prot · H00978 · 2013-03-14 00:00:00 — Det är inte så att allt är bra bara för att man gör saker, men jag tycker ändå att det händer mer nu än vad det har gjort tidigare. 142 i (S) replik: Jag tycker också att det är bra att man samlar in statistik, men om man nu ändå vill få en förändring är ett sätt att faktiskt samla in en könsuppdelad statistik för att se hur det ser ut inom kulturområdet och vad man skulle kunna vidta för aktiva åtgärder för att öka jämställdheten inom området. Därför tycker jag att det är lite tråkigt att inte ser den möjligheten. Om man ändå ska samla in statistik är väl detta ett ypperligt tillfälle att faktiskt göra någonting åt den ojämställda fördelningen inom kulturen. En annan fråga jag lyfte fram är tillgängligheten. Vi kan titta på det utifrån att man ska kunna ta del av kultur, vilket jag tycker är jätteviktigt, men det handlar också om hur vi möjliggör för fler människor att vara delaktiga i kulturverksamhet. Då tog jag som ett exempel det här med språket att man talar teckenspråk innebär inte att man har en funktionsnedsättning, utan man talar ett annat språk. Så som politiken ser ut blir det dock väldigt kopplat till en funktionsnedsättning. Hur ser på detta, och vad är hon villig att göra för att också de med hörselnedsättning ska få möjlighet att vara mer aktiva? Vi vet att det finns barn och unga som inte kan vara med i musik- och för att de inte är hörande. De har dock, faktiskt, ett annat språk. 143 (M) replik: Jag tackar för frågan. Jag tycker att tillgängligheten är oerhört viktig. Jag tittade lite på detta med hur vi ser på syn och hörsel, till exempel hur ser det ut? har gjort en del studier på detta och tittat på hur många som får tillgång till kultur inom olika grupper. Jag delar uppfattningen att enbart fysisk tillgänglighet inte är tillräckligt för att diskutera tillgänglighet. Då kan man ändå säga att av de 30 000 som tillfrågades har möjlighet att gå, och går, på bio och olika saker. Den siffran är inte tillräcklig, men det har ändå flyttat sig framåt. Jag tror att detta handlar om att sätta upp långsiktiga mål, som man har gjort i strategin. Det handlar också om att öka trycket och kravet på att det ska vara tillgängligt och att man tänker på att man i olika lokaler överallt ser till hörseln eller att det finns tillräckligt med tolkar, vilket är en annan sak som kan vara viktig. Det vi från regeringens sida tydligt säger är alltså att vi tycker att det görs mycket men att det behöver göras mer. Vi har också pekat ut att vi vill förbättra området teknik och att befintlig teknik ska utnyttjas bättre. Vi pekar också ut syntolkning, textning och andra hjälpmedel samt att man ska ha bättre pedagogik och bemötande. Det handlar nämligen också om att innehållet i verksamheten ska bli mer tillgängligt för alla. Jag är alltså överens med om att detta är en viktig fråga, och jag tycker att regeringen jobbar på ett bra sätt med detta. Vi moderater kommer dock att trycka på för att än mer ska hända. 144 (MP): Vi debatterar nu kulturutskottets betänkande nr 6 Kultur för alla. I betänkandet behandlas 27 olika motionsyrkanden. Jag vill yrka bifall till reservation nr l. Egentligen hade jag velat yrka bifall till hela motion 264, men jag har ändå valt att yrka bifall till reservation nr 1. Det känns som att det är lite starkare, och det blir i alla fall halva vår motion. Jag ska också säga att jag står bakom vår motion nr 343, som handlar om digital allemansrätt. Den kommer jag också att tala om . Majoriteten i kulturutskottet har valt att avstyrka samtliga motionsyrkanden som handlar om funktionshinder, med hänvisning till att det pågår ett arbete med att skildra funktionshindrades historia samt för att öka tillgängligheten till kultur. talade tidigare om att det görs mycket men att det behövs mer hjälpmedel. Egentligen tycker jag att det handlar betydligt mer om den andra delen. Det har funnits några tillfälliga utställningar på museer med perspektiv på funktionshinder. Fasta