prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — Det är den verksamhet på vilken korttidsarbete ska tillämpas som bör prövas. Om en arbetsgivare bedriver flera verksamheter, av vilka någon inte är huvudsakligen finansierad av allmänna medel, kan stöd lämnas i fråga om den verksamheten. Förslaget föranleder 3 § lagen om stöd vid korttidsarbete, se avsnitt 3.1. 6.17.5Förutsättningar för att preliminärt stöd ska lämnas 6.17.5.1Allmänna förutsättningar för preliminärt stöd Regeringens förslag: Preliminärt stöd får inte lämnas till arbetsgivare som har näringsförbud eller skatte- och avgiftsskulder som har överlämnats till för indrivning, när ansökan om sådant stöd prövas. Är arbetsgivaren en juridisk person, får den eller de fysiska personer som har ett betydande inflytande i verksamheten inte ha näringsförbud. Preliminärt stöd får lämnas endast till arbetsgivare som var registrerad som arbetsgivare hos under jämförelsemånaden och som även är registrerad som sådan när ansökan om preliminärt stöd prövas. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att preliminärt stöd får lämnas endast till arbetsgivare som är registrerad som arbetsgivare hos , när ansökan om sådant stöd prövas. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. anser att alla skulder som är föremål för verkställighet, såväl skulder till det allmänna som till enskilda fordringsägare, ska utgöra hinder mot att stöd lämnas till en arbetsgivare. framhåller att förhållandena på individnivå inte alltid kommer att kunna granskas vid prövningen av en ansökan om preliminärt stöd och anser därför att arbetsgivaren även ska vara registrerad som arbetsgivare hos under jämförelsemånaden. Skälen för regeringens förslag: Det är ett rimligt krav att stöd vid korttidsarbete inte bör lämnas till arbetsgivare som på olika sätt visat att de inte är beredda att göra rätt för sig. Ekonomiskt misskötsamma arbetsgivare kan på ett otillbörligt sätt skaffa sig konkurrensfördelar och göra det svårt för seriösa arbetsgivare att hävda sig, vilket leder till en för arbetsmarknaden osund utveckling. För att preliminärt stöd ska kunna lämnas bör därför krävas ekonomisk skötsamhet. Den som har näringsförbud bör därför inte ha rätt till preliminärt stöd. Är arbetsgivaren en juridisk person, får den eller de fysiska personer som har ett betydande inflytande i verksamheten inte ha näringsförbud. Inte heller bör den som missköter sina skatte- eller socialavgiftsinbetalningar ha rätt till preliminärt stöd. Det kravet bör vara uppfyllt vid tillfället för beslut om preliminärt stöd. Mot bakgrund av att enbart en eller ett fåtal restförda skatte- och avgiftsskulder diskvalificerar arbetsgivaren från att få preliminärt stöd, anser regeringen – till skillnad från – att kravet såvitt avser skulder inte bör ta sikte på andra åligganden än betalning av skatter och avgifter. Vidare bör preliminärt stöd endast lämnas till arbetsgivare som är registrerade som arbetsgivare hos . I promemorian föreslås att det kravet ska vara uppfyllt för prövningen av en ansökan om preliminärt stöd. I fråga om arbetstagare ställs dock i promemorian kravet att de är anställda hos arbetsgivaren såväl under jämförelsemånaden som under stödmånaden (se avsnitt 6.17.5.1.2). Som framhåller kommer förhållandena på individnivå inte alltid att kunna granskas vid prövningen av en ansökan om preliminärt stöd. Mot denna bakgrund delar regeringen bedömning att preliminärt stöd bör kunna lämnas endast till arbetsgivare som är registrerad som arbetsgivare hos , dels under jämförelsemånaden, dels när ansökan om sådant stöd prövas. Förslaget föranleder 9 och 10 §§ lagen om stöd vid korttidsarbete, se avsnitt 3.1. Regeringens förslag: Preliminärt stöd får lämnas endast för arbetstagare –som var anställda hos arbetsgivaren under hela eller en del av jämförelsemånaden med samma eller högre sysselsättningsgrad som under stödmånaden, –för vilka arbetsgivaren för stödmånaden var skyldig att betala arbetsgivaravgifter, och –som inte tillhör arbetsgivarens familj. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att förbudet mot att lämna preliminärt stöd för arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj endast ska gälla arbetsgivare som inte är bunden av ett kollektivavtal om korttidsarbete. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch (GS), Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , och () anser att preliminärt stöd ska kunna lämnas för arbetstagare som anställs och förordar en jämförelsemånad som är individuell för varje arbetsgivare. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser att utgångspunkten bör vara att preliminärt stöd ska kunna lämnas för alla anställda, oavsett anställningsform. Stöd bör därför kunna lämnas för arbetstagare med anställningsavtal som gäller tillsvidare och för arbetstagare med olika slag av avtal om tidsbegränsade anställningar. GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, Teknikarbetsgivarna, , , och anser att preliminärt stöd ska kunna lämnas för arbetstagare som anställs och förordar en jämförelsemånad som är individuell för varje arbetsgivare. Regeringen anser att preliminärt stöd endast bör kunna lämnas för arbetstagare som är anställda hos arbetsgivaren under stödmånaden, dvs. den kalendermånad som arbetsgivaren begär stödet för. Avsikten med stöd vid korttidsarbete är att arbetstillfällen ska kunna bevaras genom att redan anställda tillfälligt går ned i arbetstid och lön (se avsnitt 6.17.3) och inte att ge stöd för arbetstagare som anställs efter att korttidsarbete har aktualiserats. Mot denna bakgrund bör preliminärt stöd inte lämnas för arbetstagare som anställs . För att på ett enkelt sätt säkerställa att preliminärt stöd inte lämnas för arbetstagare som anställs bör stödet lämnas endast för de arbetstagare som var anställda hos arbetsgivaren även under hela eller någon del av en jämförelsemånad. Jämförelsemånaden bör vara den kalendermånad som infaller före den månad då regeringen meddelar föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas. För att stödåtgärden inte ska kunna missbrukas genom att arbetstagare ges en högre sysselsättningsgrad innan stödmånaden bör preliminärt stöd inte heller lämnas för arbetstagare som under stödmånaden har en högre sysselsättningsgrad än under jämförelsemånaden. Denna reglering bör ta sikte på fall då en arbetstagare under jämförelsemånaden varit anställd på deltid och i tiden mellan jämförelsemånaden och stödmånaden får en högre sysselsättningsgrad, dvs. heltid eller en högre grad av deltid. Däremot bör inte arbetstagare som under jämförelsemånaden – t.ex. på grund av föräldraledighet eller sjukdom – varit tjänstledig del av dag eller av den anledningen anses ha haft en lägre sysselsättningsgrad. Om en sådan arbetstagare under stödmånaden inte längre ska vara tjänstledig ska arbetstagaren således inte därigenom anses ha en högre sysselsättningsgrad än under jämförelsemånaden. Det är rimligt att stödåtgärden har en anknytning till . Med hänsyn härtill och till att beräkningen av preliminärt stöd utgår från den lön inklusive arbetsgivaravgifter som motsvarar arbetstidsminskningen (se avsnitt 6.17.6.2.2), bör preliminärt stöd endast lämnas för arbetstagare som arbetsgivaren för stödmånaden var skyldig att betala arbetsgivaravgifter för. För att lagen om stöd vid korttidsarbete inte ska kunna missbrukas bör vidare krävas att arbetstagaren inte tillhör arbetsgivarens familj. I promemorian föreslås detta krav endast gälla i fråga om arbetsgivare som är bundna av kollektivavtal om korttidsarbete. Så var också lagrådsremissens lagförslag utformat. Under den fortsatta beredningen av anmälan av stödordningen till kommissionen har regeringen emellertid gjort bedömningen att ett särskilt förbud mot stöd till arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj enbart för arbetsgivare som inte är bundna av kollektivavtal om korttidsarbete riskerar att utgöra ett selektivt gynnande av andra arbetsgivare som inte är förenligt med . Genom att förbudet utsträcks till att gälla även arbetsgivare i kollektivavtalsförhållanden undanröjs denna risk. Förslaget föranleder 11 § lagen om stöd vid korttidsarbete, se avsnitt 3.1. 