver mer göras, och det brådskar. Många av jordens planetära gränser tänjs och riskerar att brista. kan man undra vad detta har med näringsutskottets betänkande om statliga företag att göra. Jag kommer in på det . Staten är med sina drygt 50 hel- och delägda bolag största bolagsägare. Hur dessa förvaltas har förstås stor påverkan på samhällsutvecklingen, människors vardag och den omgivande miljön. agerande och ansvarstagande påverkar givetvis även andra länders engagemang och ansvarstagande. Regeringen har fått uppdrag att aktivt förvalta statens ägande i dessa bolag så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir den bästa möjliga. Jag hoppas att det blir tydligt hur vi olika partier som representerar de yttersta ägarna av de statliga bolagen det svenska folket ser på det statliga ägandets roll och vad vi menar med långsiktig värdeutveckling. I kölvattnet av det statligt delägda Soneras kritiserade affärer i forna Sovjetstater fick jag en fråga av en journalist om man kan ställa högre krav på statligt ägda bolag än på privat ägda. För mig är det självklart så. Bolagen representerar stora värden, och de ägs ytterst av svenska folket. Det blir därför självklart att vi aktivt ska använda det statliga ägandet för en positiv samhällsutveckling att uppnå samhälleliga mål och bidra till att lösa de nationella och, där vi kan, de globala utmaningarna. Ett meningsfullt statligt ägande kräver engagemang och mål utöver ekonomisk avkastning. Företagen ska vara föredömen i ansvarstagande och ges i uppdrag att vara ledande när det gäller hållbar utveckling. Det innebär att man tar samhällspolitiska hänsyn, tänker långsiktigt och inte agerar bara utifrån bolagets eget bästa. De samhällspolitiska målen ska agera kompass för bolagens verksamhet. Affärer är inte bra för samhället bara för att man tjänar pengar på dem. Jag ska ge några exempel på hur statligt ägande kan användas för att möta de utmaningar som jag inledningsvis berörde. Låt mig börja med det statliga SJ. SJ:s verksamhet har stor betydelse för människors möjlighet att få jobb och tillgänglighet till utbildning, kultur och samhällelig service. Man behöver kunna förflytta sig. Likaså behöver näringslivet en väl fungerande infrastruktur för att få tillgång till den kompetens som de behöver, för att få tillgång till sina kunder och för att kunna utvecklas. Många har blivit frustrerade över inställda och försenade tåg. Orsakerna står delvis att finna i bristfälligt underhåll av järnvägen men också i bristande underhåll och investeringar i tåg. Många reagerar också på att tågstopp försvinner, att stationer stängs och att det blir allt svårare att välja tåget som resealternativ. Det är inte heller alltid det billigaste alternativet. För mig är det självklart att SJ måste ges bättre förutsättningar och ett uppdrag att verka för att öka tågresandet och köra tåg till konkurrenskraftiga priser och komfort med hög punktlighet mellan alla delar av landet och till huvudorterna i grannländer. Förutom att SJ är viktigt för dem behöver resa är SJ också viktigt i arbetet med att minska transportsektorns klimatpåverkan. Ett annat bolag av stor betydelse just för att begränsa vår klimatpåverkan är det statliga . äger kol- och gaskraftverk utomlands som står för mer utsläpp av koldioxid än hela sammantaget. Trots detta är på gång med fortsatta investeringar i smutsiga energikällor och ny brytning av brunkol. Medan alliansregeringen har sänkt kraven på att vara ledande i energiomställningen menar jag att ska ha ett tydligt ägardirektiv att satsa på förnybar energi. Lika viktigt som att titta på bolagens specifika möjligheter att bidra till en hållbar samhällsutveckling är det att ge dem ett generellt ansvar för jämställdhet och för sina anställdas arbetsmiljö och arbetsvillkor. Flera företag med statligt ägande är också aktörer i länder utanför . Självklart ska vi ha samma höga förväntningar på bolagens verksamheter i dessa länder som på verksamheter i . Staten måste i sin ägarroll se till att bolagens styrelser har kompetens att agera utifrån de riktlinjer riksdag och regering har fastställt. Det statliga ägandet ska inte medverka till att mänskliga rättigheter kränks eller delta i ekonomiska transaktioner där det finns misstanke om korruption eller penningtvätt. Målen för det statliga ägandet måste självklart följas upp och utvärderas. Det räcker inte att fastställa välskrivna ägarpolicyer och riktlinjer. Den redovisning som har förelagts oss i om det statliga ägandet tycker inte heller vi i är tillräckligt. Min talartid närmar sig sitt slut. Mer om politik för statligt ägande återfinner man i våra motioner och reservationer. Jag står förstås bakom samtliga våra reservationer i betänkandet men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1. 