prop · H00380 · 2013-03-15 00:00:00 — Diskussioner pågår även för att fortsatt fördjupa existerande handels- relationer mellan EU och grannländerna i det Östliga partnerskapet och Södra grannskapet. Förhandlingar om djupgående frihandelsavtal inleds när respektive land är redo. I förhandlingarna ska kommissionen verka för breda och ambitiösa frihandelsavtal som även innefattar frågor som investeringar, standarder och offentlig upphandling. Förhandlingarna har kommit olika långt. Betydande framsteg har gjorts i flertalet fall. inleddes DCFTA-förhandlingar med och . Förhandlingar har också inletts med . antogs DCFTA-förhandlingsdirektiv för , , och . Beslut har tagits om att inleda förhandlingar med . med undertecknades och tillämpas provisoriskt . med och samt associeringsavtalet med undertecknades 2012. Förhandlingarna mellan EU och återupptogs 2010 men framsteg har ännu inte uppnåtts. Arbetet med att förhandla de ekonomiska partnerskapsavtalen (EPA) mellan EU och AVS-länderna (ett 70-tal utvecklingsländer i , och ) fortsatte och ett interimsavtal med (Eastern and Southern ) undertecknades. Processen är komplicerad då förhandlingarna sker mellan parter på olika utvecklings- nivåer. Av den anledningen finns en medvetenhet om betydelsen av stöd till AVS-länderna för anpassning och utveckling samt av att EU erbjuder ett generöst tillträde för produkter från AVS-länderna till EU:s marknad. Kommissionen presenterade förslaget att den nuvarande tillfälliga EPA-förordningen för marknadstillträde till EU ska upphöra . lämnade sin rapport som innehöll en övergångstid till . Formella förhand- lingar kommer att utredas mellan rådet och för att uppnå enighet om förslaget, Förhandlingarna kommer att fortsätta med målsättningen att de länder som väljer att ingå ett partnerskapsavtal med EU ska ha kunnat avsluta förhandlingarna. 2012/13:80 10.3 EU:s arbete med ansvarsfullt företagande Frågor om ansvarsfullt företagande (CSR) behandlas i en högnivågrupp med representanter från medlemsstaterna som möts . har kommissionen följt upp åtgärder som aviserades i med- delandet om en CSR-strategi för 20112014, där fokus bl.a. har legat på hur EU kan underlätta koherens i hur medlemsstaterna genomför FN:s vägledande principer om företag och mänskliga rättigheter och även att på EU-nivå ta fram vägledning på hur företag, särskilt små- och medel- stora företag, kan genomföra ramverket. Ett lagförslag som tar sikte på obligatorisk hållbarhetsrapportering för större företag väntas presenteras . Inom ramen för 2020-strategin prioriteras också CSR-frågorna, framför allt med tonvikt på små och medelstora företag. EU utvecklar också referenser till CSR inom de bilaterala frihandelsavtal som unionen förhandlar med en rad länder och regioner. Lissabonfördraget har inneburit betydande förändringar för handelspoli- tiken, både vad gäller kompetens och beslutsprocedurer. Dels har kommissionen fått ökade befogenheter, dels har fått en betydande roll genom bl.a.medbeslutande i rättsakter samt god- kännande av avtal. Genom lagförslaget Trade Omnibus I kan kommissionen tilldelas befogenhet att anta beslut om hur ska genomföras genom ett så kallat kommittologiförfarande. Genom lagförslaget Trade Omnibus II om delegerad beslutsrätt kan medlems- länderna och parlamentet övervaka kommissionens beslut i efterhand. Syftet med förändringarna har varit att skapa en mer enhetlig struktur för genomförande av EU:s rättsakter och anpassa beslutsordningarna till Lissabonfördraget. har i de diskussioner som följt efter förslagen haft som stånd- punkt att Lissabonfördraget ska respekteras, liksom balansen och rollerna mellan institutionerna som de fastlagts i fördraget. Målet har varit att stödja de beslutsprocedurer och förfaranden som mest gynnar ett fri- handelsvänligt genomförande. står bakom ordförandeskapets kompromissförslag för Trade Omnibus I och Trade Omnibus II inför fortsatta trepartsförhandlingar med och kommissionen. Genom Lissabonfördragets ikraftträdande har