prop · H1031d8 · 2013-09-18 00:00:00 — Regeringen uppdrog vidare åt Försvarsmakten och polisen i respektive regleringsbrev att gemensamt redovisa vilka åtgärder som vidtagits med anledning av lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning och förordningen (2006:344) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Myndigheterna konstaterar i sitt svar att det bör ske en utveckling av förberedande samverkan och samarbete för att möjliggöra stödet, samt att det finns behov av förnyad analys av hotbilden för att avgöra vilken typ av stöd som kan vara aktuellt. Regeringen delar denna bedömning. Regeringen bedömer, mot bakgrund av de åtgärder som vidtagits och myndigheternas rapportering, att förmågan till civil/militär samverkan stärkts som det finns utrymme för ytterligare utveckling. Användbarheten och tillgängligheten har ökat i det militära försvaret har beslutat att målet för det militära försvaret ska vara att enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet, försvara och främja vår säkerhet (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Detta ska ske genom att: hävda suveränitet, värna suveräna rättigheter och nationella intressen, förebygga och hantera konflikter och krig samt skydda samhället och dess funktionalitet iform av stöd till civila myndigheter. Den samlade bilden av Försvarsmaktens operativa värdering är att förbandens förmåga har ökat. Regeringen bedömer att Försvarsmakten har förmåga att möta kraven på operativ förmåga. finns det fortsatt begränsningar i Försvarsmaktens förmåga, framför allt vid olika händelseutvecklingar och hot som kan uppstå vid ett framtida försämrat omvärldsläge. Försvarsmakten har med olika stridskrafter genomfört insatser , såväl nationellt som internationellt. Dessa har, utöver de angelägna uppgifter som lösts, gett värdefulla erfarenheter för genomförandet av försvarsreformen. Parallellt med insatserna har verksamheten präglats av att genomföra försvarsreformen. Den på frivillighet och könsneutralitet baserade personalförsörjningen har fortsatt att utvecklas i enlighet med inriktningen i propositionen Ett användbart försvar. Lagen (2012:332) om vissa försvarsmaktsanställningar som trädde i kraft skapade en bra grund för Försvarsmakten att anställa kontinuerligt och tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. Rekrytering av tjänstgörande personal har inletts men Försvarsmakten har inte nått uppställda mål. Regeringen ser med viss oro på detta men vill betona att legala förutsättningar kom på plats först och att drygt 6 000 gruppbefäl, soldater och sjömän nu är anställda. Behovet av personer som utbildats i det gamla värnpliktssystemet för att med stöd av lagen om höjd beredskap kunna fylla insatsorganisationen minskade därmed till cirka 10 000 och beräknas minska till under 7 000 vid mandatperiodens slut. Regeringen angav i budgetpropositionen (prop. 2011/12:1 utg. omr. 6) att kostnaderna för officerare och civilanställda bör minska. Försvarsmakten har dock redovisat befarade ökade personalkostnader . Regeringen har (nr 5) därför beslutat att Försvarsmakten i sin långsiktiga planering ska öka andelen tjänstgörande och minska andelen heltidsanställda officerare och civilanställda, för att därigenom bättre avspegla fattade riksdagsbeslut och skapa ekonomiskt utrymme för den fortsatta reformen. ska Försvarsmaktens totala årliga lönekostnad vara lägre jämfört med den planering som myndigheten redovisat i budgetunderlaget . Den lägre årliga lönekostnaden ska erhållas genom en förändring av planeringsmålen för de olika kategorierna av anställd personal och uppnås successivt . Beslutet påverkar inte Försvarsmaktens anslag. Försvarsmakten har per överfört cirka 1 400 personer till inom ramen för arbetet med en effektivare försvarslogistik. Försvarsmakten har anmält svårigheter med att fullt ut genomföra beslutade rationaliseringar. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 försvarslogistik är en förutsättning för genomförandet av reformen. Regeringen har via kvartalsvisa uppföljningar följt hur de båda myndigheterna fullföljer sina uppdrag att effektivisera försvarslogistiken. Regeringen har infört fastslagna materielförsörjningsprinciper (prop. 2008/09:140, bet.2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Regeringen bedömer sammantaget att den successiva uppbyggnaden av insatsorganisationen och dess beredskap har mött uppställda mål, med undantag för rekrytering av tjänstgörande soldater, och att den operativa förmågan har ökat i takt med att omställningen fortsätter. Samhällets krisberedskap och skydd mot olyckor har stärkts Målen för arbetet med samhällets krisberedskap är att minska risken för och konsekvenserna av allvarliga störningar, kriser och olyckor. Skulle en sådan händelse inträffa bör alla människors personliga säkerhet och hälsa tryggas samt skador på egendom eller i miljö begränsas. Arbetet med samhällets krisberedskap bör även bidra till att minska lidande och skadeverkningar av allvarliga olyckor och katastrofer i andra länder. I proposition 2004/05:5 Vårt framtida försvar bedömde regeringen att målet för det civila försvaret bör vara att värna civilbefolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna och bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp eller krig i vår omvärld. En ökande befolkningsmängd och en ökande andel äldre i befolkningen har inte inneburit en motsvarande ökning av antalet skadade och omkomna i olyckor. Även om ett stort antal människor omkommer eller skadas i olyckor , kan regeringen ändå konstatera att antalet olyckor som föranlett insats av i stort varit oförändrat . Antalet dödsfall i olyckor har minskat något . Regeringen bedömer att den satsning som gjorts på förebyggande arbete inom ramen för skydd mot olyckor har bidragit till att undvika en förväntad uppgång av antalet olyckor. Varje myndighet har ett ansvar att vidta förebyggande åtgärder och ha en god förmåga att hantera sina uppgifter såväl under fredstida kriser som under höjd beredskap, vilket, enligt ansvarsprincipen, finansieras genom ordinarie anslag. Regeringen konstaterar att ett omfattande arbete görs på flera områden inom samhällets krisberedskap. Detta kompletteras av åtgärder finansierade via utgiftsområdet försvar och samhällets krisberedskap. Satsningar finansierade via anslag 2:4 Krisberedskap och anslag 2:2 Förebyggande åtgärder mot naturolyckor har bl.a. bidragit till mot översvämningar och att förbättra förutsättningarna för koordinerade beslut mellan myndigheter. Utifrån de åtgärder som anges ovan samt Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) årliga bedömning av samhällets krisberedskap bedömer regeringen att myndigheternas förebyggande arbete och förmåga att hantera allvarliga händelser och kriser har utvecklats och att förmågan generellt sett är god. Underlaget för att bedöma förmågan i vissa sektorer, särskilt sådana där statens operativa roll är mindre, är dock fortfarande bristfälligt. verksamhet bygger på en kombinationstanke som innebär att samma resurser används för flera uppgifter . Grunden för verksamheten finns i beredskapen för räddningstjänst och att bedriver sjöövervakning (bl.a. förebyggande och ordningshållande övervakning samt kontroll-, tillsyns- och brottsbekämpningsåtgärder). Myndigheten är en utpräglad samverkansmyndighet och en samordnande maritim resurs för staten. har denna samverkan utvecklats väl och lett till ett effektivare arbete till sjöss såväl som fastare strukturer i samarbetet. På grund av försening i fartygsleveranser uppnådde inte tillfullo målet att kunna bekämpa större oljeutsläpp vilket dock beräknas ske under innevarande år. har arbetet hos civila myndigheter med att aktualisera planeringen för civilt försvar påbörjats genom främst konceptutveckling och samverkan med Försvarsmakten. Regeringen ser positivt på 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 detta och bedömer att förmågan att hantera viktiga uppgifter under höjd beredskap ytterligare kommer att stärkas. Fortsatt