127 (SD): Det är roligt att vara här och debattera ett betänkande från näringsutskottet för ovanlighetens skull. Jag brukar normalt ägna mig åt migration och socialförsäkringsfrågor, men omväxling förnöjer som bekant. Gällande detta betänkande näringsutskottets betänkande 7, vill jag börja med att redogöra för principiella syn i förhållande till de traditionella höger- och vänsterblocken i svensk politik. menar att företagande och handel i grunden är någonting positivt. Företag som skapar stora värden och bidrar till tillväxt i stor utsträckning och har många anställda får gärna vara privatägda. Vi är även positiva till framväxten av nya små och medelstora företag som kan komplettera de större. Enstaka av dem kan förhoppningsvis växa till sig och bli nya stora företag. Vi menar också att samhället ska ägna sig åt att fastställa lagar och regler, tillhandahålla marknadsplatser, infrastruktur, utbildning med mera, sådant som är nödvändigt för att nya företag ska kunna bildas och växa. Däremot menar vi att det finns viktiga samhällsfunktioner som är så pass viktiga och av så stort nationellt intresse att de bör kontrolleras och i vissa fall även ägas och styras av samhället. I vissa fall kan det röra sig om att säkerställa en samhällsservice. I andra fall kan det röra sig om att säkerställa kontrollen över naturtillgångar, produktion av energi, försvarsmateriel och annat som är av nationellt intresse eller som är viktigt ur säkerhetssynpunkt. kan det röra sig om funktioner som är viktiga ur politisk synvinkel. Detta menar vi är viktigt eftersom vi inte lever i den bästa av världar. I den bästa av världar behöver man som privatperson inte ha någon hemförsäkring. I den bästa av världar behöver ingen försvarsmakt. Och i den bästa av världar kan säkert i princip all verksamhet i samhället både ägas och drivas privat. Men tyvärr lever vi inte i den bästa av världar, utan vi lever i en värld där olika länder med olika samhällssystem och olika inställningar till saker och ting tävlar med varandra i att kontrollera olika tillgångar, ibland i syfte att säkerställa den ekonomiska tillväxten i det egna landet, men ibland i syfte att utöva politiska påtryckningar på sin omvärld. Vi ska inte vara så naiva att vi inbillar oss att för alltid kommer vara förskonat från sådant. Om man jämför de gamla traditionella blocken i svensk politik kan man enkelt uttryckt säga att borgerligheten är bättre på att förvalta de statliga bolagen men uppenbart ovilliga att göra det. Man verkar vara mest fokuserad på att sälja ut verksamheterna. Allianspartierna är förvånansvärt kreativa när det gäller att detaljstyra inför utförsäljningar. Då ser man till att effektivisera verksamheten, att slimma organisationen, att optimera kapitalstrukturen och dela ut lite extra till aktieägarna i detta fall staten. När det i stället gäller att instruera företagsledningarna om vilken inriktning de ska ha på sin verksamhet kan man dock vara väldigt tafatt och mena att man inte kan lägga sig i någonting. Jag tror att det är just denna inställning som är anledningen till bland annat de mycket märkliga expansionsförsök har ägnat sig åt . Ett annat konkret exempel är och den verksamhetens utveckling. var för inte så länge sedan ett positivt tillskott på en tidigare oligopolmarknad men spårade sedan ur och blev det bolåneinstitut som beviljade störst lån i förhållande till bostadens värde. När sedan införde ett bolånetak på var först ut med att bevilja så kallade blancolån, det vill säga lån utan säkerhet. Jag menar att finns till för att förbättra konkurrensen på bolånemarknaden, inte i syfte att driva fram nästa bolånebubbla. Detta borde inte vara så svårt för regeringen att påpeka för . börjar man nästan tro att borgarna vill misslyckas med det statliga ägandet, bara för att bevisa för väljarna att staten inte kan ta något ägaransvar och att man därför måste sälja ut så mycket som möjligt så fort som möjligt. Denna inställning från borgerligt håll har också fortplantat sig till lokal nivå, där man har sålt ut skolor, förskolor och vårdcentraler till alldeles för låga belopp. På nivå saknas ofta kompetens för att värdera en verksamhet korrekt, och det har lett till ett fruktansvärt slöseri på vissa håll helt enkelt på grund av att utförsäljningarna hastades fram av ideologiska skäl. Dessa lokala exempel har förvisso inte så mycket med just detta betänkande att göra, men de illustrerar ändå hur fel det kan bli när man drivs av den ideologiska övertygelsen att samhället ska blanda sig i så lite som möjligt den så kallade Chicagoskolan, tror jag bestämt att det är. torde det stå klart att Chicagoskolans syn på statlig inblandning i ekonomin säkert fungerar jättebra i teorin men inte så bra i praktiken. Det är lite grann som kommunismen, kan man säga, fast naturligtvis av helt andra skäl. Apropå kommunism: På den andra sidan, hos de rödgröna, verkar man betrakta det statliga ägandet av företag som ett självändamål. Där ser man statligt ägda företag som ett sätt att hålla en så stor del av arbetskraften som möjligt anställd av staten och ha en så stor del av produktionsmedlen som möjligt lagd i hela folkets händer, som det heter på socialistiska. Man vill använda de statliga företagen för att driva samhället i den riktning man önskar. Befattningar ska helst tillsättas baserat på hur underrepresenterade olika grupper i samhället är på olika positioner i näringslivet, och mindre lönsamma affärsidéer kan fortsätta att drivas för att upprätthålla sysselsättning. För att åter gå in lite mer på syn: Jag nämnde naturtillgångar tidigare. Jag menar att vi svenskar ska utvinna och nyttja naturtillgångar själva i så stor utsträckning som möjligt. Vi ska inte acceptera att en betydande andel utvinns av utländska företag, att vinsten beskattas i utlandet, att naturtillgångarna huvudsakligen förädlas i utlandet eller att utländska intressen har en orimligt stor kontroll över svenska naturtillgångar. Vi ska inte nöja oss med de arbetstillfällen utländska företag kan generera inom till exempel gruvindustrin. Om vi gör det om vi bara nöjer oss med arbetstillfällena låter vi oss nämligen utnyttjas, och då har blivit en koloni. Det vore förvisso en koloni med kollektivavtal, men fortfarande en koloni. I stället ska värdet av de naturtillgångar som utvinns i fördelas över världen enligt principen: , resten av världen . Vad vi i behöver, herr talman, är en nationell plan för det statliga företagandet, där syftet är ett säkerställande av viktiga samhällsfunktioner inte bara i den bästa av världar. Denna plan bör innehålla en målsättning om garanterad energiförsörjning, ett svenskt nyttjande av svenska naturtillgångar, svensk produktion av ett brett utbud av försvarsmateriel och ett svenskt ägande av infrastruktur, samt även annat som kan bedömas vara av nationellt intresse. Innan en sådan plan finns menar jag att fortsatta utförsäljningar bör stoppas. Med anledning av detta ber jag att få yrka bifall till reservation. 128 (V): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3, som jag också kommer att behandla i mitt anförande. Jag står givetvis bakom övriga reservationer. har inte motionerat på denna skrivelse om statliga företag det har vi gjort tidigare om åren men det finns ändå anledning att rent principiellt tala om syn. Vår utgångspunkt när det gäller det statliga ägandet är att viktig infrastruktur och naturtillgångar ska vara ett ansvar för hela samhället. Det innebär att vi har sagt nej till regeringens privatiseringsplaner för de gemensamt ägda bolagen. Vi menar att staten har en viktig uppgift i att på ett ansvarsfullt sätt förvalta och utveckla de gemensamma tillgångar statliga företag representerar, och det ska ske genom långsiktig och hållbar tillväxt som tar hänsyn till affärsmässighet, social hänsyn och ekologiska aspekter. Vi talar om de statliga företagen och våra gemensamma tillgångar, och de utgör ett värde av . Det är det värde våra gemensamma tillgångar har. Det är runt hundra tusen anställda över hela , och de spelar en viktig regionalpolitisk roll där de finns och verkar i , runt om i . har utdelningen från de statliga bolagen varit ungefär 250 miljarder. Då talar vi om den direkta utdelningen till statskassan. Om vi tittar på den borgerliga regeringsperioden ser vi att det har pendlat från 20 miljarder och upp till 38 miljarder något enstaka år. Det är alltså väldigt stora pengar de statliga bolagen genererar till statskassan och vår gemensamma välfärd äldreomsorg, skola och sjukvård. Därför är det viktigt hur regeringen förvaltar och styr våra gemensamma tillgångar. Här finns anledning att vara kritisk mot det sätt regeringen har styrt våra bolag på. I stället för att förvalta och utveckla våra gemensamma tillgångar har regeringen haft som princip att staten inte ska äga och driva företag som finns på en konkurrensutsatt marknad. Det har varit en grundläggande princip som har upprepats här . Dessutom har man sagt att det ska vara värdeskapande. Det är huvudsyftet: långsiktigt värdeskapande. Till det har man lagt några sociala aspekter och några miljöaspekter. beslutade regeringen att samtliga statliga bolag skulle rapportera in hållbarhetskriterier enligt en princip som heter Global Reporting Initiative. Det bygger på ekonomiska aspekter, miljömässiga aspekter och arbetsförhållanden. Det är grunden, och tanken är att man ska jobba utifrån detta.