6.17.5.1.3Tre nivåer för arbetstids- och löneminskning Regeringens förslag: Korttidsarbete är arbete där arbetstiden är kortare än den ordinarie arbetstiden, eller där partiell arbetsbefrielse införs med stöd av ett centralt kollektivavtal, med anledning av en synnerligen djup lågkonjunktur och lönen därför är lägre än den ordinarie lönen. Staten, arbetsgivare och arbetstagare delar på kostnaderna för korttidsarbete. Staten bär en tredjedel av kostnaderna. För att ge rätt till preliminärt stöd ska en arbetstagares arbetstidsminskning vid deltagande i korttidsarbete uppgå till –av ordinarie arbetstid, –av ordinarie arbetstid, eller –av ordinarie arbetstid. Har ett centralt kollektivavtal om partiell arbetsbefrielse ingåtts ska arbetsbefrielsen motsvara arbetsminskningen. Ordinarie arbetstid är den tid som en arbetstagare skulle ha arbetat, om hon eller han inte hade deltagit i korttidsarbete. Vid beräkning av den ordinarie arbetstiden ska det bortses från frånvaro av någon annan anledning än deltagande i korttidsarbete. För att ge rätt till stöd ska en arbetstagares löneminskning vid deltagande i korttidsarbete uppgå till –av ordinarie lön, om arbetstidsminskningen är , –av ordinarie lön, om arbetstidsminskningen är , eller –av ordinarie lön, om arbetstidsminskningen är . Ordinarie lön är den regelmässigt utgående kontanta lön som arbetstagaren skulle ha haft under stödmånaden om han eller hon inte hade deltagit i korttidsarbete. I den ordinarie lönen ingår dock inte löneökningar som avser tid efter jämförelsemånaden. Inte heller ingår lön till den del som den överstiger det belopp som regeringen bestämmer (lönetak). Vid beräkning av den ordinarie lönen ska det bortses från frånvaro av någon annan anledning än deltagande Om arbetstagaren har deltagit i korttidsarbete under endast en del av stödmånaden, utgör den ordinarie lönen motsvarande del. Regeringens bedömning: Regeringen kan meddela föreskrifter om beloppets storlek (lönetak). Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att med korttidsarbete avses att en arbetstagare enligt avtal tillfälligt ska ha en arbetstid som är kortare än arbetstagarens vanliga arbetstid och på den grunden en lön som är lägre än arbetstagarens vanliga lön. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch (GS), Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , i (LO) och () framhåller att det är oklart om korttidsarbete – förutom minskad arbetstid – även omfattar avtal om partiell arbetsbefrielse. arbetsgivarna, , , ingenjörer, , och anser att avtal om partiell arbetsbefrielse endast bör omfattas om sådana avtal slutits på central nivå. utvärdering (IFAU) och anser att frågan om arbetstids- och löneminskning ska överlämnas till arbetsmarknadens parter. IFAU, och Akademikers () anser att kostnadsfördelningen mellan arbetstagare och arbetsgivare ska utjämnas. LO anser att stödåtgärden bör bygga på fyra principer, nämligen att arbetsgivaren ska avlastas alla kostnader för arbetstidsförkortningen, att arbetstagarnas andel av kostnaderna inom ett avtalsområde på arbetsplatsen ska ha en koppling till arbetslöshetsförsäkringen så att kollektivet som genomsnitt på en arbetsplats inte förlorar på korttidsarbete jämfört med arbetslöshet, att ingen arbetstagare ska minska sin inkomst med och att staten ska stå för s.k. dödviktseffekter. LO anser att uttrycken inkomst och inkomstminskning ska användas i stället för uttrycken lön och löneminskning. Arbetsdomstolen anser att uttrycken vanlig lön, vanlig arbetstid och regelmässigt utgående kontanta lön ter sig något främmande i lagtext. vid anser att innebörden av uttrycket vanlig lön är oklart. GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , LO och TCO anser att det inte ska finnas något lönetak. Under alla omständigheter anser dessa remissinstanser – liksom , () och – att lönetaket är för lågt och att det ska indexeras. Kommuner och Landsting (SKL) anser att det saknas en analys av hur förslaget förhåller sig till 4 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453). SKL framhåller att socialnämnderna kan komma att anvisa personer med försörjningsstöd till aktiviteter som inte är förenliga med arbetsgivarens möjlighet att förfoga över den förkortade arbetstiden vid deltagande i korttidsarbete. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I promemorian föreslås att med korttidsarbete avses att en arbetstagare enligt avtal tillfälligt ska ha en arbetstid som är kortare än arbetstagarens vanliga arbetstid och på den grunden en lön som är lägre än arbetstagarens vanliga lön. GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , LO och TCO framhåller att det är oklart om korttidsarbete – förutom minskad arbetstid – även omfattar avtal om partiell arbetsbefrielse. GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , och anser att avtal om partiell arbetsbefrielse bör omfattas endast om sådana avtal slutits på central nivå. Partiell arbetsbefrielse innebär, såvitt regeringen förstår, inte att arbetstagarens egentliga arbetstid minskar utan att faktiskt arbetad tid minskar. Den arbetsbefriade delen utgör arbetstid, trots att arbetstagaren inte behöver stå till arbetsgivarens förfogande . GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, har uppgivit att vissa av de krisavtal som med stöd av centralt kollektivavtal ingicks inom delar av industrin hade den konstruktionen att lönen sänktes och arbetstagarna partiellt arbetsbefriades. Regeringen anser att det är viktigt att de principer för förkortning av arbetstid som använts inom särskilda branscher kan tillämpas även i fråga om stöd vid korttidsarbete. Detta inte minst för att undvika att berörda parter får problem vid tillämpningen av sina kollektivavtal. Regeringen anser därför att korttidsarbete – förutom minskad arbetstid – ska omfatta partiell arbetsbefrielse. Som GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , och framhåller bör en förutsättning för detta vara att den partiella arbetsbefrielsen har stöd i ett centralt kollektivavtal. I partiell arbetsbefrielse ligger att arbetstagaren inte behöver stå till arbetsgivarens förfogande under den arbetsbefriade delen. Stöd vid korttidsarbete kan leda till s.k. dödviktseffekter, dvs. att stöd lämnas till företag som ändå hade valt att behålla sin personal under lågkonjunkturen (se avsnitt 6.17.4.2.2). För att minska dödviktseffekterna bör arbetsgivare och arbetstagare vara med och bära kostnaderna för Som utgångspunkt bör därför gälla att tre parter – arbetsgivare, arbetstagare och staten – delar på kostnaderna för korttidsarbete. Statens bör bära en tredjedel av kostnaderna. Kostnaderna för korttidsarbete utgörs av den lön inklusive arbetsgivaravgifter som motsvarar arbetstidsminskningen. Det statliga stödet lämnas med en tredjedel av detta underlag. Figur 6.1 illustrerar statens andel av kostnaderna för korttidsarbete. Figur 6.1 Statens del av kostnaden för korttidsarbete Som anförts ska staten bära en tredjedel av kostnaderna för korttidsarbete. Mot denna bakgrund – och i syfte att underlätta för arbetsgivare och arbetstagare att komma överens om att tillämpa korttidsarbete på arbetsplatsen – anser regeringen att till grund för stödåtgärden bör ligga en modell med tre nivåer för arbetstids och löneminskningar. Det innebär att stöd vid korttidsarbete bör förutsätta att arbetstid och lön ska minska i enlighet med någon av tre nivåer . En utgångspunkt bör vara att arbetstagares lön på grund av deltagande i korttidsarbete inte ska minska med , vilket leder till en lön som motsvarar av ordinarie