utveckling av det militära försvaret och samhällets säkerhet Regeringen konstaterar att hot och utmaningar – såväl civila som militära – mot vår fred och säkerhet bäst hanteras genom samverkan mellan samhällets aktörer och tillsammans med andra länder och organisationer. Därigenom kan samhällets samlade resurser nyttjas effektivt. Reformeringen av det militära försvaret i enlighet med den inriktning som beslutats av fortsätter (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Den pågående försvarsreformen stärker försvarsförmåga och skapar ett försvar med användbara och tillgängliga krigsförband. Försvaret ska med kort varsel kunna verka i , i vårt närområde och utanför närområdet. För att säkerställa genomförandet av försvarsreformen föreslår regeringen en successiv ökning av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap. Syftet är främst att stärka rekrytering och utbildning samt ytterligare öka förutsättningarna för att behålla tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. Försvarsmakten ska vara utformad och dimensionerad för att kunna försvara och främja svenska intressen. Försvarsmakten ska också kunna utvecklas för att möta nya hot i händelse av ett förändrat omvärldsläge. Den viktigaste uppgiften är att fullfölja omställningen till ett tillgängligt och användbart försvar genom att fortsatt prioritera iståndsättande av insatsorganisationens förband för att kunna leverera operativ förmåga. Samövning av krigsförband och fortsatt bemanning är prioriterat i syfte att öka krigsförbandens tillgänglighet och användbarhet. Ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt under Kriser eller incidenter, som även inbegriper militära maktmedel kan dock också uppstå i vår region, och på kan militära angreppshot likväl aldrig uteslutas. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Regeringen förväntar sig att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör ha förmågan att kunna ge och ta emot militärt stöd. Förmågan att möta olika former av hot och utmaningar, såväl civila som militära, bygger på att samhällsaktörer på alla nivåer deltar. Det kan handla om att en enskild individ ser över sitt brandskydd, att privata ägare och operatörer av samhällsviktig infrastruktur ser till att dessa är robusta, att myndigheter kan upprätthålla sin verksamhet vid kriser och höjd beredskap och enskildas frivilliga engagemang. Ansvarsprincipen utgör grunden i samhällets krisberedskap och innebär att den som ansvarar för en verksamhet under normala förhållanden har samma verksamhetsansvar under en kris och ska samverka med övriga berörda aktörer. Genom att få samhällets samlade resurser att verka så effektivt som möjligt stärks samhällets robusthet och vår förmåga att hantera kriser. Samverkan och gemensam planering i vardagen ökar möjligheterna att samhällets samlade resurser kan användas optimalt, civila såväl som militära, för att möta och hantera konsekvenserna av en händelse. En god civil-militär samverkan möjliggör både stöd från Försvarsmakten till civila aktörer vid icke-militära hot, och dessa aktörers stöd till Försvarsmakten vid hot som inbegriper militära resurser. För att åstadkomma detta anser regeringen bl.a. att Försvarsmaktens medverkan i krisberedskapens strukturer fortsatt bör utvecklas, som civila aktörer behöver medverka i Försvarsmaktens försvarsplanering. Ett område där fortsatt utveckling är angeläget är samverkan mellan Försvarsmakten och polisen. Som ett led i detta ger regeringen i uppgift att stödja polisens Nationella insatsstyrka och vissa andra polisiära enheter med medeltung helikopterförmåga. På regional och lokal nivå spelar Försvarsmaktens regionala staber en viktig roll 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 inom ramen för sin huvuduppgift, regional ledning inom Försvarsmakten. Hot mot fred och säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. har en hög ambition att bidra till internationella militära insatser till stöd för fred och säkerhet. I enlighet