prop · H00396 · 2013-03-26 00:00:00 — Ingen kontroll av kulturföremål sker vid inre gräns när är medlem i EU och myndigheten anser därför att lagstiftningen bör samordnas med EU och övriga medlemsstater. påpekar att förordningen bör ses över när det gäller definitioner, belopps- och åldersgränser. med pekar bl.a. på att det inte är möjligt att skydda svenskt konsthantverk och design från mellankrigstiden, som internationellt är mycket efterfrågat. påpekar bl.a. att lagen inte överensstämmer med eller är anpassad till EU:s lagstiftning på området, trots att regelverken reglerar samma kategorier av föremål. anser vidare att utförseltillstånd bör gälla i stället . Branschföreträdare ställer sig bl.a. frågande till den tillämpning som används av vissa tillståndsmyndigheter genom att lämna preliminära besked i utförselfrågor. Kulturföremålen är viktiga delar av kulturarvet och det är angeläget att lagstiftningen på området är välfungerande. De synpunkter som utred- ningen redogör för visar att det finns behov av en översyn av regleringen av kulturföremål. Bestämmelserna i 5 kap. lagen (1988:950) om kultur- minnen m.m. och berörda delar av förordningen (1988:1188) om kultur- minnen m.m. bör anpassas till de förutsättningar som råder . Rege- ringen avser därför att ge i uppdrag att göra en sådan översyn. 12 Särskilda arkivuppgifter på det statliga Prop. 2012/13:96 arkivområdet för stadsarkiv, Värmlandsarkiv och stadsarkiv Regeringens förslag: I arkivlagen införs ett normgivningsbemyndi- gande med innebörden att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa kommunala arkivmyndigheter får fullgöra arkivuppgifter av- seende handlingar från statliga myndigheter och sådana organ som står under tillsyn av den statliga arkivmyndigheten. När en arkivmyndighet fullgör sådana arkivuppgifter ska bestämmelserna i arkivlagen om den statliga arkivmyndigheten tillämpas, dock inte i fråga om tillsyn. Den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över de kommunala arkivmyndigheterna när de fullgör arkivuppgifter på det statliga arkivområdet. Förslaget i promemorian Särskilda arkivuppgifter på det statliga arkivområdet för stadsarkiv, Värmlandsarkiv och stadsarkiv överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som yttrar sig är positiva till eller har inget att invända mot förslaget till den del det avser bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om att vissa kom- munala arkivmyndigheter får fullgöra arkivuppgifter på det statliga arkivområdet. En majoritet av remissinstanserna, t.ex. , , kommun och Samverkansorganet i (Region ) är kritiska mot att tillsynsuppgiften för de kommunala arkivmyndigheterna, vilken anses skapa mervärden för såväl arkivmyndigheterna i fråga som , inte omfattas av förslaget. delar däremot bedömningen i promemorian att tillsyns- verksamheten kräver enhetlighet och gemensam styrning och därför ska hanteras av framöver. Inte heller Kommuner och Landsting (SKL) har något i sak att invända mot denna ordning. Ett fåtal remissinstanser är kritiska till förslaget i den del det bemyndi- gar regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att, när det gäller de aktuella arkivuppgifterna, utöva tillsyn över de kommunala arkivmyndigheterna. SKL anser t.ex. att det inte finns någon grund för att ge staten tillsynsrätt mot kommunala arkivinstitutioner, att det dessutom är överflödigt samt att det även i övrigt bör vara fördelaktigt att dessa bara har ett regelverk att hålla sig till. Skälen för regeringens förslag är statlig arkivmyndighet enligt arkivlagen (1990:782), arkivförordningen (1991:446) och förordningen (2009:1593) med in- struktion för . fullgör vissa uppgifter på det statliga arkivområdet. 