beslutsbefogenheten på investeringsområdet förskjutits från medlemsstaterna till EU. Denna förskjutning påverkar medlemsstaternas bilaterala investeringsskydds- avtal. Förhandlingar om en övergångsförordning för bilaterala investe- ringsavtal som reglerar avtalens EU-rättsliga status avslutades , Skr. 2012/13:80 se även faktapromemoria 2009/10:FPM 108. När EU sluter de första investeringsavtalen med tredjeland kan en investerare från det landet väcka talan om den anser att EU eller en EU- medlemsstat har handlat på ett sätt som strider mot avtalet. En förordning har presenterats för att reglera hur det ekonomiska ansvaret ska fördelas mellan EU och medlemsstaterna liksom andra processfrågor, se även faktapromemoria 2011/12:FPM 167. 10.4.3Handelspolitiska skyddsinstrument (antidump- ningsåtgärder, antisubventionsåtgärder och skyddsåtgärder) Handelspolitiska skyddsinstrument är samlingsnamnet för åtgärder (skyddstullar) mot import som befunnits vara prisdumpad eller subven- tionerad, eller mot import som kraftigt ökat. Åtgärderna får bara använ- das om man funnit att europeisk industri lider skada, och att det inte går emot EU:s intresse att införa åtgärderna. Regeringen anser att handelsskyddsåtgärder, och i synnerhet antidumpningsåtgärder, är allvarliga ingrepp i det fria handelsutbytet och bör användas restriktivt. Regeringen har konsekvent framfört behovet av en reform av regelverket i frihandelsvänlig riktning. har fortsatt att kritiskt granska kommissionens förslag till åtgärder. Ett antal nya åtgärder har införts . Till detta kommer frågor om förlängning och utvidgning av existerande åt- gärder. I de flesta fallen har förslagen godkänts med en klar majoritet. har följt sin traditionella frihandelslinje och motsatt sig förslag på nya och förlängda åtgärder. hade EU 118 åtgärder i kraft, vilket är en historiskt låg siffra och den lägsta sedan EU- inträde, men värdet på importen som drabbas av åtgärderna tenderar att stiga. Som vanligt är det land som flest nya undersökningar riktas mot. Vad gäller nya åtgärder kan noteras att dessa i stor utsträckning riktats mot alternativa energislag som bioetanol, biodiesel och solpaneler. De inledda antidumpnings- och antisubventionsundersökningarna mot solpaneler från är sett till importvärdet bland de största under- sökningarna . Även införandet av höga antidumpningstullar på importen av bords- och köksporslin från har uppmärksammats. har varit aktivt, såväl på egen hand som tillsammans med lika- sinnade länder, i kommissionens pågående översyn av förordningarna på handelsskyddsområdet. Från svensk sida har det varit särskilt viktigt att försöka värna olika berörda parters möjlighet att fortsatt påverka kommissionens undersökningar samt att undersökningarna och åtgärder- nas införande kännetecknas av ökad transparens och förutsägbarhet. En förordning som innehåller möjligheter att exkludera anbud från tredjeland där internationella åtaganden om marknadstillträde inte gäller 2012/13:80 presenterades . Syftet med förordningen är att förbättra EU:s mark- nadstillträde vid offentlig upphandling i tredjeland. är kritisk till förslaget av såväl principiella som ekonomiska och administrativa skäl och anser inte att förslaget kommer att leda till bättre marknadstillträde för europeiska företag (se även faktapromemoria 2011/12: FPM 133). har tagit upp behandlingen av förslaget i slutsatserna . Handel kan vara ett kraftfullt instrument i en politik för ekonomisk till- växt, vilket i sin tur är en förutsättning för fattigdomsminskning. Kommissionen lade fram ett meddelande om handel och ut- veckling som kommer att ligga till grund för Europeiska unionens fram- tida arbete med dessa frågor. Meddelandet är en uppdatering av kommissionens meddelande och syftar till att återspegla förändringar i världsekonomin, mäta hur väl EU uppfyllt sina åtaganden och ange vilken inriktning EU:s handels- och investeringspolitik bör ha under nästa årtionde för att stödja utveckling. Rådet antog slutsatser om meddelandet. Rådslutsatserna under- stryker vikten av att EU har en ambitiös och bred handels-, investerings- och utvecklingspolitik. De tar även upp det ansvar utvecklingsländer själva har att genomföra reformer och driva en politik som gör att de kan dra fördel av en öppen internationell handel. EU har ett system, Allmänna preferenssystemet (GSP), med tullsänkningar och tullfrihet för utvecklingsländer vid import till EU. Syftet med EU:s GSP-system är att bidra till att skapa inkomster i ut- vecklingsländerna genom ökad handel. EU:s GSP-system innehåller tre delsystem som erbjuder tullfrihet eller tullnedsättning beroende på land och produkt. En ny förordning har antagits som kommer att träda i kraft . De mest betydande förändringarna är att systemet inte ska gälla för länder som klassificeras av som ett högin- komstland eller ett övre-medelinkomstland eller som har ingått ett prefe- rensavtal med EU. De ekonomiska kriterierna för det särskilda del- systemet för hållbar utveckling utvidgas så att ytterligare länder ska kunna ansöka om att omfattas av det. Förslaget anger att omfattningen av preferenser inte kommer att förändras. Aid for Trade-arbetet syftar till att ta ett helhetsgrepp om det handels- relaterade stödet till låg- och medelinkomstländer. Det handlar om att stödja deras deltagande i handelsförhandlingar och att utveckla kapacitet såväl att producera som att exportera och importera. central roll i Aid for Trade-arbetet och avsätter fortsatt betydande Skr. 2012/13:80 resurser på området. pågick arbete inför den fjärde globala översynen av Aid for Trade, som ägde rum . Därtill pågick förberedelsearbete inför Policy Dialogue on Aid for Trade som hålls . I centrum för Aid for Trade-dagordningen och är globala värdekedjor som medel för att nå utvecklingseffekter och utvecklingspolitiska mål. Regeringens prioritering har fortsatt varit att analysera fattigdoms- perspektivet i det handelsrelaterade biståndet för att se hur ökad handel gynnar de allra fattigaste människorna i låg- och medelinkomstländer. Osäkerheten på finansmarknaderna gör att behoven av statliga export- krediter är större än normalt. Regelverken på området finns främst i men även i WTO:s och . har antagit ett sektorsavtal som medger mer flexibla exportkreditvillkor för projekt inom klimatvänliga teknologier. har inom EU varit pådrivande för detta och särskilt drivit att avfallsför- bränning och biogas ska omfattas, vilket också skett. Kommissionen har sett över meddelandet om marknadsmässig risk som definierar vilka exportaffärer som inte får garanteras med statliga exportkrediter. har verkat för ett mer flexibelt regelverk som snabbt kan anpassas till förändringar vid nya globala och nationella finanskriser som påverkar tillgången till privat exportfinansiering och risktäckning. EU verkar också för att involvera , som blivit världens största statliga exportkreditgivare, i det globala regelverket på området. tillhör de pådrivande länderna för detta inom EU-kretsen eftersom svenska exportföretag påverkas negativt av kinesisk konkurrens med olika finansieringsvillkor. En separat internationell förhandlingsprocess som involverar har inletts , i vilken EU aktivt deltar. 11 EU som global utvecklingsaktör EU är en central global utvecklingsaktör och står tillsammans med medlemsstaterna för mer än hälften av världens totala utvecklings- bistånd. Efter Lissabonfördragets ikraftträdande är utvecklingspoliti- ken att betrakta som en integrerad del av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. antog EU:s biståndsministrar en ny strategisk inriktning för EU:s bistånd Agenda för förändring. Agenda för förändring och dess implikationer EU är världens volymmässigt största biståndsgivare. Tillsammans med medlemsstaterna står EU för över hälften av världens bistånd (2011). EU har även ett antal andra instrument till sitt förfogande och arbetar med andra politikområden som kan bidra till ut- veckling. Artikel 208 i Lissabonfördraget anger att utvecklingsmålen ska beaktas vid beslut inom EU:s olika politikområden som kan påverka utvecklingsländer. Detta för att främja s.k. samstämmighet för utveckling (Policy Coherence for Development, PCD). Målet med EU:s biståndspolitik är enligt Lissabonfördraget att minska och utrota fattigdomen. , då EU:s policydokument för utvecklingssamarbete, Europeiskt samförstånd för utveckling, under- tecknades har EU även som målsättning att bidra till hållbar utveckling och till att millenniemålen uppnås. För att på ett effektivare sätt kunna uppnå dessa mål antog EU rådsslutsatser om en ny strategisk inriktning för EU:s bistånd Agenda för förändring. var drivande i framtagandet av denna agenda. Enligt Agenda för förändring bör samarbetsländernas respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer betonas när inriktningen och omfånget för EU:s utvecklingssamarbete bestäms. EU:s bilaterala bistånd bör koncentreras till de fattigaste länderna med störst behov. Mer resurser riktas till områdena mänskliga rättigheter, demokrati och andra nyckelfrågor för god samhällsstyrning samt till inkluderande och hållbar tillväxt för mänsklig utveckling. Biståndsministrarna antog också rådsslutsatser om budget- stöd, för vilka varit drivande. Budgetstöd är ett finansiellt bidrag till ett samarbetslands statsbudget i syfte att stödja genomförandet av landets strategi för fattigdomsbekämpning. De nya principerna betonar att stödet ska bygga på samarbetsländernas ägarskap och utformas som ett resultatbaserat kontrakt mellan EU och respektive partnerland. Utbe- talningar av budgetstöd ska tydligare knytas till samarbetslandets respekt för mänskliga rättigheter och demokrati. EU och dess medlemsstater ska utveckla en samordnad ansats till budgetstöd, inklusive samordning av bedömningar och agerande. När det gäller samstämmighetspolitiken för utveckling (PCD) rapporterar kommissionen om EU:s arbete. bidrog till att rådsslutsatser kunde tas fram om PCD på basis av den senaste rapporten . Rådsslutsatserna betonar bl.a. frågor om bättre resultatuppföljning samt att samordning och genomförande av PCD inom de olika EU-institutionerna och medlemsstaterna stärks och tydliggörs. Nära samarbete mellan den europeiska utrikestjänsten (EEAS) och kommissionen samt de underliggande EU-delegationernas viktiga roll i PCD-arbetet betonades också. EU och gemensamprogrammering för ökad Som en del av Agenda för förändring föreslås gemensamprogrammering av kommissionens och medlemsstaternas bistånd. Gemensam- programmering syftar till att minska fragmenteringen av biståndet och öka EU:s påverkan. I de fall samarbetsländer har antagit utvecklingsstrategier föreslår Agenda för förändring att EU antar gemensamma fleråriga programme- ringsdokument baserade på dessa. I länder utan nationella utvecklings- strategier ska EU sträva efter att utarbeta gemensamma sådana med medlemsstaterna. De gemensamma programmeringsdokumenten föreslås ange arbetsfördelning och finansiella anslag per sektor och givare och vara styrande när EU och medlemsstater utvecklar bilaterala samarbets- strategier. För att öka samarbetsländernas ägarskap ska EU:s gemensam- programmering synkroniseras med ländernas strategiska cykler där det är möjligt. Gemensamprogrammering ska vara öppen även för icke-med- lemsstater. Pilotverksamhet för programmering har inletts . Åtta länder (, , , , , , och ) har identifierats. Kommissionen och utrikestjänsten (EEAS) föreslår ett 40-tal partnerländer som potentiella länder för gemensamprogrammering. linje är att verka för att gemensamprogrammering äger rum som en del av ett samstämmigt EU-bistånd och som ett naturligt led i arbetet för ökad biståndseffektivitet. Gemensamprogrammering bidrar till att stärka EU som global biståndspolitisk aktör. 11.3EU:s arbete för mänskliga rättigheter och demokrati En ny policy för stödet till det civila samhället och hållbar demokratise- ring har tagits fram och beslutats i rådet (se faktapromemoria 2012/13:FPM5). Ett meddelande om EU:s stöd till hållbar förändring i transitionsländer presenterades och rådsslutsatser förväntas antas . Samråd med om meddelandet har ägt rum. EEAS och kommissionen har lanserat en gemensam rapport om genomförandet av de rådsslutsatser Demokratistöd i EU:s yttre förbindel- ser Mot ökad enhetlighet och effektivitet som beslutades under det svenska EU-ordförandeskapet 2009. Rapporten visar att EU:s demo- kratistöd utvecklats väsentligt , både kvalitetsmässigt och i prioriteringsgrad. Samstämmigheten mellan utrikes-, säkerhets- och utvecklingspolitiken har förbättrats. för mänskliga rättigheter och demokrati med tillhörande handlingsplan är ett uttryck för detta. har bidragit till EU:s årliga rapport om för jämställdhet och kvinnors egenmakt i utvecklingssamarbetet. Rapporten redogör för finansiering av projekt med syfte att motverka diskriminering och våld mot kvinnor. 2012/13:80 Utöver detta har över 150 landstrategier utarbetats, där stöd till mänsk- liga rättigheter och demokrati utgör en viktig del. Förordningar för flera tematiska instrument förhandlas och årsplaner har tagits fram. En demokratistödjande stiftelse, European Endowment for Democracy (EED) med säte i , har bildats av medlemsstaterna, EEAS, kommissionen och företrädare för . Syftet är att främja och uppmuntra djup och hållbar demokrati i transitionsländer och i sam- hällen som verkar för demokratisering genom stöd till demokratiska aktörer. Stödet ska initialt ske i östra och södra grannskapet. Regeringen har identifierat att EU:s system för resultatredovisning gör det svårt att systematiskt spåra resultat inom området för demokrati och mänskliga rättigheter, vilket meddelats i regeringens skrivelse om biståndets resultat (skr. 2011/12:164). 11.4EU-samarbetet med länder i , och (AVS) Den Europeiska utvecklingsfonden () kanaliserar EU:s utvecklings- samarbete med de 78 AVS-länderna samt de så kallade utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT). Detta sker inom ramen för Cotonou- avtalet, som undertecknades 2000 och som löper till 2020. Medlems- staterna och AVS-länderna ratificerade den andra revideringen av . Medlemsstaterna inledde förhandlingar om den elfte Europeiska utvecklingsfonden (), som enligt planen ska genomföras . Detta innebär att perioden för genomförande utökas från till sju och därmed anpassas till EU:s fleråriga budgetram. kommer därmed fortsatt ligga utanför EU:s reguljära budget tills bortre gräns , för att sedan införlivas i den reguljära budgeten. Förhandlingen om väntas fortgå också . Ett ministermöte mellan EU och AVS-länderna ägde rum i . Rådet representerades vid mötet av , ordförande- landet . Den gemensamma strategin mellan EU och de karibiska länderna som varit under utarbetande antogs slutligen av båda parter . Idén med strategin är skapa en gemensam ram mellan EU och den karibiska regionala organisationen som banar väg för övergång från en biståndsinriktad dialog baserad på till en bredare politisk dialog i frågor av ömsesidigt intresse. 11.5 EU-positioner inför om hållbar utveckling (Rio+20) hölls om hållbar utveckling (Rio+20) i i . Teman för konferensen var grön ekonomi inom ramen för hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning samt det institutionella ramverket för hållbar utveckling. rensen uttryckte EU i rådsslutsatser sin vilja att arbeta för en fokuserad och framåtblickande politisk deklaration. verkade inom EU inför Skr. 2012/13:80 för att lyfta fram vikten av demokrati, mänskliga rättig- heter och jämställdhet, integrering av de tre dimensionerna av hållbar utveckling (ekonomisk, social och miljömässig), samt effektiv styrning. Rådsslutsatser antogs även av miljörådet . I dessa bekräftar EU och dess medlemsstater sin beslutsamhet att följa upp Rio+20 och att verka för att alla åtaganden i slutdokumentet genomförs på medlemsstatsnivå. Ett av de viktigaste resultaten från var beslutet att definiera mål för hållbar utveckling. I rådsslutsatserna framhålls EU:s och dess medlemsstaters beslutsamhet att konstruktivt delta i processen med att utveckla målen och att processen bör ske i samklang med arbetet att fastställa utvecklingsagendan för tiden , inbegripet det ar- bete som bedrivs inom ramen för FN:s generalsekreterares högnivåpanel. 11.6EU:s humanitära bistånd och EU:s roll som humanitär aktör Kommissionen är världens näst största humanitära givare. Tillsammans med medlemsstaterna är EU världens största givare av humanitärt bistånd. EU bidrar till att stärka det internationella humanitära systemet som leds och samordnas av FN. Användandet av den humanitära budgeten är behovsbaserat och styrs av de internationella humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och oberoende. En stor del av den humanitära budgeten gick till insatser på , i , , och i . EU var även en stor givare av humanitärt stöd till och de grann- länder som tog emot stora flyktingströmmar. har aktivt verkat för att öka fokus, kunskap och medvetenhet om humanitära principer och humanitärt arbete inom alla relevanta delar av rådsstruk- turen. Kommissionen har presenterat ett förslag till förordning om inrättandet av en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd, se faktapromemoria 2012/13:FPM9. Att en frivilligkår skulle upprättas angavs i Lissabonfördraget. Förhandlingen om kommissionens förslag har inletts i rådet. Kommissionen arbetade även för att bättre länka humanitärt bistånd med återuppbyggnad och utvecklingsinsatser och presenterade ett meddelande om EU:s förhållningssätt till motståndskraft. EU:s bilaterala och regionala EU har ett stort antal bilaterala och regionala förbindelser med länder Goda förbindelser till omvärlden främjar det ekonomiska, politiska, sociala och kulturella utbytet. Som exempel på EU:s arbete kan nämnas fortsatt engagemang i grannskapspolitiken i 2012/13:80 södra och , utveckling av Östliga part- nerskapet, utökade sanktioner mot kärntekniska program samt sanktioner mot , ett fördjupat ekonomiskt samarbete med och fortsatt arbete med den gemensamma EU-Afrikastrategin. 12.1Samarbete mellan EU och EFTA-länderna Två möten hölls med , Europeiska ekonomiska samarbetsområdets (EU, , och ) högsta organ. Vid novembermötet underströk bl.a. vikten av ett snabbt in- förlivande av EU:s rättsakter i . antogs rådsslutsatser om EU:s samarbete med EFTA- länderna (förutom länderna ovan även ). I rådsslutsatserna konstateras bl.a. att i stort har fungerat på ett tillfreds- ställande sätt. En ökad liberalisering efterfrågas vad gäller handel med livsmedelsprodukter och det norska beslutet att införa värdetullar på viss livsmedelsimport beklagas. Det konstateras att de många bilaterala avtalen mellan och leder till rättslig osäkerhet och rådet understryker vikten av att etablera ett ramverk för de bilaterala överens- kommelserna. 12.2Nordliga dimensionen och EU:s deltagande i regionalt samarbete i norra Det främsta syftet med EU:s deltagande i regionalt samarbete i norra är att bidra till ett konstruktivt samarbete med . Nordliga dimensionen (ND) är en gemensam politik mellan EU, , och . ND har på utvecklats till ett väl fungerande ramverk för konstruktivt och resultatorienterat regionalt samarbete i en rad sektorer. För det konkreta samarbetet har fyra partnerskap bildats. Kommissionen deltar i alla fyra. Särskilt framgångs- rikt är samarbetet inom ND:s miljöpartnerskap, där viktiga insatser görs för att åtgärda gränsöverskridande källor till förorening av . Kommissionen deltar även som full medlem i Östersjöstaternas råd () och (). Inom BEAC planeras för närmare kontakt och samarbete med EU:s Kolarcticprogram, eftersom deras verk- samhetsområden i stort sett sammanfaller geografiskt. De arktiska frågorna tilldrar sig ett ständigt ökat intresse. tog över ordförandeskapet i . EEAS och kommissionen presenterade ett gemensamt meddelande om , som beskriver EU:s intressen och politik för . Som EU- medlemsstat välkomnar en aktiv EU-politik i . EU har ansökt om observatörsstatus i . avser fatta ett beslut i observatörsfrågan på ministermötet i .