prop · H003117 · 2013-03-25 00:00:00 — Även rörligheten mellan länderna har ökat. För svenska företag är en allt viktigare marknad. Handeln mellan och ökar. Antalet svenska företag som är etablerade i stiger . Statistik över personer som får arbetstillstånd i i enlighet med reglerna om arbetskraftsinvandring visar att en betydande del av personerna kommer från . Att och har undertecknat flera samarbetsavtal inom områden som hälsa, försvar, miljö samt tekniskt och vetenskapligt samarbete är ännu ett tecken på de stärkta relationerna mellan länderna. Vidare undertecknades ett medföljaravtal mellan länderna. Mot denna bakgrund gör den bedömningen att en konvention om social trygghet underlättar rörligheten mellan och . Den indiska socialförsäkringen innehåller förmåner vid sjukdom, moder- skap, arbetsskada, invaliditet, ålderdom och dödsfall. Socialförsäkringen omfattar anställda i företag med fler än tjugo anställda. Egenföretagare omfattas inte av försäkringen men kan ansluta sig frivilligt. Statligt anställda omfattas av särskilda program. Någon arbetslöshetsförsäkring finns inte. Utöver socialförsäkringen finns olika pensionssystem (gratuity scheme) för industriarbetare, butiksanställda m.fl. Dessutom finns olika behovsprövade bidragssystem. Den indiska socialförsäkringen innehåller inga krav på indiskt medborgarskap för att omfattas. Det finns ingen sammanhållande lagstiftning om socialförsäkringen, utan den regleras i olika lagar. Pensionssystemet omfattar ålders-, invaliditets- och efterlevande- pension. Systemet administreras både på statlig och privat basis. Utländska arbetstagare i som omfattas av socialförsäkringssyste- met i sitt hemland ansluts obligatoriskt till den indiska socialförsäkringen om de inte har blivit utsända i enlighet med ett socialförsäkringsavtal mellan och landet i fråga. I och med att personen ansluts till den indiska socialförsäkringen uppkommer skyldigheten att betala social- avgifter. Dessa betalas dock tillbaka när personen lämnar om personen i fråga inte har rätt till indisk ålderspension, det vill säga har betalat in socialavgifter under . Det finns tre olika system för socialförsäkringen: Arbetstagarnas pensionsfond (, EPFO), Själv- ständiga fonderna (Exempted funds) och Privata förvaltningsfonderna (Privat trust funds). Arbetstagarnas pensionsfond (EPFO) Arbetstagarnas pensionsfond, EPFO, är ett fonderat system. Anställda vid företag med fler än tjugo anställda måste omfattas av systemet. Anställda i mindre företag kan ansluta sig frivilligt. Familjemedlemmar omfattas av arbetstagarens försäkring. Systemet regleras i lagen om arbetstagarnas pensionsfond (Employees provident fund and miscellaneous provisions act) . Varje med- lem gör inbetalningar till fonden vilket skapar rättigheter. Det finns tre delar i fonden, alla obligatoriska. Den första delen är ålders-, efter- levande- och invaliditetspensionsförmåner. Förmånerna är förmåns- bestämda och betalas ut . Den andra delen är invaliditetsersättningsfonden (Provident fund) som ger rätt till engångsersättningar vid invaliditet. Den tredje delen är hälso- och sjukvårdsförsäkringen som infördes . Ålderspension betalas ut från . Det krävs inbetalda avgifter under för rätt till ålderspension, annars återbetalas avgifterna till den försäkrade. Förmånerna betalas ut (exporteras) även vid bosättning utanför . Pensionen beräknas enligt följande. Antalet pensions- grundande år (pension service) multipliceras med genomsnittlig årlig lön (pensionable salary). Summan divideras sedan med 70. 