2012/13:96 Denna verksamhet regleras i förordningen (1991:447) för stadsarkiv när det fullgör sina uppgifter som landsarkiv och förordningen (1995:183) om Värmlandsarkivs uppgifter som landsarkiv. Även stadsarkiv fullgör på grundval av ett avtal mellan staten och kommun särskilda uppgifter på det statliga arkivområdet. Dessa tre arkiv är kommunala arkivmyndigheter enligt arkivlagen. Deras sär- skilda uppgifter omfattar arkivhandlingar från statliga myndigheter och från sådana organ som avses i 4 § 24 förordningen med instruktion för . En förutsättning för uppgiften är att den statliga myndig- heten eller organet ska ha sitt verksamhetsområde i det län som det aktuella arkivet ligger i. I samband med att ombildades till en sammanhållen myndighet avvecklades de sju landsarkiven som själv- ständiga myndigheter och deras verksamheter inordnades i . Det uppmärksammades då att det krävs lagstöd för att de tre kommunala arkivmyndigheterna ska kunna fullgöra uppgifter på det statliga arkiv- området, eftersom föreskrifter om kommunernas befogenheter enligt 8 kap. 2 § första stycket 3 regeringsformen ska meddelas genom lag och att det saknas sådant stöd i lag. Behovet av att vissa kommunala arkivmyndigheter fullgör arkivuppgifter på det statliga arkivområdet En mycket omfattande verksamhet med särskilda uppgifter avseende statliga arkivhandlingar utförs av de tre kom- munala arkivmyndigheterna. Verksamheten har fungerat väl. Den verk- samhet som avser mottagande, förvaring och tillhandahållande av arkiv- handlingar och som utförs av stadsarkiv och Värmlands- arkiv har av bedömts inte kunna rymmas inom den egna verksamheten. Enligt saknas det också lokalmässiga förut- sättningar för myndigheten att själv bedriva denna verksamhet. Beträffande stadsarkiv finns visserligen såväl lokalmässiga som andra praktiska möjligheter att ta över det aktuella arkivmaterialet från . I sammanhanget bör det dock även beaktas att stadsarkiv har haft de aktuella uppgifterna , då landsarkivet i in- rättades. stadsarkiv fick då rätt att behålla det statliga materialet från distriktet. Samarbetet mellan och stadsarkiv har också pågått och samverkan har varit gynnsam för båda parter och för arkivarbetet i stort. Såväl stadsarkivs som Riks- arkivets önskemål är att den nuvarande ordningen bör bestå. Som nämnts har samtliga tre kommunala arkivmyndigheter som är i fråga fullgjort uppgifter som landsarkiv på det statliga arkivområdet. De har mot denna bakgrund också dimensionerat sina verksamheter på lång sikt med utgångspunkten att även i fortsätt- ningen få utföra dessa. De statliga arkivuppgifterna och formerna för deras utförande är även tydligt integrerade med kommuns, kommuns och samverkansorganet Region övriga verksamheter och bidrar härigenom med samordningsfördelar och förutsättningar för bättre service för arkivarbetet i stort, vilket även framförts av de tre kommunala arkivmyndigheterna i dialog med För de tre kommunala arkivmyndigheterna och därmed också för kommun, och de kommuner som ingår i det kommunala samverkansorganet Region innebär de statliga arkivuppgifterna således stora kompetensmässiga och logistiska värden, särskilt inom informations- och dokumenthanteringsområdet. I lösningen finns som nämnts också tydliga synergieffekter och stordriftsfördelar, t.ex. avseende tillvaratagande, förvaring och vård av arkivmaterialet. Mot denna bakgrund är regeringens bedömning att det såväl ur det statliga som ur det kommunala perspektivet finns goda skäl för att stadsarkiv, Värmlandsarkiv och stadsarkiv även fortsätt- ningsvis bör kunna fullgöra uppgifter på det statliga arkivområdet. Behovet av föreskrifter och lagstöd De nu aktuella arkivhandlingarna är statliga arkiv. Av 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900) följer att kommuner och landsting inte får handha angelägenheter som ska handhas enbart av staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan. Detta förbud innebär att en kommun t.ex. inte får driva eller engagera sig i en verksamhet som är förbehållen staten. Kommunernas befogenheter kan dock utvidgas med stöd av lag. De aktuella arkivuppgifterna innefattar myndighetsutövning. Vidare förutsätts att de kommunala arkivmyndigheterna, genom före- skrifter ges vissa befogenheter. Som nämnts krävs