prop · H00396 · 2013-03-26 00:00:00 — ning av konventionen mellan och om renbetning, expropriationslagen (1972:719), lagen (1973:1084) om av- veckling av vissa godmanskap för delägare i skifteslag, (1973:1144), anläggningslagen (1973:1149), lagen (1973:1150) om förvalt- ning av samfälligheter, 2. mål och ärenden vid mark- och miljödomstol enligt 21 kap. 1 § första stycket 2 som är ansökningsmål eller 21 kap. 1 § första stycket 5 som avser ersättning vid ingripande av det allmänna, lagen (1933:269) om ägofred, lagen (1945:119) om stängsel- skyldighet för järnväg m.m., fastighetsbildningslagen (1970:988), rennäringslagen (1971:437), väglagen (1971:948), lagen (1971:1037) om ägande- rättsutredning och legalisering, lagen (1972:114) med anled- ning av konventionen mellan och om renbetning, expropriationslagen (1972:719), lagen (1973:1084) om av- veckling av vissa godmanskap för delägare i skifteslag, (1973:1144), anläggningslagen (1973:1149), lagen (1973:1150) om förvalt- ning av samfälligheter, 1 Senaste lydelse 2012:186. 3.växelmål och checkmål, 4.mål som har tagits upp efter offentlig stämning, och 5.mål vid förvaltningsdomstol eller . Säkerhet behöver inte heller ställas i annat fall om talan väcks genom genstämning. Denna lag träder i kraft . 2.6Förslag till lag om ändring i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1984:983) om ensamrätt till bärg- ning ska ha följande lydelse. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1988:952. 2.7Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1990:746) om betalningsföre- läggande och handräckning ska ha följande lydelse. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2011:788. 2.8Förslag till lag om ändring i begravningslagen (1990:1144) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 37 § begravningslagen (1990:1144) ska ha följande lydelse. Om en gravanordning har till- fallit upplåtaren och den är av kulturhistoriskt värde eller av något annat skäl bör bevaras för framtiden, skall upplåtaren om möjligt lämna kvar den på grav- platsen. Om gravanordningen ändå måste föras bort från gravplatsen, skall den åter ställas upp inom begravningsplatsen eller på någon annan lämplig och därtill avsedd plats. Ytterligare föreskrifter om hän- synen till kulturminnesvårdens intressen finns i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Om en gravanordning har till- fallit upplåtaren och den är av kulturhistoriskt värde eller av något annat skäl bör bevaras för framtiden, ska upplåtaren om möjligt lämna kvar den på grav- platsen. Om gravanordningen ändå måste föras bort från gravplatsen, ska den åter ställas upp inom begravningsplatsen eller på någon annan lämplig och därtill avsedd plats. Ytterligare föreskrifter om hän- synen till kulturmiljöarbetets intressen finns i kulturmiljölagen (1988:950). Denna lag träder i kraft . 2.9Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 7 § och 8 kap. 1 § minerallagen (1991:45) ska ha följande lydelse. Bestämmelser om rätt att förvärva och inneha eller på annat sätt ta befattning med kärnämne eller med halt av sådant ämne finns även i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Bestämmelser om rätt i övrigt att bedriva verksamhet med strålning finns i strålskyddslagen (1988:220). Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §. Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersöknings- tillstånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft tillfälle att yttra sig. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall bergmästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. , samråda med läns- styrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Läns- styrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kultur- minnen m.m. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession ska berg- mästaren, när det gäller tillämp- ningen av 3, 4 och 6 kap. miljö- balken, samråda med i det eller de län där koncessions- området ligger. får i dessa fall besluta om arkeologisk utredning enligt 2 kap. 11 § kulturmiljölagen (1988:950). Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2010:913. 2Senaste lydelse 2005:161. 2.10Förslag till lag om ändring i arkivlagen (1990:782) Härigenom föreskrivs att det i arkivlagen (1990:782) ska införas en ny paragraf, 17 §, samt närmast före 17 § en ny rubrik av följande lydelse. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning beslutade regeringen att ge en särskild utredare i upp- drag att se över lagstiftningen och de nationella målen på kulturmiljö- området (dir. 2011:17). Utredningen antog namnet Kulturmiljöutred- ningen (Ku 2011:02). Utöver det ursprungliga uppdraget fick utred- ningen enligt tilläggsdirektiv (dir. 2011:116) i uppdrag att lämna förslag till förändringar av bestämmelserna om metall- sökare i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. överlämnade sitt slutbetänkande Kulturmiljöarbete i en ny tid (SOU 2012:37). egen sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2012/943/KA). beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att se över vissa frågor på det uppdragsarkeologiska området (dir. 2004:22). Utredningen antog namnet (Ku 2004:03). överlämnade sitt slutbetänkande Uppdragsarkeologi i tiden (SOU 2005:80). 2012/13:96 finns i bilaga 6. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2011/1195/KA). Promemorian Ökad konkurrens på det uppdragsarkeologiska området vissa ändringar i kulturminneslagen (Ds 2011:6, dnr Ku2011/260/KA) har utarbetats och remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2011/260/KA). Promemorian Särskilda arkivuppgifter på det statliga arkivområdet för stadsarkiv, Värmlandsarkiv och stadsarkiv (dnr Ku2012/1097/RFS) med bl.a. förslag till lag om ändring i arkivlagen (1990:782) har utarbetats och remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 8. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2012/1097/RFS). Promemorian Nytt hemvist för den statliga arkeologiska uppdragsverksamheten (dnr Ku2013/106/KA) har utarbetats och remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2013/106/KA). Förslaget om ändring av bestämmelserna om metallsökare i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. har anmälts till kommissionen i enlighet med och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EGT L 204, 21.7.1998, s. 37, Celex 31998L0034), senast ändrat genom och rådets förordning 1025/2012/EU (EUT L 316, 14.11.2012, s. 1233, Celex 32012R1025). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 10. Lagrådets yttrande finns i bilaga 11. Regeringen har följt Lagrådets förslag till utformning av 2 kap. 8 § expropriationslagen (1972:719). Den synpunkten behandlas i författningskommentaren. Lagrådet har ifrågasatt nödvändigheten av den föreslagna 2 kap. 21 b § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Den synpunkten bemöts i avsnitt 7.7. I förhållande till lagrådsremissens lagförslag har dessutom vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. I den kulturpolitiska propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) slås fast att grunden för kulturpolitiken är kulturens egenvärde. De av riks- dagen fastställda kulturpolitiska målen utgör fundamentet för en lång- siktig kulturpolitik som stöder konstnärlig förnyelse och kulturell mång- fald, främjar ett levande kulturarv samt bidrar till allas möjlighet till delaktighet i kulturlivet (bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). Till kulturpolitikens kärnuppgifter hör att främja ett levande kulturarv som är angeläget för medborgarna och som bevaras för kommande generationer. Det gäller det kulturella arv som överlämnats från tidigare generationer och det som formas i dagens samhälle. Kulturarvet präglas av både historien och mångfalden i dagens samhälle och är lika mång- facetterat och mångbottnat som samhället självt. Det bär samhällets minnen och handlar om såväl framsteg och framgångar som miss- lyckanden och lidanden. Synen på och tolkningen av kulturarvet för- ändras ständigt. I ett medborgarperspektiv är det angeläget att det förs ett öppet samtal om hur kulturarvet och historien kan tolkas och vad olika tolkningar representerar. Kulturarvet ger perspektiv på samhället och dess utveckling och berikar människors liv. Det tillhör alla och bör ses som en kraft i samhället som kan bidra till utveckling och förnyelse. En av regeringens kulturpolitiska prioriteringar är kulturarv för framtiden. omvärldsanalys Trender i tiden 20102015 be- skriver ett urval av samhällstrender som bedöms ha stor betydelse för kulturarvsarbetet . De trender som bedöms vara viktigast är bl.a. att kulturen lyfts fram allt mer som betydelsefull för utveckling och tillväxt och att människors syn på landskapet förändras. ser också att fler blir delaktiga i kunskaps- produktionen och att kulturarvet, såväl det materiella som det im- materiella, allt mer präglas av mångfald. Nya samhällsfrågor har etable- rats där kulturarvet behöver beaktas. Informationsteknologins utveckling och dess integrering i vardagslivet förändrar förutsättningarna för kom- munikation och tillgängliggörandet av information och kunskap om kul- turarvet. Ökad samverkan, internationalisering och regionalisering ställer nya krav och förändrar uppdrag, roller och ansvar i