utställningar finns inte alls, om det inte råkar vara ett specialmuseum med inriktning på viss funktionsnedsättning. För övrigt är personer med funktionsnedsättning väldigt sällan representerade på museer, liksom de levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning som har funnits under olika tidsepoker. Museers insatser och sociala ansvar för att visa upp alla gruppers kulturarv och synliggöra detta är viktigt. Det ger både kunskap och förståelse för hela vår funktionshindershistoria eller, som man kanske sade då, handikapphistoria. Det finns väldigt många historier att ta del av, från boenden den del som går från institutioner till eget boende skola, specialklasser för elever med synskada, de så kallade obildbara eleverna utan rätt till skolgång över huvud taget till en skola för alla, rättighetslagstiftning och hela LSS. Det finns många exempel på hur har förändrats när det gäller synen på personer med funktionsnedsättning. Denna historia behöver synliggöras och vända sig till alla, för den berör hela samhället inte bara denna grupp. De svårigheter museerna själva framhåller när det gäller att arrangera utställningar ur ett funktionshindersperspektiv är brist på tillgänglighet till byggnaden, brist på kunskap om bemötande och en allmän brist på själva perspektivet. Det gjordes en rapport , Funktionshinderperspektiv på museernas arbete. Där säger museipersonalen att de upplever det som svårt att på ett naturligt sätt integrera perspektiv på funktionsnedsättning med den ordinarie verksamheten. Jag tror att det är viktigt att inkludera ett funktionshindersperspektiv i allt arbete museerna gör, som samlingar, arkiv och utställningar. Då kommer kunskapen att öka, och då kommer det också att finnas underlag för att göra fler utställningar och pedagogisk verksamhet med ett sådant perspektiv helt integrerat. I vårt betänkande hänvisar majoriteten i utskottet till arvsfondsprojektet i kulturarvet, som har arbetat med att öka museisektorns kunskaper om funktionshindersperspektivet. Man säger att det är viktigt att följa arbetet. Arbetet är dock tänkt att ta slut . Är det inte dags att vi faktiskt sätter ned foten för att få till någon form av mer permanent verksamhet? Detta är någonting väldigt många ser ett behov av just . Så till vår motion nr 343 och begreppet kulturell allemansrätt. Detta är ett helt nytt begrepp, som har använts för helt andra saker men som jag vill använda för att skapa ett lagrum för det som kan få vara fritt att använda på nätet. har en lång tradition av att allemansrätt finns ute i naturen, och jag tror att det är ett bra begrepp att använda även för nätet. Vi vet att när kopiering av enskilda verk blir enklare och snabbare och kopiorna blir mer lika originalet blir frågan om upphovsrätt alltmer aktuell. Att utveckla och inom några områden modernisera upphovsrätten så att den passar dagens teknik är helt centralt för kulturens utveckling. Parallellt finns det verk som är helt fria att använda, men i finns det ingen lagstiftning som skyddar dem som vill använda verken. Vi ser att många app-utvecklare och programutvecklare får använda sig av information från andra länder där man har den här typen av lagligt stöd. Att införa ett lagrum för en kulturell allemansrätt skulle ge en juridisk status och ett tydligt ramverk för de verk som får användas och förändras. Den lagstiftning som allra tydligast har synliggjort detta är den amerikanska. Den anger att när ett verks skyddstid upphört eller om upphovsrättsinnehavaren bestämmer så tillhör verket en sorts kulturell allemansrätt, public domain. Dessutom tillhör de flesta texter och bilder som skapats med offentliga medel av federala myndigheter det som fritt får användas. Det är därför som mycket av våra väderrapporter kommer från amerikanska sajter eftersom vi inte tillåter användning av information på samma sätt. Länderna i har haft en starkare upphovsrättslagstiftning. Upphovsrättens ideella rättigheter, till exempel rätten att erkännas som verkets