enligt 8 kap. 2 § första stycket 3 regeringsformen lagstöd för sådana föreskrifter. Av 3 § första stycket följer vidare att kan bemyndiga regeringen att meddela sådana föreskrifter. Ett normgivningsbemyndigande för regeringen bör därför, med hänsyn främst till detaljnivån i sak av den aktuella regle- ringen, införas i arkivlagen (1990:782). Innebörden av bemyndigandet bör vara att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa kommunala arkivmyndigheter får fullgöra arkivuppgifter avseende handlingar från statliga myndigheter och från sådana organ som är arkiv- myndighet för, det vill säga statliga myndigheter och sådana organ som avses i 4 § 24 förordningen (2009:1593) med instruktion för . Enligt bemyndigandet får alltså regeringen bestämma vilka arkivuppgifter som får utföras avseende de aktuella handlingarna. Bemyndigandet omfattar även att besluta vilka kommunala arkivmyndigheter som ska få fullgöra arkivuppgifterna. När en arkivmyndighet fullgör arkivuppgifter på det statliga arkivområdet bör vidare bestämmelserna i arkivlagen om den statliga arkivmyndigheten tillämpas, dock med undantag för de bestämmelser som avser tillsyn. När uppgifterna begränsas på detta sätt krävs inte några särskilda regler för överklagande till , eftersom de tre kommunala arkivmyndigheternas beslut endast kommer att hänföra sig till frågor om utlämnande av handlingar. Hur sådana beslut överklagas framgår av 6 kap. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). När det gäller frågan om vilka uppgifter som ska omfattas av bemyndi- gandet har en majoritet av remissinstanserna, t.ex. , , kommun och Samverkansorganet i (Region ) framfört kritik mot att 2012/13:96 tillsynsuppgiften, vilken anses skapa mervärden för såväl arkivmyndigheterna i fråga som , inte omfattas av förslaget. delar däremot bedömningen i promemorian att tillsyns- verksamheten kräver enhetlighet och gemensam styrning och därför ska hanteras av framöver. Inte heller SKL har något i sak att invända mot denna ordning och hänvisar till att lagstiftningen är utfor- mad så. Enligt regeringens bedömning kräver tillsynsuppgiften i högre grad än uppgifterna att ta emot, förvara och tillhandahålla arkivhandlingar en enhetlighet och gemensam styrning och ledning. Som SKL refererat till förutsätter också arkivlagen att tillsynen över att de statliga myndig- heterna och vissa andra arkivbildande organ fullgör sina skyldigheter enligt arkivlagen sköts av den statliga arkivmyndigheten. Mot denna bakgrund anser regeringen att uppgiften att utöva tillsyn över nu aktuella statliga myndigheter och organ ska handhas av . Det är enligt regeringens bedömning inte lämpligt ur ett övergripande förvaltningsperspektiv att detta ansvar, som ytterst bör ligga på den statliga arkivmyndigheten, delegeras till kommunala arkivmyndigheter. De kommunala arkivmyndigheternas kompetens i tillsyns- och rådgivningsfrågor har emellertid lyfts fram i flertalet remissvar. Regeringen finner i detta sammanhang skäl att betona att det samarbete och samråd som sker mellan de kommunala arkivmyndigheterna och naturligtvis främjar kompetensen och kvaliteten i den offentliga arkivverksamheten i stort. Någon ändring i detta avseende är inte avsedd. Ett fåtal remissinstanser har även framfört kritik mot förslaget i den del det bemyndigar regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att, när det gäller de aktuella arkivuppgifterna, utöva tillsyn över de kommunala arkivmyndigheterna. SKL anser t.ex. att det inte finns någon grund för att ge staten tillsynsrätt mot kommunala arkivinstitutioner, att det dessutom är överflödigt samt att det även i övrigt bör vara fördel- aktigt att dessa bara har ett regelverk att hålla sig till. är statlig arkivmyndighet enligt arkivlagen och ska, enligt 2 § förordningen (2009:1593) med instruktion för , ha över- inseende över den offentliga arkivverksamheten. Det bör därför finnas möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att utöva tillsyn över de tre