prop · H003169 · 2013-06-03 00:00:00 — Detta minskar de administrativa kostnaderna. krävs it-utveckling för att systemet ska göra annan avrundning. Den sammanlagda effekten bedöms bli att besparingar och kostnader i princip tar ut varandra. Förslaget om att låta hantera fordringar (se avsnitt 4.8) innebär att myndigheterna framöver använder sig av samma handläggningsprocess som . inga ekonomiska konsekvenser för förvaltningsanslagen. ningen skulle läggas om till att i större utsträckning hanteras av Pen- Prop. 2012/13:169 sionsmyndigheten skulle myndighetens förvaltningskostnader däremot beräknas öka med , huvudsakligen till följd av ökad hantering. Därtill skulle uppstartskostnader om tillkomma. Förslaget om möjlighet att välja bort pappersutskick av kuvert (se avsnitt 4.11) medför vissa införandekostnader. It-utveckling behövs för att kunna registrera avbeställningen av det fysiska kuvertet samt att meddela tidpunkt när det digitala kuvertet finns tillgängligt. Det innebär dock att färre fysiska kuvert behöver skickas ut, vilket innebär både kostnadsmässiga och miljömässiga besparingar. När det gäller förslaget om allmän ålderspension utan ansökan till den som före 65-årsmånaden haft hel sjukersättning (se avsnitt 4.12), så innebär det minskade administrationskostnader i och med att färre ansökningar ska hanteras. Eftersom flertalet ärenden kan beviljas utan komplettering bidrar det också till att möjligheterna ökar till en mer automatisk hantering. Förslaget om avdrag för upplupen ränta vid återkrav (se avsnitt 4.9) beräknas ha mycket små ekonomiska konsekvenser. Administrationen underlättas något. Övriga förslag bedöms inte ha konsekvenser för förvaltningsanslagen. Förslagen bedöms inte ha någon nämnvärd konsekvens för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslagen innebär att regler görs tydligare och att friktionen mellan myndigheterna och de försäkrade minskar, t.ex. genom att generellt accepterar sjukanmälan eller att bostadstillägg kan beviljas retroaktivt för . Förslaget om sammanläggning av sjukperioder kan möjligen medföra något färre överklaganden. Förslaget om att införa en distinktion mellan begreppet offentligt anställd och begreppet lokalt anställd personal i socialförsäkringsbalken vad avser tolkningen av förordningen (EG) nr 883/2004 (se avsnitt 4.10) är det enda av förslagen som har EU-anknytning. Genom förslaget anpassas tillämpningen av svenska regler till den praxis som gäller inom EU- och EES-länderna. Inget av förslagen bedöms ha konsekvenser för företagens kostnader eller för jämställdheten. 2012/13:169 6 Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Paragrafen är ny. Första meningen i paragrafen, som anger att en person som är lokalt anställd vid en svensk utlandsmyndighet inte är försäkrad enligt socialförsäkringsbalken när det gäller den anställningen, är endast ett förtydligande av vad som redan gäller enligt de allmänna bestämmelserna om försäkringsskyddet i 4 kap. 3 § och bestämmelserna om arbete i i 6 kap. 2 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB. I andra meningen anges att en sådan person inte ska anses som offentligt anställd vid tillämpning av förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. Denna nya bestämmelse har inte någon vidare innebörd än vad som avses i SFB. Förslaget behandlas i avsnitt 4.10. Ändringen i första stycket innebär att efter det att en försäkrad har fått livränta till följd av arbetsskada ska den sjukpenninggrundande inkomsten motsvara den sjukpenninggrundande inkomst som den försäkrade skulle ha varit berättigad till före en eller flera perioder med livränta. Livräntan kan ha lämnats på grund av bestämmelserna i 41, 43 eller 44 kap. SFB. Möjligheten att på detta sätt återfå en tidigare gällande sjukpenninggrundande inkomst finns , enligt bestämmelserna i detta stycke, för en försäkrad som helt eller delvis har fått sjukersättning eller aktivitetsersättning. Även en försäkrad som har fått livränta ska omfattas av de omräkningsbestämmelser som redan gäller för försäkrade som helt eller delvis har fått sjukersättning eller aktivitetsersättning. Genom ändringen i andra stycket förtydligas att möjligheten att återfå en sjukpenninggrundande inkomst gäller längst till och med månaden före den när den försäkrade fyller . Detta gäller således även för de försäkrade som har fått livränta. För dessa försäkrade finns emellertid möjlighet att under vissa förutsättningar få tillbaka en sjukpenninggrundande inkomst även efter , vilket regleras särskilt i 26 kap. 22 b §, (se författningskommentaren till denna paragraf). Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Paragrafen är ny. I denna återfinns bestämmelser om under vilka förut- sättningar en försäkrad som har fått livränta har möjlighet att återfå en sjukpenninggrundande inkomst efter . har lämnats till följd av arbetsskada som inträffat tidigast den månad då den försäkrade fyller , gäller bestämmelserna om möjligheten att återfå en sjukpenninggrundande inkomst längst till och med månaden före den när den försäkrade fyller . Förslaget behandlas i avsnitt 4.6. Genom ändringen i paragrafens första mening införs en möjlighet för att lämna sjukpenning under före den dag då sjukfallet anmälts till myndigheten. Ändringen innebär således att bestämmelsen om att sjukpenning, enligt huvudregeln, inte får lämnas för tid innan anmälan om sjukdomsfallet har gjorts tas bort. Den andra meningen i paragrafen ändras inte. Emellertid är avsikten att den praxis som utvecklats kring hur denna undantagsregel kan tillämpas alltjämt ska bli gällande, fast då i förhållande till de fall som gäller tillbaka än räknat från anmälan av sjukdomsfallet. Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Ändringen i paragrafen är en följdändring till ändringen i 27 kap. 17 §. Ändringen innebär ingen förändring av när i ett sjukdomsfall nedsättningen av arbetsförmågan ska styrkas. I stället för att som knyta detta till sjukanmälningsdagen knyts det till sjukperiodens första dag. Den försäkrade ska således styrka arbetsförmågans nedsättning på grund av sjukdom senast från och med den sjunde dagen efter sjukperiodens första dag, alltså oavsett när sjukfallet har anmälts till . Förslaget behandlas i avsnitt 4.1. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om när dagar ska läggas samman vid beräkning av hur en försäkrad har haft nedsatt arbetsförmåga (rehabiliteringskedjan), har delats upp i två nya stycken, som innehåller ändrade regler för när sammanläggning av dagar i sjukperioder ska ske. Enligt bestämmelserna i första stycket ska dagar i sjukperioder läggas samman om färre än har förflutit mellan sjukperioderna. Således behöver inte längre någon beräkning ske av hur många dagar en försäkrad har förvärvsarbetat mellan sjukperioderna. Enligt bestämmelserna i andra stycket ska det vid beräkning av antalet dagar bortses från dagar under vilka den försäkrade har deltagit i det arbetsmarknadspolitiska programmet arbetslivsintroduktion och fått aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning. Dessa bestämmelser avses kunna tillämpas även när en försäkrad är frånvarande från en aktivitet inom ramen för deltagandet i arbetslivsintroduktionen, t.ex. på grund av sjukdom och då får aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning. När det ska beräknas antalet dagar mellan sjukperioderna bör således dagar då en försäkrad deltagit i arbetslivintroduktion och fått aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning inte räknas med. Förslaget behandlas i avsnitt 4.2. Punkten 5 i paragrafen tas bort. Det ska således inte längre finnas något krav på att en rehabiliteringsplan ska innehålla den beräknade kostnaden för ersättning . Förslaget behandlas i avsnitt 4.3. 