prot · H009110 · 2013-05-23 00:00:00 — När jag träffar människor som håller på med och brinner för slöjd blir jag varm inombords och glad. Det finns ofta ett genuint intresse för vad som är hållbart. Det finns ett intresse för kvalitetskrav och en tillfredsställelse över att klara av att göra saker själv. Det finns också en respekt för naturen och för naturmaterialets egenskaper. Men det finns också en ren glädje över att arbeta med olika slöjdmetoder. Det finns väldigt många goda exempel på hur slöjden når människor i väldigt många olika åldrar. Slöjdens betydelse för samhällets välmående är sannolikt stor. Slöjdande människor är kreativa människor. Slöjd och hantverk gränsar till mycket. Vägen till design är nära. Slöjd innefattar mycket av kunskap, och människor kan mötas på olika sätt genom slöjden. Slöjden är ett språk, kan man säga, som man kan kommunicera med utan att kunna det verbalt. Man kan förstå varandra, man har gemensamma intressen. Mycket av interkulturella möten finns i slöjden. Jag deltog själv på en internationell slöjdkonferens i med 40 olika nationer. Det var fantastiskt att se hur man möttes. Det finns också inom slöjdrörelsen väldigt mycket av uttryck, av gränsland mellan gatukonst, solidaritetsrörelse och samhällsengagemang. Craftivism kallas det. Det är otroligt spännande. Det handlar verkligen om yttrandefrihet. Det är kanske inte det vi i första hand förknippar slöjd med, men det kan vara mycket av det . Slutligen handlar en reservation om fristäder. Fristäder är ju någonting som erbjuds författare som inte kan verka fritt i sitt yrke i hemlandet. Runt om i världen finns ungefär 40 fristäder. börjar det växa lite snabbare. lär det finnas flera hundra förföljda författare och kulturarbetare. För ett litet tag sedan fick vi den sjätte fristadskommunen, , i . Och det är fler som har ansökt om att bli fristäder. har vi , , , och . Är man en fristadskommun ansvarar man för uppehälle och bostad . Fristadsarbetet sker i samarbete med och olika regionala och lokala organisationer. Exempel på samarbetsparter har varit organisationen , bibliotek, kulturhus, museer, studieförbund, Författarcentrum, skolor, , bokhandlare, filmfestivaler, fria teatergrupper, tidningar, med flera. Många fristadsförfattare väljer ett liv i fristaden och involverar sig i det kulturliv som man har knutit kontakt med. Vilken roll man har som fristadsförfattare beror på vilken roll man kan, vill och vågar inta. Flera av dessa människor är mer eller mindre hotade. En del behöver skyddad identitet, andra deltar mer i offentlighet. Många kommuner och orter i är relativt små, sett till antalet invånare, och det råder en osäkerhet om att klara av att erbjuda en . Ett sätt att utveckla det här och ge fler kommuner och orter möjligheten att involvera sig i arbetet för fler fristäder är att bidra till stöd och handledning samt att uppmuntra små kommuner att gå samman för att bilda ett gemensamt fristadsansvarstagande. Det handlar en av reservationerna om, och jag ser att man i svaret säger att det är möjligt. Det förstår jag att det är. Men jag tror att det behövs lite omsorg för att göra det möjligt. Det är där vi har ett ansvar för att se till att det sker. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att jag stöder samtliga motioner som har ställt sig bakom, men just nu ställer jag mig bakom reservation 9. 109 (SD): I kulturutskottets betänkande Kulturskaparnas villkor och kultur i den offentliga miljön har skrivit en reservation. Den gäller visarkivet i . i har en omfattande samling verk som vi sverigedemokrater vill bevara, och vi vill ge förutsättningar för att folket även i fortsättningen ska kunna ta del av samlingen. i innehåller material från hela landet. Arkivet förvaltar och levandegör en central del av det svenska kulturarvet. När arkivet går en oviss framtid till mötes vill vi sverigedemokrater att möjligheten att införliva arkivet med bör utredas. Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 7. 