kommunala arkivmyndigheterna när det gäller deras särskilda uppgifter på det statliga arkivområdet. Det föreslagna normgivningsbemyndigandet ger i denna del stöd för tillsynen i den begränsade utsträckning som den aktuella regleringen kräver. Någon faktisk skillnad från det regelverk som gällde fram till ombildandet av till en sammanhållen arkivmyndighet innebär dock inte detta. Fram till dess landsarkiven av- vecklades som självständiga myndigheter och deras verksamheter in- ordnades i gällde nämligen, enligt 6 § i den numera upp- hävda förordningen (2007:1179) med instruktion för och landsarkiven, en uttrycklig rätt för att inspektera stadsarkiv och Värmlandsarkiv när det gällde deras uppgift som lands- arkiv. Med stöd av det föreslagna bemyndigandet avser regeringen att genom förordning överlåta åt stadsarkiv, Värmlandsarkiv och stadsarkiv att fullgöra vissa arkivuppgifter på det statliga om- rådet. Förordningen bör i stort motsvara förordningen (1991:447) för stadsarkiv när det fullgör sina uppgifter som landsarkiv och förordningen (1995:183) om Värmlandsarkivs uppgifter som landsarkiv. 2012/13:96 enligt gällande rätt utgör fornlämning om gått sedan skeppet blev vrak. Det bör mot denna bakgrund inte bli fråga om att meddela särskilda beslut i någon stor omfattning. Något behov av en övergångsbestämmelse som, i ett övergångsskede, ger lämningar till- komna 1850 eller senare skydd bedöms därför inte finnas. Läns- styrelserna bör i nu aktuella fall kunna meddela särskilda beslut i omedelbar anslutning till ikraftträdandet av lagändringarna . Inte heller i övrigt bedöms förslagen till ändringar i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. föranleda något behov av särskilda övergångsbestämmelser. Detta innebär att lagändringarna vid ikraft- trädandet blir tillämpliga även i pågående ärenden hos bl.a. länsstyrel- serna. Även den föreslagna ändringen i arkivlagen (1990:782) bör träda i kraft . Inte heller denna lagändring bedöms kräva någon särskild övergångsbestämmelse. 14 Konsekvenser av förslagen Regeringens bedömning: Förslagen som helhet får positiva effekter för möjligheterna att bevara, använda och utveckla kulturmiljön. För berörda myndigheter, i första hand länsstyrelserna och , tillkommer vissa uppgifter som dock bör kunna hanteras inom befintliga ekonomiska anslagsramar. Förslaget till ändring i arkivlagen bedöms endast få marginella ekonomiska och andra konsekvenser. 14.1Konsekvenser av förslagen som rör kulturmiljöarbetet 14.1.1Konsekvenser för stat och kommun Aktuella och moderniserade mål för arbetet med kulturmiljön kommer att bidra till att förbättra förutsättningarna för statlig samordning och ett effektivare kulturmiljöarbete. Inga nya kostnader bedöms uppstå till följd av nya mål för berörda statliga myndigheter. Förutsättningarna för sam- arbete mellan kommunerna och staten i kulturmiljöarbetet förbättras också genom att nya mål för kulturmiljön införs. Inga nya kostnader bedöms heller uppstå för kommunerna genom införandet av nya mål. De nya nationella målen ska dock kunna inspirera kulturmiljöarbetet på nivå och vägleda politiken i kommuner och landsting. Målen kommer också att få betydelse för hur staten ser på lokala och regionala prioriteringar vid fördelning av statliga medel på regional nivå. Regeringens förslag till ändrade bestämmelser i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. berör de myndigheter som ansvarar för tillämpningen av lagstiftningen, i första hand länsstyrelserna och Riksantikvarie- Länsstyrelserna får nya typer av ärenden att hantera rörande beslut om att förklara lämningar som kan antas ha tillkommit 1850 eller senare för fornlämningar samt beslut om vilka yngre kyrkliga kultur- minnen som ska omfattas av kravet på tillstånd för att få ändras på något väsentligt sätt. I det senare fallet kommer dock , liksom enligt gällande rätt, att pröva frågorna om tillstånd. Förslagen innebär också en delvis förändrad tillståndsprövning för länsstyrelserna, dels såvitt