2012/13:169 37 kap. Bestämmelserna i paragrafens andra stycke ändras. Ändringen innebär att de bestämmelser om avrundning som gäller vid utbetalning av sjukersättning och aktivitetsersättning enligt 36 kap. 30 § nu även införs i förhållande till utbetalning av preliminär sjukersättning. Förslaget behandlas i avsnitt 4.5. Ändringen i andra stycket, andra strecksatsen är en följdändring som föranleds av den ändrade paragrafen 47 kap. 7 § med . Genom ändringen i paragrafens första mening slopas kravet på en försäkrad som önskar närståendepenning att anmäla vård av en svårt sjuk närstående person. I stället införs bestämmelser om att en ansökan om närståendepenning ska göras från den dag ersättningen avser. Om så inte sker förlorar, enligt huvudregeln, den försäkrade rätten till närståendepenning för . Andra meningen ändras på så sätt att ordet anmälan byts ut mot ansökan. Genom dessa bestämmelser får möjlighet att lämna närståendepenning under vissa omständigheter, trots att ansökan om denna förmån inte inkommit inom den föreskrivna tiden i första meningen. Närståendepenning ska enligt bestämmelserna kunna lämnas om det har funnits hinder för att ansöka inom tremånader från den dag ersättningen avser eller det finns särskilda skäl för att närståendepenning ändå bör lämnas. När det gäller tillämpningen av vad som ska anses utgöra hinder eller särskilda skäl bör vägledning kunna hämtas från nuvarande praxis vad avser underlåtenhet att anmäla vård av svårt sjuk närstående. Förslaget behandlas i avsnitt 4.4. Paragrafen är ny. Den nya bestämmelsen innebär att allmän ålderspension (inkomstpension, tilläggspension, premiepension samt garantipension) får lämnas till en försäkrad som före 65-årsmånaden har haft hel sjukersättning utan att han eller hon har ansökt om ålderspension. Begreppet får lämnas innebär att det finns en valmöjlighet för i vilka fall ålderspension bör beviljas utan ansökan. I vissa fall har myndigheten inte alla uppgifter som behövs för ett beslut och då behövs en ansökan. Det får ankomma på att med stöd av förordningen (2009:1175) med vissa bemyndiganden för meddela föreskrifter om i vilka fall en ansökan måste lämnas till myndigheten. Ålderspension enligt denna paragraf får dock inte lämnas för tid före den försäkrade fyller . Förslaget behandlas i avsnitt 4.12. Ändringen i paragrafen innebär att inte längre särskilt behöver utreda om en försäkrad, som inte har ansökt om in- komst-, tilläggs- eller garantipension före 70-årsmånaden, vill ta ut sådan pension. Paragrafen ändras vidare på så sätt att pensionsförmånerna inkomst, -tilläggs - eller garantipension byts ut mot begreppet allmän ålderspension. Anledningen till detta är att det nu bara är en myndighet, , som handhar alla delar av den allmänna ålderspensionen. Förslaget behandlas i avsnitt 4.13. Ändringen i paragrafens andra stycke innebär att ges möjlighet att underrätta den enskilde om myndighetens beslut om pensionsgrundande belopp, pensionsrätt och pensionspoäng på något annat sätt än skriftligen. En förutsättning härför är emellertid att det sker på den försäkrades begäran. Ändringen i tredje stycket är en följd av ändringen i andra stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 4.11. I paragrafen införs ett nytt andra stycke som en följd av den nya bestämmelsen i 56 kap. 4 a § om att allmän ålderspension får lämnas utan ansökan i vissa fall. I de fall som det innebär att premiepension ska beviljas kan det göras utan hänsynstagande till den enskildes önskemål om ett efterlevandeskydd till den pensionen. Den nya bestämmelsen i förevarande paragraf innebär att pensionstagaren ges möjlighet att senast efter det att beslutet om premiepensionen har fattats kunna lämna in en ansökan om efterlevandeskydd. Nuvarande andra stycke blir paragrafens tredje stycke. Förslaget behandlas i avsnitt 4.12. I paragrafen finns bestämmelser om när efterlevandeskyddet ska börja gälla. När efterlevandeskydd beviljas med stöd av den nya bestämmelsen i 3 § andra stycket ska skyddet börja gälla vid ingången av den första månad för vilken premiepension ska lämnas till pensionsspararen, dvs. enligt samma regler som gäller för efterlevandeskydd enligt 3 § första stycket. Första stycket i förevarande paragraf ändras i enlighet härmed. I andra stycket ändras hänvisningen till 3 § tredje stycket. Förslaget behandlas i avsnitt 4.12. Ändringen i andra stycket, femte strecksatsen, är en följdändring som föranleds av införandet av den nya 101 kap. 10 a §. 