med denna inriktning bidrar solidariskt i insatser. Regeringen vill fortsätta utveckla det nordiska samarbetet på försvarsområdet inom ramen för Nordefco. Regeringen ser inte några principiella begränsningar för det nordiska samarbetet så länge den nationella beslutanderätten avseende den operativa förmågan för försvaret av består. Inom såväl krisberedskapsarbetet som det militära försvaret är nordiskt samarbete en integrerad del av arbetet för att möta målen för vår säkerhet. Förberedelser pågår inför nästa försvarspolitiska inriktningsbeslut som ska avse perioden . Försvarsberedningen har redovisat sin bedömning av den säkerhetspolitiska utvecklingen och sammanhängande konsekvenser för svensk försvars- och säkerhetspolitik. ska försvarsberedningen lämna en försvarspolitisk rapport. Med denna som grund avser regeringen lämna en försvarspolitisk inriktningsproposition till . Den pågående försvarsreformen stärker försvarsförmåga genom omställning från en produktions- och utbildningsinriktad organisation till en organisation med fokus på användbara och tillgängliga krigsförband. Försvaret ska kunna användas med kort varsel och i ökad utsträckning bidra till såväl säkerhet som stabilitet i omvärlden. De förändringar som försvaret genomgår är omfattande och kräver engagemang och uthållighet. Försvarsreformen har tagit viktiga steg, men omfattar fortsatt flera utmaningar. Regeringen vill framhålla att närområdesperspektivet är centralt för försvarspolitiken samt för försvarets inriktning och dimensionering. Den försvarspolitiska inriktningen innebär att det inte längre finns någon uppdelning mellan en nationell insats- organisation för försvaret av och en särskild utlandsstyrka för internationella insatser, eller någon uppdelning mellan nationell och internationell förmåga. förband blir därmed användbara för insatser som främjar svenska intressen såväl i , i närområdet som utanför närområdet. Insatser och beredskap bör genomföras av ordinarie förband inom insatsorganisationen. Regeringens avsikt är att bidra till den kommande Nato-insatsen i efter det att den nuvarande internationella militära insatsen avslutas. ska genomföra förberedelser för att åter ansvara för en nordisk stridsgrupp 2015. ska även delta i stabiliseringsinsats i , MINUSMA. Ett svenskt deltagande svarar mot ett tydligt efterfrågat stöd till FN:s verksamhet och är ett uttryck för det svenska stödet för FN och dess fredsbevarande verksamhet. Att bidraget samordnas med andra nordiska länder är ett exempel på det allt närmare nordiska säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet. Den viktigaste uppgiften är att fullfölja omställningen till ett tillgängligt och användbart försvar genom att fortsatt prioritera iståndsättande av insatsorganisationens förband för att kunna leverera operativ förmåga. Särskild uppmärksamhet riktas mot förändringarna inom personalförsörjningen, övningsverksamheten, effektiviseringar av stödverksamheten samt försvarsplaneringen. Samövning av krigsförband och fortsatt bemanning är prioriterat i syfte att öka krigsförbandens tillgänglighet och användbarhet. Regeringen kommer att fortsätta följa försvarsomställningen för att kunna vidta de åtgärder som krävs. Frågan om långsiktig balans mellan ekonomi och verksamhet är central. Som även beskrivits i avsnitt 2.3 vidtar regeringen vidare åtgärder i syfte att åstadkomma en bättre långsiktig balans mellan Försvarsmaktens ekonomi och verksamhetsmål. En förutsättning för omställningen av försvaret är vidare att de som ska frigöras inom materiel- och logistikförsörjningen fullt ut kan tillgodoräknas för omställningen till användbara och tillgängliga förband enligt beslut i propositionen en effektivare försvarslogistik (prop. 2011/12:86, bet. 2011/12:FöU9, rskr. 2011/12:291). Regeringen avser att fortsatt följa hur de båda 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 myndigheterna fullgör sina uppdrag att rationalisera försvarslogistiken. Personalförsörjningen är en central del av