2012/13:117 För att ha rätt till invaliditetspension krävs att den försäkrades arbets- förmåga är permanent och helt nedsatt. En försäkrads barn som föds med funktionshinder har under hela livet rätt till invaliditetspension. Efterlevandepension finns både som engångsbelopp och som månads- belopp (av den försäkrades intjänande pension). Barnpension betalas till ett eller två barn och motsvarar i normala fall av den försäkrades intjänade pension. Saknas efterlevande make eller barn kan efterlevandepension betalas ut till förälder som var ekonomiskt beroende av den försäkrade. Den anställde betalar av sin lön i socialavgifter. Arbetsgiva- ren betalar av lönen i socialavgifter, varav går till pensionsfonden, till invaliditetsersättningsfonden (Provident fund) och till hälso- och sjukvårdsförsäkringen. Allmänna medel skjuts till pensionssystemet motsvarande av lönen upp till en viss nivå. För indiska arbetstagare som arbetar i finns ett tak för avgifterna (f.n. , ca ). Något avgiftstak finns däremot inte för s.k. internationella arbetstagare. I detta begrepp ingår personer som är indiska arbetstagare och som påbörjar arbete utomlands utan att vara utsända från . Dessutom ingår även personer från andra länder än som kommer till för att arbeta utan att vara utsända. En person som klassas som inter- nationell arbetstagare betalar alltså avgifter på hela lönen, oavsett storlek. Det är arbetsgivarens ansvar att social- avgifterna betalas. De betalas in till . Arbetsgivaren riskerar vite om avgifter inte betalas. De flesta internationella företagen har valt att ansluta sig till EPFO även om vissa har valt de självständiga fonderna (Exempted funds). Självständiga fonderna (Exempted funds) Fonderna inom de självständiga fonderna måste erbjuda förmåner likvär- diga eller på bättre nivå än EPFO. De administreras självständigt av olika företag och organisationer, varav många är utländska. I fonderna finns större frihet än i EPFO att välja hur medlen ska förvaltas. EPFO utövar dock tillsyn över de självständiga fonderna. Privata förvaltningsfonderna (Privat trust funds) Dessa fonder administreras av privata företag och används främst inom it-företag och banker. Fonderna ska vara registrerade hos EPFO som dock inte utövar någon tillsyn. Inbetalningar till systemet ger rätt till skattelättnader. Konventioner om social trygghet har undertecknat konventioner om social trygghet med ett tiotal länder, t.ex. , , , och . De rör främst samordningen av ländernas pensionssystem. Konventionen är indelad i fem avdelningar och följer i stort den struktur som de flesta av konventioner om social trygghet har. De olika avdelningarna innehåller allmänna bestämmelser, bestämmelser om tillämplig lagstiftning, bestämmelser om indiska och svenska förmåner, övriga bestämmelser samt övergångs- och slutbestämmelser. Avdelning I Allmänna bestämmelser I den första avdelningen i konventionen fastslås de definitioner som behövs för att klargöra olika begrepp i konventionen. Vidare fastställs på vilken lagstiftning som konventionen ska vara tillämplig. För svenskt vidkommande handlar det om lagstiftningen om sjukersättning och akti- vitetsersättning, inkomstgrundade ålders- och efterlevandepensioner, garantipensioner samt efterlevandestöd. Sjuk- och aktivitetsersättning är att anse som en pension i konventionens mening. Med förmåner följer givetvis skyldigheten att betala avgifter. För indisk del handlar det om lagstiftningen om ålderspension och efterlevandepension för arbetstagare samt lagstiftningen om förtidspension för arbetstagare. Konventionen omfattar alla personer som omfattas eller har omfattats av indisk eller svensk lagstiftning. Även personer som härleder sina rättigheter från dessa personer omfattas av konventionen. Det handlar t.ex. om efter- levande familjemedlemmar till den försäkrade. Personer som omfattas av konventionen ska vid tillämpningen av en avtalsslutande stats lagstift- ning likabehandlas med statens egna medborgare. I den indiska lagstift- ningen på vilken konventionen tillämpas, finns inga krav på indiskt med- borgarskap. Förmåner som omfattas av konventionen ska, om inget annat anges i konventionen, betalas