prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — Skillnaden har att göra med den starka ställning som arbetsmarknadsorganisationerna traditionellt har i . Den lagstiftning som finns på det arbetsrättsliga området är till stor del semidispositiv, dvs. den kan frångås genom kollektivavtal som ingås av arbetsmarknadens parter. Med kollektivavtal avses ett skriftligt avtal mellan arbetsgivarorganisation eller arbetsgivare och arbetstagarorganisation om anställningsvillkor för arbetstagare eller om förhållandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. täcktes av arbetstagarna i av kollektivavtal och av arbetstagarna var organiserade i fackföreningar. Den stora anslutningen och frånvaron av bestämmelser i lag som begränsar organisationernas verksamhet bidrar till en hög grad av autonomi. 6.17.2.2 Arbetstid och lön Arbetstidslagen (1982:673) – som delvis har sin grund i (och rådets direktiv /88/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden) – innehåller i huvudsak bestämmelser om förläggning och omfattning av arbetstiden. Avvikelser från arbetstidslagens bestämmelser kan i stor utsträckning göras genom kollektivavtal. Den närmare regleringen av Bestämmelser om skattekonton finns i 61 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). Skattekontosystemet innebär att upprättar ett skattekonto för varje skattskyldig fysisk och juridisk person. På skattekontot registreras samtliga transaktioner för de skatter och avgifter som omfattas av skattekontosystemet. Huvudprinciperna för skattekontosystemet är att –de skatter och avgifter som ska betalas och som omfattas av skattekontosystemet debiteras kontot på förfallodagen, –betalningar som den skattskyldige gör till via det särskilda kontot för skatteinbetalningar registreras (krediteras) löpande på kontot, –betalningar och andra belopp som ska räknas skattskyldig till godo behandlas på ett enhetligt sätt och registreras utan någon avräkningsordning mellan de olika skatterna och avgifterna på skattekontot, –avstämning av skattekontot görs om det förekommit någon annan transaktion än registrering av ränta, –det saldo som uppkommit vid avstämningen ränteberäknas, –överskott återbetalas i vissa fall eller ligger kvar på kontot för att räknas av mot kommande debiteringar, –obetalda belopp, det vill säga underskott på skattekontot, överlämnas efter betalningsuppmaning (rubriceras som betalningskrav), fortlöpande för indrivning till , s.k. restföring, –efter restföring finns obetalda skattefordringar registrerade på skattekontot. För varje transaktion på skattekontot anges en transaktionsdag som motsvarar den dag då transaktionen registrerades på kontot och en ränteberäkningsdag som anger den första dag som transaktionen kan medföra en ränteberäkning på kontot. På ett skattekonto ska registrera 1) skatter och avgifter som ska betalas eller tillgodoräknas, 2) belopp som ska dras ifrån eller läggas till slutlig skatt enligt slutskatteberäkningen i 56 kap. 9 § samt 3) inbetalningar och utbetalningar (61 kap. 1 § första stycket skatteförfarandelagen). En registrering på skattekontot innebär i praktiken att kontot antingen debiteras (påförs) ett belopp att betala eller krediteras (tillgodoförs) ett belopp. På skattekontot registrerar löpande debiterade preliminära skatter. Detsamma gäller sådana skatter och avgifter som den skattskyldige redovisar i en skattedeklaration, avdragen skatt, arbetsgivaravgifter, mervärdesskatt och punktskatter. På skattekontot registreras också varje betalning som den skattskyldige gör till särskilda konto för skatteinbetalningar. Enligt huvudregeln registreras (debiteras) belopp som ska betalas på förfallodagen och belopp som ska tillgodoräknas (krediteras) så snart det finns underlag (61 kap. 2 § skatteförfarandelagen). bestämmelserna i 62 kap. 3–5, 8– 61 kap. 4 § skatteförfarandelagen. Huvudregeln innebär t.ex. att skatteavdrag