reformeringen. Försvarets användbarhet och tillgänglighet ökas genom fortsatt rekrytering av frivillig personal till insatsorganisationens förband. Det är av största vikt att Försvarsmakten upprätthåller takten i den fortsatta rekryteringen av frivilligt tjänstgörande personal till insatsorganisationens förband samt omstruktureringen av befintlig personal. Regeringen kommer att särskilt följa hur rekrytering, utbildning och övning av tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän, utvecklas. Vidare kommer uppmärksamhet att riktas mot Försvarsmaktens åtgärder för att behålla gruppbefäl, soldater och sjömän. Mot bakgrund i bl.a. tillkännagivande (bet. 2012/13:FöU7, rskr. 2012/12:223) avser regeringen tillsätta en utredning som ska utreda den fortsatta utvecklingen av Försvarsmaktens personalförsörjning. Se även Bilaga om personalförsörjning. Regeringen föreslår en förstärkning av anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap med 2014, 2015, 2016 samt med . Förstärkningen syftar främst till att förstärka insatserna för att rekrytera, utbilda, och behålla tjänstgörande personal. Dessutom syftar förstärkningen till att möjliggöra ökad övningsverksamhet för främst de kontrakterade förbanden, vilket höjer förbandens förmåga som det gynnar rekryteringen. Regeringens bedömning är att förstärkningen innebär att det bör finnas förutsättningar för Försvarsmakten att öka tillväxten av tjänstgörande personal i förhållande till myndighetens budgetunderlag. Regeringen avser noggrant följa hur förstärkningarna används. Det reformerade personalförsörjningssystemet för gruppbefäl, soldater och sjömän innebär även att officerarnas roll och kompetensbehov förändras. En ändamålsenlig kompetensprofil inom officerskåren måste motsvara Försvarsmaktens krav på operativ förmåga. kommer regeringen att rikta särskilt fokus på Försvarsmaktens kostnader för officerare och civilanställda som bör minska samt yrkesofficerarnas ålders-, nivå- och kompetensstruktur som inte är i balans med behoven. Regeringen avser att noggrant följa Försvarsmaktens arbete för att komma tillrätta med dessa obalanser och vid behov överväga kompletterande inriktning till myndigheten eller andra åtgärder. Regeringen betonar betydelsen av en fortsatt implementering och tillämpning av de av fastslagna materielförsörjningsprinciperna och påminner om vikten av internationellt samarbete. , liksom huvuddelen av länder, står fortsatt inför utmaningar vad gäller att på ett kostnadseffektivt sätt använda, vidmakthålla och utveckla militära förmågor. Ett sätt att möta dessa utmaningar är att fördjupa det internationella samarbetet, t.ex. genom metoder som samutnyttjande och gemensamt ägande av militära förmågor och resurser. avser att anmäla förband till Natos snabbinsatsstyrkas (NRF) reservstyrkeregister, Response Forces Pool (RFP). Svenska bidrag till NRF möjliggör deltagande i avancerade övningar och ger tillgång bl.a. till standarder, och förmågeutvecklingsformat. deltagande i NRF stärker partnerskap med Nato, underlättar och förstärker genomförandet av den svenska försvarsreformen. bygger sin säkerhet i samverkan med andra länder och organisationer och upprätthåller nödvändig beredskap att genomföra insatser nationellt. har en hög ambition att bidra till internationella militära insatser till stöd för fred och säkerhet. I enlighet med denna inriktning bidrar solidariskt i insatser. Det är därför väsentligt för att inom ramen för beslutade mål och krav för det svenska försvaret kunna förse de svenska förbanden med materiel som svarar mot dessa krav. Det är vidare av stor vikt att kan infria åtaganden till våra internationella samarbetspartners. Fokus i regeringens styrning av materielanskaffningen bör ligga på strategisk styrning och inriktning. fattar regeringen beslut i vissa enskilda materielärenden, bl.a. sådana som överstiger en viss beloppsgräns. Det saknas dock möjlighet att på en strategisk nivå ta ställning till en större helhet. Regeringen har därför tillsatt en