prop · H00373 · 2013-02-27 00:00:00 — Detsamma gäller om det är nödvändigt för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för andra väsentliga intressen för eller annan medlemsstat i Europeiska unionen. Paragrafen, som genomför artikel 13.13, anger vilka särskilda regler som måste iakttas om uppgifter som omfattas av lagen ska överföras till tredjeland eller ett internationellt organ. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.12. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Av första stycket framgår att uppgifter som omfattas av lagen får över- föras till eller göras tillgängliga för, förutom dem som anges i 2 § första stycket 14, tredjeland och internationella organ. land eller internationella organ får dock endast ske om de i punkterna 14 i denna paragraf angivna förutsättningarna är uppfyllda. En grundläggande förutsättning, som anges i den första punkten, är att den som från början överförde eller gjorde uppgifterna tillgängliga med- ger att överföring sker. Kravet i andra punkten innebär en generell be- gränsning av de ändamål för vilka personuppgifter som omfattas av lagen får skickas vidare till tredjeland och internationella organ. av uppgifterna måste vara nödvändig för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller för att utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Den tredje punkten innebär en begränsning av vilka utländska motta- gare som kan få del av personuppgifter som omfattas av lagen. garen behöver inte ha samma uppgifter som den svenska myndighet som överför uppgifterna eller gör dem tillgängliga. Det finns således inget som hindrar att exempelvis en svensk åklagare lämnar uppgifter till en utländsk polismyndighet eller en utländsk domstol. När det gäller inter- nationella organ är det framför allt som är av intresse. vissa utredningsorgan under FN torde kunna ha sådana uppgifter som anges i punkt 2 och därmed omfattas av förevarande punkt. Enligt fjärde punkten krävs slutligen att den stat där den myndighet eller det internationella organ finns som ska ta emot personuppgifterna har en adekvat skyddsnivå för den avsedda personuppgiftsbehandlingen. Bedömningen av om mottagaren har en adekvat skyddsnivå får avgöras med hänsyn till samtliga omständigheter. Särskild hänsyn bör tas till uppgifternas art, den avsedda behandlingen och dess ändamål och varak- tighet, vem mottagaren är och vilken lagstiftning som gäller för motta- Hänsyn kan även tas till de säkerhetsbestämmelser som finns och eventuella etiska regler för behandlingen. Generellt sett torde bl.a. Inter- pol och utredningsorgan under FN uppfylla kraven. viss motsvarighet i 35 § personuppgiftslagen (1998:204). I andra stycket finns en ventil som ger möjlighet att göra undantag från kravet på adekvat skyddsnivå. Enligt detta stycke får i ett enskilt fall per- sonuppgifter överföras trots att en adekvat skyddsnivå inte kunnat fast- ställas, om ett berättigat intresse hos den som uppgifterna avser eller ett viktigt allmänt intresse föranleder det, eller om mottagaren i det tredje- landet eller det internationella organet i det enskilda fallet garanterar tillräckliga skyddsåtgärder för personuppgifterna. gärder är bl.a. åtagande att inte sprida uppgifterna vidare eller att gallra Om det på grund av tidsbrist inte är möjligt i förväg inhämta medgi- vande från den som överfört uppgifterna till finns det enligt tredje stycket möjlighet att överföra personuppgifter utan medgivande. För att detta ska vara tillåtet krävs dock att åtgärden är nödvändig för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet i eller utomlands eller för att tillgodose andra väsentliga intressen för eller en annan medlemsstat i EU. Möjligheten att överföra upp- gifter utan medgivande i förväg ska betraktas som en nödlösning. konkret och akut risk för terrorattentat eller flygplanskapning kan vara exempel på situationer där det kan vara nödvändigt att utnyttja denna Ett annat exempel kan vara en plötslig omdestinering av ett större parti narkotika. Villkor som ställs upp av andra stater eller EU-organ 8 § Om en svensk myndighet har erhållit uppgifter enligt 2 § första stycket och det finns villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna, ska svenska myndigheter följa villkoren oavsett vad som är föreskrivet i lag eller annan för- fattning. Det som sägs i första stycket hindrar inte att uppgifter behandlas efter ut- gången av en sådan tidsfrist för gallring som angetts som villkor vid överfö- ringen, om behandlingen behövs för en pågående utredning, beivrande av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder. Uppgifterna ska då gallras när de inte längre behövs för ett sådant ändamål. I första stycket, som tillsammans med 9 § genomför artikel 12 i rambe- slutet, anges vad som gäller om en svensk myndighet erhållit uppgifter som omfattas av lagen och överföringen eller tillgängliggörandet förenats med villkor för användningen av uppgifterna. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.1. Om den som överfört eller gjort uppgifter tillgängliga har ställt upp särskilda villkor för hur en viss uppgift får behandlas, t.ex. för vilka ändamål detta får ske, när uppgiften tidigast får användas eller hur länge uppgiften får bevaras, ska enligt paragrafen villkoren följas av svenska Detta gäller oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller Förundersökningsplikten och åtalsplikten kan alltså få vika för ett villkor om användningsbegränsning. avses med svenska myndigheter också domstolar. villkor följer med uppgiften om den lämnas vidare till en annan myndig- het (se prop. 1990/91:131 s. 15 f. och JO 2007/08 s. 57 f.). om användningsbegränsningar med likartad innebörd finns bl.a. i 3 § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och 5 kap. 1 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Enligt andra stycket får under vissa förutsättningar uppgifterna använ- das, trots att de skulle ha gallrats enligt meddelade villkor om gallrings- Undantaget omfattar bara uppgifter som behövs för en redan på- börjad utredning eller för pågående beivrande av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder. Uppgifterna ska då gallras när de inte längre behövs för ett sådant ändamål. Villkor när svenska myndigheter överför uppgifter eller gör uppgif- 9 § Om en svensk myndighet överför personuppgifter till eller gör personuppgif- ter tillgängliga för någon av dem som anges i 2 § första stycket 14, ska myndig- heten underrätta mottagaren om de särskilda villkor som gäller för använd- ningen av uppgifterna. Villkoren får inte innebära andra begränsningar än sådana som gäller vid överföring inom och får inte heller strida mot en internationell överenskommelse som är bindande för . Paragrafen genomför tillsammans med 8 § artikel 12 i rambeslutet. grafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Enligt paragrafen åligger det den svenska myndighet som överför per- sonuppgifter till någon av dem som anges i 2 § första stycket 14 att underrätta mottagaren om de särskilda villkor som gäller för användning- 2012/13:73 en av uppgifterna. Sådana villkor får inte innebära andra begränsningar än de som gäller för överföring inom . Andra villkor än sådana som hade kunnat ställas upp gentemot en svensk mottagare, t.ex. med hänsyn till sekretess, får alltså inte ställas upp gentemot den utländska mottagaren. Ett villkor får inte heller innebära strängare krav på gallring än vad som kunnat ställas gentemot en svensk mottagare. Som exempel på när det kan vara aktuellt att ange villkor kan nämnas att användningen av uppgifterna kan påverka en pågående svensk förun- dersökning som är i ett känsligt utredningsskede. Då kan det finnas skäl att ange villkor om hur och när uppgifterna får användas för att skydda den svenska brottsutredningen; jfr 18 kap. 1 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). Ett annat exempel är att det är fråga om uppgifter för vilka det gäller sekretess enligt svensk rätt och vilkas röjande skulle kunna innebära skada för enskild. I sådana fall kan villkor ställas upp för att skydda den till vars förmån sekretessen gäller. Ytterligare ett exempel är att uppgifterna har inhämtats genom hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning. Om sådana uppgifter överlämnas finns det skäl att ställa villkor om att materialet ska förstöras när det rättsliga förfarandet är avslutat i den andra staten, eftersom sådant material enligt svenska regler ska förstöras när domen vunnit laga kraft. Även sådana särskilda begränsningar som föranleds av en internatio- nell överenskommelse som är bindande för kan aktualisera vill- kor. Som exempel kan nämnas att det är fråga om uppgifter som en svensk myndighet har fått från en annan stat med villkor om begräns- ningar för användningen. Om den svenska myndigheten med ursprungs- statens medgivande sänder uppgifterna vidare till tredjeland framstår det som självklart att den svenska myndigheten måste ange motsvarande villkor för den nya mottagarens användning. Bestämmelser av likartat slag finns bl.a. i 3 a § lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och 5 kap. 2 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Rubriken har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 10 § Bestämmelsen om jämkning av skadestånd i 48 § andra stycket personupp- giftslagen (1998:204) gäller inte vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. Paragrafen, som genomför artikel 19.2 i rambeslutet, behandlas i avsnitt 6.10.1. I paragrafen föreskrivs att bestämmelsen om jämkning i 48 § andra stycket personuppgiftslagen (1998:204) inte gäller för uppgifter som överförts till eller gjorts tillgängliga för svenska myndigheter med stöd av förevarande lag. I fråga om uppgifter som behandlas av svenska myndigheter och som därefter överförs till t.ex. en annan medlemsstat och som således var- ken har erhållits från ett EU-organ, en annan medlemsstat eller någon annan med tillämpning av rambeslutet gäller dock personuppgiftsla- gens jämkningsregel som vid annan nationell behandling (se 2 § andra Prop. 2012/13:73 stycket). 11 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om skyddet av personuppgifter enligt denna lag. Paragrafen upplyser om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om skyddet av personuppgifter som omfattas av lagen. Sådana föreskrifter kan avse exempelvis gall- ringsbestämmelser (jfr avsnitt 6.7.2). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 10.2Förslaget till lag om tystnadsplikt för anställda vid 1 § Den som är eller har varit verksam vid (Europol) i egenskap av ledamot i styrelsen eller anställd, eller har ålagts tystnadsplikt med stöd av artikel 41.2 i rådets beslut /371/RIF av om inrät- tande av Europeiska polisbyrån (Europol), får inte obehörigen röja uppgifter som han eller hon fått kännedom om på grund av verksamheten vid Europol. I fråga om den som fått del av uppgifter som avses i första stycket inom ramen för anställning eller uppdrag hos en svensk myndighet ska i stället offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) tillämpas. Lagen är ny. Den behandlas i avsnitt 7.5. Lagens tillämpningsområde, som anges i paragrafens första stycke, omfattar vissa personer verksamma vid Europol. Lagen gäller både för personer som fortfarande tjänstgör vid Europol och personer vilkas tjänstgöring har upphört. En förutsättning för att lagen ska vara tillämplig är att personen i fråga har ålagts tystnadsplikt enligt artikel 41.2 i rådets beslut av om inrättande av Europeiska polisbyrån (Europol), det s.k. Europolrådsbeslutet. Tystnadsplikt kan åläggas de som är anställda vid . Det kan vara fråga bl.a. om direktören och de biträdande direktörerna och andra anställda i Europol. Tystnadsplikt kan också åläggas ledamöter i styrelsen för Europol. Även andra perso- ner kan åläggas tystnadsplikt enligt nämnda artikel. Externa konsulter är exempel på sådana andra personer. Rådsbeslutet förutsätter att den som åläggs tystnadsplikt skriftligen informeras om detta. Lagen förbjuder bara sådant uppgiftslämnande som sker obehörigen. Uppgiftslämnande som utgör ett led i arbetet vid Europol omfattas såle- des inte av förbudet. Som obehörigt röjande anses inte heller att någon fullgör sådan uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Om utlämnandet av en motsvarande uppgift skulle stå i överensstämmelse med regleringen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), om upp- giften lämnades av en offentliganställd, får uppgiftslämnandet anses vara behörigt vid tillämpningen av denna lag. Rådsbeslutet undantar även sakförhållanden eller upplysning som är för obetydlig för att omfattas av sekretesskrav. Detta kan närmast jämföras med uppgifter som an- tingen är allmänt kända eller vilkas röjande inte skulle anses innebära 2012/13:73 något men i offentlighets- och sekretesslagens mening. Det kan således inte anses vara obehörigt att röja sådana uppgifter. Röjande av uppgifter i strid med tystnadsplikten enligt denna lag be- straffas som brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . Reg- lerna om jurisdiktion i 2 kap. avgör möjligheterna att vid svensk domstol lagföra en person som begått brott mot förevarande lag. En person som är verksam vid som sambandsman utsänd av en svensk myndighet har också tystnadsplikt enligt nämnda artikel i . Eftersom sådana sambandsmän är offentligt an- ställda i regleras deras tystnadsplikt inte i den nu aktuella lagen utan i offentlighets- och sekretesslagen vilket framgår av andra stycket, som har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Andra stycket upplyser vidare om att offentlighets- och sekretesslagen också gäller i fråga om den som inom ramen för ett uppdrag för en svensk myndighet har fått del av uppgifter som anges i första stycket. 