ut exporteras även vid bosättning och vistelse i den andra avtalsslutande staten eller i ett annat land. Avdelning II Bestämmelser om tillämplig lagstiftning 2012/13:117 kan de behöriga institutionerna i och gemensamt komma överens om att utsändningen ska kunna fortsätta . Statligt anställda som sänds ut av sin arbetsgivare för att arbeta i den andra avtalsslutande staten omfattas dock av lagstiftningen i landet där arbetsgivaren finns. För del gäller denna bestämmelse för offent- ligt anställda. I konventionen tydliggörs att Wienkonventionerna om diplomatiska förbindelser respektive om konsulära förbindelser ska vara fortsatt tillämpliga på t.ex. diplomatiska företrädare och administrativ personal vid beskickningar och konsulat. I konventionen finns även bestämmelser för resande personal. Arbets- tagare med anställning på flygplan i internationell trafik, och som annars skulle omfattas av både indisk och svensk lagstiftning, ska omfattas av lagstiftningen i den avtalsslutande stat där arbetsgivaren har sitt säte. Arbetstagare med anställning på fartyg ska omfattas av lagstiftningen i den avtalsslutande stat vars flagg fartyget för. De behöriga myndigheterna eller de behöriga institutionerna i de avtalsslutande staterna kan komma överens om att göra undantag från lagvalsbestämmelser för vissa personer eller persongrupper. En utsänd persons medföljande make och barn omfattas enligt konventionen av samma lands lagstiftning som den utsände. Detta gäller emellertid endast om de medföljande familjemedlemmarna inte förvärvsarbetar i landet till vilket utsändningen sker. Familjemedlemmar till en person som sänds ut från för att arbeta i , ska därför fortsätta att omfattas av svensk och inte indisk lagstiftning (sjuk- ersättning, aktivitetsersättning, garantipensioner och efterlevandestöd) för den utsändes vistelse i , förutsatt att de inte börjar förvärvsarbeta där. Det gör att dessa familjemedlemmar under vistelsen i kan tjäna in rätt till svensk garantipension samt sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning. I det motsatta fallet gäller att familjemedlemmar som följer med en utsänd person från till fortsätter att omfattas av indisk lagstiftning under hela utsänd- ningstiden. Avdelning III Bestämmelser om förmåner Konventionens tredje del innehåller ytterligare bestämmelser om så kallad sammanläggning av försäkringsperioder och beräkning av indiska och svenska förmåner. I enlighet med internationell praxis finns i konventionen en regel om sammanläggning av försäkringsperioder. Den innebär att försäkrings- perioder som har tjänats in i och kan läggas samman. Reglerna om sammanläggning behövs för att göra det möjligt för perso- ner som har arbetat i två länder att uppfylla eventuella minimikrav enligt ett av ländernas lagstiftning genom att lägga till försäkringsperioder som tjänats in enligt det andra landets lagstiftning. En person som inte har tillgodoräknats tillräckligt antal försäkringsperioder enligt lagstiftningen i ett land, kan därmed tillgodogöra sig perioder i båda länderna för att öppna rätten till en förmån. Om dessa sammanlagda perioder ändå inte ger rätt till en förmån kan försäkringsperioder som har tillgodoräknats i ett tredje land läggas till de indiska och svenska försäkringsperioderna. En sådan sammanläggning förutsätter dock att både och har gällande konventioner om social trygghet med motsvarande bestäm- melser om sammanläggning med landet i fråga. Med gällande kon- vention avses inte enbart bilaterala socialförsäkringsavtal utan även multilaterala avtal med en flera stater. Även om social trygghet torde omfattas. För svensk del är bestämmelsen om sammanläggning tillämplig på inkomstgrundad ålderspension i form av tilläggspension. Exempel: med pensionspoäng i och försäkring i räcker då för att uppfylla kravet med pensionspoäng för rätt till