avser frågor om rätt att använda metallsökare och medföra sådana på fornlämning, dels i fråga om möjligheterna att ställa krav på för- medling av uppdragsarkeologins resultat i samband med tillståndsgivning och beslut om arkeologiska undersökningar (särskilda undersökningar). Länsstyrelserna får vidare en förtydligad roll som informationslämnare avseende fornlämningsförekomst i samband med planering av arbets- företag. möjligheter att utfärda verkställighetsföre- skrifter till 2 och 3 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. utökas, vilket stärker myndighetens roll som central myndighet på kulturmiljö- området. Förslaget om förbättrad information om fornlämningar bidrar också till att stärka myndighetens vägledande roll. Regeringen bedömer att de tillkommande uppgifterna för de statliga myndigheterna på kultur- miljöområdet mer än väl uppvägs av de möjligheter till tydligare ansvars- fördelning och ökad effektivitet som förslagen innebär och att dessa därför kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Genom att defi- nitionen av fornlämningsbegreppet förtydligas kommer myndighets- arbetet inom området att förenklas. Den utökade föreskriftsrätten innebär ett utvidgat mandat och delvis nya arbetsuppgifter för Riks- antikvarieämbetet, men kommer att underlätta den praktiska hanteringen av forn- och byggnadsminnen. Länsstyrelserna får därmed bättre förutsättningar för en rationell och enhetlig ärendehantering på dessa områden. Genom införandet av bestämmelsen om skydd för lämningar som tillkommit eller, i fråga om fartygslämningar, förlist 1850 eller senare genom särskilda beslut kommer de allmänna förvaltnings- domstolarna att tillföras en ny typ av mål. Det saknas emellertid anled- ning att befara att förslaget kommer att leda till någon nämnvärd måltillströmning, varför påverkan på Domstolars befintliga resurser inte kan förutses bli annat än högst begränsad. Förslaget att även namn på meänkieli så långt möjligt ska användas på kartor samt vid skyltning och övrig utmärkning i flerspråkiga områden bedöms inte innebära annat än marginellt ökade kostnader för berörda myndigheter, vilket bl.a. remissvaren från Lantmäteriet och påvisat. Vid respektive hantering av förändringen avseende den statliga arkeologiska uppdragsverksamheten ska 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd beaktas. Verksamheten har drygt 100 medarbetare fördelade på fyra regioner med fem kontor: UV Mitt i , UV Mitt med geoarkeologiskt laboratorium, UV Syd i , UV Väst i och UV Öst i . Myndigheten är lokaliserad till . En förändring av hemvist av den statliga arkeologiska uppdragsverksamheten bedöms inte i sig innebära 2012/13:96 att någon förändring i geografisk indelning eller lokalisering behöver ske. Processen rörande förändringen kommer att få organisatoriska och ekonomiska konsekvenser för de två berörda myndigheterna. Engångskostnader som uppstår på grund av överföringen av den statliga arkeologiska uppdragsverksamheten från till bedöms kunna hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. 14.1.2Konsekvenser för enskilda och företag Ett effektivt kulturmiljöarbete med aktuella och moderniserade mål ökar allmänhetens intresse, förståelse för och tillgång till kulturmiljön vilket ger legitimitet och ett ökat engagemang i frågor som rör kulturmiljöns värden. De föreslagna ändringarna i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., bl.a. förslagen till namnändring och ändrade begrepp samt förtydligad definition av fornlämningsbegreppet och tydligare reglering av metall- sökare, leder på ett övergripande plan till större förutsägbarhet och rätts- säkerhet i tillämpningen. Detta främjar i sin tur förståelsen för och möj- ligheterna att använda och utveckla kulturskyddade miljöer. Både för det allmänna och inte minst för enskilda intressen är det av stor betydelse att ärendehandläggning och överprövning är snabb och kan genomföras effektivt. Små skogsbruksföretag uppfattas vara hårdare drabbade av det