prot · H009126 · 2013-06-19 00:00:00 — Det är ganska märkligt att det är väldigt mycket lättare att ta reda på vilket ursprungsland som innehållet i kosmetika kommer från än att få veta ursprunget till det kött man har i köttråvaran i processat kött. Jag gör inga liknelser, men jag kan ändå se vissa paralleller. Vi lägger ned mycket mer tid på den diskussionen än att prata om innehållet i vår mat. Det tycker jag är allvarligt. Här har vi också en gemensam läxa att jobba med, vi från oppositionen men också regeringen: att skapa grundförutsättningarna för att konsumenterna ska våga ifrågasätta och ställa större krav, som det finns uppföljningssystem som faktiskt motverkar fusket. 83 (M): Ytterligare en sak som vi är helt överens om, jag och , är att vi ska ha kritiska konsumenter. Det är utomordentligt viktigt. Jag noterar bara att jag inte fick något svar från Socialdemokraterna och om hur mycket man är beredd att höja matpriserna för att genomföra kontrollen och höja kostnaderna för att märka ytterligare. Jag påstår att så länge man inte är beredd att tala om det är man inte heller beredd att ta ansvar i den frågan. 84 Landsbygdsminister (C): Tack för den här interpellationen! Jag förväntar mig och hoppas att vi återkommer till de här diskussionerna under den höst och vinter som kommer, apropå att vi förväntar oss förslag från Europeiska unionen kring hur vi på olika sätt ska märka också sammansatta livsmedel. Det är en jätteviktig debatt. Jag hoppas att alla tar sig tid till och intresserar sig för den och anstränger sig så att vi får ett bra system som gynnar den svenska och internationella konsument som vi har kring våra matprodukter. Med detta vill jag inte bara tacka för interpellationen utan också tacka kammaren för det här arbetsåret och önska alla en trevlig och angenäm sommar. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till , då en aktuell debatt om läget i den svenska skolan skulle äga rum. 13 § Aktuell debatt: Läget i den svenska skolan 85 (S): Det är passande att terminen i avslutas med en ordentlig skoldebatt eftersom skolan och oron för skolan har präglat mycket av vårens politiska diskussion. Socialdemokraterna har begärt denna debatt om läget i den svenska skolan eftersom vi är djupt oroade över utvecklingen. Skrivningarna i skollagen om likvärdighet som denna kammare har beslutat om är starka: Skolan ska uppväga skillnader i barnens och elevernas förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen. lägesbedömning från visar att utvecklingen går åt andra hållet. Det blir allt större skillnader mellan skolorna och mellan eleverna. Föräldrarnas utbildningsbakgrund blir alltmer avgörande för hur det går för barnen i skolan, detta trots skollagens tydliga och höga mål. Skolsystemet kompenserar inte längre för sociala skillnader. Snarare cementeras dessa i den svenska skolan. Vi ser en kunskapsklyfta växa fram i . lägesbedömning visar också att hand i hand med den försämrade likvärdigheten kommer allt sämre skolresultat. Vi har sett en period i rad då andelen elever som når gymnasiebehörighet blir mindre. Regeringens hållning har varit att man redan gör allt det som behövs för att förbättra resultaten. presenterade regeringen två åtgärder. En var en beställning från en utredare om när resultaten förväntas vända, och en var en nedskärning på 1,4 miljarder i den svenska skolan. Lärare, föräldrar, elever och hela befolkningen förtjänar ett svar. Delar den moderatledda regeringen den oro som vi socialdemokrater känner över den allt sämre likvärdigheten och de sjunkande skolresultaten? Om svaret är ja, vilka nya åtgärder vill ni i så fall vidta för att stärka likvärdigheten och resultaten i svensk skola? 