tilläggs- pension. Vid beräkning av tilläggspensionens storlek ska dock hänsyn endast tas till försäkringsperioder fullgjorda enligt svensk lagstiftning. När det gäller indiska förhållanden så blir bestämmelserna om samman- läggning till exempel tillämpliga på den indiska lagstiftningen om ålders- pension för arbetstagare enligt vilken det krävs med indiska försäk- ringsperioder för att ha rätt till en indisk ålderspension. Beräkningen av pensionens storlek påverkas dock inte av försäkringsperioder som har tjänats in i . För samtliga svenska garantiförmåner (garantipension, sjukersättning i form av garantiersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersätt- ning) krävs enligt den svenska lagstiftningen en bosättningstid i (försäkringstid) om . För svenskt vidkommande har denna regel undantagits från sammanläggning. Det innebär exempelvis att en person som har varit bosatt i , och har indisk för- säkringsperiod inte har rätt till svensk garantipension vid bosättning i eftersom personen inte har bott i . Sammanlägg- ningsreglerna i konventionen innebär inte heller att försäkringstid i påverkar storleken av en garantiförmån i . En person som t.ex. har varit bosatt i och som sedan har varit försäkrad i , kan vid bosättning i inte få mer än 10/40 av garantiförmånen, eftersom pensionen är 40-delsberäknad. Vid fastställande av rätt till sjuk- eller aktivitetsersättning ska personer som är försäkrade enligt den indiska lagstiftningen anses som försäkrade enligt den svenska lagstiftningen. Härigenom kan personer som är för- säkrade i för försäkringsfallet i vissa fall, om de uppfyller de medicinska kraven, få svensk inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning. Den inkomstrelaterade ersättningen beräknas utifrån en antagandeinkomst. Denna grundas på genomsnittet av de tre högsta bruttoårsinkomsterna som intjänats (beroende på den försäkrades ålder) före det år som närmast föregått det år då försäkringsfallet inträffat, s.k. ramtid. För beräkning av inkomst- relaterad aktivitetsersättning kan en ramtid tillämpas om det är mer fördelaktigt för den försäkrade. För rätt till ersättning fordras med inkomst i . Kan endast en eller två bruttoårsinkomster beräknas ska två bruttoårsinkomster respektive en bruttoårsinkomst upptas till noll kronor. Vid beräkning av inkomstrelaterad sjukersättning eller inkomstrelaterad aktivitetsersättning beaktas, enligt konventionens bestämmelser, endast inkomster som tjä- nats in under tid som svensk lagstiftning var tillämplig. 2012/13:117 har tjänats in under tid då indisk lagstiftning var tillämplig ska alltså inte ingå i antagandeinkomsten. Exempel: En person är berättigad till sjuk- ersättning och ramtiden för personen är . Personen har varit försäkrad i . hade perso- nen inkomst i . Sjukersättningen beräknas utifrån de tre åren med högst bruttoårsinkomst. Det betyder att antagandeinkomsten fastställs till en tredjedel av summan av den svenska inkomsten och med noll kronor. Om all inkomst intjänad i skulle hänföra sig som ligger före ramtiden är antagandeinkomsten noll kronor och någon inkomstrelaterad sjukersättning utbetalas då inte. För indiskt vidkommande finns bestämmelser om bl.a. försäkrings- perioder fullgjorda inom viss verksamhet. Dessa har betydelse vid beräkningen av de indiska förmånerna. Konventionen gör det möjligt att exportera förmåner vid bosättning i det andra landet. Svensk inkomstgrundad pension liksom inkomstrelate- rad sjukersättning eller inkomstrelaterad aktivitetsersättning är fullt exportabel till hela världen redan enligt nationell lagstiftning. Svenska garantipensioner, sjukersättning i form av garantiersättning, aktivitets- ersättning i form av garantiersättning samt efterlevandestöd kan inte exporteras vare sig med stöd av svensk lagstiftning eller med stöd av konventionens bestämmelser. Det framgår