110 (V): Vi stöttar alla våra reservationer, men här yrkar jag bifall till reservationerna nr 1, 6 och 11. Jag samtycker med både och anföranden, och speciellt lovsång till slöjden var vacker. Det är dyrt att leva. Frågan är om det lönar sig, var det någon som sade. Många kulturskapare och kulturarbetare ställer sig den frågan. Ändå drivs de av sin inre glöd och kämpar vidare. Jag menar att också samhället i stort har glädje och nytta av kulturskaparna. När man ser på kulturarbetarna i ekonomiska siffror finner man att de också genererar arbete. Det paradoxala är att den som skapar till exempel en bok eller ett konstverk är den enda som inte har någon som helst trygghet i sitt arbete. Man börjar med ett vitt ark, har huvudet fullt med idéer, har all tid i världen, lever i ett fritt land där man kan uttrycka sina innersta känslor om livet i stort, samhället och världen, men man har ingen trygghet. Man skriver, och i bästa fall blir det en bok som ges ut av ett bokförlag. På det förlaget har alla lyckligtvis lön för sitt arbete korrekturläsare, redaktörer och så vidare. Långtradarchauffören som kör ut hela härligheten i landet har givetvis betalt. Det gäller också bibliotekarierna och de som jobbar i bokhandeln men inte den som har skrivit boken. Jag menar att samhället i sig har ett stort ansvar för den levande kulturen. Jag kommer från . Jag tänker ibland på salig . Hur mycket har hon inte långt efter sin död betytt för hela landskapet. Hon har med sitt vackra språk färgat våra bilder av det glittrande vattnets land. Jag vill gärna säga något om konstnärerna, alltså bildkonstnärer, skulptörer, filmare och så vidare. De satsar också så otroligt mycket av sin inre energi och tid. En konstnär vill absolut vara en del av samhället, inte någon som står utanför och betraktas som en kuf. Det är tyvärr en långlivad tradition att betrakta särlingarna i konsten som mer eller mindre otillräkneliga. får man syn på den konst som har skapats av särlingar i konsten. Annan Konst är en utställning som har visats på , Liljevalchs och på andra ställen i . Det är en underbar samling av helt originell konst. Då tappar man genast lusten att dela upp i bra och dåligt, kvalitet och så vidare. Dessa människors liv har säkert blivit mycket lyckligare tack vare detta skapande. Nyss var jag med på en studieresa till . Den var givande. Det var tre täta dagar. är en stad med en miljö som har använt kulturen i sin marknadsföring. Kulturen är en del av profilen för . Många svenska konstnärer har hamnat där. var hyrorna billiga. De kunde få en stor fin ateljé för en överkomlig summa. I hela tas nedgångna industrikvarter och fabrikshallar över av konstnärer. Därmed höjs statusen och värdet i stadsdelen. På något vis stiger hyrorna och de tvingas flytta därifrån. De gör något stort och viktigt, ett nästan ideellt arbete, men sedan trillar de därför att de har sågat av den gren de satt på. Även där har samhället fortfarande ett stort ansvar. Kulturen ska vara dynamisk, utmanande, en obunden kraft och värna yttrandefriheten. Det är grunden. Målet ska vara att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska bidra till samhällets utveckling. Om man tar de nationella kulturpolitiska målen på allvar innebär det också att samhället tar ett ekonomiskt ansvar för den kulturella utvecklingen i landet. Prioriteringar ska leda till förbättrade villkor för den nyskapande kulturen. Konsten ska göras tillgänglig för fler. Bidrags- och ersättningssystemen ska vara öppna och rättvisa, och hänsyn ska tas till kulturskaparnas speciella villkor. Allt detta är absolut vackra ord, men de måste också fyllas med konkret innehåll. Utgångspunkten är att konstnärerna och kulturskaparna ses som en nödvändig del av samhället och inte betraktas som idealistiska eldsjälar som lever på luft och vatten. Medverkans- och utställningsersättningen är viktig, och det så kallade måste följas, även när kulturen omhändertas av den så kallade samverkansmodellen runt om i landet. Det har redan talats om