2012/13:169 10 § Ändringen i paragrafen är en följdändring som föranleds av införandet av den nya 101 kap. 10 a §. Paragrafen är ny. Genom bestämmelserna införs ett undantag från bestämmelserna i 101 kap. 10 §, som reglerar att bostadstillägg kan lämnas retroaktivt, som längst, före ansökningsmånaden. Bostadstillägg ska enligt bestämmelserna i första stycket lämnas från och med den månad för vilken sjukersättning eller aktivitetsersättning har beviljats, vilket således kan vara en månad som infallit sedan än . En förutsättning för att bostadstillägg ska kunna lämnas från och med den månad då sjukersättning eller aktivitetsersättning har beviljats är dock att en ansökan om bostadstillägg inkommit till senast under månaden efter den under vilket beslutet om sjukersättning eller aktivitetsersättning fattades. Bestämmelserna avses också kunna tillämpas i det fall en domstol, efter överklagande, har beviljat en försäkrad sjukersättning eller aktivitetsersättning. En förutsättning för att bostadstillägg då ska kunna lämnas från och med den månad för vilken sjukersättning eller aktivitetsersättning har beviljats är att en ansökan om bostadstillägg inkommit till senast under månaden efter den som domstolen fattat beslutet om att bevilja den försäkrade sjukersättning eller aktivitetsersättning. Domstolens dom behöver inte ha vunnit laga kraft. Av bestämmelserna i andra stycket framgår att bestämmelserna i första stycket om möjligheten för en försäkrad att få bostadstillägg tillbaka än endast gäller i det fall då sjukersättning eller aktivitetsersättning har beviljats efter ansökan. Förslaget behandlas i avsnitt 4.7. Ändringen i paragrafen är en följd av att 6 § upphävs. Paragrafen upphävs, vilket innebär att bostadstillägg alltid betalas ut, även vid små belopp som understiger . Förslaget behandlas i avsnitt 4.14. Ändringen i paragrafen är en följdändring som föranleds av den nya paragrafen 14 a § med rubriken m.m. av beslut om återkrav. Paragrafen är ny och reglerar att det är som ska sköta den handläggning som följer av ett beslut om återkrav, även i de fall det är som har fattat beslutet om återkrav. Den handläggning som avses är de verkställighetsåtgärder och beslut enligt övriga bestämmelser i 108 kap., såsom kvittningar, ränteuttag m.m., som kan Prop. 2012/13:169 behövas för att det återkrävda beloppet ska bli reglerat. Regleringen av vilken myndighet som ska vara handläggande i de aktuella avseendena tillkom i samband med inrättandet av , där bestämmelsen infördes i 2 § lagen (2009:986) med anledning av inrättande av . Bestämmelsen var reglerad i tiden till att gälla endast . När nämnda lag upphävdes i samband med socialförsäkringsbalkens ikraftträdande , införlivades bestämmelsen i 9 kap. 3 a § lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken. Bestämmelsens giltighetstid har sedermera förlängts till och med . Förslaget behandlas i avsnitt 4.8. Som en konsekvens av den nya paragrafen 14 a § ändras paragrafen på så sätt att möjligheten för att göra avdrag på en ersättning tas bort. Det är således endast som fortsättningsvis får göra sådana avdrag. Vidare anges att avdrag endast får göras på ersättning som administreras av samma myndighet som fattat beslutet. Den hittillsvarande möjligheten för att göra avdrag för en skuld till på en ersättning som administreras av upphör således, liksom i den motsatta situationen. Enligt hittillsvarande bestämmelser kan avdrag endast göras för det belopp som har utgetts för mycket. införs i paragrafen en bestämmelse som möjliggör för att göra avdrag för hela den skuld som den enskilde har, dvs. även för upplupen ränta och eventuella avgifter. Förslagen behandlas i avsnitten 4.8 och 4.9. Ändringen i tredje stycket är en följd av den nya bestämmelsen i 56 kap. 4 a §. Förslaget behandlas