av konventionens artikel 14 punkt 5. Bakgrunden är främst att någon motsvarande förmån inte finns i den indiska lagstiftningen och att de svenska garantiförmånerna inte är avgifts- utan skattefinansierade. Avdelning IV Övriga bestämmelser I den fjärde avdelningen beskrivs närmare de administrativa bestämmel- serna för konventionens tillämpning. En tillämpningsöverenskommelse ska ingås, i vilken åtgärder för att genomföra konventionen fastställs. En sådan överenskommelse undertecknades i . I denna fastställs bl.a. vilka indiska och svenska myndigheter som är behöriga att tillämpa konventionen. En grundläggande idé i konventionen är att de behöriga myndigheterna och institutionerna i och ska bistå varandra i fråga om tillämpningen av konventionen. Detta bistånd ska vara fritt från kostna- der. Behöriga institutioner ska utbyta statistik om tillämpningen av konventionen. Avdelning V Övergångs- och slutbestämmelser I den femte avdelningen finns konventionens övergångs- och slut- bestämmelser. Dessa överensstämmer med internationell praxis på områ- det. De avtalsslutande staterna kan begära att konventionen ska ändras. Konventionen träder i kraft i efter det att de avtalsslutande staterna har informerat varandra om att alla villkor för konventionens ikraftträdande har fullgjorts. Konventionen mellan och innebär i princip inga nya åtaganden för svenskt vidkommande. Svenska garantipensioner, sjuk- ersättning i form av garantiersättning, aktivitetsersättning i form av garantiersättning samt efterlevandestöd kan enligt svensk lagstiftning inte betalas ut vid bosättning i . Konventionen innebär inga avsteg från dessa bestämmelser. För att fastställa rätten till inkomstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning anses försäkring enligt den indiska lagstiftningen som försäkring enligt svensk lagstiftning. Detta bedöms dock inte inne- bära några ökade kostnader i förhållande till dagens situation. Kon- ventionen medför att fler indiska efterlevande-, invaliditets- och ålders- pensioner kommer att kunna betalas ut vid bosättning i än vad som är fallet. 6 tillträde till konventionen Regeringens förslag: ska godkänna konventionen om social trygghet mellan och Republiken av . Konventionen ska införlivas i svensk rätt genom en särskild lag. För att kunna fastställa avgiften för sjukersättning och aktivitets- ersättning vid tillämpningen av konventionen ska en procentsats av sjukförsäkringsavgiften enligt socialavgiftslagen (2000:980) bestäm- mas. Denna avgift ska motsvara den beräknade kostnaden för dessa kostnadsslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt 10 kap. 3 § regeringsformen krävs godkännande innan regeringen ingår en internationell överenskommelse bl.a. i det fall det krävs att ny lag stiftas. I föreliggande fall krävs ny lagstiftning för att konventionens bestämmelser ska kunna tillämpas i . Regeringen föreslår därför att konventionen ska god- kännas och att konventionen ska införlivas i svensk rätt genom en sär- skild lag. Konventionen omfattar bl.a. sjukersättning och aktivitetsersättning som finansieras av en särskild sjukförsäkringsavgift som fastställs i social- avgiftslagen (2000:980). Eftersom sjukförsäkringsavgiften även omfattar finansieringen för sjukpenningförsäkringen måste man särskilt skilja ut kostnaderna för sjukersättningen och aktivitetsersättningen. Då andelen av sjukförsäkringsavgiften kan komma att variera över tiden bör någon fast procentsats inte anges i lagen utan endast de kriterier som ska gälla för att beräkna en sådan andel. Lagen bör träda i kraft den dag regeringen bestämmer för att ikraft- trädandet ska kunna sammanfalla med den tidpunkt då konventionen träder i kraft enligt artikel 23. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , Hatt, Ek, , , Regeringen beslutar proposition Konvention om social trygghet mellan och