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister Förhållandet till andra bestämmelser om personuppgiftsbehandling 1 a § Denna lag gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204). Paragrafen, som behandlar förhållandet till personuppgiftslagen, är ny. Den behandlas i avsnitt 6.16. I paragrafen tydliggörs att lagen gäller ut- över personuppgiftslagen (1998:204). 1 b § I lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, och i föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen, finns det särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete har överförts från eller gjorts till- gängliga av 1.en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), 2.Island, , eller , 3.ett EU-organ, eller Om det i de författningar som anges i första stycket finns avvikande bestäm- melser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag och personupp- giftslagen (1998:204). Detta gäller dock inte vid behandling av uppgifter som utbyts eller har utbytts enligt rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av personuppgifter ur kri- minalregistret och uppgifternas innehåll. Bestämmelsen i 10 § lagen med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen ska dock tillämpas även vid sådan behand- ling. Paragrafen är ny. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.16. Det första stycket innehåller en hänvisning till att det i den nya lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen Prop. 2012/13:73 finns särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter. I det andra stycket klargörs att om det i den nya lagen eller i anslutande föreskrifter från regeringen finns bestämmelser om behandling av per- sonuppgifter som avviker från bestämmelserna i förevarande lag eller i personuppgiftslagen (1998:204) ska bestämmelserna i den nya lagen tillämpas. Att även personuppgiftslagen omnämns beror på att föreva- rande lag gäller utöver personuppgiftslagen. Ett generellt undantag görs dock för behandling av personuppgifter som härrör från uppgiftsutbyte med stöd av rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalre- gistret och uppgifternas innehåll. Regleringen i 10 § lagen med vissa be- stämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, som undantar möjlig- heten att jämka skadeståndsersättning, ska dock tillämpas även på sådan behandling. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister Förhållandet till andra bestämmelser om personuppgiftsbehandling 1 a § Denna lag gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204). Paragrafen, som behandlar förhållandet till personuppgiftslagen, är ny. Den behandlas i avsnitt 6.16. I paragrafen tydliggörs att lagen gäller ut- över personuppgiftslagen (1998:204). 1 b § I lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, och i föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen, finns det särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete har överförts från eller gjorts till- gängliga av 1.en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), 2.Island, , eller , 3.ett EU-organ, eller Om det i de författningar som anges i första stycket finns avvikande bestäm- melser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag och personupp- giftslagen (1998:204). Paragrafen är ny. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets för- slag. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.16. Det första stycket innehåller en hänvisning till att det i den nya lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen finns särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter. I det andra stycket klargörs att om det i den nya lagen eller i anslutande föreskrifter från regeringen finns bestämmelser om behandling av per- sonuppgifter som avviker från bestämmelserna i förevarande lag eller i 2012/13:73 personuppgiftslagen (1998:204) ska bestämmelserna i den nya lagen tillämpas. Att även personuppgiftslagen omnämns beror på att föreva- rande lag gäller utöver personuppgiftslagen. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar 1 a § I lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, och i föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen, finns det särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete har överförts från eller gjorts tillgängliga av 1.en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), 2.Island, , eller , 3.ett EU-organ, eller Om det i de författningar som anges i första stycket finns avvikande bestäm- melser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag och personupp- giftslagen (1998:204). Paragrafen är ny. Den innehåller reglering av samma slag som 1 b § lagen (1998:621) om misstankeregister. Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.16. 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete 1 b § I lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, och i föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen, finns det särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete har överförts från eller gjorts till- gängliga av 1.en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), 2.Island, , eller , 3.ett EU-organ, eller Om det i de författningar som anges i första stycket finns avvikande bestäm- melser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag och i föreskrif- ter som regeringen har meddelat i anslutning till lagen. Detta gäller dock inte behandling av personuppgifter som utbyts eller har utbytts med stöd av rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet. Paragrafen, som behandlar förhållandet till andra bestämmelser om per- sonuppgiftsbehandling, är ny. Den kommenteras i avsnitt 6.16. Para- grafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket innehåller en hänvisning till att det i den nya lagen Prop. 2012/13:73 (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen finns särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter. Första meningen i andra stycket klargör att om det i den nya lagen eller i anslutande föreskrifter från regeringen finns bestämmelser om behan- dling av personuppgifter som avviker från bestämmelserna i förevarande lag eller i förordningen till denna lag, ska bestämmelserna i den nya lagen tillämpas. Av sista meningen i stycket framgår att detta dock inte gäller uppgiftsutbyte med stöd av rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet (Prümråds- beslutet). 10.7Förslaget till ändring i lagen (2011:1175) om ändring i lagen (2000:344) om Schengens informationssystem 4 § När det gäller framställningar som rör personer får endast följande uppgifter registreras: 1.efternamn, förnamn, tidigare använda namn, namn vid födseln och annat namn som personen använder, 2.särskilda bestående fysiska kännetecken, 3.fotografier och fingeravtryck, 4.födelsedatum och födelseort, 7.om personen kan vara beväpnad eller kan tillgripa våld, 8.om personen har avvikit från en inrättning där han eller hon med stöd av lag har varit berövad friheten, 9.syftet med framställningen, 11.om en försvunnen person behöver omhändertas eller inte, 12.den myndighet som har lagt in registreringen, 13.en hänvisning till det beslut som har föranlett registreringen, 14.typ av brott som avses i framställningen, samt 15.övriga uppgifter som ska anges i en europeisk eller nordisk arresteringsor- Därutöver får det, om det behövs, förekomma länkar till andra registreringar i registret, och uppgifter om verkställighetsförbud i med anledning av framställningar från andra Schengenstater. Kompletterande uppgifter enligt 3 a § får endast avse sådana uppgifter om per- sonen som anges i första stycket 16 samt uppgifter om nummer och datum för personens identitetshandlingar. I paragrafens första stycke punkten 11 har av förbiseende ett stavfel upp- kommit under tidigare lagstiftningsarbete. Ändringen består i att detta fel rättas till. I övrigt är paragrafen oförändrad. 2012/13:73 10.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av personuppgifter i 3 a § I lagen (2013:000) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen, och i föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till den lagen, finns det särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter som inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete har överförts från eller gjorts till- gängliga av 1.en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), 2.Island, , eller , 3.ett EU-organ, eller Om det i de författningar som anges i första stycket finns avvikande bestäm- melser, ska de tillämpas i stället för bestämmelserna i denna lag och personupp- giftslagen (1998:204). Paragrafen är ny. Den behandlas i avsnitt 6.16.