utredning om materielplaneringsprocessen. Syftet är att förbättra regeringens långsiktiga strategiska styrning och att snabbare kunna 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 leverera ny materiel till insatsorganisationens förband. Utredningens uppgifter ligger även i linje med behov av utvecklad materielredovisning. Uppdraget ska slutredovisas . Utveckling av krisberedskap och civilt försvar Utvecklingen av samhällets krisberedskap fortsätter. Regeringen bedömer att de principer, verktyg och strukturer som bygger upp dagens krisberedskap i huvudsak fungerar väl. Krisberedskapsarbetet har genomgått stora förändringar och regeringen betonar vikten av stabilitet i arbetet framöver. finns ett kontinuerligt behov av utveckling i takt med att omvärlden och hoten mot vår säkerhet förändras. Regeringen bedömer fortsatt att en generell krishanteringsförmåga är det bästa sättet att möta denna osäkerhet. Ett väl fungerande arbete för att förebygga och hantera vardagens olyckor är avgörande för människors trygghet och lägger grunden för möjligheten att möta allvarliga händelser och kriser. Regeringen vill därför framhålla vikten av ett brett säkerhetsarbete på nivå. Genom att fortsatt utveckla den reform som inleddes med lagen om skydd mot olyckor skapar regeringen förutsättningar för ett säkrare samhälle. Regeringen anser att samhällets förmåga att förebygga och hantera kriser måste bygga på ett ansvarstagande från var och en för sin säkerhet, enskilt och gemensamt med andra. Det gäller särskilt för förebyggande åtgärder. Regeringen bedömer att det finns behov av att ytterligare stärka arbetet med att stödja och informera allmänheten och näringslivet om ansvar och möjligheter för att trygga den enskildes säkerhet. Åtgärder för stärkt säkerhet är effektivast om de vidtas som en del av den ordinarie verksamheten. Aktörerna bör också i huvudsak finansiera åtgärder för att stärka krisberedskapen i sitt ansvarsområde inom ramen för sin verksamhet. Finansiering genom anslag 2:4 Krisberedskap bör enbart användas för att främja projekt av gemensamt intresse i enlighet med ändamålet för anslaget. Regeringen bedömer att samverkan och samordning fortsatt behöver utvecklas på ett antal områden inom arbetet för samhällets säkerhet. Bland annat finns på lokal nivå anledning att fortsatt stärka samverkan främst mellan räddningstjänst, polis, hälso- och sjukvård men även med andra aktörer för att optimalt utnyttja tillgängliga resurser. Det är angeläget att alarmeringstjänsten fungerar på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. En samordnad alarmeringstjänst bör eftersträvas för att skapa förutsättningar för ett optimalt nyttjande av samhällets räddningsresurser. Regeringen överväger om Alarmeringstjänstutredarens förslag avseende inrättandet av ny myndighet bör genomföras för att även framgent säkerställa en samordnad alarmeringstjänst. Om regeringen efter fortsatta överväganden kommer fram till att verksamheten bör bedrivas i myndighetsform, kommer förhandlingar med företrädare för kommuner och landsting gällande att förändra ägarförhållandena i att inledas. Länsstyrelserna har en nyckelroll på regional nivå att tillförsäkra att regional samverkan kommer till stånd, såväl i kris som i planeringsarbetet. Regeringen bedömer också att förutsättningarna för samordnat agerande och beslutsfattande vid kriser behöver utvecklas på nationell nivå. En viktig del av arbetet för säkerhet bedrivs till sjöss längs våra kuster. Handeln runt och dess vikt som transportled ökar vilket i grunden är positivt men också medför risker. Regeringen vill därför betona vikten av att med nationella resurser kunna bekämpa större oljeutsläpp till sjöss samt ha förmåga till nödbogsering, nödläktring och brandbekämpning till sjöss. Regeringen understryker vidare vikten av maritim samverkan. Länderna runt delar gemensamma ekonomiska och miljömässiga intressen vilket utgör grunden för flera betydelsefulla regionala samarbetsfora som samlar samtliga östersjöstater.