som redovisas i en skattedeklaration registreras på kontot på förfallodagen. Omprövningsbeslut som medför att en skatt eller avgift sätts ned registreras på den dag beslut fattas eftersom det då finns underlag för att tillgodoräkna den skatt- eller avgiftsskyldige beloppet. Ett omprövningsbeslut som innebär att en skatt eller en avgift höjs, dvs. ytterligare skatt eller avgift ska betalas, registreras på skattekontot på förfallodagen. I praktiken tas belopp som ska betalas upp i skattekontosystemet, i ett bevakningsregister (Bevakningstransaktioner), redan på beslutsdagen. Detta sker för att ett hinder mot återbetalning ska kunna beaktas i enlighet med 62 kap. 14 § och 64 kap. 4 § skatteförfarandelagen då återbetalningar huvudsakligen sker maskinellt. Eftersom beslutad men inte förfallen F-skatt och särskild A-skatt inte utgör hinder mot återbetalning tas dessa belopp inte in i skattekontosystemet förrän på förfallodagen. ska stämma av skattekontot om något annat belopp än ränta har registrerats (61 kap. 7 § skatteförfarandelagen). Med avstämning av ett skattekonto menas att inbetalda och andra tillgodoförda belopp jämförs med påförda belopp och att ett saldo räknas fram. Månadsavstämning görs oftast första lördagen . En avstämning av skattekontot ska följas av ett kontoutdrag till den skattskyldige på det sätt och i den omfattning som föreskriver. Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget (tidigare artikel 87.1 i EG-fördraget) är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion inte tillåtet om det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget (tidigare artikel 88.3 i EG-fördraget) ska sådant stöd anmälas till Europeiska kommissionen som bedömer om stödet kan anses förenligt med den gemensamma marknaden och därmed ska tillåtas. I artikel 107.1 anges att om inte annat föreskrivs i fördragen, är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. För att kriterierna i artikel 107.1 ska vara uppfyllda krävs att det rör sig om ett stöd. Stödet, av vilket slag det än är, ska 1.ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, 2.snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, och 3.påverka handeln mellan medlemsstaterna. Vid tillämpning av statsstödsreglerna ska begreppet stöd enligt praxis ges en vid tolkning. har definierat begreppet stöd som varje åtgärd varigenom medlemsstaterna för att genomföra sina egna ekonomiska och sociala mål genom ensidiga och självständiga beslut ger företag eller andra rättssubjekt tillgång till medel eller fördelar som ska främja förverkligandet av de eftersträvade ekonomiska eller sociala målen. Enligt fast praxis från är det inte medlemsstatens avsikt eller åtgärdens syfte som är av betydelse i bedömningen om en åtgärd utgör statligt stöd enligt dessa kriterier utan åtgärdens effekt. Det krävs att stödet ges av en medlemsstat och att det ges med statliga medel. Även begreppet företag ska i detta sammanhang ges en bred definition och omfattar enligt varje enhet som utövar ekonomisk verksamhet, oavsett rättslig form och sättet för finansiering. Beträffande det andra rekvisitet, att en åtgärd ska anses snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen, är det avgörande huruvida mottagarens finansiella ställning som helhet kan komma att stärkas i förhållande till konkurrenternas. Även åtgärder som lättar ett företags finansiella ställning i förhållande till det normala omfattas. Åtgärder som är ägnade att gynna ekonomin som sådan, t.ex. generella skattesänkningar, anses inte snedvrida konkurrensen. Vid tillämpningen av artikel 107.1 ska avslutningsvis det tredje rekvisitet bedömas, dvs. huruvida ett stöd påverkar handeln mellan medlemsstater. Denna bedömning ska ske på förhand och det krävs alltså inte att någon verklig effekt kan påvisas. Det räcker att ett samband föreligger mellan stödåtgärden och en potentiell påverkan. För att