i avsnitt 4.12. Lagändringarna föreslås träda ikraft i fråga om 4 kap. 5 a § och 37 kap. 11 §, i fråga om 108 kap. 1, 14 a och 22 §§ samt i övrigt . Av punkten 2 framgår att den nya bestämmelsen i 4 kap. 5 a § ska tillämpas först i de fall som avses i punkten 3. Detta innebär att för den som anställs efter ikraftträdandet gäller de nya bestämmelserna direkt. Enligt punkten 3 kan den som vid ikraftträdandet omfattas av socialförsäkringsbalken med stöd av förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen, få kvarstå i svensk försäkring längst till och med . Tidpunkten har valts med hänsyn till övergångsbestämmelserna i förordningen 883/2004 (artikel 87.8) som 2012/13:169 började tillämpas . Övergångsbestämmelsen innebär att en person längst får behålla tidigare försäkringstillhörighet från det att förordningen började tillämpas. Detta innebär således att en försäkrad kan välja om han eller hon fortsatt vill omfattas av socialförsäkringsbalken. En anmälan om detta måste dock göras till och ska ha inkommit dit . Inget hinder finns för den som har gjort en sådan anmälan att senare anmäla till att han eller hon inte längre önskar vara omfattad av socialförsäkringsbalken när det gäller anställningen som lokalt anställd. Av punkten 4 framgår att de nya bestämmelserna om att försäkrade vid utgången av en period med livränta har möjlighet att återfå en sjukpenninggrundande inkomst, tillämpas första gången för sådana försäkrade som vid utgången av december månad 2013 har fått livränta enligt 41, 43 eller 44 kap. socialförsäkringsbalken. Enligt punkten 5 får vid tillämpningen av de nya bestämmelserna om anmälan i 27 kap. 17 § första meningen även beaktas dagar som infallit före ikraftträdandet. Om en försäkrad således anmäler ett sjukdomsfall som har påbörjats ska sjukpenning kunna lämnas enligt de nya bestämmelserna . Av bestämmelserna i punkten 6 följer att även i det fall sjukperiodens första dag har infallit före , räknas tiden från och med när den försäkrade ska styrka nedsättningen av arbetsförmågan på grund av sjukdom . Enligt punkten 7 ska sammanläggning av dagar i sjukperioder göras enligt de nya bestämmelserna om detta första gången när en sjukperiod har påbörjats efter ikraftträdandet. När en bedömning sedan ska göras av om dagar i ska läggas samman med dagar i en tidigare sjukperiod ska sjukperioder som har infallit före ikraftträdandet kunna beaktas. De nya bestämmelserna om avrundning som gäller vid utbetalning av preliminär sjukersättning föreslås träda i kraft . Av punkten 8 följer att har möjlighet att från och med detta datum fatta beslut om preliminär sjukersättning enligt de nya bestämmelserna avseende utbetalning av denna förmån . Bestämmelserna i punkten 9 innebär att även i det fall en försäkrad inte har anmält vård som har påbörjats före ikraftträdandet, ska närståendepenning ändå kunna lämnas enligt de nya bestämmelserna för denna vård. Om anmälan av vården gjorts före ikraftträdandet gäller således alltjämt äldre bestämmelser. Av punkten 10 framgår att de nya bestämmelserna om att bostadstillägg ska kunna lämnas från och med den månad för vilken sjukersättning eller aktivitetsersättning beviljas, tillämpas första gången på beslut varigenom sjukersättning eller aktivitetsersättning beviljats för tid . Detta innebär t.ex. att om ett beslut fattas om att en försäkrad har rätt till sjukersättning och den försäkrade senast ansöker om bostadstillägg, kan bostadstillägg lämnas för tid från och med , naturligtvis under förutsättning att även andra förutsättningar för att denna förmån ska lämnas är uppfyllda. Sammanfattning av promemorian Framställning om ändringar i vissa av socialförsäkringsbalkens bestämmelser samt i förordning (1962:521) om frivillig pensionsförsäkring hos lämnar i promemorian tio olika förslag till regeländringar i socialförsäkringsbalken och i förordningen (1962:521) om frivillig Pensionsförsäkring hos . Syftet med förslagen är dels att förenkla för berörda pensionssparare och pensionärer, dels att ge en mer kostnadseffektiv handläggning. Av de tio förslag som tas upp i promemorian har tre förslag tagits upp i denna proposition. Det första förslaget är att införa möjligheten för pensionssparare och pensionärer att få beslut om pensionsgrundande belopp, pensionsrätt och pensionspoäng elektroniskt i stället för skriftligen (behandlas i avsnitt 4.11 i denna proposition). Det andra förslaget innebär att den som före sin 65-årsmånad har haft hel sjukersättning ska kunna beviljas allmän ålderspension utan ansökan. Det gäller i de fall har samtliga uppgifter som behövs för att bevilja pension i sina register. De som omfattas av förslaget föreslås dessutom ges möjlighet att till sin premiepension ansöka om efterlevandeskydd efter det att allmän ålderspension beviljats (behandlas i avsnitt 4.12 i denna proposition). föreslår även att kraven på myndigheten om viss utredningsskyldighet i samband med att en enskild i vissa fall inte tagit ut inkomst-, tilläggs- eller garantipension som finns i socialförsäkringsbalken tas bort (behandlas i avsnitt 4.13 i denna proposition). De nya reglerna föreslås börja gälla . Lagförslagen i promemorian Framställning om ändringar i vissa av socialförsäkringsbalkens bestämmelser samt i förordning (1962:521) om frivillig pensionsförsäkring hos Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken dels att 56 kap. 8 § ska upphöra att gälla, dels att 58 kap. 9 §, 91 kap. 3 och 7 §§, samt 110 kap. 6 § ska ha följande lydelse, dels att nuvarande 56 kap. 6 § ska betecknas 56 kap. 6 a §, dels att det i balken ska införas ny paragraf, 56 kap. 6 §, av följande lydelse. Allmän ålderspension får lämnas utan ansökan om den försäkrade fick hel sjukersättning före den månad han eller hon fyllde . Om den försäkrade har debiterats slutlig skatt, ska underrättelse om beslut om pensionsgrundande inkomst enligt 59 kap, anges på beskedet om slutlig skatt. I annat fall ska underrättelse ske genom särskilt besked fastställelseåret. Den försäkrade ska skriftligen hetens beslut om pensions- och pensionspoäng enligt 60 och enligt 60 och 61 kap. senast den Det ska framgå av en underrättelse enligt första eller andra stycket hur man begär omprövning av beslutet. En underrättelse behöver inte sändas till den som inte är bosatt i och vars adress är okänd. Det ska framgå av en underrättelse enligt första eller andra stycket hur man begär omprövning av beslutet. Har beslutande myndighet bestämt att underrättelse ska ske i skriftlig form behöver den inte sändas till en försäkrad som inte är bosatt i och vars adress är okänd. En ansökan om efterlevandeskydd ska göras med att pensionsspararen första gången begär att få ut premiepension. Om pensionsspararen senare gifter sig eller inleder ett sådant samboförhållande som avses i 4 §, får ansökan göras från det att äktenskapet ingicks eller samboförhållandet inleddes. Detta gäller dock inte om pensionsspararen var gift eller sambo med samma person när spararen första gången begärde att få ut premiepension. Efterlevandeskyddet börjar i fall som avses i 3 § första stycket gälla vid ingången av den första månad för vilken premiepension ska lämnas till pensionsspararen. Om pensionsspararen beviljats premiepension utan ansökan enligt 56 kap. 6 § får ansökan om efterlevandeskydd göras från pensionsbeslut. Efterlevandeskyddet börjar i fall som avses i 3 § första och tredje styckena gälla vid ingången av den första månad för vilken premiepension ska lämnas till pensionsspararen. I fall som avses i 3 § andra stycket börjar efterlevandeskyddet gälla vid det första efter det att ansökan kom in till . Ansökan behöver, trots det som föreskrivs i 4 §, inte göras om följande förmåner: Barnbidrag, i annat fall än som avses i 15 kap. 6 §. Det finns dock särskilda bestämmelser om anmälan som gäller flerbarnstillägg i 16 kap. 12 §. 2.Sjukpenning i fall som avses i 27 kap. 24 a § 3 eller där den försäkrade annars på grund av sjukdomen är förhindrad eller har synnerliga svårigheter att göra en ansökan.