prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch (GS), Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , (), i (LO) och Akademikers () anser dock att förslaget om stöd vid korttidsarbete ska föranleda ändringar i regelverket om livränta och efterlevandelivränta så, att livräntan fastställs utifrån den normala inkomstnivå arbetstagaren hade innan perioden med korttidsarbete påbör- har inte haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om ersättning vid bestående nedsättning av arbetsförmågan (livränta) – och efterlevandelivränta – finns bl.a. i 41 och 88 kap. socialförsäkringsbalken. Livränta lämnas till en försäkrad som till följd av arbetsskada har fått sin förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete nedsatt med minst en femtondel. Det gäller endast om nedsättningen av förmågan att skaffa inkomst genom arbete kan antas bestå under och inkomstförlusten för år räknat uppgår till minst en fjärdedel av prisbasbeloppet när (41 kap. 2 § livränteunderlaget endast ska fastställas en gång, vilket i praktiken betyder att livränteunderlaget fastställs första gången som beslut fattas om livränta. Enkelt uttryckt är livränteunderlaget detsamma som den försäkrades SGI från vilken livränta första gången ska lämnas (41 kap. 11 § socialförsäkringsbalken). Livräntan är sedan så stor del av livränteunderlaget som motsvarar graden av nedsättningen av förmågan att skaffa sig inkomst genom arbete (41 kap. 8 § socialförsäkringsbalken). Enligt 41 kap. 17 § socialförsäkringsbalken gäller följande. Om det från vilken livränta första gången ska lämnas är sannolikt att livränteunderlaget skulle bli väsentligen högre eller lägre får ett nytt livränteunderlag fastställas och läggas till grund för beräkning av livränta vid ett sådant senare tillfälle. Det gäller t.ex. deltidsarbetande småbarnsföräldrar, vars ersättning kommit att grundas på deltidsarbetet, eller personer som för ersättningsfallet utökat sin arbetsinsats eller på annat sätt utökat sin inkomst så att detta kommit att påverka beräkningen av livränteunderlaget (prop. 2004/05:108 s. 29). En minskad inkomst i samband med deltagande i korttidsarbete, som medför ett lägre livränteunderlag, skulle m.a.o. kunna motivera att ett nytt livränteunderlag fastställs , under förutsättning att livränteunderlaget sannolikt skulle bli väsentligen högre enligt bestämmelsen i fråga. I de fall livränteunderlaget är detsamma som den försäkrades SGI från vilken livränta första gången ska lämnas kommer förslaget om SGI-skydd vid deltagande i korttidsarbete ha betydelse vid beräkningen av livränta. Livräntan kommer då att beräknas på en SGI som har fastställts utifrån den inkomst av eget arbete som den försäkrade hade närmast före inlett korttidsarbete. Vid fastställande av underlag för efterlevandelivränta tillämpas inte bestämmelsen i 41 kap. 17 § socialförsäkringsbalken. Däremot kommer förslaget om SGI- skydd även att kunna påverka beräkningen av livränta för efterlevande i och med att man i beräkningen utgår ifrån den livränta som den avlidne hade eller skulle ha haft. Mot denna bakgrund anser regeringen att stöd vid korttidsarbete inte bör föranleda ändringar i regelverket om livränta eller efterlevandelivränta. 6.17.7.4 Sjuk- och aktivitetsersättning Regeringens bedömning: Det behövs inte några ändringar i regelverket om sjuk- och aktivitetsersättning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om sjuk- och aktivitetsersättning – och sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning – finns bl.a. i 33–37 kap. socialförsäkringsbalken. Sjukersättning lämnas till personer vars arbetsförmåga är stadigvarande nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan. Aktivitetsersättning är en ersättning för personer vars arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel , på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan. Sjuk- och aktivitetsersättning utges i form av både inkomstrelaterad ersättning och garantiersättning. Den inkomstrelaterade sjuk- och aktivitetsersättningen baseras på en uppskattning av den inkomst den försäkrade skulle ha haft om inte nedsättningen av arbetsförmågan inträffat. Denna inkomst kallas antagandeinkomst. För beräkningen av antagandeinkomst används den försäkrades årliga förvärvsinkomster och därmed jämförliga inkomster under en ramtid. Antagandeinkomsten beräknas enligt huvudregeln som genomsnittet av de tre högsta årsinkomsterna under en ramtid, efter att inkomsten har räknats om med hänsyn till prisbasbeloppets utveckling. Antagandeinkomsten baseras på de faktiska inkomster som ingår i pensionsunderlaget i ålderspensionssystemet. Vid beräkning av inkomster räknas inte inkomster med som sammantagna överstiger 7,5 gånger gällande prisbasbelopp (34 kap. 3–9 §§ socialförsäkringsbalken). Hel inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning lämnas av den försäkrades antagandeinkomst (34 kap. 12 § socialförsäkringsbalken). För beräkning av antagandeinkomst för aktivitetsersättning finns en alternativregel. Denna alternativregel innebär bl.a. att antagandeinkomsten får beräknas på genomsnittet av de två högsta årsinkomsterna under en ramtid av (34 kap. 10 § socialförsäkringsbalken). Skälet till att det finns en alternativregel för försäkrade med aktivitetsersättning är att yngre personer som drabbats av arbetsoförmåga i större utsträckning än äldre saknar en sådan långvarig etablering på arbetsmarknaden med inkomster som ger det bästa utfallet vid tillämpning av huvudregeln (prop. 2000/01:96 s. 194). Det finns även ett komplement till denna alternativregel, vilket innebär att storleken på aktivitetsersättningen även kan baseras på SGI (34 kap. 11 § socialförsäkringsbalken). Det huvudsakliga syftet med garantiersättningen är att tillförsäkra i bosatta personer, som har rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning och som saknar eller har rätt till endast en låg inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning, ett grundskydd. En försäkrad som har rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning och har låg eller ingen inkomstrelaterad ersättning har rätt till ett i form av garantiersättning (35 kap. 2 § nivån för sjukersättning motsvarar maximalt 2,4 prisbasbelopp. Garantinivån för aktivitetsersättning varierar, till skillnad från vad som gäller för sjukersättning, beroende på den försäkrades ålder (35 kap. 18 och 19 §§ socialförsäkrings- Om en inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning understiger garantinivån utbetalas garantiersättning så att den sammanlagda ersättningen uppgår till garantinivån. Garantiersättningen utgör i det här fallet en utfyllnadsförmån, vilket innebär att ju lägre inkomstrelaterad ersättning den försäkrade har, desto högre garantiersättning utgår. En tillfälligt minskad inkomst, i samband med korttidsarbete, bör i de flesta fall få en mycket liten effekt på eventuell framtida sjuk- eller aktivitetsersättning eftersom det finns bestämmelser som tar hänsyn till att inkomsten kan variera. Den omständigheten att ersättningen baseras på inkomster under ett flertal år innebär att tillfälliga inkomstvariationer inte får ett så stort genomslag. Regleringen med de bästa åren under en ramtid infördes just i syfte att ge ett stabilt inkomstunderlag som speglar den försäkrades förvärvsförmåga och uppnådda inkomststandard. Mot denna bakgrund bör stöd vid korttidsarbete inte föranleda ändringar i regelverket om sjuk- och aktivitetsersättning. Regeringens bedömning: Det behövs inte några ändringar i regelverket om den allmänna ålderspensionen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. i (LO) och anser att förslaget om stöd vid korttidsarbete ska föranleda ändringar i regelverket om allmän ålderspension så, att tid i korttidsarbete inte påverkar den allmänna pensionen negativt. har inte haft något att erinra mot förslaget. har yttrat sig över promemorian Förslag om skydd av den sjukpenninggrundande inkomsten vid deltagande i korttidsarbete (S2013/4501/SF). I sitt yttrande framför förbundet att det saknar förslag vad gäller att säkra pensionsrätten långsiktigt för dem som deltar i korttidsarbete. anser vidare att detta bör utredas närmare med syftet att även pensionsavsättningarna måste säkras för den grupp som omfattas av korttidsavtal. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om den allmänna ålderspensionen finns bl.a. i 55–71 kap. socialförsäkringsbalken. Den allmänna ålderspensionen utgör grunden för den ekonomiska försörjningen vid ålderdom och bygger på faktiska inkomster under ett helt arbetsliv. Förslaget om stöd vid korttidsarbete innebär att lön på grund av deltagande i korttidsarbete kommer att ligga till grund för den pensionsgrundande inkomsten. anser att förslaget om stöd vid korttidsarbete ska föranleda ändringar i regelverket om allmän ålderspension. Effekten av i tiden inskränkta perioder av deltagande i korttidsarbete kan emellertid – sett mot bakgrund av arbetstagarens hela arbetsliv – bedömas bli begränsad. Deltagande i korttidsarbete bör också ställas mot risken för arbetslöshet, som påverkar den pensionsgrundande inkomsten mer än deltagande i korttidsarbete. Mot denna bakgrund anser regeringen att stöd vid korttidsarbete inte bör föranleda några ändringar i regelverket om den allmänna ålderspensionen. Regeringen anser inte heller att det föreligger ett behov av något utredningsarbete såsom önskar se. Regeringens bedömning: Det föreslås inga ändringar i regelverket om sjuklön. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om sjuklön finns i lagen (1991:1047) om sjuklön. Sjuklön betalas av arbetsgivare till arbetstagare som är sjuka –14 vid ett sjukfall. Sjuklönen utgör av den lön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren gått miste om. Utgångspunkten är att underlaget för sjuklön utgörs av lön och andra anställningsförmåner som normalt skulle ha lämnats om arbete hade utförts. Förslaget om stöd vid korttidsarbete innebär att den reducerade lönen som följer av deltagande i korttidsarbete kommer att ligga till grund för sjuklön. Regeringen anser inte att stöd vid korttidsarbete för föranleda ändringar i regelverket om sjuklön. Regeringens bedömning: Det behövs inte några ändringar i regelverket om statlig lönegarantiersättning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. anser att förslaget om stöd vid korttidsarbete ska föranleda ändringar i regelverket om statlig lönegaranti och framhåller att förslaget innebär att en arbetstagare som deltar i korttidsarbete kan komma att erhålla lägre betalning enligt den statliga lönegarantin om arbetsgivaren försätts i konkurs. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om statlig lönegaranti finns i lönegarantilagen (1992:497). Statlig lönegaranti innebär att staten svarar för betalning av arbetstagares fordran hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs eller är föremål för företagsrekonstruktion. Betalning enligt lönegarantin lämnas för sådan fordran på lön eller annan ersättning och på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 § förmånsrättslagen (1970:979). Betalning enligt garantin lämnas också för fordran på uppsägningslön för tid från konkursbeslutet. För fordringar hänförliga till uppsägningstid efter konkurs påverkas storleken på lönegarantin av vilka överenskommelser arbetsgivare och arbetstagare har gjort om korttidsarbete under uppsägningstid. Statlig lönegaranti gäller arbetstagarens fordran på lön. Förslaget om stöd vid korttidsarbete innebär en löneminskning för arbetstagare som deltar i korttidsarbete. Arbetstagarens fordran på lön på grund av deltagande i korttidsarbete omfattas av statlig lönegaranti. Mot denna bakgrund anser regeringen – till skillnad från – att stöd vid korttidsarbete inte bör föranleda ändringar i regelverket om statlig lönegaranti. Regeringens förslag: Dagar när en arbetstagare på grund av korttidsarbete varit helt frånvarande utan lön räknas in i anställningstiden vid beräkning av antalet semesterdagar med semesterlön. En arbetstagare har i vissa fall rätt att avstå från utlagd semesterledighet utan semesterlön, om semesterledigheten sammanfaller med tid då arbetstagaren ska vara helt frånvarande på grund av korttidsarbete. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I semesterlagen (1977:480) finns vissa bestämmelser som tar sikte på permitteringssituationer. I och med att korttidsarbete har vissa likheter med permittering finns anledning att överväga om motsvarande bestämmelser bör gälla vid korttidsarbete. En första fråga är om dagar som en arbetstagare på grund av korttidsarbete varit helt frånvarande från arbetet utan lön ska räknas in i anställningstiden vid beräkning av antalet semesterdagar med semesterlön enligt 7 § semesterlagen. Frånvaro som beror på bl.a. semesterledighet och permittering ska räknas in i anställningstiden. Det kan inte uteslutas att förslaget om stöd vid korttidsarbete leder till att arbetstids- och löneminskning fördelas på ett sådant sätt att en arbetstagare är helt frånvarande från arbetet och inte erhåller någon lön under , om kraven vad gäller arbetstids- och löneminskningar är uppfyllda . Detta talar för att korttidsarbete bör jämställas med permittering vad gäller beräkning av antalet betalda semesterdagar. Härtill kommer att det för arbetstagare som avlönas kan vara svårt att veta om löneminskningen fördelar sig jämt över månadens arbetsdagar eller avser viss dag. Om frånvaro på grund av