enprocentsregeln, och den har lovprisats. I det är det bara att instämma. I en interpellationsdebatt, som också nämnde , framhöll kulturministern att regeringen värnar om biblioteksersättningen och att författare, översättare, tecknare och fotografer självklart ska ersättas för att de låter sina verk lånas ut vid folk- och skolbiblioteken. Att författare och andra litterära upphovsmän ges bra förutsättningar för sitt arbete är avgörande för litteraturens utveckling i landet. Kulturministern konstaterade också att den nuvarande förhandlingsordningen fungerar väl. Detta kan ses som ett erkännande av de farhågor som har uppstått på grund av kulturministerns otydlighet vad gäller biblioteksersättningens utformning och dess stora betydelse för bokskaparna i . Utlåningsersättningen har höjts med kronor för varje utlånad bok. kan tyckas lite, men denna höjning innebär en ökning av medlen i Författarfonden som går till stipendier och resor. Dessa blir 5,5 miljoner. Det tycker åtminstone jag är en bra uppräkning. Men det kan bli ännu bättre. Ersättning ska det vara, inte bidrag. Det ska vara ersättning för utfört arbete på en konstnärlig nivå, inte bidrag till någon som står med mössan i handen. Men riktigt glad får man sällan vara när det gäller Alliansens kulturpolitik. Det uppstår titt som tätt glidningar i själva skrivningen, men orden står för olika saker även om de liknar varandra. När det gäller ordningen för den årliga förhandlingen mellan upphovsparten och staten förordar reglerade överläggningar. Där finns en väsentlig skillnad. Förhandlar gör två likvärdiga parter med målet att uppnå ett konkret resultat. En överläggning behöver inte alls resultera i någonting. Dessutom sägs att ersättningen ska bestämmas för tre eller och vara indexreglerad. Allt detta tyder på att det inte blir någon större uppräkning i sak. Kulturministern har själv sagt att den nuvarande förhandlingsordningen har stora brister. Men vilka dessa skulle vara tycks vara skrivet i stjärnorna. Hur ska ersättningen för e-bokslånen hanteras? Det är en annan alltmer brännande fråga som väntar på svar. Vi i vill inrätta digitala bibliotek för gratis utlån som vi avsätter nödvändiga medel för att finansiera de elektroniska boklånen. Men det behövs som sagt ett regelverk för detta. några ord om de fristäder för konstnärer och författare som hamnat i en sorts ingenmansland. Det handlar om demokratiska rättigheter och yttrandefrihet. Det handlar om solidaritet och om att slå bryggor mellan olika språk och kulturer. När de demokratiska villkoren sätts ur spel i ett land är det ofta kulturens arbetare som först hotas, fängslas eller till och med mördas. Det fria ordets styrka utmanar makten och förtrycket. I finns sex fristäder, i betydligt fler och som sagt runt om i världen ett fyrtiotal. Vi menar att förföljda kulturarbetare betyder så mycket genom sitt mod och sitt konstnärliga skapande att vi vill erbjuda fler fristäder för att kunna ge skydd åt dem i vårt land som i samma stund också berikar vår kultur och berör oss som människor bland människor. (TALMANNEN: Det yrkades bifall till reservation 11, men någon sådan finns inte. Kan det möjligen vara punkt 11 reservation 9 som avses? Ja, vi noterar det.) 111 (M): Vi debatterar och diskuterar betänkandet om kulturskaparnas villkor och kulturen i den offentliga miljön. Vi har hört flera olika oppositionspolitiker säga att det är väldigt mycket som inte fungerar och som är dåligt, att det går åt fel håll och så vidare. Jag undrar om man läst innehållet i betänkandet eller kanske enbart läst sina egna reservationer. Jag hoppas att jag inte har rätt i det. Men det är glädjande att ändå berömmer kulturministern för hennes tydliga ställningstagande när det gäller biblioteksersättningen, så det tänker jag inte kommentera mer. Däremot ska jag än en gång, det har jag gjort tidigare, slå fast vad statsministern sade i regeringsförklaringen . Det är något som även lyfte fram att kulturen ska vara en dynamisk, oberoende och utmanande