86 Utbildningsminister (FP): Jag är född i ett textilarbetarhem. Jag är den förste i min släkt som gick i skolan längre än vad man är tvungen att göra. I mitt textilindustrisamhälle fanns ingen studietradition. Jag hade inte stått här utan lärare med höga krav, engagemang, auktoritet och respekt. Många barn växer upp i hem med akademiskt skolade föräldrar som är engagerade i sina barns studier. Låt oss vara ärliga och säga att dessa barn kommer att klara sig nästan oavsett hur skolan är organiserad. Men det finns också många barn som växer upp i hem där det inte finns krav på studieresultat och där det inte finns förväntningar på studieprestationer. Det är för dessa barn som det är allra viktigast att skolan har höga krav och stora förväntningar. En av mina företrädare som skolminister, , beskrev , när hon var skolminister, sin vision för den framtida svenska skolan. Hon sade följande i en intervju: Min idealskola har släppt katederundervisning och klassundervisning. Eleverna håller på med olika saker i olika rum och vid olika tider. Det ser kanske rörigt ut, ungefär som på dagis. Den socialdemokratiska ledningen i ville 2001 gå ännu längre. De skrev följande i sin strategi: I framtidens skola ska undervisning undvikas. De fick som de ville. Det går att ändra skolpolitiken om man bestämmer sig för det. Men det är dessa problem som vi försöker reparera. konstaterar, funderar och reflekterar mycket kring forskningsresultat och skolresultat. Vad beror de sjunkande resultaten på? De skriver följande, och detta är en central mening: Sammantaget bedömer vi att de ändrade arbetsformerna troligen är den viktigaste förklaringen till den genomsnittliga resultatförsämringen i . De ändrade arbetsformerna handlar alltså om att lärarna inte längre skulle undervisa utan att eleverna skulle forska och söka kunskap själva. Parallellt med denna utveckling avskaffades betygen och utvärderingsinstrumenten i skolan och ämnesgränser suddades ut. Studentexamen, denna tydliga målbild som fanns i gymnasieskolan, hade avskaffats av . Den ansågs ojämlik därför att alla inte klarade den. Man trodde att man var snäll för att man tog bort alla krav och alla mätningar av resultat i skolan. Den historiska skulden är stor hos dem som sade sig företräda arbetarklassen men som svek arbetarklassens barn. Detta är bakgrunden till att denna regering nu genomför en total omläggning av den svenska utbildningspolitiken. Det handlar om en ny skollag, nya läroplaner med tydligare krav, nytt betygssystem, tidigare betyg, fler nationella prov, fler speciallärare, ny lärarutbildning, lärarlegitimation, nytt gymnasium, ny gymnasieexamen, lärlingsutbildningar, yrkeshögskola med mera. De första resultaten börjar synas, men inte de stora. Söktrycket på lärarutbildningarna har ökat ganska påtagligt . Vi har en högre lärartäthet nu än 2006 när det gäller behöriga lärare. Andelen behöriga lärare i den svenska skolan har ökat under dessa år. Pluggämnen som matte och språk, som tidigare prioriterades bort, är nu populära igen tack vare den nya meritpoängen. Det gör också att söktrycket på ingenjörsutbildningar ökar. Och det nya teknikprogrammet på gymnasiet håller på att bli en succé. De stora och viktiga resultaten som syns i internationella mätningar kommer att dröja eftersom dessa resultat är en sammanräkning av resultaten i fråga om det som eleverna har lärt sig . Det är klart att det inte ändras med nya läroplaner. Men fler reformer behövs. Vi behöver göra mer för att motverka segregationen. Vi behöver göra mer för att öka läraryrkets attraktionskraft. Vi behöver göra mer för att stärka katederundervisningen som metod i undervisning i basämnena. Vi behöver flytta ned betygen till. presenterade regeringen en nationell samling för att stärka läraryrket. Staten, de båda lärarfacken och de båda arbetsgivarorganisationerna är överens om ett omfattande och brett tiopunktsprogram för att stärka läraryrket. Detta är en unik enighet, en unik nationell samling, kring läraryrket som saknar motstycke. har dessa aktörer varit så eniga om så breda frågor inom svensk utbildningspolitik som . Jag välkomnar rödgröna partier till en överläggning på om lärarfrågor. Skolan är viktigaste framtidsfråga. är i full färd med att återupprätta en kunskapsskola. Vi lämnar den rödgröna flumskolan bakom oss. 87 (S): Så här har det låtit när regeringens främsta företrädare i utbildningsfrågor talar. Allt som behöver göras är gjort. Det enda som man behöver undersöka är när resultatet kommer, så till den milda grad att man utfärdar direktiv och beställer en statlig utredning om detta. Utredningen kom fram till att om det nu får någon positiv effekt kommer den efter 2020. som vi ska vänta och se hinner över en miljon elever gå igenom den svenska . Man kan naturligtvis alltid vara självkritisk det finns alltid anledning att förnya sin politik, och det finns alltid anledning att förändra sig och se till att ta fram nya politiska åtgärder. Så har vi socialdemokrater gjort. Från regeringens håll hörs dock ingen som helst självkritik, trots att vi nu ser att resultaten sjunker år för år. lägesbedömning visar på att utvecklingen går åt fel håll. Vi har allt sämre likvärdighet och allt sämre resultat. Vad säger då regeringen? Jo, att det var fel, . Det är bara det att och så sent som visade att tillhörde världstoppen när det gäller skolresultat också vad gällde likvärdighet. gör vi det inte. är ett högst mediokert land på båda dessa områden. Socialdemokraterna drivs av viljan att ge alla barn samma möjligheter i en likvärdig skola. Vi delar uppfattning att skolpolitiken behöver inriktas på att stärka lärarna, ge skolan långsiktiga förutsättningar och skapa just likvärdighet. Det är vad som enligt krävs för att höja resultaten och stärka likvärdigheten i den svenska skolan. Alla oberoende bedömare gör nämligen bedömningen att likvärdigheten försämras år för år. Föräldrarnas utbildningsbakgrund påverkar alltmer hur det går för barnen i skolan. För barn som kommer från ett hem där föräldrarna bara har grundskoleutbildning är risken att man inte når målen i och inte kan göra ett val till något av de nationella programmen i gymnasieskolan. Den här negativa utvecklingen måste naturligtvis brytas. En av de viktigaste åtgärderna att vidta, vilket vi socialdemokrater har drivit år , handlar om hur resurserna fördelas i den svenska skolan. Det kan låta som en självklarhet att resurser ska fördelas efter behov, men det är det inte . Därför har vi föreslagit och kommer att fortsätta att föreslå att resurser ska fördelas efter behov, inte en rak skolpeng, och att detta ska skrivas in i skollagen så att alla kommuner får detta i uppdrag. Vi vill även stärka likvärdigheten genom att locka de bästa lärarna och de bästa skolledarna till de skolor som har de tuffaste förutsättningarna. Det har vi också avsatt resurser för i vår budget. Vi vill satsa på mindre klasser i den svenska skolan, så att lärarna får tid till reflexion, till att möta elever och till att kunna undervisa alla elever. Det är viktigt för de elever som har det tufft, men det är också viktigt för de elever som har lätt för sig i skolan och behöver utmaningen och stimulansen. Vi vill också, herr talman, se till att läxhjälp ges till alla barn och inte bara till dem som har föräldrar som har råd att betala för sig. har nämligen visat att just detta att undervisningen har privatiserats i sin tur gör att elever som kommer från hem där man har kort studietradition inte hänger med. Därför blir det oerhört förvånande när regeringen lägger fram förslag till denna riksdag som innebär att bara de vars föräldrar har råd att betala för läxhjälp ska komma i åtnjutande av den subvention regeringen kastade in i läx-RUT-systemet. Jag tror också att en väldigt viktig åtgärd för att se till att vi får en vändning i svensk skola är långsiktighet. Jag tror att det är många i den svenska skolan lärare, föräldrar och elever som upplever att det har varit väldigt ryckigt och längtar efter breda, blocköverskridande överenskommelser i centrala frågor. Vi kan inte byta betygssystem . Vi kan inte byta läroplaner . Vi kan inte hålla på och byta grundläggande förutsättningar från mandatperiod till mandatperiod. Därför hade vi hoppats att de borgerliga partierna var beredda att släppa på prestigen och tillsammans med Socialdemokraterna, komma överens om långsiktiga förutsättningar på bredden och inte bara något ihophafsat tiopunktsprogram som en reaktion på att oppositionen kallar till nationell samling för lärarna. Det ska vara långsiktighet på riktigt. Vi har en regering som har suttit och en utbildningsminister som har suttit på posten längst av alla i demokratiska historia. Ingen har suttit sedan allmän demokrati infördes. Något ansvar tycks man dock inte känna. Hur kan det komma sig? Är det inte dags att erkänna att det här inte fungerar? Är det inte dags att vi tillsammans, för lärarnas, elevernas och föräldrarnas bästa, sätter oss ned och kommer överens om långsiktiga förutsättningar så att vi kan vända utvecklingen i svensk skola? Det handlar om att fler elever ska klara av skolan så att vi får en bättre, likvärdig skola. 88 (M): Alliansen har börjat återupprätta kunskapsskolan. Det är inte bara en viktig framtidsinvestering för vårt land utan också viktigt för att alla ska ges en bra start i livet. Det är nämligen det vi borde tala om: hur vi skapar en skola som ger förutsättningar för alla att lyckas och där rätt stöd kommer in i rätt tid att vi kort sagt har en skola vi kan tala gott om. Det handlar om att läraryrket ska vara respekterat och att lärare ska trivas. I skoldebatten är det dock ofta väldigt nattsvart. Låt mig då vara tydlig med att Nya och Alliansen inte köper den bilden. Det är inte så enkelt. Vi möter nämligen också fantastiska lärare, engagerade skolledare och rektorer, elever som trivs på sina skolor och skolor som prövar olika pedagogiska grepp och arbetssätt för att försöka lyfta skolresultaten. Det finns alltså även positiva saker att lyfta fram i svensk skola. Låt mig fortsätta nyansera bilden av svensk skola särskilt i relation till 2006, när var skolminister. Det kanske är några som minns . Det var när Socialdemokraterna, och passivt stod och tittade på när läraryrkets status urholkades, skillnaderna mellan eleverna ökade och de sämre skolresultaten cementerades. Denna passivitetslinje har ersatts av en aktiv politik som fokuserar på kunskap, och även om det såklart tar tid för skolreformer att få genomslag och ordentligt kunna utvärderas finns det positiva signaler. Som utbildningsministern tidigare nämnde ökar ansökningarna till lärarutbildningen . Vi har fler behöriga lärare i skolan. Våra elever presterar toppresultat i ämnet engelska. I årskurs 4 presterar eleverna bättre i naturvetenskapen. Fler läser fördjupningskurser i matematik och språk på gymnasiet. Framför allt har skolan 4 miljarder mer än den hade 2006. Detta är mycket bra, men det som också är helt centralt för oss att nu fokusera på är hur vi säkerställer att vi får mycket tid mellan lärare och elev, att det är kvalitet och att vi följer upp hur det går. Vi ska inte acceptera att en enda elev inte någon passivt ska kunna gå år utan att något händer. Utmaningarna i skolan finns. Lärarna behöver bättre löner och karriärmöjligheter, och likvärdigheten måste stärkas. Det är mot den bakgrunden som Alliansen under ledning av har tagit fram reform efter reform för att vända utvecklingen. Det är otroligt viktigt att man får en långsiktighet i detta, och det är ett ansvar vi vill fortsätta att ta. Vi gör det gärna i bred samsyn med skolans aktörer och ibland också i blocköverskridande uppgörelser, när de är möjliga. Det talas ibland om att skolan behöver arbetsro. Jag kan nog skriva under på det, om man menar att elever och lärare behöver få besked om att skolreformer ligger fast och att allting kanske inte förändras över eller en kongress. Det är dock inte detsamma som att vi ska sluta lyssna in vad som kan utvecklas. Här vill Nya gärna bidra med relevanta frågeställningar. Kan mindre av skriftliga omdömen och skriftliga individuella utvecklingsplaner ersättas av att lärare sätter betyg och i övrigt ges förtroende att arbeta med formativ bedömning? Behöver skolor med större utmaningar mer stöd, lärarhandledare som arbetar med lärararbetslagen för att ställa ökade förväntningar på eleverna men också för att höja kvaliteten på undervisningen? Behöver elever, särskilt på lågstadiet, mer av särskilt stöd? Behöver vi bredda tillgången till läxhjälp? Vi kommer inom Alliansen att utveckla vår politik, men låt oss vara tydliga med att våra genomförda skolreformer ligger fast. Vad är det för besked som ni, , och , har att ge? Ni har i skoldebatt efter skoldebatt och i omröstning efter omröstning i den här kammaren varit emot hela reformer eller delar av reformer. Ni brukar retoriskt kalla dem för misslyckade. är det att börja ge besked. Vad är det som gäller? Vilka reformer är det som ska rivas upp? Är det den om läroplanen, om den nya gymnasieskolan, om karriärtjänster, om satsningarna på kompetensutveckling, eller är det den om betygssystemen? Ska och sätta sig ned och inleda vägen mot en betygsfri skola? är tydligt med att vilja ta bort betygen. skriver följande om betyg: Det gäller att göra det bästa av situationen och motverka betygens skadeverkningar. Det är dags, herr talman, för de rödgröna partierna att börja ge besked. Vi sätter oss gärna och samtalar med er i de rödgröna partierna. Men börja då med att göra er egen hemläxa så att vi vet med vem vi talar och vad ni vill. 89 (MP): Det finns tydligen många tillfällen att måla den svenska skolan i svart. Gråtonen har varit den dominerande i svensk skoldebatt , men det har inte hjälpt. Snarare har det lett till att skolkrisen normaliserats. Farhågorna från de högst ringande varningsklockorna om att jämlikheten minskar i svensk skola, om att var fjärde lärare lämnat yrket av andra skäl än pension har kunnat passera som notiser. Alla de som kämpar i svensk skola elever som kämpar för att nå de högt ställda kunskapsmålen, lärare som kämpar och slår knut på sig själva för att ge varje elev de bästa förutsättningarna känner sig inte sedda i debatten. De riskerar att tappa lusten. Därför skulle jag vilja använda den här debatten till att tala om vad som behöver göras. Det är tre saker som skolan behöver. Det är tid, det är tillit och det är bildning. 17 så bedömer att en lärare i genomsnitt har för att förbereda och efterarbeta en lektion. På 17 ska man ha klarat av att förbereda lektionen så att man når varje elev, hantera det lektionen har lett till och ha tid för det spontana samtalet. Jag har själv aldrig lyckats sluta en lektion med annat än att det står några elever som vill diskutera uppgiften från förra gången, förklara varför man var sen med uppgiften, berätta lite om nästa uppgift eller tala om någonting annat. Då rinner 17 ganska lätt i väg. Vi måste dubbla tiden för för- och efterarbete, reflexion, förberedelse och spontana samtal med elever. För att vi ska klara det måste vi minska den administrativa arbetsbördan, och vi måste återanställa alla dem i skolan som är så viktiga för att en lärare ska få vara lärare. Någon av eleverna som står där efter slutet av lektionen kanske skulle behöva gå till elevhälsan men får höra: Elevhälsan har öppet mellan ett och två, så du kan väl vänta med att må dåligt. Då är det svårt att klara sitt uppdrag som lärare. Det var om tid. Tillit: Jag upptäckte här en gång hur en debatt om vård gled över till en debatt om skola. Det var en ganska märklig upplevelse. Det var en debatt som handlade om förutsättningar som gled över till att handla om detaljstyrning. Jag funderade vad som hade hänt om debattörer hade vågat gå upp i fel debatt. Hur hade skoldebatten låtit då? Hur hade vårddebatten låtit då? Hade vi haft en vårddebatt som handlat om var läkaren borde stå på vårdcentralen eller om vilken skalpell kirurgen borde använda? I skoldebatter är det uppenbarligen helt okej att vi här i ska tala om hur mycket läraren ska stå vid katedern eller när man bör börja använda en Ipad. Det är inte tillit. Tillit handlar om att anställa kompetenta lärare som får brinna för sitt uppdrag och får de bästa förutsättningarna för att utföra uppdraget, inte om att vi ska detaljstyra lärarnas vardag. Tillit handlar om att ge läraren ordinationsrätt. En lärare ska ordinera det stöd som en elev behöver. Tillit handlar om att värdera läraren för det jobb som läraren gör. Det kan inte vara rimlig samhällsekonomi att det alltid är bättre betalt att ta hand om våra pengar än att ta hand om våra barn. Det är dags att höja lärarlönerna. Bildning: Skolan måste rusta alla för ett liv där man har möjlighet att förverkliga sina drömmar, få ett jobb och kanske få göra olika saker i livet. Då är det viktigt med de delar av skolan som är särskilt viktiga för de barn som inte har allt gratis hemifrån, till exempel fritidshemmet. Men fritidspedagogerna är systematiskt bortplockade från regeringens reformer, och fritidsgrupperna växer. Möjligheten till kvalitativt bra pedagogik i förskolan minskar när pedagogerna inte får tid för varje barn. Speciallärarna blir allt färre i svensk skola. Vi tror på en läsa-skriva-räkna-garanti i de lägre årskurserna. Alla insatser ska sättas in tidigt för att alla barn ska få med sig läsförståelsen, räkningen och förmågan att uttrycka sig i skrift. Det är väldigt svårt att undervisa i historia om man har många elever som inte har möjlighet att läsa i läroboken eller göra en enkel internetsökning. Det är jättesvårt att undervisa i ett naturvetenskapligt ämne om man har elever som inte har fått med sig grunderna i matematiken. Det är ett problem i svensk skola när man kan skjuta upp elevens möjligheter att tillgodogöra sig de viktigaste verktygen för inlärning. Därför måste vi sätta in insatserna tidigt för läsande, skrivande och räknande. Vi måste ha en skola där man lär sig olika saker. Barns och elevers inlärning fungerar olika. Därför är jag orolig för nedrustningen av de estetiska ämnena. Vi vet att barn som tidigt får kontakt med kultur och får lära sig att spela ett instrument har lättare att lära sig andra ämnen. Tid, tillit, bildning det är vad svensk skola behöver. Det ger oss möjligheter att se till att alla barn får en ärlig chans. Det är vad den här debatten borde handla om. Då skulle vi kunna skapa en skola där alla med glädje, oavsett sångröst, kan sjunga Den blomstertid nu kommer. 90 i (C): Så här får vi chansen att debattera det aktuella läget i den svenska skolan. Det är bra. Det är en viktig fråga som vi alla på olika sätt brinner för. Jag hoppas att de lärare och elever som har tagit sommarlov får ett riktigt skönt lov medan vi fortsätter att debattera skolan. Vi kan i olika rapporter och i SKL:s öppna jämförelser få en genomsnittsbild av den svenska skolan. Då vet vi att den bara visar en liten del. Det finns skolor som inte alls fungerar, och det finns skolor som fungerar fantastiskt bra. Det var kanske det som menade när han efterlyste åtgärder för att stärka likvärdigheten. Det gäller att i statistiken inte bara se på det som är något slags genomsnitt utan också se på de olika förutsättningar som finns inom den svenska skolan. Det blir lite märkligt, kan jag tycka, när man enbart svartmålar alla de reformer som alliansregeringen har genomfört ända sedan valet . Jag möter ute i den svenska skolan många lärare och rektorer som tycker att det är jätteskönt att det finns en ny skollag på plats, att det finns en läroplan att arbeta efter och att vi på olika sätt har förtydligat det som politiken förväntar sig av den svenska skolan, nämligen att vartenda enskilt barn har rätt att nå så långt som möjligt utifrån sin potential. Hur ska de få möjlighet till det? Ja, till exempel genom att vi stärker lärarnas kompetens, lärarnas status, lärarutbildningen, och det är precis vad som är på gång. Jag tycker att det blir lite sorgligt när en tidigare skolminister i debatten kallar den överenskommelse som regeringen träffat med Kommuner och Landsting, de fackliga organisationerna och för ett ihophafsat tiopunktsprogram när det är tio punkter som är oerhört centrala för att stärka läraryrkets status.