lön. Statens andel av kostnaderna för korttidsarbete bör vara lika stor vid alla tre nivåer. Höga självkostnader kan leda till att incitamentet att tillämpa korttidsarbete minskar för arbetsgivare. Mot denna bakgrund bör arbetsgivarens andel av kostnaderna för korttidsarbete vara låg vid den första nivån. är det viktigt att arbetstagarna endast går med på att delta i korttidsarbete om det bidrar till att undvika uppsägningar. Mot denna bakgrund bör arbetstagarnas andel av kostnaderna för korttidsarbete vara hög vid den Det innebär att arbetsgivarnas andel av kostnaderna för korttidsarbete bör öka vid större arbetstidsminskningar. Modellen bör utgå från en avtalad arbetstidsminskning på tre fasta nivåer – 20, . I promemorian föreslås att denna arbetstidsminskning skulle relateras till vanlig arbetstid. Regeringen delar Arbetsdomstolens uppfattning att detta uttryck ter sig något främmande i lagtext. Enligt regeringens mening är ordinarie arbetstid ett lämpligare begrepp. Vid respektive nivå för arbetstidsminskning bör lönen minska med en viss procent – vid den första nivån , vid den andra och vid den tredje . I promemorian föreslås att löneminskningen skulle relateras till vanlig lön. Regeringen delar Arbetsdomstolens uppfattning att detta uttryck ter sig något främmande i lagtext. Enligt regeringens mening är ordinarie lön ett lämpligare begrepp. Ordinarie arbetstid bör vara den tid som en arbetstagare skulle ha arbetat, om hon eller han inte hade deltagit i korttidsarbete. Vid beräkning av den ordinarie arbetstiden bör det bortses från frånvaro av någon annan anledning än deltagande i korttidsarbete. Om partiell arbetsbefrielse införs med stöd av ett centralt kollektivavtal bör arbetsbefrielsen motsvara nivåerna för arbetstidsminskning. I det fortsatta avses med arbetstidsminskning även sådan partiell arbetsbefrielse som innebär att en arbetstagare inte behöver stå till en arbetsgivares förfogande. vid anser att innebörden av uttrycket vanlig lön är oklart. Ordinarie lön bör vara den regelmässigt utgående kontanta lön som arbetstagaren skulle ha haft om arbetstagaren inte hade deltagit i korttidsarbete under stödmånaden. Arbetsdomstolen invänder mot uttrycket regelmässigt utgående kontanta lön. Regeringen anser emellertid att det är ett adekvat uttryck för att definiera den ordinarie lönen. Med att lönen ska vara regelmässigt utgående avses att bara sådana ersättningar som normalt ingår i den månatliga lönen bör räknas med. Det kan t.ex. handla om normalt förekommande ersättningar för obekväm arbetstid och skifttillägg, i den mån de verkligen skulle ha tjänats in den aktuella månaden om det inte hade varit för avtalet om korttidsarbete. Däremot bör inte t.ex. en bonus, provision och ersättning för övertidsarbete som inte utgår regelmässigt räknas med. Begränsningen till kontant lön innebär att olika typer av löneförmåner inte ingår. I den ordinarie lönen bör inte ingå löneökningar som avser tid efter jämförelsemånaden. Med jämförelsemånaden avses den kalendermånad som infaller före regeringens föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas (se avsnitt 6.17.5.1.2). Det är inte heller rimligt att stöd vid korttidsarbete ska kunna lämnas fullt ut i fråga om höga löner. Till skillnad från GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , LO och TCO anser regeringen därför att i ordinarie lön inte bör ingå lön till den del som den överstiger ett lönetak. Regeringen anser – till skillnad från GS, Industriarbetsgivarna, , , ingenjörer, , , , , , , och – att lönetaket bör uppgå till . Regeringen avser att följa frågan om lönetakets storlek. Föreskrifter om lönetakets storlek bör emellertid lämnas i förordningsform. Vid beräkning av den ordinarie lönen bör bortses från löneminskning eller annan påverkan på lönen på grund av frånvaro av någon annan anledning än deltagande i korttidsarbete som t.ex. sjukdom, semester, ledighet för facklig förtroendeman