kulturarvsarbetet. Regeringen delar syn att förutsättningarna för kulturarvs- och kulturmiljöarbetet delvis har förändrats och att nya ut- maningar och möjligheter har växt fram. Kulturmiljöarbetet handlar om att skapa förutsättningar för att kulturmiljön ska bevaras, användas och utvecklas och syftar till att tillförsäkra nuvarande och kommande generationer tillgång till en mångfald av kulturmiljöer. Grunden för arbetet är kunskap om kulturmiljön och om de processer i samhället som formar denna. Kulturmiljöarbetet behöver därför ta utgångspunkt i olika vetenskapliga perspektiv. För det offentliga kulturmiljöarbetet handlar de framtida utmaningarna om att kulturmiljön är en angelägenhet för alla. Ett sådant synsätt innebär att man behöver arbeta på nya sätt för att bevara en mångfald av kultur- historiska värden och göra dem tillgängliga. Alla människor ska ha möj- lighet att kunna tolka, använda och berikas av kulturmiljön. Kultur- historiskt värde handlar bland annat om möjligheterna att få kunskap om och förståelse för kulturhistoriska företeelser, skeenden och sammanhang och därmed för kvinnors, mäns, flickors och pojkars livsvillkor. Dessa möjligheter ska vara en realitet för alla. Det är därför viktigt att främja ett arbete som stärker möjligheterna till delaktighet och bidrar till att kulturmiljön upplevs som angelägen och tillgänglig oavsett bakgrund och förutsättningar. har också ratificerat den europeiska landskaps- konventionen vars mål är en rikare livsmiljö där det finns utrymme för 2012/13:96 alla att delta i utformningen. Konventionen understryker att landskapet är en gemensam tillgång och ett gemensamt ansvar. Landskapsperspektivet är en viktig utgångspunkt för kulturmiljöarbetet. Det är av grundläggande betydelse för kulturmiljöns mångfald att det finns förutsättningar för att kulturmiljöarbetet kontinuerligt ska förnyas och utvecklas och att de kvalitativa aspekterna i verksamheten står i förgrunden. Det är angeläget att fortsätta arbetet med att hitta nya och effektiva former för samverkan, men också att bedriva ett ut- vecklingsarbete som visar hur kunskapen om kulturmiljön kan utvecklas och användas på nya sätt, både inom kulturmiljöarbetet och inom andra samhällsområden. De ideella krafterna har stor betydelse inom kultur- miljöarbetet, och det är viktigt att det offentliga arbetet skapar goda för- utsättningar för utveckling av det ideella engagemanget, t.ex. genom att skapa sammanhang där professionellt och ideellt verksamma kan mötas för att utbyta erfarenheter och lära av varandra. Arbetet med kulturmiljön är alltid en del av samtidens uttryck. Det finns i det avseendet ingen skillnad mellan den nyskapande kulturen och kulturmiljöarbetet. Båda är delar av dagens samhälle och båda måste få präglas av kreativitet och dynamik. I ett skapande där människor kan växa är kulturmiljön en mångsidig och betydelsefull resurs. När möjligheterna att leva i, bruka och utveckla värdefulla kulturmiljöer ökar skapas bättre förutsättningar för att såväl enskilda som företag och andra organisationer ska kunna använda kulturmiljön och bidra till dess för- valtning. För att kulturmiljön och kulturmiljöarbetet ska kunna fortsätta att utvecklas och fullt ut tas till vara i samhällsutvecklingen krävs det att mål, lagstiftning och andra styrmedel kontinuerligt utvecklas. De före- liggande förslagen är därför av betydelse för den framtida utvecklingen inom området som helhet. Regeringens förslag: De nuvarande övergripande målen för verksamheten inom kulturmiljöområdet ska upphöra att gälla och ersättas av följande nationella mål för kulturmiljöarbetet: Det statliga kulturmiljöarbetet ska främja ett hållbart samhälle med en mångfald av kulturmiljöer som be- varas, används och utvecklas, människors delaktighet i kulturmiljöarbetet och möjlighet att för- stå och ta ansvar för kulturmiljön, ett inkluderande samhälle med kulturmiljön som gemensam källa till kunskap, bildning och upplevelser, och en helhetssyn på förvaltningen av landskapet som innebär att kulturmiljön tas till vara i samhällsutvecklingen. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har föreslagit en delvis annan utformning av målen. bedömning: Berörda statliga myndigheter, främst och länsstyrelserna, bör se till att målen används i kulturmiljöarbetet. Myndigheterna bör stödja en användning av målen även hos andra berörda aktörer i samhället. Det bör ingå i Myn- digheten för kulturanalys uppdrag att på ett övergripande plan följa effekterna av införandet av de nya nationella målen för arbetet med kulturmiljön. Remissinstanserna: Det stora flertalet instanser tillstyrker utred- ningens förslag. Flera förslag till kompletteringar och justeringar finns dock. Till exempel föreslår flera remissinstanser, bl.a. i län och , att andra strecksatsen bör formuleras om med beaktande av medborgarnas aktiva roll i kulturmiljöarbetet. m.fl. föreslår att begreppet bildning ska läggas till i den tredje strecksatsen. Några remissinstanser, t.ex. Myndigheten för kultur- analys och i län, pekar på att målen är formulerade på en övergripande nivå och att de därmed kan vara svåra att utvärdera. Ett antal remissinstanser, t.ex. , i , och Svenska industri- minnesföreningen, saknar en tydlig koppling till det internationella arbetet. Skälen för regeringens förslag gällande särskilda mål för arbetet med kulturmiljön tillkom för mer än sedan (prop. 1998/99:114, bet. 1999/2000:KrU7, rskr. 1999/2000:196). Genom att beslutat om nya kulturpolitiska mål (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145) ges nya förutsättningar för kulturmiljöarbetet som bör tas till vara och återspeglas i de nationella målen för arbetet med kulturmiljön. Syftet med översynen av de nationella målen för arbetet med kulturmiljön är att skapa goda förutsättningar för ett offensivt kulturmiljöarbete som aktivt bidrar till ökad livskvalitet och att humanistiska perspektiv ges utrymme att påverka samhällsutvecklingen. Regeringen bedömer, liksom utredningen, att kulturmiljöarbetet befinner sig i en skärningspunkt mellan olika politikområden som kulturpolitik, miljöpolitik och samhällsplanering. Det finns därför även i fortsättningen ett stort behov av nationella mål som vägleder arbetet. De nationella målen för arbetet med kulturmiljön ska utgöra ett komplement till de nationella kulturpolitiska målen och de preciseringar rörande kulturmiljön som finns i flera av miljökvalitetsmålen samt generationsmålet för miljöarbetet. Målen ska styra de statliga insatserna på kulturmiljöområdet. De ska även kunna inspirera och vägleda politiken i kommuner och landsting. Målen kommer också till uttryck genom förslagen till ändringar av lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., särskilt i förslaget till ny bestämmelse om lagens syfte (se avsnitt 6.2). Ett stort antal myndigheter har delansvar för kulturmiljön och bör vara involverade i och ta ansvar för kulturmiljöns förvaltning och utveckling. och länsstyrelserna har ett särskilt ansvar för målens uppfyllelse. I detta ansvar ingår att överväga hur målen kan brytas ned i uppföljningsbara delar och att använda målen som utgångs- punkt i såväl planering som uppföljning av verksamheten. Myndigheten för kulturanalys har ett generellt uppdrag att, med utgångspunkt i de nationella kulturpolitiska målen, utvärdera, analysera och redovisa effekter av förslag och genomförda åtgärder inom kulturområdet samt att ansvara för officiell statistik, bland annat inom kulturmiljöområdet. Nedan följer en redovisning av regeringens överväganden kring de enskilda förslagen till målformuleringar. Ett hållbart samhälle med en mångfald av kulturmiljöer som bevaras, används och utvecklas Kulturmiljön utgör en i ett hållbart samhällsbygge. Vi är alla beroende av och delaktiga i skapandet av den miljö vi lever i. Mång- falden av kulturmiljöer speglar samhällets och den historiska ut- vecklingens komplexitet. Kulturmiljön kan öka människors livskvalitet och gör det möjligt att förstå sammanhang och relatera den egna existensen till tid och rum. En förutsättning för detta är att kulturmiljön bevaras, används och utvecklas på ett sätt som är långsiktigt hållbart och som svarar mot olika behov. Ett effektivt och framsynt kulturmiljöarbete behöver vara innovativt och bedrivas både förebyggande och kontinuer- ligt. Människors delaktighet i kulturmiljöarbetet och möjlighet att förstå och ta ansvar för kulturmiljön Alla har rätt att inspireras och berikas av kulturmiljön. Det är därför viktigt att det offentliga arbetet stärker kvinnors, mäns, flickors och pojkars möjlighet till delaktighet och bidrar till att kulturmiljön blir till- gänglig och möjlig att tolka oavsett bakgrund och förutsättningar. Kulturmiljöarbetet bör ta avstamp i dagens samhälle och befolknings- struktur. Förutsättningar måste också finnas för att alla ska kunna dela ansvaret för kulturmiljön, t.ex. i egenskap av förvaltare eller genom ett Kulturmiljöns möjligheter tas bäst till vara när en Prop. 2012/13:96 mångfald av aktörer bidrar med sina kunskaper och använder kultur- miljön utifrån olika utgångspunkter. Ett inkluderande samhälle med kulturmiljön som gemensam källa till kunskap, bildning och upplevelser Kulturmiljön är en gemensam angelägenhet. I ett demokratiskt och inkluderande samhälle