upphovsman och rätten att protestera mot vandalisering av verket, kan aldrig fråntas upphovsmannen så länge verket omfattas av upphovsrättslagens skyddstid. Den är från skapelseåret eller efter upphovsmannens död. Upphovsmannen kan visserligen skriftligen lova avstå från att utnyttja sina ideella rättigheter, men han kan inte avsäga sig dem. Detta innebär inte att det inte finns helt fria verk bland verk som nyproducerats i , men publicering av sådana verk åtföljs ofta av vissa krav, till exempel att en fotografs namn ska anges eller liknande. Detta gäller även i , där man visserligen använder uttrycket public domain men nästan uteslutande avser de verk vars skyddstid gått ut. Även när ett verks skyddstid gått ut är det numera praxis i att ange upphovsmannen om denne är känd. Utvecklingen på internet går i en rasande takt, och lagstiftarna har haft svårt att följa med. Genom att ge tydliga lagrum för det som vi alla äger gemensamt eller det som inte har någon ägare alls eller bara det som vi vill ska vara fritt på nätet skapar vi stora ekonomiska och andra möjligheter, kreativa sådana, för dem som vill vidareutveckla det fria materialet. menar därför att det behövs en lagtext där man tydliggör när ett verk är fritt och hur det i så fall kan få användas och ger upphovsmän utökade möjligheter att förfoga över sina egna ideella rättigheter. 145 (FP): Kultur för alla är namnet på det betänkande vi nu talar om. Temat är att kultur ska alla kunna ta del av, bli inspirerade av och få en fördjupad kunskap av. Alla ska kunna stärkas av kulturens utvecklande kraft. Det handlar om konstnärliga upplevelser genom litteratur, målning, musik med mera, och det handlar om kunskap och information genom museer och utställningar. Det här betänkandet handlar särskilt om hur alla ska kunna få tillgång till kultur. Det handlar också om hur kulturen ska belysa människors olika livsvillkor. Det pågår i ett antal viktiga projekt som på olika sätt nämns i betänkandet. Rätten för funktionshindrade, eller funktionsnedsatta som man säger , att vara delaktiga och inkluderas i samhällsliv och kultur är en historisk hjärtefråga för oss folkpartister. Vi har till exempel länge drivit att bristande tillgänglighet ska räknas som diskriminering på samma sätt som när människor utan saklig anledning blir nekade tillträde till lokaler och verksamheter. Dit har vi inte nått än i , men jag är mycket glad över att regeringen nu ger en del institutioner särskilda statsbidrag för att inrätta en handlingsplan för ökad tillgänglighet. Det är flera kulturinstitutioner som ska ha åtgärdat onödiga hinder , och samtliga ska ha webbplatser som är tillgänglighetsanpassade . Det kan tyckas vara ; det tyckte jag spontant när jag läste om det. Men ska vi veta att det är många gamla lokaler, och det är väldigt lite som är gjort tidigare. Ett pågående projekt är Handikapphistoria i kulturarvet, och det kopplas till den övergripande strategin för funktionshinderspolitiken . Projektet i kulturarvet sker i samarbete mellan och och finansieras för övrigt av Allmänna arvsfonden. De har redan lämnat en rapport där de beskriver bland annat hur just funktionshindrades erfarenheter ofta saknas i museernas fasta utställningar, något som även andra tagit upp här. De betonar hur viktigt det är att alla människors historia blir synliggjord. Det finns redan flera positiva initiativ, men visar rapporterna att museerna har varit duktigare och haft större medvetenhet när det gäller att öka tillgängligheten till lokaler än när det gäller innehållet i de fasta utställningarna. I museernas basutställningar är funktionshinder väldigt sällan belysta, utom på en del specialmuseer och i tillfälliga utställningar. Därför är det viktigt att arbetet går vidare och att problemen följs upp. Utskottet skriver tydligt att vi följer det här arbetet och att utskottet anser att alla delar av samhället ska bli belysta. Det är en förutsättning för en levande demokrati. Det är naturligtvis av mycket stor betydelse