rekvisitet ska anses vara uppfyllt krävs inte att mottagarföretaget bedriver internationell verksamhet. Nuvarande regler för den sjukpenninggrundande inkomsten Den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) utgör inkomstunderlag för olika arbetsbaserade socialförsäkringsförmåner som betalas ut per dag, bl.a. sjukpenning, föräldrapenning och närståendepenning. SGI är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad tills vidare kan antas få för eget arbete. Inkomstens storlek påverkar därmed storleken på en individs SGI. SGI för en försäkrad fastställs i normalfallet i samband med att den försäkrade begär en ersättning som beräknas på grundval av SGI eller att det annars behövs för handläggningen av ett ärende. SGI tar sikte på framtida inkomster. Vid fastställandet av SGI är det en bedömning av den försäkrades framtida stadigvarande inkomst som ska göras. För att en inkomst ska anses vara stadigvarande krävs i regel att den ska vara gällande i följd. inkomsten ska beräknas som årlig inkomst innebär att tillfälliga inkomstvariationer i regel inte ska påverka SGI. När SGI har fastställts beräknas förmåner utifrån denna till dess att det uppstår skäl till ändring. Storleken på den ersättning som lämnas för respektive förmån bygger på den SGI som har fastställts och på de ersättningsnivåer som gäller för respektive förmån. SGI ändras i regel först när en försäkrad ansöker om en förmån som bygger på SGI, men kan i vissa fall även ändras under en pågående ersättningsperiod. I dessa fall är den försäkrades SGI normalt skyddad mot sänkning. En sådan SGI får dock höjas efter faktisk löneförändring eller, för bl.a. arbetslösa, omräknas med hjälp av konsumentprisindex. När SGI fastställs beräknas i vissa fall även individens årsarbetstid. Årsarbetstid är det antal timmar eller dagar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare ha i sitt förvärvsarbete som ordinarie arbetstid, eller motsvarande normal arbetstid. En person som inte längre har någon inkomst av arbete omfattas som regel inte av den arbetsbaserade försäkringen och får inte behålla sin sjukpenninggrundande inkomst. Det finns dock undantag från denna regel i form av olika SGI-skydd. SGI-skydd innebär att en persons SGI vid vissa förvärvsavbrott inte sänks eller går förlorad trots att personen inte längre har någon inkomst av arbete eller har en lägre sådan till följd av att omfattningen av förvärvsarbete har minskat. SGI-skydd utgör ett avsteg från inkomstbortfallsprincipen som gäller i flera av socialförsäkringsförmånerna. SGI- skydd träder in vid bl.a. förvärvsavbrott för studier, arbetslöshet, föräldraledighet och sjukdom. I dessa fall har det ansetts att förvärvsavbrottet är så skyddsvärt att individen får ett SGI-skydd under avbrottet. Skyddet har motiverats utifrån ett antal principer, det handlar exempelvis om principen om att värna ökat barnafödande eller värna anknytningen till förvärvslivet. tillämpas tre olika principiella lösningar för att åstadkomma SGI-skydd, nämligen 1.aktiv SGI – individen får behålla sitt försäkringsskydd under förvärvsavbrottet, 2.vilande SGI – försäkringsskyddet hålls vilande under förvärvsavbrottet eller 3. individen får tillbaka sitt försäkringsskydd, sin SGI, efter förvärvsavbrottet. De olika lösningarna påverkar hur ersättningen ska beräknas och följaktligen även nivån på den ersättning som lämnas. Den första principen innebär att den enskilde får behålla sitt försäkringsskydd och vid t.ex. sjukdom har den försäkrade – om han eller hon skulle beviljas dagersättning – rätt till ersättning baserad på den tidigare sjukpenninggrundande inkomsten. Principen kan gälla exempelvis arbetslösa, föräldralediga, vid graviditet och vid sjukdom. Den andra principen innebär att t.ex. en student som uppbär studiestöd har rätt att få en tidigare fastställd SGI vilande . Om han eller hon t.ex. har en tillfällig anställning och på grund av sjukdom behöver avstå från denna, baseras sjukpenningen i sådana fall på inkomsten från den tillfälliga anställningen, s.k. studietids-SGI. Om personen emellertid på grund av ett längre sjukfall måste avbryta studierna aktiveras den ursprungliga sjukpenninggrundande inkomsten. Den tredje principiella lösningen för att åstadkomma SGI-skydd innebär att individen visserligen förlorar sitt försäkringsskydd men att denne under vissa omständigheter kan få tillbaka sitt skydd. När den försäkrade får tillbaka sitt försäkringsskydd grundar sig ersättningen under t.ex. sjukdom lägst på den ursprungliga sjukpenninggrundande inkomsten. Exempel på situationer där individen kan få tillbaka sitt försäkringsskydd är som biståndsarbetare. Utöver dessa lösningar finns även ett allmänt skydd av SGI, ett slags allmänt efterskydd, vilket innebär att den sjukpenninggrundande inkomsten inte får sänkas de tre följande månaderna efter att ett förvärvsarbete har upphört, oavsett orsaken till förvärvsavbrottet eller den enskildes avsikt. 6.17.3 Stöd vid korttidsarbete införs Regeringens förslag: Ett statligt subventionerat system (stöd vid korttidsarbete) införs med syfte att i mycket allvarliga konjunkturella situationer bevara arbetstillfällen vid företag som möter en vikande efterfrågan genom att anställda tillfälligt går ned i arbetstid och lön. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. avstyrker förslaget då konsekvensanalysen för företagen saknar en beloppsmässig uppskattning av administrativa kostnader och tidsåtgång för ansökningsförfarandet. Skälen för regeringens förslag: Ett viktigt led i sysselsättningspolitiken är att dämpa kraftiga ökningar av arbetslösheten i lågkonjunkturer. I det syftet kan olika slag av stabiliseringspolitiska åtgärder vidtas. Ett slag av åtgärder riktar sig mot att direkt stödja sysselsättningen i lågkonjunkturer. Ett sådant slag av åtgärd är statligt stöd vid korttidsarbete. Korttidsarbete innebär att arbetstagare tillfälligt går ned i arbetstid och lön. Tre parter – staten, arbetsgivare och arbetstagare – delar på kostnaden för arbetstidsminskningen. En sådan stödåtgärd syftar till att bevara arbetstillfällen i djupa lågkonjunkturer. För företag som då möter en vikande efterfrågan och behöver minska antalet arbetade timmar kan tillämpning av korttidsarbete vara ett alternativ till att säga upp personal. När efterfrågan faller i en lågkonjunktur och behovet av arbetsinsats generellt sjunker i företagen kan därför tillämpning av korttidsarbete leda till att sysselsättningen hålls uppe mer och att arbetslösheten ökar mindre än som annars hade varit fallet. Stödåtgärden underlättar för företagen att behålla kompetens under lågkonjunkturen. När ekonomin börjar återhämta sig kan företagen snabbt öka produktionen genom att åter öka arbetstiden för de anställda. Det innebär att korttidsarbete kan bidra till att företagen kan öka produktionen snabbare och effektivare än om de behöver genomföra nyrekryteringar, dvs. att återhämtningen underlättas efter en låg- Genom korttidsarbete undviker arbetsgivaren också de direkta kostnader som uppsägningar och nyrekryteringar är förknippade med. För ett företag som behöver en snabb kostnadsanpassning till följd av likviditetsproblem kan korttidsarbete också vara att föredra eftersom det ger upphov till snabbare kostnadsminskningar än uppsägningar. Ur den enskilde arbetstagarens perspektiv medför korttidsarbete att risken att bli arbetslös minskar. Arbetstagare kan också uppfatta korttidsarbete som en mer solidarisk modell för att hantera fallande efterfrågan i ett företag än att vissa arbetstagare måste sägas upp. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv kan statligt stöd vid korttidsarbete leda till jämnare inkomstfördelning under lågkonjunkturen. Stödåtgärden kan också resultera i positiva effekter för sysselsättningen på lång sikt genom att i grunden långsiktigt konkurrenskraftiga och solida – men tillfälligt illikvida – företag överlever en djup lågkonjunktur. Under den s.k. finanskrisen tillämpades stöd vid korttidsarbete i ett flertal EU-länder. Utvärderingar av de olika stödåtgärderna talar för att de hade positiva effekter på sysselsättningen under krisen. Mot denna bakgrund anser regeringen att stöd vid korttidsarbete i mycket allvarliga konjunkturella situationer bör införas. Majoriteten av remissinstanserna delar denna bedömning. avstyrker förslaget då konsekvensanalysen för företag saknar en beloppsmässig uppskattning av administrativa kostnader och tidsåtgång för ansökningsförfarandet. En konsekvensanalys för företagen finns i avsnitt 6.17.9. 6.17.4Allmänt om regelverket om stöd vid korttidsarbete 6.17.4.1Lag- eller förordningsform? Regeringens förslag: Stöd vid korttidsarbete regleras i en särskild lag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. vid framhåller att skälen för att hålla isär permitteringsinstitutet och regelverket om stöd vid korttidsarbete bör redovisas. Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 kap. 2 § regeringsformen ska vissa slag av föreskrifter meddelas genom lag, bl.a. om de avser enskildas personliga ställning och deras personliga och ekonomiska förhållanden inbördes. kan emellertid i viss utsträckning bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter av detta slag (8 kap. 3–5 §§ regeringsformen). Föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av ett bemyndigande enligt regeringsformen ska underställas för prövning om bestämmer det (8 kap. 6 § regeringsformen). Av 8 kap. 7 § regeringsformen framgår att regeringen utöver vad som följer av 8 kap. 3– 5 §§ regeringsformen bl.a. får meddela föreskrifter som inte enligt grundlag ska meddelas av . Detta brukar benämnas regeringens restkompetens. Att regeringen får meddela föreskrifter i ett visst ämne hindrar inte att meddelar föreskrifter i samma ämne (8 kap. 8 § regeringsformen). Syftet med ett regelverk om stöd vid korttidsarbete är att ange när och under vilka förutsättningar stöd kan lämnas till arbetsgivare. Föreskrifter som – under vissa förutsättningar – ger arbetsgivare rätt att erhålla stöd vid korttidsarbete är inte av sådant slag att de måste meddelas genom lag. Det innebär att sådana föreskrifter i och för sig kan meddelas av regeringen. Med hänsyn till stödåtgärdens mycket speciella karaktär och till dess betydande budgeteffekt samt till att vissa föreskrifter kräver lagform, anser regeringen att det är lämpligt att regelverket om stöd vid korttidsarbete regleras i en särskild lag. Majoriteten av remissinstanserna delar denna bedömning. vid framhåller att skälen för att hålla isär permitteringsinstitutet och regelverket om stöd vid korttidsarbete bör redovisas. Regeringen vill med anledning av detta framhålla att statligt stöd enbart kan bli aktuellt i fall då arbetstagare går ner i arbetstid och lön enligt särskilda avtal på det sätt som regleras i den föreslagna lagen. Regeringen anser att det är ändamålsenligt att i detta sammanhang använda benämningen korttidsarbete. 6.17.4.2 Särskilda föreskrifter om stödperioden förutsättningar sådana föreskrifter får lämnas och själva förfarandet – bör gälla permanent. Att regleringen är av fakultativ karaktär innebär att regeringen kan avstå från att meddela föreskrifter i ämnet, även om de i lagen om stöd vid korttidsarbete angivna förutsättningarna 6.17.4.2.1Regeringen meddelar föreskrifter under vilka regeringen får meddela föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas Regeringens förslag: Regeringen meddelar föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att regeringens föreskrifter ska överlämnas till för godkännande och att föreskrifternas giltighet begränsas till fyra kalendermånader om föreskrifterna inte överlämnats till för godkännande inom en månad från det att de meddelades eller inte godkänns av från det att de överlämnades till . Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: De s.k. beredskapslagarna – däribland prisregleringslagen (1989:978) – ger regeringen fullmakt att under krig, krigsfara och andra utomordentligt kritiska förhållanden meddela föreskrifter i ämnen som enligt regeringsformen ska meddelas i lag. Övriga bestämmelser i beredskapslagarna – som t.ex. kan avse de närmare förutsättningar under vilka regeringen har rätt att meddela angivna föreskrifter och själva förfarandet – är permanent i tillämpning. Stöd vid korttidsarbete ska endast kunna lämnas i mycket allvarliga konjunkturella situationer (se avsnitt 6.17.4.2.2). Härtill kommer att föreskrifter i ämnet ska kunna meddelas med förhållandevis kort varsel. Mot denna bakgrund anser regeringen att det är lämpligt att lagen om stöd vid korttidsarbete utformas med beredskapslagstiftningen som förebild. Det innebär att regeringen bör meddela föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas. Övriga bestämmelser i lagen om stöd vid korttidsarbete – som t.ex. avser under vilka om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas är uppfyllda (se avsnitt 6.17.4.2.2). En anledning till att avstå från att meddela föreskrifter i ämnet skulle kunna vara att andra åtgärder än stöd vid korttidsarbete bedöms vara mer verkningsfulla i det rådande konjunkturläget. Gemensamt för beredskapslagarna är att regeringens föreskrifter ska överlämnas till för godkännande. Föreskrifterna upphör att gälla, om de inte överlämnas till inom en månad från det att föreskrifterna meddelades eller inte godkänner föreskrifterna från det föreskrifterna överlämnades. Tiden för överlämnande (en månad) räknas för det regeringssammanträde då föreskrifterna meddelades (se t.ex. prop. 1989/90:21 s. 52). Motsvarande regelverk finns också på andra områden, t.ex. i lagen (1995:96) om internationella sanktioner. I promemorian föreslogs mot denna bakgrund att regeringens föreskrifter rörande stöd vid korttidsarbete ska överlämnas till för godkännande. Till skillnad från vad som gäller på beredskapslagarnas område är stöd vid korttidsarbete en fråga som ligger inom ramen för regeringens s.k. restkompetens. Som Lagrådet påpekat är en ordning med överlämnande av regeringens föreskrifter till för prövning inte möjlig när regeringens normgivning vilar på restkompetensen. Regeringen lämnar därför inget sådant förslag. Förslaget föranleder 5 § lagen om stöd vid korttidsarbete, se avsnitt 3.1. 6.17.4.2.2Två förutsättningar för att stöd vid , i , kontoret pekar på svårigheterna att bedöma om Regeringens förslag: För att regeringen ska få förutsättningarna för att regeringen ska få meddela föreskrifter om att stöd vid meddela föreskrifter om att stöd vid kort- korttidsarbete ska lämnas är uppfyllda. tidsarbete ska lämnas krävs att två Statskontoret framhåller att detta försvårar olika förutsättningar är uppfyllda. För det första ska det råda en synnerligen djup lågkonjunktur eller vara sannolikt att en sådan svårigheterna att använda sysselsättningsgapet lågkonjunktur är nära förestående. som mått på konjunkturläget. För det andra ska stöd vid korttidsarbete institutet anser att också andra mått än bedömas inte i beaktansvärd omfattning hindra sysselsättningsgapet bör kunna komma i fråga. en samhällsekonomiskt önskvärd struktur- Skälen för regeringens förslag: Som flera omvandling eller medföra andra betydande remissinstanser framhållit kan stöd vid korttidsarbete få olika slag av samhälls- ekonomiskt oönskade effekter. Promemorians förslag överensstämmer med kan stödåtgärden få negativa effekter för Stödåtgärden innebär att risken för att arbetstagare ska förlora sina anställningar Remissinstanserna: Majoriteten av de remiss- De som har en anställning (s.k. instanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget