prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — Genom ändringarna har regleringen av kontrolluppgiftsskyldighet avseende specialfonder och utländska motsvarigheter till specialfonder flyttats från första stycket 1 till första stycket 2 i respektive paragraf. De utländska fondföretag som inte längre omfattas av första stycket 1 innefattas i stället i uttrycket utländsk specialfond. Som framgår av kommentaren till 1 § har dock uttrycket utländsk specialfond en något vidare innebörd, vilket innebär en viss utvidgning av kontrolluppgiftsskyldigheten. I första stycket 3 och första stycket 4 i respektive paragraf har hänvisningarna till 1 kap. 8 och 9 §§ lagen om investeringsfonder tagits bort eftersom de bestämmelserna upphör att gälla. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift för de utländska fonder som avses där omfattas i stället av den nya lydelsen av första stycket 2. Ändringen innebär att det är fondföretaget (alternativa investeringsfonden) självt som ansvarar för att lämna kontrolluppgift. I stället är AIF-förvaltaren ansvarig. Förvaltningsbolag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 6 § lagen om värdepappersfonder och fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 § samma lag ansvarar för att lämna kontrolluppgift på samma sätt som . Bestämmelsen i 20 kap. 3 § andra stycket har ändrats så att även utländska AIF-förvaltare omfattas. Utländska AIF-förvaltare motsvarar för alternativa investeringsfonder den funktion som förvaltningsbolag fyller för utländska motsvarigheter till värdepappersfonder. Utländska AIF-förvaltares verksamhet i regleras i 5 kap. lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Bestämmelsernas innebörd ändras således vad gäller vem som är ansvarig för att lämna kontrolluppgift. I fråga om i vilken utsträckning tillämpningsområdet ändras med avseende på i vilka fonder en avyttring ska föranleda kontrolluppgift, se författningskommentaren till 1 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitten 17.2 och 17.6. 23 kap. 5 § Ändringen är en följd av införandet av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Med stöd av lagen får utländska AIF-förvaltare under vissa förutsättningar i marknadsföra andelar och aktier i alternativa investeringsfonder som de förvaltar. Det gäller bl.a. utländska specialfonder. Dessutom får en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare, efter tillstånd från , förvalta en specialfond. Till följd av ändringen omfattas även sådana AIF-förvaltare av kravet på att ge in en skriftlig förbindelse till . Övervägandena finns i avsnitten 17.2 och 17.6. 34 kap. 9 § Ändringen är en följd av genomförandet av den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Bestämmelsen i 4 kap. 12 § lagen om värdepappersfonder (2004:46) gäller även för AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder (se 12 kap. 5 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Av övergångsbestämmelserna till ändringarna i lagen om investeringsfonder framgår att värdepappersbolag och kreditinstitut får fortsätta att driva fondverksamhet som avser specialfonder. Mot den bakgrunden anges i punkten 2 i övergångsbestämmelserna till förevarande lag att äldre bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgift gäller för värdepappersbolag och kreditinstitut som driver sådan fondverksamhet efter att ändringarna i lagen har trätt i kraft. De äldre bestämmelser som avses är 20 kap. 3 § första stycket 2 och 22 kap. 19 § första stycket 2 skatteförfarandelagen. Beträffande övergångsbestämmelserna till ändringarna i lagen om investeringsfonder, se avsnitt 18.2.5. 20.2.24Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto 6, 13 och 22 §§ Ändringarna i paragraferna är en följd av att uttrycket investeringsfond utmönstras ur fondlagstiftningen och ersätts av uttrycken värdepappersfond och specialfond. Detta innebär inte någon ändring i sak. Motsvarande ändringar görs även i kupongskattelagen (1970:624), mervärdesskattelagen (1994:200), inkomstskattelagen (1999:1229) och skatteförfarandelagen (2011:1244). Övervägandena finns i avsnitt 17.2. Europeiska unionens officiella tidning L 174/1 OCH RÅDETS DIREKTIV 2011/61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv 2003/41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 53.1, auktorisation av och tillsyn över AIF-förvaltare för att på ett enhetligt sätt kunna bemöta riskerna i sammanhanget och deras effekter på investerare och marknader inom unionen. med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIF-förval tare) ansvarar för förvaltningen av en väsentlig del av de investerade tillgångarna i unionen och står för en betydande del av handeln på marknaderna för finansiella instrument, och kan utöva ett betydande inflytande på de marknader och företag som är föremål för deras investe ringar. (2)AIF-förvaltarna har i stort sett en positiv inverkan på de marknader där de är verksamma, men de finansiella svå righeterna har visat att de genom sin verksamhet också kan sprida eller förstärka risker i hela det finansi ella systemet. Det är svårt att hantera dessa risker effek tivt utan samordnade nationella svarsåtgärder. Detta di rektiv syftar därför till att fastställa gemensamma krav för (1) EUT C 272, 13.11.2009, s. 1. (2) EUT C 18, , s. 90. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3)Den senaste tidens svårigheter på de finansiella mark naderna har visat att många av de strategier som används av AIF-förvaltare är sårbara för vissa eller flera betydande risker med avseende på investerare, andra marknadsaktö rer och marknader. För att skapa en övergripande gemen sam ordning för tillsynen är det nödvändigt att upprätta ett ramverk som gör det möjligt att hantera dessa risker och beakta hela skalan av investeringsstrategier och tekniker som AIF-förvaltarna använder. tiv bör därför vara tillämpligt på AIF-förvaltare som för valtar alla slag av fonder som inte omfattas av parlamentets och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författ ningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (4), oberoende av hur AIF-förvaltarna rättsligt eller avtalsmässigt har anför trotts detta ansvar. En auktorisation enligt detta direktiv bör inte ge AIF-förvaltare rätt att förvalta sådana fondfö retag som avses i direktiv /65/EG. (4)Detta direktiv syftar till att skapa en inre marknad för AIF-förvaltare och ett harmoniserat konsekvent ramverk för reglering och tillsyn avseende alla AIF-förvaltares verksamheter inom unionen, inklusive de som har sitt säte i en medlemsstat (EU-baserade AIF-förvaltare) och de som har sitt säte i ett tredjeland (icke EU-baserade AIF-förvaltare). Eftersom de praktiska konsekvenser och de möjliga svårigheter som ett harmoniserat regelverk och en inre marknad kan ge upphov till för icke EU- baserade AIF-förvaltare som utför förvaltnings- och/eller marknadsföringsverksamhet inom unionen och för EU- baserade AIF-förvaltare som förvaltar icke EU-baserade alternativa investeringsfonder (AIF-fonder), är osäkra (4) EUT L 302, 17.11.2009, s. 32. L 174/2 Europeiska unionens officiella tidning och svåra att förutse på grund av att det saknas tidigare erfarenheter på detta område, bör en översynsmekanism inrättas. Avsikten är att ett harmoniserat system med marknadsföringspass, efter en övergångsperiod , blir tillämpligt på icke EU-baserade AIF-förvaltare som bedriver förvaltnings- och/eller marknadsförings verksamhet inom unionen och på EU-baserade AIF-för valtare som förvaltar icke EU-baserade AIF-fonder, sedan en delegerad akt från kommissionen i detta avseende trätt i kraft. Avsikten är att det harmoniserade systemet under ytterligare en övergångsperiod existerar parallellt med medlemsstaternas nationella system, som dock un derkastas vissa harmoniserade minimivillkor. Efter med parallella system är avsikten att de na systemen avvecklas efter det att en delegerad akt från kommissionen om detta trätt i kraft. (5)efter tidsfristen för införlivande av detta direktiv bör kommissionen se över tillämpningen av, och tillämp ningsområdet för, direktivet med beaktande av direktivets mål, och den bör bedöma huruvida unionens harmoni serade tillvägagångssätt har förorsakat någon större be stående marknadsstörning och huruvida detta direktiv fungerar effektivt mot bakgrund av den inre marknadens principer och principen om likvärdiga förutsättningar. (6)Tillämpningsområdet för detta direktiv bör begränsas till enheter som förvaltar AIF-fonder såsom normal verksam het, oavsett om AIF-fonderna är av öppen eller sluten typ, vilken rättslig form de har och om de är noterade eller inte, och som tar emot kapital från ett antal inves terare för att investera det kapitalet till förmån för dessa investerare i enlighet med en fastställd investeringsstra tegi. (7)Investeringsföretag, såsom family office vehicles, som inves terar investerares privata förmögenhet utan att ta emot externt kapital, bör inte anses vara AIF-fonder enligt detta direktiv. (8)De enheter som inte anses vara AIF-förvaltare enligt detta direktiv faller utanför dess tillämpningsområde. Således bör inte detta direktiv tillämpas på holdingbolag såsom de definieras i detta direktiv. Emellertid bör förvaltare av riskkapitalfonder, eller AIF-förvaltare som förvaltar AIF- fonder vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, inte uteslutas från dess tillämpningsområde. Detta direktiv bör heller inte tillämpas på förvaltning av pensionsfonder, program för anställdas andelsägande eller anställdas sparprogram, överstatliga institutioner, na centralbanker, sådana nationella, regionala och lokala myndigheter och organ eller institut som förvaltar fonder som är kopplade till socialförsäkrings- och pen sionssystem, specialföretag (SPV) för värdepapperisering, eller försäkringskontrakt eller samriskbolag. (9)Värdepappersföretag som auktoriserats enligt Europapar lamentets och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instru ment (1) och kreditinstitut som auktoriserats enligt Euro paparlamentets och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (2), bör inte behöva auktoriseras enligt detta direktiv för att erbjuda investeringstjänster såsom indi viduell portföljförvaltning avseende AIF-fonder. bör emellertid endast, direkt eller indi rekt, kunna erbjuda andelar eller aktier i en AIF-fond till eller placera dessa andelar eller aktier hos investerare i unionen i den mån andelarna eller aktierna får marknads föras enligt detta direktiv. När detta direktiv införlivas med nationell lagstiftning bör medlemsstaterna ta hänsyn till det kravets tillsynssyfte och se till att värdepappers företag som är etablerade i ett tredjeland och som i enlighet med relevant nationell lagstiftning kan erbjuda investeringstjänster avseende AIF-fonder också omfattas av det kravet. Dessa enheters tillhandahållande av inve steringstjänster avseende AIF-fonder bör aldrig innebära ett faktiskt kringgående av bestämmelserna i detta direk tiv genom att AIF-förvaltaren omvandlas till ett brevlåde företag, oavsett om AIF-förvaltaren är etablerad i unionen eller i ett tredjeland. (10)Detta direktiv reglerar inte AIF-fonder. AIF-fonder bör därför fortsättningsvis kunna omfattas av reglering och tillsyn på nationell nivå. Det skulle inte vara förenligt med proportionalitetsprincipen att på unionsnivå reglera strukturen för eller sammansättningen av de AIF-fonds portföljer som förvaltas av AIF-förvaltare, och det vore svårt att skapa en sådan omfattande harmonisering efter som det finns ett stort antal inbördes mycket olika slag av AIF-fonder som förvaltas av AIF-förvaltare. Detta di rektiv hindrar därför inte medlemsstaterna från att anta eller fortsätta att tillämpa nationella krav för AIF-fonder som är etablerade inom deras territorier. Det förhållandet att en medlemsstat får införa krav utöver de som gäller i andra medlemsstater för AIF-fonder som är etablerade inom dess territorium bör inte hindra AIF-förvaltare som är auktoriserade i enlighet med detta direktiv i andra medlemsstater från att till professionella investerare i unionen marknadsföra vissa AIF-fonder som är etable rade utanför den medlemsstat som infört ytterligare krav, varvid de följaktligen inte omfattas av eller behöver följa dessa ytterligare krav. (11)AIF-förvaltare är enligt flera bestämmelser i detta direktiv skyldiga att säkerställa uppfyllande av krav för vilka AIF- förvaltare i vissa fondstrukturer inte är ansvariga. Ett exempel är fondstrukturer där ansvaret för att utse för varingsinstitut ligger hos AIF-fonden eller en annan enhet som agerar för AIF-fondens räkning. I sådana fall kan AIF-förvaltaren inte slutligt kontrollera om ett förvarings institut faktiskt har utsetts, såvida inte AIF-fonden förval tas internt. Eftersom AIF-fonder inte regleras i detta (1) EUT L 145, 30.4.2004, s. 1. (2) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 174/3 direktiv kan direktivet inte innehålla någon skyldighet för AIF-fonder att utse ett förvaringsinstitut. Om en AIF-för valtare inte kan säkerställa efterlevnad av de krav som gäller för en AIF-fond eller någon annan enhet för dess räkning, bör de behöriga myndigheterna kräva att AIF- förvaltaren vidtar nödvändiga åtgärder för att råda bot på detta. Om kraven trots sådana åtgärder fortfarande inte uppfylls, och i den mån det gäller en EU-baserad AIF- förvaltare eller en auktoriserad icke EU-baserad AIF-för valtare som förvaltar en EU-baserad AIF-fond, bör AIF- förvaltaren avsäga sig uppdraget som förvaltare av denna AIF-fond. Om AIF-förvaltaren inte gör detta ska de be höriga myndigheterna i dess hemmedlemsstat kräva att den faktiskt avsäger sig uppdraget, och den berörda AIF- fonden bör i sådana fall inte längre få marknadsföras i unionen. Samma förbud bör gälla en auktoriserad icke EU-baserad AIF-förvaltare som marknadsför en icke EU- baserad AIF-fond. (12)Om inget annat särskilt föreskrivs är avsikten, när detta direktiv hänvisar till AIF-fondens investerares intressen, att hänvisa till investerarnas intressen specifikt i deras egenskap av investerare i AIF-fonden och inte till inve sterarnas enskilda intressen. (13)Med förbehåll för de undantag och begränsningar som anges i direktivet bör det tillämpas på alla EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar EU-baserade eller icke EU- baserade AIF-fonder, oavsett om de marknadsförs i unio nen eller inte, icke EU-baserade förvaltare som förvaltar EU-baserade AIF-fonder, oavsett om de marknadsförs i unionen eller inte, samt icke EU-baserade AIF-förvaltare som marknadsför EU-baserade eller icke EU-baserade AIF-fonder inom unionen. (14)Genom detta direktiv fastställs krav på hur AIF-förval tarna bör förvalta AIF-fonder som de har ansvar för. För icke EU-baserade AIF-förvaltare begränsas detta till förvaltning av EU-baserade AIF-fonder och andra AIF- fonder vars andelar eller aktier också marknadsförs till professionella investerare i unionen. (15)Auktoriseringen av EU-baserade AIF-förvaltare enligt detta direktiv omfattar förvaltningen av EU-baserade AIF-fonder som är etablerade i AIF-förvaltarens hemmed lemsstat. Med förbehåll för ytterligare anmälningskrav gäller detta också marknadsföring till professionella inve sterare inom unionen av EU-baserade AIF-fonder som förvaltas av en EU-baserad AIF-förvaltare och förvaltning av EU-baserade AIF-fonder som är etablerade i en annan medlemsstat än AIF-förvaltarens hemmedlemsstat. I detta direktiv fastställs också de villkor enligt vilka auktorise rade EU-baserade AIF-förvaltare får marknadsföra icke EU-baserade AIF-fonder till professionella investerare i unionen, och de villkor enligt vilka en icke EU-baserad AIF-förvaltare kan få auktorisation att förvalta EU-base rade AIF-fonder och/eller marknadsföra AIF-fonder till professionella investerare i unionen med ett marknads föringspass. som är avsedd att vara av övergångskaraktär bör medlemsstaterna också kunna till låta EU-baserade AIF-förvaltare att marknadsföra icke EU-baserade AIF-fonder uteslutande på det egna territo riet och/eller tillåta icke EU-baserade AIF-förvaltare att förvalta EU-baserade AIF-fonder och/eller att marknads föra AIF-fonder till professionella investerare uteslutande på det egna territoriet, enligt nationell lagstiftning, under förutsättning att vissa minimivillkor enligt detta direktiv är uppfyllda. (16)Detta direktiv bör inte tillämpas på AIF-förvaltare i den mån de förvaltar AIF-fonder vilkas enda investerare är AIF-förvaltarna själva eller deras moderföretag, dotterfö retag eller andra dotterföretag till moderföretaget, om dessa investerare inte själva är AIF-fonder. (17)Detta direktiv skapar också ett förenklat system för AIF- förvaltare där de förvaltade AIF-fonderna sammantaget faller under ett tröskelvärde på och för AIF-förvaltare som endast förvaltar AIF-fonder utan finansiell hävstång och utan någon rätt för investerarna till inlösen och där de för valtade AIF-fonderna sammantaget faller under ett trös kelvärde på . Även om det är osanno likt att de berörda AIF-förvaltarnas verksamhet enskilt skulle kunna få betydande konsekvenser för den finansi ella stabiliteten, är det möjligt att verksamheterna sam mantaget kan ge upphov till systemrisker. Följaktligen bör dessa AIF-förvaltare inte omfattas av krav på full auktorisation utan på en registrering i sina hemmedlems stater och de bör bland annat förse sina behöriga myn digheter med relevant information om de viktigaste in strument som de handlar med och om de förvaltade AIF- fondernas viktigaste exponeringar och koncentrationer. För att kunna åtnjuta de rättigheter som tillerkänns i detta direktiv bör dessa mindre AIF-förvaltare emellertid ha möjlighet att behandlas som AIF-förvaltare enligt för farandet för frivilligt deltagande enligt detta direktiv. Detta undantag bör inte begränsa medlemsstaternas möj ligheter att införa striktare krav på dessa AIF-förvaltare som inte har valt att låta sig omfattas av direktivet. (18)Ingen EU-baserad AIF-förvaltare bör kunna få förvalta och/eller marknadsföra EU-baserade AIF-fonder till pro fessionella investerare i unionen såvida den inte är auk toriserad enligt detta direktiv. En AIF-förvaltare som är auktoriserad enligt detta direktiv bör uppfylla de villkor för auktorisering som fastställs i detta direktiv. (19)När detta är tillåtet enligt detta direktiv bör en icke EU- baserad AIF-förvaltare som avser att förvalta EU-baserade AIF-fonder och/eller marknadsföra AIF-fonder i unionen med ett marknadsföringspass, eller en EU-baserad AIF- förvaltare som avser att marknadsföra icke EU-baserade AIF-fonder i unionen med ett sådant marknadsförings pass, också auktoriseras i enlighet med detta direktiv. Åtminstone bör en medlems stat även kunna tillåta en icke EU-baserad AIF-förvaltare att marknadsföra AIF-fonder i den medlemsstaten och att auktorisera en EU-baserad AIF-förvaltare att marknads föra icke EU-baserade AIF-fonder i den medlemsstaten i den mån minimivillkoren i detta direktiv är uppfyllda. L 174/4 Europeiska unionens officiella tidning (20)AIF-fonder bör beroende på sin rättsliga form kunna förvaltas externt eller internt. AIF-fonder bör anses vara internt förvaltade när förvaltningsfunktionerna utförs av deras ledningsorgan eller någon annan intern resurs hos AIF-fonden. När den rättsliga formen hos AIF-fonden till låter en intern förvaltning och när AIF-fondens lednings organ väljer att inte utse en extern AIF-förvaltare, är AIF- fonden också AIF-förvaltare och bör därför uppfylla alla krav för AIF-förvaltare enligt detta direktiv och auktori seras som sådan. En AIF-förvaltare som är en internt förvaltad AIF-fond bör emellertid inte auktoriseras som extern förvaltare av andra AIF-fonder. En AIF-fond bör anses vara externt förvaltad om en extern juridisk person har utsetts till förvaltare av AIF-fonden eller för AIF-fon dens räkning, som genom att utses på detta sätt blir ansvarig för förvaltningen av denna AIF-fond. Om en extern AIF-förvaltare har utsetts att förvalta en viss AIF- fond, bör den AIF-förvaltaren inte anses tillhandahålla investeringstjänsten portföljförvaltning enligt definitionen i artikel 4.1.9 i direktiv /39/EG utan snarare anses tillhandahålla kollektiv portföljförvaltning enligt detta di rektiv. (21)Förvaltning av AIF-fonder bör innebära att åtminstone Den enda AIF-förvaltare som ska utses enligt detta direktiv bör aldrig auktoriseras för att erbjuda portföljförvaltning utan att även tillhandahålla riskhantering och vice versa. En auktoriserad AIF-förvaltare bör dock inte, så länge villkoren i detta direktiv är uppfyllda, hindras från att också bedriva verksamhet som innebär administration och marknadsföring av AIF-fonder eller från verksamhet som har samband med AIF-fondens tillgångar. En extern AIF-förvaltare bör inte hindras att även tillhandahålla tjänsten att förvalta investeringsportföljer med fullmakt från enskilda investerare på diskretionär grund, inbegripet portföljer som ägs av pensionsfonder och tjänstepen sionsinstitut som omfattas av och rådets direktiv /41/EG av om verk samhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (1), eller att tillhandahålla sidotjänsterna investeringsrådgivning, förvaring och administration avseende andelar i företag för kollektiva investeringar samt mottagande och vidare befordran av order. Efter en auktorisation med stöd av direktiv /65/EG bör en extern AIF-förvaltare även tillåtas att förvalta fondföretag. (22)Det är nödvändigt att se till att AIF-förvaltarnas verk samhet är underkastad grundliga bolagsstyrningskontrol ler. De bör förvaltas och organiseras så att risken för intressekonflikter minimeras. De organisatoriska krav som fastställts enligt detta direktiv bör inte påverka de system och kontroller som fastställts genom nationell lagstiftning för registrering av enskilda personer som ar betar inom eller för en AIF-förvaltare. (1) EUT L 235, 23.9.2003, s. 10. (23)Det är nödvändigt att föreskriva minsta kapitalkrav för att säkerställa kontinuitet och regelbundenhet i den för valtning av AIF-fonder som AIF-förvaltare tillhandahåller och täcka det yrkesansvar som kan komma att åberopas mot AIF-förvaltare i fråga om samtliga deras verksamhe ter, även förvaltning av AIF-fonder med ett delegerat mandat. AIF-förvaltare bör fritt få välja huruvida poten tiella risker avseende yrkesansvar täcks med extra kapi talbasmedel eller med en lämplig ansvarsförsäkring. (24)För att hantera de potentiellt negativa effekterna av dåligt utformade ersättningsstrukturer på sund riskhantering och kontrollen av enskilda personers risktagande, bör det finnas en uttrycklig skyldighet för AIF-förvaltare att upprätta och vidmakthålla en ersättningspolicy och er sättningspraxis som är förenlig med en sund och effektiv riskhantering för sådana personalkategorier som i tjäns ten utövar ett väsentligt inflytande på riskprofilen för de AIF-fonder som de förvaltar. Dessa personalkategorier bör omfatta åtminstone den verkställande ledningen, risk tagare och kontrollfunktioner, och anställda vars totala ersättning är så hög att de hamnar i samma ersättnings klass som den verkställande ledningen och risktagare. (25)De principer som styr ersättningspolicyn bör ta hänsyn till att AIF-förvaltare kan tillämpa dessa policies på olika sätt beroende på sin storlek och storleken på de AIF- fonder som de förvaltar, sin interna organisation samt sin verksamhets art, omfattning och komplexitet.