är det av stor betydelse att det offentliga kultur- miljöarbetet präglas av öppenhet, jämställdhet och av ansvarstagande för att olika perspektiv ska ges utrymme. De internationella och inter- kulturella perspektiven utgör en självklar grund för kultur- miljöarbetet som blir allt viktigare genom globaliseringen och ökad kunskap om historiska samband. Kulturmiljön är en betydelsefull källa till lärande och bildning. Kunskapen om kulturmiljön behöver därför förvaltas och utvecklas samt göras tillgänglig och användbar för såväl allmänhet som professionellt verksamma. I upplevelsen av kulturmiljön kan människor växa och nya insikter formas. En helhetssyn på förvaltningen av landskapet som innebär att kultur- miljön tas till vara i samhällsutvecklingen I arbetet med kulturmiljön och spåren av det förflutna ryms viktiga fram- tidsfrågor. Kulturmiljön är en mångsidig resurs i samhällsutvecklingen som har stor betydelse för t.ex. folkhälsa, friluftsliv och tillväxt i hela landet. Landskapsperspektivet innebär en förståelse för att de olika dimensionerna i landskapet, såväl i städer som på landsbygden, till- sammans bildar en helhet. I ett skapande, kreativt och dynamiskt bör de humanistiska och historiska perspektiven ges goda förutsättningar att påverka samhällsutvecklingen och omställningen till en hållbar användning av landskapet. 6Lagen om kulturminnen m.m. rubrik och inledande bestämmelser Regeringens förslag: Lagens rubrik ändras till kulturmiljölagen. bedömning överensstämmer med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som berör frågan, t.ex. Förvaltningsrätten i , , och länsstyrelserna i , och , anser att namnet på lagen bör ändras till kulturmiljölagen. anser att det är rimligt att namnet på lagen inte ändras mot bakgrund bl.a. av att lagen även fortsättningsvis främst syftar till skydd 2012/13:96 av olika kulturminnen och att en namnändring rimligen borde fordra större ändringar i lagens innehåll. Skälen för regeringens förslag: Genom de ändringar som föreslås i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. ges kulturmiljöbegreppet en betydligt större betydelse i lagen, särskilt vad gäller dess inledande bestämmelser. Kulturmiljö är också en naturlig rubrik för de kapitel i lagen som rör bebyggelse och fornlämningar. Även kulturföremål som finns i en kulturhistorisk miljö och ortnamn kan ses som ingående i ett vidgat kulturmiljöbegrepp. Regeringen anser att det finns starka skäl att understryka kulturmiljö- perspektivet. De objekt som skyddas genom lagen behöver förvaltas utifrån en helhetssyn för att kunna bevaras långsiktigt. Förvaltningen måste utgå från och ta hänsyn till det enskilda objektets kulturhistoriska och landskapsmässiga sammanhang. Benämningen kulturmiljölagen återspeglar således sammantaget bättre författningen och dess innehåll än dess nuvarande rubrik. Regeringen föreslår därför att lagens rubrik ska ändras till kulturmiljölagen. Förslaget innebär följdändringar i annan lagstiftning där det förekommer hänvisningar till lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Regeringens förslag: Det ska framgå av den inledande bestämmelsen i lagen om kulturminnen m.m. att det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda kulturmiljön och att ansvaret för kulturmiljön delas av alla. Den inledande bestämmelsen ska även tydliggöra att lagens syfte är att tillförsäkra nuvarande och kommande generationer tillgång till en mångfald av kulturmiljöer. Termen kulturminnesvård ersätts av termen kulturmiljöarbete i bestämmelsen om respektive uppgifter. uppgifter på kulturmiljöområdet tydliggörs i samma bestämmelse genom förtydligandet att har ansvar för det statliga kulturmiljöarbetet i länet. En upplysningsbestämmelse införs med en påminnelse om att lagen ingår i ett system av lagar, med bl.a. , och skogsvårdslagen, som syftar till att ta till vara kulturmiljöns värden. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har föreslagit en delvis annan utformning av bestämmelserna. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna stöder huvuddragen i utredningens förslag. Många remissinstanser, t.ex. och länsstyrelserna i , och län, anser dock att det är olyckligt att omformulera portalparagrafen enligt utredningens förslag, eftersom den nationella dimensionen avseende kulturmiljön därmed utgår. Många remissinstanser, t.ex. Riksantikvarie- ämbetet och ett flertal länsstyrelser, framhåller också att det bör förtydli- gas vad utpekade roll inom kulturmiljöarbetet innebär. flertal remissinstanser lämnar synpunkter och alternativa förslag till Prop. 2012/13:96 formuleringar avseende lagens inledande bestämmelser.