eller föräldraledighet. Om en arbetstagare endast har deltagit i korttidsarbete under en del av en månad, bör den ordinarie lönen utgöra motsvarande del. Beräkningen av ordinarie lön kan illustreras med två exempel. En arbetstagare har under jämförelsemånaden i lön. Arbetstagaren har efter fått en löneökning och skulle under stödmånaden ha haft i lön om han eller hon inte deltagit i korttidsarbete. Löneökningen ska inte beaktas. Lönen under jämförelsemånaden ligger under lönetaket och arbetstagarens ordinarie lön är därför . Om arbetstagaren t.ex. endast deltar i korttidsarbete under halva stödmånaden, proportioneras hans eller hennes ordinarie lön så att den uppgår till hälften, dvs. En arbetstagare har under jämförelsemånaden i lön. Han eller hon skulle även under stödmånaden ha haft denna lön om han eller hon inte deltagit i korttidsarbete. Lön till den del som den överstiger lönetaket ska inte beaktas. Arbetstagarens ordinarie lön är därför . Om arbetstagaren t.ex. endast deltar i korttidsarbete under halva stödmånaden, proportioneras hans eller hennes ordinarie lön så att den uppgår till hälften, dvs. Sammanfattningsvis innebär lagen om stöd vid korttidsarbete att staten bär en tredjedel av kostnaderna för korttidsarbete medan arbetsgivare och arbetstagare fördelar resten av kostnaderna mellan sig enligt tre fasta nivåer, se tabell 6.17. Tabell 6.17 Kostnadsfördelning mellan arbetstagare, arbetsgivare och skatter vid korttidsarbete (i procent) Anm.: Arbetsgivarnas och statens andelar av kostnaderna för korttidsarbete avser kostnaderna för arbetstagare som har en ordinarie lön understigande . Är den ordinarie lönen högre blir arbetsgivarens andel större och statens andel mindre. Detta är en följd av lönetaket. Källa: Egna beräkningar. IFAU, LO, och riktar kritik mot modellen med tre nivåer för arbetstids- och löneminskning. Regeringen anser emellertid att de skäl som ovan redovisats för modellen med tre nivåer för arbetstids- och löneminskning väger tyngre än de invändningar som remissinstanserna framför. LO invänder mot uttrycken lön och löneminskning och förordar att uttrycken inkomst och inkomstminskning används i stället. Det är i och för sig riktigt att deltagande i korttidsarbete inte innebär att arbetstagarnas löner minskar i den meningen att t.ex. den avtalade timlönen eller månadslönen ändras. Löneminskningen vid deltagande i korttidsarbete är endast tillfällig och beror på att arbetstiden minskar i viss omfattning. Begreppet inkomst används normalt för att beskriva inkomst , ofta . I detta kan förutom lön även olika slag av transfereringar, som t.ex. barnbidrag, ingå. När det gäller korttidsarbete är det endast den inkomst som härrör från arbetsgivaren som är Regeringen anser därför att uttrycken lön och löneminskning bör användas. Arbetsgivare och arbetstagare bör kunna avtala om korttidsarbete enligt en av de tre fasta nivåerna för arbetstids- och löneminskning. De därmed avtalade nivåerna behöver dock inte följas . Arbetstids- och löneminskning får förläggas fritt så länge korttidsarbetet under hela avtalsperioden motsvarar avtalad nivå. Genom kollektivavtal kan också avtalas om hur arbetstidsminskningen ska förläggas. En sådan möjlighet får anses vara av stor vikt för att korttidsarbete ska kunna tillämpas på ett sätt som både svarar mot verksamhetens behov av flexibilitet och arbetstagarnas intresse av att kunna planera sin privatekonomi. Det innebär emellertid att det behövs ett förfarande som består av två led – månatliga ansökningar om preliminärt stöd och avstämning (se avsnitt 6.17.6.2–6.17.6.4). Arbetstidslagens (1982:673) bestämmelser om att arbetsgivaren ska lämna arbetstagaren besked om ändringar i fråga om arbetstidens ordinarie förläggning gäller om inte något av lagens undantag är tillämpliga eller annat överenskommits i kollektivavtal. SKL anser att det saknas en analys av hur förslaget förhåller sig till 4 kap. 4 § socialtjänstlagen.