kraft med yttrandefriheten som grund. Med utgångspunkt i kulturens frihet och egenvärde ska vi stärka dess betydelse i samhället. Det tycker jag är väldigt bra och tydligt sagt av statsministern, och det är naturligtvis något som hela Alliansen står bakom. Vi moderater anser att kulturen verkligen ska ta mer plats i samhället. Vi anser att den bidrar till människors utveckling på många olika sätt, men den bidrar även till tillväxt, ökad sysselsättning och förbättrad hälsa och utbildning. Regeringen har gjort satsningar på detta område, till exempel 73 miljoner på kulturella och kreativa näringar. Ändå har vi hört att det inte har blivit några fler arbetstillfällen. Jag vet inte vilken verklighet man då har tittat på. 170 miljoner går till . Vi har i utvärderingar sett att det berör väldigt många elever. Men det är naturligt att det också berör väldigt många kulturarbetare. 40 miljoner till kultur för de äldre det är givet att det ger mycket mer kultur till de äldre, men det berör också väldigt många kulturarbetare. Budgetar inom kulturområdet har regeringen lyckats att både bibehålla och öka . Bara satsas det 184 miljoner extra på kulturen. Det har aldrig varit lättare än nu för människor att ta del av film, musik, litteratur, bildkonst och allt annat som kulturen har att erbjuda. Ett av regeringens övergripande prioriterade områden inom kulturpolitiken är att förbättra villkoren för nyskapande kultur. Kulturskapare ska ha goda möjligheter att fritt utveckla sitt konstnärliga skapande. Det ska finnas förutsättningar för att göra konsten tillgänglig för fler människor. Vi har hört att bidrags- och ersättningssystemen ska vara öppna och rättvisa, och man ska ta hänsyn till kulturskapares ofta speciella arbetsvillkor. Då kan man ställa sig frågan: Är det inte så att det har blivit bättre? I Svensk Scenkonsts senaste pressmeddelande säger man: Tack vare kultursamverkansmodellen har vi fått ett större inflytande ute i regionerna, och vi är väldigt positiva till det som sker. Regeringen har avsatt 25 miljoner extra för att stärka kultursamverkansmodellen. Jag har tidigare nämnt att väldigt många elever har fått del av Skapande skola, närmare 700 000. Även detta har stärkt kulturen ute i skolorna. Positiva exempel finns att peka på när det gäller . Vi har hört att det finns en motion på det området. Man vill se att ett sådant avtal blir obligatoriskt för att man ska få ersättning. Men regeringen har valt en annan modell. Alliansen har valt att göra detta till en del i kultursamverkansmodellen. Jag räknade och ser att det är 120125 som är med och tecknar . Här ingår alla län. Jag tror att den vägen är mycket positiv. KRO och KIF har uttryckt att de ser detta som någonting väldigt positivt. Jag kan ta mitt eget län som exempel. Där har vi jobbat aktivt för att detta ska finnas i kulturplanen. Vi har startat ett centrum för kulturarbetare, ett resurscentrum, först i landet. Dessutom diskuterar vi nu hur vi ska kunna locka ännu fler att vilja etablera sig som kulturarbetare i . Då pratar vi naturligtvis om många företagare. av dem som verkar inom kulturen är egenföretagare. får jag för mig att de olika oppositionspartierna har blivit lite överraskade över den tuffa situation som man har som egenföretagare i . Där har regeringen försökt att fortsätta att förbättra för dem, och det gäller naturligtvis alla företagare, inklusive dem som arbetar inom kultur och kreativa näringar. Goda villkor för konstnärligt skapande är en grundförutsättning för kulturlivet, och det görs många satsningar där. I betänkandet kan vi läsa att man avsatt för att användas för ersättning inom bild, form, musik, teater, dans och ord. Vi har en arbetsgrupp som har arbetat med frågor inom detta område där jag ingår. Vi har tittat på konstalliansernas verksamhet, som är en form av verksamhet för att trygga ekonomin när man går mellan olika uppdrag. Vi har överlämnat en rapport om detta till kulturutskottet. Vi konstaterar att allianserna är viktiga, gör ett viktigt