prop · H1031d2 · 2013-09-18 00:00:00 — De tio arbetslöshetskassor som vid en eventuell reform får störst avgiftssänkning har i genomsnitt en större andel män som medlemmar, omkring två tredjedelar. I den arbetslöshetskassa som får allra störst sänkning, Hotell- och Restauranganställdas Arbetslöshetskassa, är dock majoriteten av medlemmarna kvinnor. Förslagen förväntas inte ha några konsekvenser som påverkar internationella åtaganden. Förslagen bedöms inte heller få några särskilda konsekvenser för miljön eller företagen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor Paragrafen, som reglerar arbetslöshetskassornas möjlighet att ta ut medlemsavgifter, har ändrats till följd av att arbetslöshetsavgiften avskaffas. I första stycket har möjligheten att ta ut medlemsavgift för att täcka kostnad för arbetslöshetsavgift tagits bort. Paragrafens andra stycke, om begränsningar i möjligheten att ta ut sådan medlemsavgift, har tagits bort. Paragrafen anger när arbetslöshetskassans avgifter till staten senast får ändras. Till följd av att arbetslöshetskassorna numera inte ska betala någon arbetslöshetsavgift har paragrafen ändrats så att den inte längre omfattar arbetslöshetsavgiften. Regeringens möjlighet att meddela föreskrifter om betalning av arbetslöshetsavgiften har tagits bort till följd av att arbetslöshetsavgiften avskaffas. Paragrafen innehåller bestämmelser om den kompletterande arbetslöshetskassan. I tredje stycket har hänvisningarna till bestämmelserna om arbetslöshetsavgift och uppgiftsskyldighet tagits bort eftersom arbetslöshetskassorna, inklusive den kompletterande arbetslöshetskassan, inte längre ska betala någon arbetslöshetsavgift. I paragrafen har dessutom vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts utan att någon ändring i sak är avsedd. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna innebär att är för vilken arbetslöshetskassorna inte ska betala någon arbetslöshetsavgift till staten. Bestämmelserna innebär vidare att fortsätter att vara uppgiftsskyldig för uppgifter som avser tid före . 7.4.2Ändringar i ordningslagens bestämmelser om ersättningsskyldighet 7.4.2.1Ärendet och dess beredning förordnade chefen för en utredare att bistå departementet med att överväga och föreslå hur skyldigheten att ersätta polismyndighetens kostnader för att hålla ordning vid offentliga tillställningar och allmänna sammankomster bör utformas för att begränsa kostnadsansvaret för dem som är betalningsskyldiga. Utredaren överlämnade promemorian Ersättning för polisbevakning (Ds 2013:24). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 12 avsnitt 1. Författningsförslagen finns i bilaga 12 avsnitt 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 12 avsnitt 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (dnr Ju2013/3530/L4). har under beredningen av ärendet beretts tillfälle att lämna synpunkter på förslaget att avskaffa ersättningsskyldigheten. synpunkter finns tillgängliga i (dnr Ju2013/3530/L4). Lagförslaget, som innebär att ersättningsskyldigheten i 2 kap. 26 § ordningslagen (1993:1617) avskaffas, är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 7.4.2.2Ersättningsskyldigheten för polisens kostnader för ordningshållning avskaffas Regeringens förslag: Skyldigheten att ersätta polismyndighetens kostnader för att hålla ordning vid offentliga tillställningar och allmänna sammankomster ska tas bort. Lagändringarna ska träda i kraft . Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar som ägt rum före ikraftträdandet. Promemorians förslag: Huvudförslaget i promemorian är att den i 2 kap. 26 § ordningslagen föreskrivna skyldigheten att ersätta polismyndighetens kostnader för att hålla ordning vid offentliga tillställningar och allmänna sammankomster sätts ned till hälften. Det lämnas även två alternativa förslag. De alternativa förslagen innebär att samtliga anordnare jämställs genom att undantaget för ideella föreningar i 2 kap. 26 § andra stycket ordningslagen upphävs. föreslås att det införs ett tröskelbelopp eller ett grundavdrag på ett prisbasbelopp () och att ersättningsskyldigheten sätts ned till hälften eller till tre fjärdedelar. I promemorian behandlas även möjligheten att helt avskaffa ersättningsskyldigheten. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, däribland Statskontoret, , Kommuner och Landsting, , Folkets Hus och Parker samt de idrottsförbund och idrottsklubbar som har yttrat sig, avstyrker eller är kritiska till förslaget att halvera ersättningsskyldigheten. Flera av remissinstanserna understryker att grundprincipen bör vara att polisens kostnader för ordningshållning ska bekostas av det allmänna. Svenska Hockeyligan m.fl. anser att s.k. idrottsaktiebolag ska likställas med ideella föreningar och därigenom undantas från ersättningsskyldighet. pekar på att det från konkurrenssynpunkt är väsentligt att alla potentiella arrangörer behandlas lika och att förslaget innebär att det alltjämt kommer att föreligga en diskriminering mellan arrangörer som är ideella föreningar och andra arrangörer. Kommuner och Landsting menar att det är orimligt att kommuner, landsting och regioner ska svara för polisens kostnader vid stadsfestivaler och liknade arrangemang, oavsett i vilken associationsform de valt att bedriva verksamheten. Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , m.fl. tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. ställer sig i princip bakom de tankegångar som ligger till grund för både huvudförslaget och de alternativa förslagen men ifrågasätter den föreslagna ersättningsnivån. Övriga remissinstanser som uttalar sig särskilt om de två alternativa förslagen avstyrker dem eller är kritiska. menar att inriktningen mot en mer konkurrensneutral lösning i och för sig är bra men framhåller , i likhet med Statskontoret, att det saknas en fullständig analys över vilka konsekvenser förslagen får och att frågan behöver utredas närmare. Flera remissinstanser, däribland Förvaltningsrätten i , , Kommuner och Landsting, och Folkets Hus och Parker, pekar på olika avgränsnings- och tillämpningsproblem med dagens reglering bl.a. när det gäller begreppen vinstsyfte och vid tillställningen. Vissa av remissinstanserna efterlyser förtydliganden i dessa avseenden medan andra anser att lagstiftningen bör ändras. , som under hand har beretts tillfälle att lämna synpunkter på förslaget att avskaffa ersättningsskyldigheten, vidhåller tidigare lämnade synpunkter men har inget att invända mot förslaget. Styrelsen understryker betydelsen av att huvudregeln även fortsättningsvis ska vara att anordnaren har huvudansvaret för ordningen och säkerheten vid offentliga tillställningar och allmänna sammankomster. Skälen för regeringens förslag: En allmän utgångspunkt är att huvudansvaret för ordning och säkerhet vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar vilar på anordnaren. En förutsättning för att en sammankomst eller en tillställning över huvud taget ska få äga rum är att anordnaren kan fullgöra de skyldigheter i fråga om ordning och säkerhet som ankommer på henne eller honom. Anordnaren kan fullgöra sina skyldigheter själv eller genom att anlita personal, t.ex. funktionärer eller ordningsvakter. Anordnaren kan också vidta andra åtgärder, t.ex. utforma in- och utgångar på visst sätt, begränsa antalet åskådare eller förlägga tillställningen eller sammankomsten till en tidpunkt eller plats som medför mindre risk för ordningsstörningar. får meddela de villkor som behövs för att upprätthålla ordning och säkerhet vid sammankomsten eller tillställningen. Villkoren får innefatta en skyldighet att anlita personal av olika slag. Det kan t.ex. vara fråga om ordningsvakter eller publikvärdar. Den som i vinstsyfte anordnar en offentlig tillställning ska enligt 2 kap. 26 § ordningslagen ersätta polismyndighetens kostnader för att hålla ordning vid tillställningen. Om det finns särskilda skäl får också den som i vinstsyfte anordnar en allmän sammankomst åläggas en motsvarande ersättningsskyldighet. Ersättningsskyldigheten gäller inte sådana ideella föreningar som anges i 7 kap. 7 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. s.k. allmännyttiga ideella föreningar. Ersättningsskyldigheten får sättas ned eller efterges, om det finns särskilda skäl. Beslut med anledning av en ansökan om tillstånd att anordna en allmän sammankomst eller offentlig tillställning eller anmälan om sådana ska bl.a. innehålla uppgift om det högsta belopp som anordnaren kan komma att åläggas att betala i ersättning för polisbevakning. Beslut om ersättningens storlek fattas sedan av polismyndigheten när sammankomsten eller tillställningen har ägt rum. Därvid får inte det högsta belopp som har angetts i beslutet med anledning av tillståndet eller anmälan överskridas. Regeringen har meddelat föreskrifter om hur polismyndighetens kostnader för ordningshållning ska beräknas. Sådana föreskrifter finns i förordningen (1982:789) om ersättning för polisbevakning och för anslutning av larmanläggningar till polisen m.m. Ersättningen tillfaller staten. Den nationella samordnaren för att motverka brottslighet i samband med idrottsarrangemang (dir. 2011:22) föreslog i delbetänkandet Mindre våld för pengarna (SOU 2012:23) att ersättningsskyldigheten för s.k. idrottsaktiebolag ska avskaffas. I betänkandet, som överlämnades , behandlas av naturliga skäl endast frågan om ersättningsskyldighet vid idrottsarrangemang. Betänkandet har remitterats. Flera remissinstanser efterfrågade en bredare analys som innefattade t.ex. anordnare av konserter och festivaler samt bolag inom andra idrotter. Regeringen gick inte vidare med förslaget utan i stället beslutades det uppdrag som resulterade i de förslag som behandlas i denna proposition. Frågan om ersättning för polisbevakning enligt 2 kap. 26 § ordningslagen handlar ytterst om huruvida kostnaderna för polisens insatser ska bäras av det allmänna eller av den som ger upphov till dem. Bestämmelserna om ersättningsskyldighet syftar till att säkerställa att den som av kommersiella skäl anordnar t.ex. en fotbollsmatch, festival eller konsert som kan medföra ordningsstörningar också står för kostnaderna för dessa. Att de skäl som låg bakom att bestämmelsen infördes i och för sig var välgrundade innebär dock inte att regleringen är oproblematisk. Som flera remissinstanser pekar på ger regleringen upphov till avgränsnings- och tillämpningsproblem. Dessa problem löses inte genom att halvera ersättningsskyldigheten. Rättspraxis har också bidragit till diskussion om regleringen. fann i en dom avseende en av största stadsfestivaler, gratisevenemanget Kulturkalaset 2010 i (se avsnitt 7.5 i promemorian), att Kulturkalaset får anses ha anordnats i vinstsyfte i den mening som avses i 2 kap. 26 § ordningslagen. Regleringen har också ifrågasatts utifrån ett konkurrensrättsligt perspektiv. menar att det bör sakna betydelse om arrangören är en ideell förening eller bedriver sin verksamhet i en annan associationsform för frågan om ersättningsskyldighet. menar att det kan behövas ett ekonomiskt incitament som styrmedel för att anordnarna ska bli motiverade att ta ett större ansvar för ordning och säkerhet, t.ex. arbeta hårdare för en god supporterkultur, anlita fler publikvärdar och arenautbildade ordningsvakter samt förlägga matcher på familjevänliga tider. , liksom flera av de idrottsförbund och klubbar som har yttrat sig, anser däremot att ersättningsskyldigheten är kontraproduktiv. Genom att polis och klubbar ställs mot varandra i ersättningsfrågan försvåras samarbetet mellan parterna, något man menar kan komma att påverka säkerheten negativt. Polisen har noterat ett ökat intresse hos anordnare att ta ett större ansvar för ordning och säkerhet. Det är en utveckling som regeringen välkomnar och som måste fortsätta. Utgångspunkten är och ska även fortsättningsvis vara att huvudansvaret för ordning och säkerhet vid allmänna sammankomster och offentliga tillställningar vilar på anordnaren. Att anordnare ska svara för polisens bevakningskostnader i samband med sådana evenemang ter sig mot den bakgrunden i och för sig rimligt. dock vägas mot nackdelarna med den nuvarande regleringen och de avgränsningsproblem som finns. Som konstateras i promemorian genererar ersättningsskyldigheten ett relativt litet tillskott till statskassan. Att behålla skyldigheten enbart av statsfinansiella skäl framstår således inte som motiverat. Från ett samhällsekonomiskt perspektiv går det inte att bortse från de administrativa kostnader och det stora antal domstolsprocesser som regleringen ger upphov till. Det bör framhållas att det inte bara är företrädare för idrottsrörelsen som är kritiska till den nuvarande ordningen. Regleringen ifrågasätts av flera olika skäl och av skilda intressenter. Att regleringen saknar acceptans hos många gör att det finns anledning att fråga sig om den är utformad på ett tillfredsställande sätt och anpassad till dagens förhållanden med andra former av evenemang och arrangörer än de som man såg framför sig när regleringen infördes. Att tillsätta ytterligare en utredning som får i uppgift att titta på frågan i grunden bedöms inte som lämpligt. Regeringen finner vid en samlad bedömning att övervägande skäl i stället talar för att ersättningsskyldigheten bör avskaffas. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen om ersättningsskyldighet i 2 kap. 26 § ordningslagen upphävs. Det är viktigt att framhålla att förslaget att anordnare av offentliga tillställningar och allmänna sammankomster ska befrias från skyldigheten att ersätta staten för polisbevakning inte innebär någon förändring av ansvarsfördelningen när det gäller ordningshållningen. Huvudansvaret för ordning och säkerhet ska även fortsättningsvis ligga på anordnaren. Det får således inte förekomma att polisens resurser tas i anspråk för uppgifter som kan anförtros annan personal, t.ex. entrévärdar eller ordningsvakter. Anordnare av offentliga tillställningar och allmänna sammankomster måste också fortsätta att bedriva ett aktivt arbete med att förebygga och minska förekomsten av ordningsstörningar. finns regler som syftar till att säkra att anordnare vidtar de åtgärder som behövs för att upprätthålla ordning och säkerhet. Polisen kan bl.a. meddela villkor om hur många ordningsvakter som ska anlitas och det högsta antalet besökare som får släppas in. Om kravet på ordning och säkerhet inte kan tillgodoses finns ytterst möjligheten att vägra tillstånd till en tillställning med den omfattning och utformning som anordnaren har avsett. För att säkerställa att avskaffandet av ersättningsskyldigheten inte får oönskade konsekvenser, t.ex. att anordnare övervältrar sina skyldigheter på polisen, bör effekterna utvärderas. Det bör också övervägas om det behövs några ändringar i lagstiftningen för att långsiktigt förhindra att det sker en sådan ansvarsförskjutning. Om det visar sig att dessa åtgärder inte är tillräckliga kan det bli aktuellt att överväga att återinföra någon form av ersättningsskyldighet för i vart fall kommersiellt inriktade tillställningar och sammankomster med särskilda ordningsproblem. Fortsatt ersättningsskyldighet för försumliga anordnare Anordnare som inte fullgör sin ansöknings- eller anmälningsskyldighet eller inte följer de ordnings- och säkerhetsföreskrifter som har meddelats för tillställningen ska enligt 2 kap. 27 § ordningslagen åläggas att betala polismyndighetens kostnader för att hålla ordning vid sammankomsten eller tillställningen, i den mån kostnaderna beror på anordnarens försummelse. Ersättningsskyldigheten kan åläggas anordnare av offentliga tillställningar och anordnare av sådana allmänna sammankomster som anordnas i vinstsyfte. Möjligheten för polismyndigheten att ålägga försumliga anordnare att ersätta de kostnader som myndigheten har åsamkats till följd av försumligheten bör enligt regeringens mening finnas kvar. Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår att det sker . Några remissinstanser anser att de föreslagna lagändringarna bör tillämpas retroaktivt. Några sådana starka skäl som krävs för detta föreligger dock inte. Allmänna sammankomster och offentliga tillställningar som anordnas efter bör träffas av den nya regleringen. Äldre föreskrifter bör fortsätta att gälla för allmänna sammankomster och offentliga tillställningar som har ägt rum före ikraftträdandet. Detta bör komma till uttryck i en övergångsreglering. Det inkomstbortfall för staten som ett genomförande av förslaget leder till blir begränsat. Re- geringen uppskattar inkomstbortfallet till . Förslaget innebär också att polisens administrativa kostnader liksom antalet domstolsprocesser kommer att minska. Förslaget till lag om ändring i ordningslagen (1993:1617) I paragrafen regleras bland annat vad ett beslut med anledning av en ansökan eller en anmälan enligt 6 § ska innehålla. Ändringen innebär att sista meningen har tagits bort som en följd av att 26 § har upphävts. Därutöver har en språklig ändring gjorts. I paragrafen regleras en anordnares ersättningsskyldighet gentemot polismyndigheten vid försummelse. I första stycket har en mindre språklig ändring gjorts. Paragrafens andra stycke har tagits bort till följd av att 26 § har upphävts. Det nya andra stycket är oförändrat i sak. En mindre språklig justering har gjorts. Det bemyndigande som tidigare fanns i 26 § sista stycket har flyttats till ett nytt fjärde stycke i paragrafen. I paragrafens sista stycke har hänvisningen till 26 § tagits bort som en följd av att paragrafen har upphävts. Tabell 7.15 Förändring av totala skatteintäkter till följd av regeländringar, bruttoeffekter i förhållande till föregående år -11,9 -47,1 -14,4 -7,6 -19,6 -0,3 -0,2 -2,8 -7,5 -2,5 -0,1 -1,8 Ändringar av grundavdraget (regionalt, pensionärer) -1,9 -3,5 -7,5 -1,2 -2,5 Ändrade avdragsregler (lånedatorer, pensionssparande m.m.) Begränsat avdrag för allmän pensionsavgift -0,4 -0,1 -0,1 -4,2 -3,3 -4,2 -3,0 -0,3 -11,4 -21,8 -10,0 -0,3 -12,0 -10,7 -10,8 -10,0 -12,0 Husavdrag (skattereduktion för ROT- och RUT-tjänster) -0,7 -11,0 -0,3 -0,7 -20,9 -1,6 -0,1 -0,3 -0,1 -1,8 -0,3 -0,4 -12,8 -0,4 -8,1 -1,6 -0,1 -0,3 -0,1 -1,8 -0,3 -13,0 -0,1 -7,2 Sänkt skattesats, begränsning av ränteavdrag -7,2 Andelar i handelsbolag, underskottsföretag -0,1 -3,6 -0,2 -0,6 Småhus: sänkt skattesats, begränsat markvärde, frysning, avg. -3,9 -0,2 Hyreshus: sänkt skattesats, frysning, övergång till avg. -0,4 -0,6 Begränsningsregel, nytt taxeringsförfarande Övriga skatter på kapital -0,2 -5,3 -0,1 -0,7 -4,8 Ändrade regler för kapitalförsäkringar -0,1 Höjd kapitalvinstskatt för bostäder Höjt belopp för uthyrning av privatbostäder -0,2 -0,1 -0,2 Ändrade 3:12-regler, sänkt expansionsfondsskatt, penninglån -0,1 -0,2 -0,4 -0,2 Förmögenhetsskatt: höjda fribelopp, sänkt skatt, fryst underlag, slopad -0,1 -0,2 -0,5 -4,5 -0,1 -5,4 -0,1 Förändrad hantering av mervärdesskatt vid import -0,1 Sänkt skatt på restaurang och catering -5,4 Skatt på energi och miljö -0,1 -0,1 -0,1 -0,1 -0,2 -0,2 -0,1 Avfallsskatt, naturgrusskatt m.m. -0,4 Skatt på termisk effekt Övriga skatter på konsumtion och insatsvaror -0,1 -1,2 Skatt på vägtrafik m.m. -0,1 -1,2 -0,1 Restförda och övriga skatter -0,4 -0,7 -0,3 -0,1 -0,1 -0,4 -0,7 -0,3 -0,1 -0,7 -46,1 -13,5 -6,8 -2,9 -9,0 -18,2 Totala skatteintäkter, exkl. utdebitering -47,4 -14,1 -6,8 -4,0 -11,4 -18,2 Källa: Egna beräkningar. –De takbegränsade utgifterna beräknas öka med ca 2012–2017. Som andel av BNP faller de dock från till . –av ökningen, , kan hänföras till utgifterna på budgetens utgiftsområden exklusive statsskuldsräntorna. –Återstoden av ökningen av de takbegränsade utgifterna är hänförlig till ålderspensionssystemets utgifter som väntas öka med ca mellan 2012– 2017. Det beror främst på högre inkomst- och tilläggspensioner till följd av pris- och löneökningar men också på att antalet pensionärer ökar . –De reformer på utgiftssidan som föreslås inom bl.a. områdena utbildning och forskning, arbetsmarknad samt kommunsektorn ökar de takbegränsade utgifterna med 2014 jämfört med . upphör flera tillfälliga satsningar, vilket innebär att utgifterna minskar med jämfört med . ökar utgifterna till följd av reformer med . –Jämfört med bedömningen ekonomiska vårproposition minskar budget- eringsmarginalen 2014–2017 med . Minskningen beror främst på högre volymer i flera av de regelstyrda transfereringssystemen (t.ex. ökar antalet sjukskrivna, barn, ålderspensionärer samt asylsökande), men även på reformförslag i denna proposition. –De takbegränsade utgifterna bedöms bli något högre än ursprungligt anvisade medel i statens budget, främst till följd av högre utgifter under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen. I detta avsnitt redovisas och analyseras utvecklingen av utgifterna i statens budget och de takbegränsade utgifterna –2017. Vidare lämnas förslag till utgiftsramar och en preliminär fördelning av utgifter per utgiftsområde –2017. Utgiftsutvecklingen analyseras dels som förändring mellan år, dels som förändring jämfört med bedömningen ekonomiska vårproposition. Slutligen görs en uppföljning av utgifterna där de största avvikelserna gentemot de ursprungligen anvisade medlen i statens budget kommenteras. 8.1Utgifterna på statens budget och takbegränsade utgifter Utgiftssidan på statens budget delas in i 27 utgiftsområden och posten Minskning av anslagsbehållningar. Till budgetens utgiftssida hör även nettoutlåning och den kassamässiga korrigeringen (se avsnitt 9.2.1). De utgifter som omfattas av utgiftstaket för staten, de s.k. takbegränsade utgifterna, omfattar utgiftsområde 1–25 och 27 samt ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. De takbegränsade utgifterna beräknas öka med 2012–2017 (se tabell 8.1). av ökningen, , kan hänföras till utgifterna på budgetens utgiftsområden exklusive statsskuldsräntorna. Uttryckt som andel av BNP beräknas dock dessa utgifter vara lägre 2017 än 2012. Återstoden av ökningen av de takbegränsade utgifterna är hänförlig till ålderspensionssystemets utgifter. Dessa beräknas öka med 2012–2017. Uttryckt som andel av BNP motsvarar detta en ökning . Utgifterna för statsskuldsräntor beräknas minska med 2012– 2017, vilket huvudsakligen beror på att utgifterna för statsskuldsräntorna var ovanligt höga 2012 på grund av kursförluster vid ingåendet av nya lån och valutakursförluster för skulder i utländsk valuta. beräknas ränteutgifterna också bli tillfälligt höga till följd av att en realobligation förfaller till betalning. , 2014 och 2017 förväntas nivån på statsskuldsräntorna vara relativt låg. Förutom de ovan nämnda tillfälliga effekterna så är det främst två faktorer som påverkar ränteutgifterna : låga men stigande marknadsräntor och en minskande statsskuld . Budgeteringsmarginalen, dvs. skillnaden mellan utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna, beräknas uppgå till 2013 samt till 16 och 2014 respektive 2015. I procent av de takbegränsade utgifterna motsvarar det , respektive . beräknas budgeteringsmarginalen uppgå till 44 respektive (3,respektive av de takbegränsade utgifterna).147 147 Regeringen använder en riktlinje som anger att budgeteringsmarginalen bör vara av de takbegränsade utgifterna (t), för år t+1, för år t+2 och för t+3 . Tabell 8.1 Utgifter på budgetens utgiftsområden och takbegränsade utgifter –2017 Miljarder kronor om inget annat anges. 1Inklusive förbrukning av anslagsbehållningar och utnyttjande av anslagskredit. 2Utgiftsområden på statens budget (exklusive statsskuldsräntor) och ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. 3Regeringens förslag till nivå på utgiftstaket och bedömning av nivå (se avsnitt 5.4). Källa: Egna beräkningar. Regeringens förslag: Utgifterna fördelas på utgiftsområden enligt tabell 8.2. Beräkningen av förändringen av anslagsbehållningar enligt tabell 8.2 godkänns. Beräkningen av utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget enligt tabell 8.2 godkänns.