att kulturpolitiken medverkar till att kulturen återspeglar den mångfald som präglar dagens och dagens samhälle över huvud taget. Kulturen måste helt enkelt vara relevant för hela befolkningen. Därför ska många olika erfarenheter, tankar och historier tillvaratas och speglas så att alla delar av samhället blir belysta. Utskottet skriver därför att vi ser positivt på bland annat projektet i kulturarvet. Allt fler har börjat inse, som vi hört och vet, att det finns genomgående strukturer i samhället som gör att kvinnor på olika sätt har svårt att komma fram i karriär och yrkesliv på samma sätt som män. Det är inte tillfälligheter, utan det är faktiskt genomgående strukturer. Det gäller naturligtvis även kulturen. Vi kan se att kvinnohistoria och kvinnors erfarenheter och speciella förutsättningar ofta saknas eller är dåligt belysta i utställningar och på museer. När man tittar närmare på kulturen utifrån ett genusperspektiv inser man att det finns mycket kvar att göra. finns det ett tydligt uppdrag till statens myndigheter att integrera ett jämställdhetsperspektiv i sina verksamheter. har till exempel fått ett särskilt uppdrag att utveckla metoder för jämställt innehåll i samlingar och utställningar på alla museer. I uppdraget om mångfald ingår också att ge utrymme för hbtq-frågor. På kulturområdet måste man ha ett dubbelt perspektiv på jämställdhet, dels jämställdhet för dem som arbetar med kultur naturligtvis, dels jämställdhet i det som visas på museer och utvecklas i skapande verksamhet. Den nya jämställdhetsministern konstaterade i ett tal att är den genomsnittliga skillnaden i lön mellan en kvinna och en man över en livstid. Det visar att det är mycket kvar att göra för jämställdheten på den svenska arbetsmarknaden. Naturligtvis hänger förhållandena inom kulturvärlden samman med hela samhällslivet, med familjepolitiken och med mer eller mindre dolda värderingar. Politiken i stort måste ha ett jämställdhetsmål. Men även inom kulturvärlden måste man specifikt arbeta bättre med till exempel lönejämförelser och analyser om orsaker till löneskillnader och gå igenom hur olika tjänster tillsätts. Varför har kvinnor i kultursektorn lägre lön för samma jobb? Det är en fråga som måste ställas. Inte minst för att det i stor utsträckning handlar om offentliga arbetsgivare måste institutionerna gå i spetsen. Här vill vi påpeka att det redan finns ett uppdrag att göra könsuppdelad statistik i statliga institutioner. Några andra viktiga områden behandlas i betänkandet. Det är digitalisering av kulturarvet och allmänt ökad digital tillgänglighet. Det är viktigt. Kulturella och kreativa näringar öppnar många positiva möjligheter. Det finns också pågående projekt om kultur och hälsa. Jag har valt att begränsa mig. Kolleger från Alliansen och även andra talare har tagit upp mer av det i sina anföranden. För den som lyssnar på den här debatten utifrån kan jag påminna om att betänkandet utgår från motioner som har väckts. Det handlar inte alls om alla kulturområden inom kulturbudgeten. Det finns många andra stora frågor som bara delvis berörs i betänkandet och som återkommer i riksdagsdebatten. Det gäller kulturarv, public service, bibliotek, läsning och kopplingen till skola. Först som sist: För mig som liberal är begreppet mångfald ett centralt begrepp i Alliansens kulturpolitik. Jag är glad att man lyfter fram det begreppet enligt bland annat de kulturpolitiska mål som antogs 2009. Många av de motioner som utskottet avstyrker innehåller på många sätt viktiga synpunkter. De avstyrks eftersom regeringen redan arbetar med de frågor som tas upp. Det pågår ett arbete som blir allt intensivare. Mångfaldsbegreppet ska genomsyra kulturpolitiken. Det innebär att vi ska ha en rikedom av kulturuttryck och att olika perspektiv ska finnas. Könsroller och människors olika villkor ska speglas, och olika kulturhistoriska aspekter ska lyftas fram. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. (Applåder) I detta anförande instämde (M), Per Lodenius (C) och (KD). 146 i (S) replik: Jag vill börja med att hälsa välkommen till kulturutskottet. Jag tror att detta är din första kulturpolitiska debatt. Du kanske har varit uppe i den debatten vid andra tillfällen. Det vet jag inte. Utifrån att du är ledamot i kulturutskottet vill jag hälsa dig välkommen till den kulturpolitiska debatten. Jag lyfte upp frågan om ett jämställt kulturliv. lyfte i sitt anförande fram att man ser en hel del problem, eller man ska kanske säga utmaningar. Det är ojämställt inom kulturen precis som det är på många andra ställen i samhället. Vi har en reservation där vi tycker att man ska samla in statistik könsuppdelat. Vi vill också att ska ha en samordnande roll i samarbete med Myndigheten för kulturanalys för att mer systematiskt skapa ett underlag för att göra bedömningar. Utifrån de bedömningarna kan man sedan göra politiska reformer eller insatser för att komma åt den situation som är inom kulturområdet. Det räcker inte att bara stå och tycka och konstatera hur det ser ut. Någonstans måste man också göra någonting, om man nu vill ha en förändring. Min fråga till är: Hur tänker vad gäller en ökad jämställdhet inom kulturområdet? Hur ser han att han skulle kunna påverka så att det blir en annan riktning än vad det är ? 147 (FP) replik: Jag vill tacka för att jag blev hälsad välkommen. Jag har varit med i en liten men viktig interpellationsdebatt , och jag har varit med i en del kulturdebatter om mina enskilda motioner i kulturfrågor. Det är väldigt roligt. Detta är ett mycket centralt område som har betydelse för framtiden. När det gäller jämställdhet har regeringen tidigare gett ett ansvar för den officiella statistiken . Där har man ett uppdrag att man ska lämna officiell statistik uppdelad efter kön. Regeringen har dessutom aviserat att den avser att avsätta ytterligare till insamlande av den typen av statistik. Det skriver vi om i betänkandet. Dessutom har man gett ett regeringsuppdrag att ta fram underlag för att arbeta fram metoder för en jämställd representation i samlingar och utställningar. Slutligen har också fått ett extra tillskott för att arbeta med jämställdhet. Jag vill hävda att arbetet är på gång. Med all respekt för de olika motioner om viktiga saker som har väckts finns det inte en enda motion som mer än ett parti står bakom. Alla är på sitt sätt väsentliga. Men de slår lite grann in öppna dörrar. ska vi, som vi antyder i våra skrivningar, tydligt följa arbetet. Utskottet uttalar sin positiva inställning till bland annat arbetet med jämställdhet, tillgänglighet och många andra områden. Det är en tydlig signal till regeringen att vi inte tänker ligga på latsidan. Vi kan komma tillbaka och även göra tillkännagivanden om det skulle behövas. 148 i (S) replik: lyfter jag fram frågorna utifrån Socialdemokraternas motion och förslag om hur vi skulle vilja skapa ett mer jämställt kulturliv. Alla partier har möjlighet att yrka bifall eller hänga på den reservationen i voteringen. Det kan också göra om han tycker att frågan är så viktig att man vill se en förändring. Man kan inte bara säga att man borde jobba med dessa frågor. Man behöver se till att det mer strukturellt samlas in fakta om hur det ser ut. Vi vet att vi har en kultursamverkansmodell som gör att väldigt många av besluten fattas ute i regionerna även om anslaget kommer från staten. Där lyfter vi in att vi vill få en rapportering även vad gäller de statliga medel som går ut genom kultursamverkansmodellen. Det finns väldigt mycket mer att göra över huvud taget på statistikområdet inom kulturen. Det är väldigt eftersatt. Det skulle verkligen behövas. Jag lyfte i mitt anförande upp tillgängligheten. Man talar mycket om att personer med funktionsnedsättning ska kunna ta del av kulturen. Men jag lyfte också fram: Hur möjliggör man för människor att vara delaktiga? Jag tog som ett exempel människor som talar ett annat språk. Det gäller dem som talar teckenspråk. Det gör att de hamnar väldigt mycket utanför. Det finns heller inte någon som har ett övergripande ansvar vad gäller kultur för dem som talar teckenspråk. har inte något uppdrag. Det finns heller inte någon annan som har det. Hur ser på att vi utestänger människor för att de talar ett annat språk än svenska? 149 (FP) replik: När det först gäller jämställdheten redogjorde jag för en hel del insatser som görs även med extra ekonomiska medel. Det gäller i första hand från och kulturministerns sida. Det finns redan tydliga uppdrag till vissa museer. Vår jämställdhetsminister har gjort tydliga utspel om att förbättra detta med lönestatistik och officiella uppgifter och så vidare. Jag menar att det är helt uppenbart att vi arbetar med dessa frågor och att det händer mer än vad det har gjort inte minst med den tidigare regeringen. När det gäller minoritetsspråk och teckenspråk var det ett oerhört lyft, kan man säga, för teckenspråket att i princip få samma status som minoritetsspråken. Det genomfördes av alliansregeringen. Det ska vi naturligtvis följa upp och så vidare. Men det här medför att man har oerhört mycket större rättigheter än vad man hade tidigare när det handlar om att kunna bli förstådd och att kunna få information på teckenspråket. Det här är naturligtvis någonting som jag och andra som är engagerade kommer att följa. Men det har tagits ett stort steg i och med att teckenspråket har fått den här statusen. Jag utgår från att de departement som är aktuella verkligen kommer att följa det som det innebär rent författningsmässigt att det har fått status av att vara minoritetsspråk. 150 PER LODENIUS (C): Jag tänkte inleda med att säga att jag i mitt anförande kommer att hänvisa till min så kallade kulturtillgänglighetsturné. Oppositionen kan notera det. Jag var alltså ute på någonting som jag kallar en kulturtillgänglighetsturné. Jag ville se hur tillgänglig kulturen är det säger namnet i sig självt. Jag ville se hur tillgänglig kulturen är för personer med funktionsnedsättning, men inte bara det, utan också hur tillgänglig kulturen är över landet, alltså geografisk tillgänglighet. Jag ville också se vilka som får tillgång till kulturen, en socioekonomisk tillgänglighet. Till min hjälp har jag haft personer från kulturnätverk. Det är de som har arrangerat alla kulturbesök jag gjort runt om i landet. Jag skulle kunna säga att det har varit från i söder till i norr, men jag har varit längre norrut. På min kulturtillgänglighetsturné har jag sett många goda exempel på hur kultur görs tillgänglig runt om i . Jag har sett ett museum som har gjort tillgänglighet till ett arkitektoniskt framgångsgrepp. Jag har sett hur en kulturfestival stärkt en by och fått flyttströmmen att återvända till byn, som av avfolkning nu fått tillbaka framtidstron. Jag har sett hur ungdomar i ett ekonomiskt utsatt område fått hitta sin passion i teater och dans. Jag har också på min resa mött många verksamheter med verklig nationell spetskompetens på just deras områden. Det har rört sig om verksamheter som gör vår historia verklig för barn och projekt för att digitalisera och tillgängliggöra gamla fotografier. Jag fick också ta del av ett EU-projekt, Våga mötas om tillgänglighet. Det är ett projekt som handlar om allt från praktiska tips på fysisk tillgänglighet till frågan om bemötande. Det är Scenkonstbolaget i som i ett projekt tagit fram en modell och material som används just för att öka tillgängligheten. Alla som jobbar i verksamheten, från skådespelare till den som sitter i biljettluckan, utbildas i tillgänglighet och bemötande. Det är en modell och metod som jag hoppas sprids över landet, för man behöver inte alltid uppfinna hjulet på nytt. För många som jag träffade var kultursamverkansmodellen en ny erfarenhet. Det är inte så konstigt då kultursamverkansmodellen inte har varit i gång särskilt . Men jag mötte många positiva tongångar om modellen och vad den faktiskt leder till. Visst kunde man spåra vissa mindre positiva tongångar, som att det kunde vara lite mycket byråkrati i början.