allmänna fornlämningsskyddet än stora skogsföretag. Det finns dessutom regionala skillnader som är geografiskt och kulturellt betingade som påverkar brukningsförutsättningarna av skogsmarken. Dessutom finns det regionala skillnader i själva tillämpningen av gällande bestämmelser. Regeringens förslag innebär att lagen blir tyd- ligare vilket i hög grad bidrar till att ge förutsättningar för en enhetligare tillämpning av bestämmelserna. Förslagen bidrar till att kulturmiljöns mångfald kan bevaras och ut- vecklas. Det finns många exempel på att väl omhändertagna kultur- miljöer bidrar till att skapa tillväxt och sysselsättning. inom areella näringar kan påverkas positivt av regeringens förslag t.ex. genom att ett förtydligat fornlämningsbegrepp leder till bättre möjlig- heter att effektivt och långsiktigt bruka marken. Att beslutanderätten förs från till länsstyrelserna i ett antal frågor innebär också att besluten kommer att tas närmare den berörda allmänheten och företagen. Att krav på viss förmedling av resultaten kan ingå i exploatörens kost- nadsansvar vid arkeologiska slutundersökningar bedöms inte medföra annat än marginella kostnadsökningar, som vägs upp av att förslagen som helhet skapar förutsättningar för ökad effektivitet. Genom att den arkeologiska uppdragsverksamheten förs från till skapas en större tydlighet vad gäller roll i det uppdrags- arkeologiska systemet som svarar mot goda förvaltningspolitiska principer. Aktörer, bl.a. små och medelstora företag, som utför eller använder uppdragsarkeologiska tjänster kommer att gynnas av Prop. 2012/13:96 förändringen, som innebär att rollfördelningen blir tydlig. De gällande kulturpolitiska målen tillsammans med utredningens förslag till nya nationella mål för kulturmiljöarbetet bidrar till att konkretisera förutsättningarna och förväntningarna på kulturmiljöarbetet. Särskilt två av de föreslagna målen som det statliga kulturmiljöarbetet ska främja tar fasta på jämställdheten mellan kvinnor och män respektive möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. De mål som är aktuella i samman- hanget är målen om att kulturmiljöarbetet ska främja alla människors delaktighet och möjlighet att förstå och ta ansvar för kulturmiljön respektive främja ett inkluderande samhälle med kulturmiljön som gemensam källa till kunskap, bildning och upplevelser. Förslagen bedöms inte ha någon negativ påverkan på miljön. 14.2Konsekvenser av förslaget till ändring i arkivlagen Genom förslaget till ändring i arkivlagen (1990:782) införs en för- fattningsreglering av den verksamhet med särskilda arkivuppgifter på det statliga arkivområdet som bedrivs av stadsarkiv, Värmlands- arkiv och stadsarkiv. uppgift att sköta tillsyn och rådgivning kommer dock att öka något i omfattning när dessa tre kom- munala arkivmyndigheter inte längre fullgör några sådana uppgifter. Ökningen bedöms dock vara marginell och bedöms rymmas inom be- fintliga verksamhetsmässiga och ekonomiska ramar. Ett visst ekonomiskt utrymme frigörs dessutom, eftersom inte längre behöver betala andra arkiv för att sköta tillsyn och rådgivning. Förslaget bedöms således inte medföra några ökade offentliga kostnader. Förslaget innebär att de aktuella kommunerna ges ökade befogenheter. Förslaget är därför positivt för den kommunala självstyrelsen. Förslaget bedöms inte heller ha någon betydelse för små och medel- stora företag eller någon påverkan på miljön. Inte heller i övrigt bedöms förslaget ha någon påverkan på det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för jämställd- heten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integra- tionspolitiska målen. 15.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Paragrafen i dess nuvarande lydelse handlar om ansvaret för kultur- miljön. I första stycket har en språklig justering gjorts. Formuleringen Det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda vår kulturmiljö har ersatts av Det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda kultur- miljön.