arbete och har avgörande betydelse för den ekonomiska tryggheten för många som finns inom detta område. Vi har haft en utvärderingsgrupp. Vi har lyssnat på både kulturministern och bostadsminister lät lite konstigt i sammanhanget som har tittat på hur scenkonstpensionsfrågan kan lösas. Den är viktig och avgörande. Flera har sagt att den måste få sin lösning, och jag delar den uppfattningen. Däremot delar jag inte det som är sagt om att man inte fått något besked. Kulturministern har sagt att detta ska lösas i kommande budget. Det står också tydligt i tidigare budget att man vill att detta ska lösas mellan parterna. Det är också det arbete som pågår, så jag ser ändå förhoppningsfullt fram emot att vi kommer att kunna hitta en lösning för scenkonstpensionerna. Och det är väl mer än vad vi kan säga att vi har lyckats med tidigare, oavsett hur det har sett ut på regeringssidan, för det är en svår nöt att knäcka. Det vet alla som har varit inne och tittat på detta. Regeringen kommer fortsatt att bedriva en aktiv konstnärspolitik med samma syfte som , nämligen att de professionella konstnärerna ska kunna leva på sin yrkesverksamhet och ha goda möjligheter att fritt utveckla sitt konstnärliga skapande. Vi bör också uppmärksamma alla dem som finns inom amatörkulturens område. Det är lätt att titta på idrotten och säga att vi behöver bredd och spets, men ibland glömmer vi detta inom kulturens område, och det kan vi, tycker jag, påminna oss om . Slutligen, när det gäller enprocentsmålet och offentliga lokaler, blev jag lite förvånad av inläggen. Det står ju väldigt tydligt att motionen är delvis tillgodosedd, för det är precis det här som regeringen gör: tittar på det, har en utredning i gång så att arbete pågår. Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 112 (S) replik: Det är fascinerande hur olika man ser på saker och ting. Det är också fascinerande att höra stå här och slå sig för bröstet över hur bra man tycker att man har jobbat med kulturen. Alla håller dessutom inte riktigt med om det. Jag är en av dem som inte delar den uppfattningen. Det finns också ett pressmeddelande från Länsteatrarnas årsmöte. Jag undrar om har tagit del av det. Det hade kanske varit på sin plats före inlägget. Pressmeddelandet kom i slutet av . Länsteatrarna varnar för en utarmning av den regionalt producerade scenkonsten och skriver att det omöjliggör uppfyllandet av de nationella kulturpolitiska målen. De skriver väldigt hårt och konstaterar att den ekonomiska situationen bland medlemmarna är mycket ansträngd. Man har ingen möjlighet att ha kvar sina kulturskapare på länsteatrarna. De har en väldigt svår situation. De skriver på slutet: Länsteatrarna anser att staten ska ta sin del av ansvaret för att den kulturella infrastrukturen i hela landet ska leva och för en långsiktig strategi. Jag skulle vilja höra hur ser på det här och att de svarar på hur länsteatrarna ska överleva. 113 (M) replik: Tack för frågan! Jo, jag har sett pressmeddelandet, och jag förstår att man är bekymrad till vissa delar. Jag har själv suttit som ordförande i regionala musikorganisationer, och ett av bekymren är just pensionsfrågan, som jag nämnde. Man har det besvärligt med det system vi har . Det är viktigt att påpeka att vi har satsat mer på den regionala samverkansmodellen. Den kulturplan som görs i respektive län gör att institutionerna ibland kan samverka mer, och det kan kräva förändringar av olika institutioner. Jag känner till den debatten. Jag hänvisade till ett pressmeddelande från Svensk scenkonst som i stället berömmer detta att man har fått mer inflytande och mer att säga till om ute i regionerna och att man också är närmare beslutsfattarna. Sedan tycker jag inte att jag slår mig för bröstet när jag berättar vad som har hänt. Och jag blev bekymrad när tidigare beskrev att inga nya pengar har satsats och att det inte har blivit några nya jobb. Då undrar jag i vilken verklighet som har befunnit sig? 114 (S) replik: Det är intressant att lyssna på , för det som man tar fram är uppräkningen från staten. Det är den som ligger långt under kostnadsutvecklingen. Det skriver man också och påtalar. Då är det tydligt att man inte klarar situationen ute på länsteatrarna, utan man får varsla och våra skådespelare blir utan möjlighet att ha ett fast arbete. Därför är situationen oerhört anmärkningsvärd. tog också upp Skapande skola som en fantastisk satsning. Men när vi tittar på siffrorna och på hur väl det har slagit ut ser vi att det inte har slagit så väl ut. Det är väldigt stora brister även där. Ministern har till och med varit här i kammaren och erkänt att det inte har blivit den effekt som man hade hoppats på. Det finns en kritik mot dagens kulturpolitik, en väldigt skarp kritik, som jag vill att de som har majoritet och har makten belyser och tar till sig. Det är mitt budskap till . 115 (M) replik: Det är givet att man kan önska sig mer uppräkning. Men jag tror att uppräkningen , som ändå har gjorts mellan åren, inte på något sätt är lägre än tidigare utan tvärtom. När det gäller Skapande skola har jag läst en interpellationsdebatt med där man är väldigt negativ från Socialdemokraternas sida till , och jag är lite förvånad över det. Det är givet att det är många barn som inte får del av den, om det är det som hänvisar till. Men det är dock 700 000 barn som får del av den. Vi har också utökat den till skolan. Vi har gjort en särskild satsning med , en permanent satsning till mer kultur i skolan, och ändå är man inte nöjd. Jag vet att man har varit helt emot det, och är man bara lite emot det. Det är givet att vi vill göra mer på det här området och se till att alla kommuner och fristående skolor verkligen söker. Vi vet att det är av kommunerna som har sökt, men alla skolor får ändå inte del av det. Det har visat sig att i de kommuner som har gjort ett bra jobb, organiserat detta väl och fört ut det till skolorna och eleverna fungerar det väldigt väl. Vi har mer att göra, men det innebär inte att vi vill avveckla Skapande skola. Min fråga är om Socialdemokraterna vill det. 116 (V) replik: Jag skulle vilja få en liten kommentar från . Skattesänkningarna framjublades ju som en enorm kulturreform. Det skulle ge folk så otroligt mycket mer pengar att konsumera kultur för, och det är möjligt att de som tjänade på skattesänkningarna också gick på operan en och annan gång. När det gäller skatter för kulturskaparna och kulturarbetarna vet jag att det har varit ett väldigt krångel. Om en kulturarbetare har ett litet rum och där råkar ha en säng diskvalificeras det hela till arbetsrum. Det är bara ett exempel på hur man letar efter en nål i en höstack. I var det ett väldigt stort experiment med skattebefrielse för konstnärer, kanske mest bildkonstnärer. Men det har upphört därför att det visade sig gynna grupper som U2 och liknande som ändå tjänade ganska mycket. Finns det några tankar om en typ av särskild behandling för kulturskapare när det gäller just skatterna? 117 (M) replik: Tack för frågan! Nej, det vi har gjort är att vi har satsat på jobbskatteavdraget och framför allt riktat det till låg- och medelinkomsttagare, och det gynnar ju många olika personer i samhället. Men det gynnar också många inom kulturområdet, som vi har sett. Det andra är att eftersom många har fått mer i plånboken vet vi att en stor del av kulturens totala intäkter kommer från privatpersoner, från dig och mig. Vi kanske inte går på operan, utan vi kanske köper en bok extra eller gör som jag gjorde , då jag var hos en före detta kollega och köpte två tavlor. Det kan också vara något som vi använder vårt jobbskatteavdrag till. Jag tror att det är positivt både för den enskilda personen och för de som arbetar inom kulturen. När det gäller andra förmåner för ett speciellt område är det alltid knepigt att välja ut. Vi har valt att titta på det här med avdragsrätt, om det finns möjlighet att utveckla och utvidga detta. Det tror jag är en väg som man kan titta vidare på och göra ännu mer omkring. 118 (V) replik: