prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — Punkten 1 avser vilka uppgifter och handlingar som ska ingå i anmälan om registrering som AIF-förvaltare enligt 2 kap. 3 §. Bestämmelser om vilken information som ska tillhandahållas den behöriga myndigheten finns i kommissionens delegerade förordning, men dessa får kompletteras ytterligare exempelvis med uppgift om vilka åtgärder som har fastställts och vidtagits för att förhindra att marknadsföring sker till ickeprofessionella investerare, eftersom registreringsförfarandet inte är tillämpligt om marknadsföringen ska riktas till sådana investerare (se 2 kap. 1 § andra stycket). Om en AIF-förvaltare inte längre uppfyller villkoren för registrering som AIF-förvaltare enligt 2 kap., ska förvaltaren underrätta om detta enligt 2 kap. 4 §. Bemyndigandet i punkten 2 avser vilka uppgifter som ska ingå i en sådan underrättelse. När det gäller ansökningar om tillstånd, avses i punkten 3 de uppgifter som ska ingå i en ansökan av svenska AIF-förvaltare om tillstånd att utföra diskretionär förvaltning av investeringsportföljer och punkterna 4 och 5 ger möjlighet att föreskriva vilka uppgifter som ska ingå i en ansökan om att förvalta respektive marknadsföra en alternativ investeringsfond. Punkten 6 avser de uppgifter som ska ingå i en anmälan enligt de i punkten angivna bestämmelserna om anmälan om ändring av något förhållande som angetts vid en ansökan om tillstånd eller en underrättelse om förvaltning eller marknadsföring. Genom paragrafen ges i punkten 7 också möjlighet att närmare föreskriva om vilka uppgifter som ska ingå i den verksamhetsplan som ska utgöra del av en underrättelse eller en ansökan om förvaltning och marknadsföring. I paragrafen ges möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i frågor som inte omfattas av 1 §. Punkten 1 avser de krav som svenska AIF-förvaltare enligt 3 kap. 2 § tredje stycket ska uppfylla vid erbjudande och tillhandahållande av diskretionär förvaltning av investeringsportföljer och sidotjänster. med tillstånd till diskretionär portföljförvaltning enligt lagen om värdepappersfonder har att iaktta samma krav i den verksamheten. Föreskrifter om vilka åtgärder som fondbolag ska vidta för att uppfylla de kraven har meddelats med stöd av bemyndigande i 13 kap. 1 § 19 lagen om värdepappersfonder. Genom bemyndigandet i punkten kan det på motsvarande sätt regleras i myndighetsföreskrifter vilka åtgärder en AIF-förvaltare ska vidta för att uppfylla kraven i 3 kap. 2 § tredje stycket förevarande lag. Punkten 2 avser dels svenska och övriga EES-baserade AIF-förvaltares skyldighet att, i förekommande fall vid marknadsföring av icke EES- baserade alternativa investeringsfonder, se till att en eller flera enheter utses att utföra de uppgifter som ett förvaringsinstitut har, dels AIF- förvaltares skyldighet att, i förekommande fall vid marknadsföring som riktas till icke-professionella investerare, vidta nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar och lösa in andelar eller aktier i fonden. Genom bemyndigandet i punkten kan innebörden av dessa skyldigheter och hur de ska uppfyllas regleras i myndighetsföreskrifter. Punkten 3 motsvarar 13 kap. 1 § 1 och 2 lagen om värdepappersfonder. En förutsättning för ett verksamhetstillstånd är att kravet på startkapital är uppfyllt. Från den tidpunkt verksamheten har inletts får AIF-förval- tarens kapitalbas inte understiga startkapitalet. Det anges inte i förevarande lag vilka poster som får räknas in i startkapital och kapitalbas. Genom bemyndigandet i punkten kan det regleras i myndighetsföreskrifter. Punkten 4 innebär att innehållet i en underrättelse eller ansökan om godkännande av delegering kan regleras i myndighetsföreskrifter. Av artikel 13.1 i AIFM-direktivet följer att en AIF-förvaltare, i enlig- het med bilaga I till direktivet, ska fastställa riktlinjer och praxis för ett Genom bemyndigandet i punkten 5 kan reglerna i bilagan genomföras i myndighetsföreskrifter. Punkterna 68 motsvarar 18 § 13, 16 och 17 förordningen (2004:75) om investeringsfonder och avser innehållet i faktablad och informations- broschyr och tillhandahållandet av dessa till investerare. De underrättelser som avses i punkten 9 gäller vissa förvärv eller över- låtelser av aktier i ett onoterat företag. Form, innehåll och vilka hand- lingar som ska bifogas kan genom bemyndigandet regleras i myndighets- För specialfonder tillämpas enligt 12 kap. 3 § förevarande lag bestäm- melserna om fondbestämmelsernas innehåll och ändring av dem i 4 kap. 89 b §§ lagen om värdepappersfonder. Genom punkten 10 får Finans- inspektionen möjlighet att meddela föreskrifter om vad som ska iakttas för att kraven i de bestämmelserna ska uppfyllas när det gäller special- Föreskrifterna bör i sak motsvara nu gällande föreskrifter Punkten 11 motsvarar 18 § 15 förordningen om investeringsfonder och avser innehållet i årsberättelser och halvårsredogörelser för special- Bestämmelser om årsberättelse och halvårsredogörelse för investeringsfonder (dvs. värdepappersfonder och specialfonder) finns Bemyndigandet i punkten behövs för att motsvarande föreskrifter ska kunna meddelas beträffande specialfonder när dessa regleras i förevarande lag. Punkten 12 motsvarar 13 kap. 1 § 9, 10, 11 och 13 lagen om värdepap- Vid förvaltning av specialfonder gäller genom hänvisningen i 12 kap. 13 § förevarande lag placeringsbestämmelserna i 5 kap. lagen om Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de finansiella instrument som medel i en specialfond får placeras i, vilka tekniker och instrument en AIF-förvaltare får använda samt villkor och gränser för sådan använd- ning, det system för riskhantering som en AIF-förvaltare ska ha samt beräkning av exponeringar (enligt 5 kap. 1 § andra stycket första meningen, 1 § tredje stycket, 2 § första och andra styckena samt 13 och 14 §§ lagen om värdepappersfonder). Enligt punkten 13 får meddela föreskrifter om på vilket sätt underrättelse ska lämnas till andelsägarna enligt 5 a kap. 7 § lagen om värdepappersfonder, vilka fel och försummelser som ska rapporteras enligt 5 a kap 18 § lagen om värdepappersfonder samt om förutsättningar för överföring av finansiella instrument och förvaltning enligt 5 a kap. 37 och 46 §§ lagen om värdepappersfonder. Punkten 14 motsvarar 13 kap. 1 § 17 lagen om värdepappersfonder och avser hur den beräkning och redovisning till av en specialfonds risknivå ska utföras. Punkten 15 motsvarar 13 kap. 1 § 20 lagen om värdepappersfonder och avser information till andelsägare vid fusion av specialfonder. De skyldigheter som avses i punkten 16 är hantering av etiska frågor Avseende AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder gäller krav som motsvarar 2 kap. 17 och 17 b §§ lagen om värdepappers- Prop. 2012/13:155 fonder. Beträffande fondbolagen har meddelat föreskrifter om vilka åtgärder som dessa måste vidta för att uppfylla kraven (se 8 och 9 kap. föreskrifter [FFFS 2008:11] om investeringsfonder). Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter meddelas om vilka åtgärder som en AIF-förvaltare måste vidta för att uppfylla kraven i 12 kap. 19 § förevarande lag vid förvaltning av specialfonder. Punkten 17, som rör viss rapportering för AIF-förvaltare, motsvarar 13 kap. 1 § 22 lagen om värdepappersfonder, och innebär att föreskrifter får meddelas om den information som AIF-förvaltare ska lämna avseende specialfonder. Föreskrifter får meddelas även om den information som AIF-förvaltare ska lämna avseende andra alternativa investeringsfonder än specialfonder, se författningskommentaren till 13 kap. 6 §. Punkten 18 motsvarar 13 kap. 1 § 23 lagen om värdepappersfonder och avser avgifter för ansökningar och anmälningar samt för tillsyn. Genom bemyndigandet i punkten 19 kan föreskrifter meddelas om på vilket språk handlingar (t.ex. årsberättelse, halvårsredogörelse, informationsbroschyr, faktablad, underrättelser och ansökningar) med uppgifter enligt denna lag ska vara upprättade. Paragrafen genomför artikel 49 i AIFM-direktivet. Paragrafen rör överklagande av beslut enligt denna lag och har utformats efter förebild av 14 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder. Beslut av att sammankalla styrelsen i en AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder eller att styrelsen ska kalla till stämma får enligt första stycket inte överklagas. Inte heller får beslut av att förelägga den som driver verksamhet som omfattas av denna lag att lämna de upplysningar som behövs för att bedöma om lagen är tillämplig överklagas. Annars skulle den som vill tredskas fördröja utredning i onödan. Beslut av i ärenden om meddelande av föreskrifter, dvs. sådana ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223), får inte heller överklagas hos domstol. Andra beslut av enligt denna lag får enligt andra stycket överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, med förvaltningsrätten som första instans. Enligt tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. får enligt fjärde stycket bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse ska gälla . Övervägandena finns i avsnitt 16.4. 2012/13:155 2 § Paragrafen är förenlig med artiklarna 8.5 och 33.4 i AIFM-direktivet samt genomför artikel 49 i det direktivet. Paragrafen har utformats efter förebild av 14 kap. 2 § lagen om värdepappersfonder. Sökanden i ett ärende om tillstånd enligt 3 kap. 1 § första stycket får enligt första stycket begära förklaring av domstol om inte fattar beslut i ett ärende om tillstånd enligt 3 kap. 1 § första stycket. Denna konstruktion har införts i lagstiftningen för sådana fall där det i de EU-direktiv som reglerar verksamhet av det aktuella slaget ställs upp krav på att även uteblivet beslut i vissa fall ska kunna föranleda domstolsprövning (se vidare prop. 2002/03:150 s. 184). I fråga om möjligheten att begära förklaring i ett ärende om tillstånd att driva verksamhet är det till förvaltningsrätten som den sökande ska vända sig om inte meddelar beslut från det att en fullständig ansökan gavs in. Som följer av 3 kap. 8 § ska ett beslut med anledning av tillståndsprövningen meddelas . Denna tidsfrist får förlängas med ytterligare . Vid prövning av en ansökan om tillstånd avseende förvaltning av en specialfond torde det som regel finnas skäl för förlängning. Enligt andra stycket finns det möjlighet att begära förklaring av förvaltningsrätten också i ärende om att driva verksamhet i ett annat land inom EES genom filial enligt 6 kap. 2 §. Tidsfristen inom vilken ska lämna över en underrättelse till behörig myndighet i utlandet eller meddela beslut i ärendet är beträffande filialverksamhet från det att underrättelsen togs emot. Av tredje stycket följer att om inte har meddelat beslut som avses i första stycket från det att en förklaring har lämnats av förvaltningsrätten ska det anses som att ansökan har avslagits. Om inspektionen inte lämnar över en underrättelse som avses i andra stycket från det att en förklaring har lämnats av förvaltningsrätten ska det anses som att inspektionen har meddelat beslut att inte lämna över underrättelsen. Avslagsbesluten får i båda fallen överklagas till allmän förvaltningsdomstol enligt 1 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 16.4. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna genomför artiklarna 61 samt 66.1 och 66.2 i AIFM-direktivet. Punkten 1, som motsvarar artikel 66.1 och 66.2 i AIFM-direktivet, anger när lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder träder Punkten 2, som motsvarar artikel 61.1 i AIFM-direktivet, innebär att de AIF-förvaltare som driver verksamhet som är tillstånds- pliktig enligt denna lag måste ansöka om tillstånd hos för att få fortsätta att driva verksamheten. ansökan om tillstånd har getts in till senast den 22 , får AIF-förvaltaren fortsätta att driva denna verksamhet till dess att ansökan har prövats slutligt. Enligt 3 kap. 8 § ska inspektionen från det att en fullständig ansökan har lämnats in skriftligen underrätta AIF-förvaltaren om sitt beslut i tillståndsfrågan. 2012/13:155 Om det finns särskilda skäl får tiden för tillståndsprövningen förlängas AIF-förvaltaren får inleda sin verksamhet så snart tillstånd enligt 3 kap. 1 § har getts. Om tillstånd vägras, ska AIF- förvaltaren upphöra med verksamheten. Om tillstånd för en AIF- förvaltare återkallas får enligt 14 kap. 5 § besluta om hur avvecklingen av verksamheten ska ske. På motsvarande sätt bör besluta om hur verksamheten ska avvecklas om tillstånd som AIF-förvaltare vägras. De AIF-förvaltare som omfattas av punkten 2 är dels svenska AIF-förvaltare som driver verksamhet i som är tillståndspliktig enligt denna lag, dels utländska AIF- förvaltare vars verksamhet i omfattas av AIFM-direktivet. Med tillståndspliktig verksamhet avses dels förvaltning av en alternativ investeringsfond (dvs. verksamhet som AIF-förvaltare), dels verksamhet för vilken det krävs särskilt tillstånd enligt denna lag såsom marknadsföring av icke EES-baserade alternativa investeringsfonder till professionella investerare och marknadsföring av alternativa investeringsfonder till icke-professionella investerare. Punkten 3 innebär att de AIF-förvaltare som förvaltar portföljer av alternativa investeringsfonder vars sammanlagda tillgångar inte överstiger de tröskelvärden som anges i 2 kap. 2 § måste anmäla sig för registrering eller ansöka om tillstånd som AIF-förvaltare hos . Om en anmälan om registrering eller en ansökan om tillstånd har getts in till får AIF-förvaltaren fortsätta att driva verksamheten till dess att anmälan eller ansökan har prövats slutligt. Om registrering vägras, ska AIF-förvaltaren upphöra med verksamheten. Av punkten 4, som motsvarar artikel 61.2 i AIFM-direktivet, framgår att om andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond omfattas av ett prospekt som har godkänts av i enlighet med 2 kap. 26 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument eller en behörig myndighet i ett annat land inom EES, och inspektionen har fått ett intyg om detta i enlighet med 2 kap. 36 § samma lag, och offentliggjorts före , ska 4 kap. 2 och 611 §§ inte tillämpas vid marknadsföring av andelarna eller aktierna under prospektets giltighetstid. Av punkten 5, som motsvarar artikel 61.2 i AIFM-direktivet, framgår att om andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond omfattas av ett prospekt som har utarbetats och offentliggjorts i enlighet med och rådets direktiv /71/EG av om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv /34/EG före , ska 6 kap. 16 §§ inte tillämpas vid marknadsföring av andelarna eller aktierna under prospektets giltighetstid. 12 EUT L 345, 31.12.2003, s. 64 (Celex 32003L0071), senast ändrat genom och rådets direktiv /78/EU (EUT L 331, 15.12.2010, s. 120, Celex 2012/13:155 Av punkterna 6 och 7, som motsvarar artikel 61.3 och 61.4 i AIFM- direktivet, framgår att AIF-förvaltare som förvaltar slutna alternativa investeringsfonder vid lagens ikraftträdande får fortsätta att förvalta fonderna utan tillstånd som AIF-förvaltare, om fonderna inte gör några ytterligare investeringar efter det datumet (när det gäller begreppet sluten fond, se avsnitt 11.2). Även AIF-förvaltare som förvaltar slutna alternativa investeringsfonder där teckningstiden för investerarna löpte ut före och som har upprättats för en tidsperiod som löper ut senast efter får fortsätta att förvalta fonderna utan tillstånd som AIF-förvaltare. Sådana AIF-förvaltare är dock skyldiga att tillämpa bestämmelserna om årsberättelse i 10 kap. 47 §§ och, i förekommande fall, bestämmelserna om kontroll över onoterade företag och emittenter i 11 kap. När det gäller punkten 7 har en rättelse av datum måst göras i förhållande till lagrådsremissen. Enligt artikel 61.4 i AIFM- direktivet ska teckningstiden för investerarna nämligen ha löpt ut innan AIFM-direktvet trädde i kraft. Direktvet trädde enligt artikel 70 i kraft den tjugonde dagen efter det att det offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (EUT). Offentliggörandet i EUT skedde och direktvet trädde således i kraft . Bestämmande för en tillämpning av övergångsregeln i punkten 7, i fråga om teckningstiden, är således att den ska ha löpt ut före . Av punkten 8, som motsvarar artikel 61.5 i AIFM-direktivet, framgår att för en svensk alternativ investeringsfond som inte är specialfond eller en alternativ investeringsfond som inte är reglerad och förvaltas av en svensk AIF-förvaltare får , fram till , tillåta att ett kreditinstitut med säte i ett land inom EES utses som förvaringsinstitut även om den alternativa investeringsfonden är etablerad i ett annat land inom EES än det land där förvaringsinstitutet har sitt säte. Övervägandena finns i avsnitt 18. Den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder medför behov av följdändringar i ett relativt stort antal författningar. punkten är att det inte ska göras några materiella ändringar i dessa författningar i förhållande till det som gäller utan enbart rena I de flesta fall är det fråga om konsekvensändringar med anledning av den nya terminologin som finns i lagen om förvaltare av alternativa I lagen introduceras begreppen alternativ investe- ringsfond och AIF-förvaltare. Förslaget att begreppet värdepappersfond ska kvarstå som samlingsbegreppet investeringsfond utmönstras ur lagstiftningen medför också behov av följdändringar. Exempelvis ändras rubriken till lagen (2004:46) om investeringsfonder till lagen om värdepappersfonder. Dessa okomplicerade ändringar kommenteras inte särskilt. I andra fall finns det emellertid behov av kommentarer, t.ex. avseende Prop. 2012/13:155 förslaget att föra över nuvarande bestämmelser om specialfonder i lagen om investeringsfonder till lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Förslag till följdändringar i skattelagstiftningen behandlas i avsnitt 17. 20.2.2Förslaget till lag om ändring i 13 kap. 5 och 19 §§ samt 14 kap. 5 och 21 §§ I paragraferna har följdändringar gjorts med anledning av att rubriken till lagen (2004:46) om investeringsfonder har ändrats till lagen om värdepappersfonder. Ändringarna har även gjorts med anledning av att begreppet investeringsfonder har utmönstrats ur fondlagstiftningen och att bestämmelserna om specialfonder har överförts från nämnda lag till den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Genom införandet av hänvisningar till 12 kap. 5 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och tilläggen av begreppet specialfonder i 13 kap. 19 § första stycket 4 och 14 kap. 21 § första stycket 4 omfattas såväl värdepappersfonder som specialfonder av de bestämmelserna. Ändringarna innebär inte någon materiell ändring i förhållande till det som gäller beträffande värdepappersfonder och specialfonder. 16 kap. 10 a § Ändringen innebär att även AIF-förvaltare omfattas av skyldigheten att till överförmyndaren lämna de uppgifter som behövs för överförmyndarens tillsynsverksamhet. 20.2.3Förslaget till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Ändringarna i andra stycket är en följd av att uttrycket investeringsfond utmönstras ur fondlagstiftningen och ersätts av uttrycken värdepappersfond och specialfond. Såväl specialfonder som marknadsföring av utländska motsvarigheter till specialfonder regleras i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Rubriken till lagen (2004:46) om investeringsfonder ändras följaktligen till lagen (2004:46) om värdepappersfonder. Av paragrafen framgår att endast svensk värdepappersfond och svensk specialfond avses. Detta innebär inte någon ändring i sak och bestämmelsens tillämpningsområde är således oförändrat. Motsvarande ändringar görs även i mervärdesskattelagen (1994:200), inkomstskattelagen (1999:1229), skatteförfarandelagen (2011:1244) och lagen (2011:1268) om investeringssparkonto. Övervägandena finns i avsnitten 17.2 och 17.4. Ändringarna är en konsekvens av införandet av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och ändringarna i lagen (2004:46) om 2012/13:155 investeringsfonder. Rubriken till den senare lagen ändras till lagen (2004:46) om värdepappersfonder. En ny definition av termen AIF-förvaltare har lagts till i första stycket. En AIF-förvaltare är en juridisk person som avses i 1 kap. 3 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Definitionen omfattar förvaltare som registreras enligt 2 kap. 3 §, svenska AIF-förvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 1 § och utländska AIF-förvaltare som driver verksamhet i enligt bestämmelserna i 5 kap. samma lag. Vad avser den ändrade definitionen av förvaringsinstitut kan även andra företag än banker och andra kreditinstitut vara alternativ investeringsfond enligt 9 kap. 4, 5 eller 7 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Definitionen av utdelningstillfälle har ändrats med anledning av att samlingsuttrycket investeringsfond ersätts med uttrycken värdepappersfond och specialfond. Se även författningskommentaren till 1 §. Andra stycket 5 har ändrats med anledning av att ändringen av rubriken till lagen om investeringsfonder och att regleringen av specialfonder har överförts från den lagen till den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Övervägandena finns i avsnitten 17.2 och 17.4. Som en följd av införandet av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder begränsas innebörden av uttrycket fondföretag i lagen (2004:46) om investeringsfonder till att endast omfatta sådana fonder som uppfyller villkoren i UCITS-direktivet. I nionde stycket har hänvisningen till definitionen av fondföretag ändrats som en konsekvens av ändringarna i lagen om investeringsfonder. Rubriken till den lagen ändras till lagen (2004:46) om värdepappersfonder. För att även utländska fonder som motsvarar svenska specialfonder ska omfattas av förevarande stycke har uttrycket utländska specialfonder lagts till vid sidan av uttrycket fondföretag. Ändringarna syftar inte till någon ändring i sak av undantaget från skattskyldighet. Övervägandena finns i avsnitten 17.2 och 17.4. Beträffande ändringarna i första och andra styckena, se författningskommentaren till 1 §. Av 4 kap. 11 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder framgår att fondbolaget ska föra ett register över samtliga innehavare av andelar i en värdepappersfond. Genom hänvisningen i 12 kap. 5 § i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder följer att en sådan skyldighet alltjämt ska gälla för förvaltare av specialfonder. Med tanke på att definitionen av fondverksamhet i 1 kap. 1 § första stycket 10 lagen om investeringsfonder ändras på så sätt att den inte längre omfattar förvaltning av specialfonder, kommer inte längre fondbolag kunna förvalta sådana fonder. Av övergångsbestämmelserna till ändringarna i den lagen framgår dock att fondbolag får fortsätta att driva verksamhet avseende specialfonder . Därför anges det i övergångsbestämmelserna till förevarande lag att första stycket ska tillämpas även fortsättningsvis av fondbolag under Prop. 2012/13:155 övergångsperioden Tredje stycket upphävs. och värdepappersbolag har inte längre möjlighet att få tillstånd för fondverksamhet som avser specialfonder enligt 1 kap. 5 § lagen om investeringsfonder. Av övergångsbestämmelserna till ändringarna i lagen om investeringsfonder framgår dock att dessa institut och bolag får fortsätta förvalta specialfonder . Därför omfattar övergångsbestämmelserna till förevarande lag även värdepappersbolag och som förvaltar specialfonder . Även fjärde stycket upphävs. Enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder behöver inte ett förvaringsinstitut ansvara för in- och utbetalningar avseende en alternativ investeringsfond. Ett förvaringsinstitut för en alternativ investeringsfond ska dock se till att en fonds penningflöden övervakas och som ett led i detta se till att betalningar till och från investerare hanteras korrekt.