korttidsarbete regleras uttryckligen i semesterlagen behöver någon tveksamhet inte uppstå. Mot denna bakgrund bör 7 § semesterlagen ändras så, att även dagar när arbetstagaren på grund av korttidsarbete varit helt frånvarande utan lön ska räknas in i anställningstiden vid beräkning av antalet semesterdagar med semesterlön. En andra fråga är om en arbetstagare ska ha möjlighet att avstå från utlagd obetald semesterledighet vid korttidsarbete. Av 8 § semesterlagen följer att en arbetstagare på begäran ska lämna arbetsgivaren besked om sina önskemål när det gäller utläggningen av semesterledighet utan semesterlön. Har semesterledighet utan lön lagts ut med anledning av arbetstagarens besked, får arbetstagaren inte senare avstå från ledigheten utom i vissa fall. Beslutar en arbetsgivare om permittering som arbetstagaren inte hade anledning att räkna med när sådant besked lämnades har arbetstagaren nämligen enligt 13 § semesterlagen rätt att avstå från utlagd semesterledighet utan semesterlön, om ledigheten sammanfaller med permitteringsperioden. Bestämmelsen i 13 § semesterlagen är föranledd av att det har ansetts rimligt att arbetstagaren inte ska gå miste om permitteringslön i de fall när han eller hon gett sitt besked om semesterledighet utan att ha anledning att räkna med en permittering (prop. 1976/77:90 s. 189 f.). Det skulle kunna uppstå situationer då en arbetstagare kan vilja avstå från utlagd obetald semester i samband med korttidsarbete. Man kan tänka sig att parterna kommit överens om att arbetstagarna ska vidkännas en viss mindre löneminskning under och att hela arbetstidsminskningen ska ske under en månad. Den arbetstagare som har lagt ut obetald semester under just den månaden bör kunna vara ledig och ändå erhålla lön, som vore fallet om han eller hon inte begärt obetald semester . Mot denna bakgrund bör 13 § semesterlagen ändras så, att en arbetstagare även ska ha rätt att avstå från obetald semester om semesterledigheten sammanfaller med tid då arbetstagaren ska vara helt frånvarande på grund av korttidsarbete. Enligt 16 b § semesterlagen gäller följande. Semesterlön enligt procentregeln utgör av arbetstagarens förfallna lön i en anställning under intjänandeåret. I lönesumman ska inte inräknas permitteringslön som lämnas i anledning av driftsuppehåll med samtidig semester när rätt till semesterlön inte föreligger . Regleringen har till syfte att en arbetstagare som skulle haft obetald semester om han eller hon inte permitterats inte ska få räkna in permitteringslönen i beräkningsunderlaget för semesterlönen eftersom detta skulle innebära en överkompensation. Till skillnad från en permitteringssituation utgår vid korttidsarbete lön, om än i viss mån reducerad sådan, för utfört arbete. En arbetstagare som inte tjänat in betald semester blir därför inte överkompenserad på samma sätt som i en permitteringssituation, även om arbetstagaren är helt frånvarande . Mot denna bakgrund bör förslaget om stöd vid korttidsarbete inte föranleda ändringar i 16 b § semesterlagen. Regeringens bedömning: Det behövs inte några ändringar i regelverket om arbetsgivarens förhandlingsskyldighet. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Korttidsarbete som har stöd i kollektivavtal har föregåtts av förhandlingar med arbetstagarorganisation. Enligt 13 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet är arbetsgivare, om en fråga särskilt angår arbets- eller anställningsförhållandena för arbetstagare som tillhör en arbetstagarorganisation i förhållande till vilken arbetsgivaren inte är bunden av kollektivavtal, skyldig att förhandla enligt 11 och 12 §§ med den organisationen. Arbetsgivarens förhandlingsskyldighet får anses omfatta arbetstagares deltagande i kort- Mot denna bakgrund bör förslaget om stöd vid korttidsarbete inte föranleda ändringar i regelverket om arbetsgivarens förhandlingsskyldighet. 6.17.7.10 Uppsägning av arbetstagare vid korttidsarbete Regeringens bedömning: Det behövs inte några begränsningar i arbetsgivarens möjligheter att säga upp arbetstagare som deltar i korttidsarbete. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Som utgångspunkt bör gälla att korttidsarbete inte ska tillämpas när uppsägning framstår som den naturliga och riktiga åtgärden. Mot denna bakgrund bör några begränsningar i arbetsgivarens möjligheter att säga upp arbetstagare som deltar i korttidsarbete inte införas. Regeringens bedömning: Stöd vid korttidsarbete bör inte påverka rätten till eller storleken på olika slag av arbetsmarknadsstöd som beräknas på bruttolön och sociala avgifter. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. i (LO) anser att stödåtgärden bör påverka rätten till eller storleken på olika slag av arbetsmarknadsstöd som beräknas på bruttolön och sociala avgifter. Skälen för regeringens bedömning: Ett antal på arbetsmarknaden förekommande stödåtgärder beräknas normalt på bruttolön och avgifter enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, t.ex. stöd enligt förordningen (2006:1481) om stöd för nystartsjobb (s.k. nystartsjobb), förord- ningen (1997:1275) om anställningsstöd (s.k. särskilt anställningsstöd) och förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga (s.k. lönebidrag). Det innebär att de olika arbetsmarknadsstöden för en arbetstagare som deltar i korttidsarbete kommer att baseras på en lönekostnad som är större än arbetsgivarens faktiska lönekostnad för den arbetstagaren. För vissa slag av arbetsmarknadsstöd kan det i undantagsfall leda till negativa lönekostnader, dvs. att arbetsgivaren så att säga får betalt av staten för en enskild arbetstagare. Det gäller arbetstagare för vilka utgår särskilt anställningsstöd eller lönebidrag och som deltar i korttidsarbete som innebär en arbetstidsminskning och löneminskning . Den negativa lönekostnaden kan dock antas vara begränsad. Att söka begränsa möjligheten att kombinera korttidsarbete med olika slag av arbetsmarknadsstöd torde vidare vara administrativt kostsamt som en begränsning skulle kunna minska de positiva effekterna av subventionerade anställningar för personer med svag ställning på arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund anser regeringen – till skillnad från LO – att stöd vid korttidsarbete inte bör utformas så att det påverkar rätten till eller storleken på arbetsmarknadsstöd som beräknas på bruttolön och sociala avgifter. 6.17.7.12 Inget krav på utbildning eller subvention av utbildning Regeringens bedömning: Det bör inte ställas krav på att arbetsgivare ska tillhandahålla arbetstagare utbildning som de deltar i korttidsarbete. Inte heller bör utbildningsinsatser vid korttidsarbete subventioneras av staten. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot bedömningen. i och anser att det ska ställas krav på att arbetsgivare tillhandahåller arbetstagare utbildning som de deltar i korttidsarbete. Arbetsförmedlingen, utvärdering (IFAU), i , Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch (GS), Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , (), Akademikers (), i (LO), Företagarna och anser att utbildningsinsatser vid korttidsarbete ska subventioneras av staten. Skälen för regeringens bedömning: Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det viktigt att den allmänna utbildningsnivån är hög. Det – och den omständigheten att fråga är om ett slags företagsstöd – skulle kunna tala för att stöd vid korttidsarbete bör villkoras av en motprestation, i första hand av att arbetsgivarna erbjuder arbetstagarna för anställningen relevant utbildning av god kvalitet som de deltar i korttidsarbete. Ett krav på utbildning kan emellertid antas leda till att arbetsgivare avstår från att ansöka om stöd vid korttidsarbete. I samband med ett kraftigt efterfrågefall torde det nämligen vara svårt för arbetsgivare att erbjuda relevanta utbildningsinsatser av god kvalitet. Ett krav på utbildning skulle vidare förutsätta att det vid prövningen av en ansökan om preliminärt stöd tas ställning till utbildningens inriktning, omfattning och kvalitet samt i efterhand kontrolleras att utbildningen fullföljts. Detta leder till ökad administration. Mot denna bakgrund anser regeringen – till skillnad från i och – att det inte bör ställas krav på att arbetsgivaren tillhandahåller arbetstagarna utbildning som de deltar i korttidsarbete. Som utgångspunkt är det arbetsgivaren som har ansvaret för utbildning som betingas av verksamheten. Det ligger i arbetsgivarens intresse att arbetstagarna har relevanta kunskaper för att kunna utföra det egna arbetet. Härtill kommer att utbildningsinsatser i mycket allvarliga konjunkturella situationer i första hand bör riktas till arbetslösa i stället för till personer som har en anställning. Utöver detta har arbetsgivare möjlighet att ansöka om bidrag till kompetensutveckling av sina anställda. Europeiska socialfonden kan ge stöd till arbetsgivare i syfte att finansiera utbildningssatsningar. Mot denna bakgrund anser regeringen – till skillnad från IFAU,