prop · H003123 · 2013-03-25 00:00:00 — Enligt andra stycket finns det en tidsfrist för ansökan om rättelse endast när det gäller beslut att inte godkänna en sökande. I övrigt gäller inga frister för att ansöka om rättelse. En underrättelse om ett beslut att en sökande inte har godkänts sänds på sökandens risk. Någon delgivning behöver alltså inte ske. En förutsättning för att fristen ska börja löpa är dock att en upplysning om hur man söker rättelse har skickats till sökanden. Det finns inget som hindrar att en sökande som inte har god- känts, och som inte har ansökt om rättelse , ansöker på nytt om god- kännande. Paragrafen motsvarar i huvudsak 10 kap. 3 § LOV. Den behandlas i avsnitt 10.1 och 10.2. En upphandlande myndighet som inte har följt bestämmelserna i denna lag ska ersätta sökanden för därigenom uppkommen skada. Talan om skadestånd ska väckas vid allmän domstol. En skadeståndstalan som grundar sig på ett beslut att inte godkänna en sökande ska väckas för beslutet. Väcks inte talan , är rätten till skadestånd förlorad. Som framgår av 1 § andra stycket är det en förutsättning för lagens tillämpning att den upphandlande myndighet som vill inrätta ett valfri- hetssystem har uppdragit åt den myndighet som regeringen bestämmer att administrera systemet i den upphandlande myndighetens namn. Rege- ringen avser att i förordning utse att fullgöra denna uppgift. Det är således formellt den upphandlande myndigheten som har ansvaret för att bestämmelserna i lagen följs. I första stycket anges därför att det är den berörda upphandlande myndigheten som har det skadeståndsrättsliga ansvaret. På samma sätt som vid samordnade upphandlingar enligt 2 kap. 9 a § 2 kan det komma att vara flera upphandlande myndigheter som anses ha vidtagit den skadeståndsgrundande åtgärden. Enligt allmänna skade- ståndsrättsliga principer svarar de då solidariskt för skadeståndet. Den skadelidande kan då vända sig mot vem som helst av de ansvariga. som får stå för skadeståndet kan sedan ha regressrätt mot övriga ansva- Prop. 2012/13:123 riga parter. Ett typexempel där skadestånd kan bli aktuellt är om en leve- rantör på felaktiga grunder inte godkänns. Det framgår då av beslutet att vägra godkännande vilka myndigheter som har fattat beslutet. Talerätt enligt paragrafen har alla som har ansökt om att bli godkända enligt lagen. 2012/13:123 den upphandlande myndigheten eller den myndighet som avses i 1 § andra stycket 2. En upphandlande myndighet och den myndighet som avses i 1 § andra stycket 2 är skyldig att tillhandahålla de upplysningar som tillsynsmyndigheten begär för sin tillsyn. befogenheter är i likhet med vad som gäller enligt LOV begränsade till att inhämta upplysningar. Paragrafen motsvarar 10 kap. 79 §§ LOV. Den behandlas i avsnitt 9. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1.vid åtgärd som avser endast måls beredande, 2.vid förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av en annan förvaltnings- 3.vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende och 4.vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av fullsutten rätt, är en förvaltningsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid förvaltningsrätten eller vid en tingsrätt på samma ort som förvaltningsrätten. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om detta. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1.mål av enkel beskaffenhet, 2.mål om bevissäkring och betalningssäkring enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), om besiktning enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), om upp- gifts eller handlings undantagande från kontroll enligt skatteförfarandelagen eller annan skatteförfattning, 3.mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård i enskildhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om tillfälligt flytt- ningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskild- het eller avskildhet enligt 34 § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskydds- lagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 35 och 9 när det gäller de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivningsprövning eller 6 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlän- ningslagen (2005:716), mål enligt lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., mål enligt fängelselagen (2010:610) samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4.mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål rörande preliminär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteförfattningarna, 5. mål enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, lagen (2007:1092) Prop. 2012/13:123 om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 6.mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbas- beloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, 7.mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt och 8.mål enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem och lagen (2013:000) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Tillägget i fjärde stycket 8 innebär att förvaltningsrätten i mål enligt lagen om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering ska vara domför med en lagfaren domare ensam. Detta överensstämmer med hanteringen av mål enligt LOV och . Paragrafen behandlas i avsnitt 10.3. 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter 6 kap. 4 a § En nämnd i en kommun, i ett landsting eller i ett kommunalförbund får efter överenskommelse med den myndighet som avses i 1 § andra stycket 2 lagen (2013:000) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering uppdra åt myndigheten att besluta på nämndens vägnar i ärenden enligt den lagen. Uppdrag enligt första stycket får inte lämnas i de fall som avses i 6 kap. 34 § kommunallagen (1991:900). Paragrafen är ny. Den gör det möjligt att delegera beslutande- rätt vid inrättande av valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Med stöd av första stycket får nämnder i kommuner, i landsting och i kommunalförbund delegera beslutanderätt. 2012/13:123 Ett uppdrag att besluta på en nämnds vägnar innebär i kommunalrätts- lig mening att nämndens beslutanderätt delegeras. Detta medför att sådana ställningstaganden som i kommunallagens mening utgör beslut kan delegeras till . De beslut som förekommer är främst beslut om att godkänna eller utesluta en sökande som leverantör i valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Även andra avgöranden som är att anse som beslut i kommunallagens mening omfattas dock av bestämmelsen. Delegation med stöd av denna bestämmelse kommer endast att kunna ske till som sådan. Till skillnad från vad som gäller enligt 4 § kan alltså delegation inte ske till anställda. Genom delegationen överförs inte rätten att vidta åtgärder som i kommunallagens mening är av rent förberedande eller rent verkställande karaktär. En sådan överföring kommer i stället att ske genom det bakom- liggande uppdraget till att administrera systemet i egenskap av ombud. Enligt andra stycket får beslutanderätt inte delegeras i de fall som avses i 6 kap. 34 § KL, t.ex. ärenden som avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller kvalitet. Paragrafen behandlas i avsnitt 11. 6 kap. 5 § Föreskrifterna i 6 kap. 33 § kommunallagen (1991:900) om uppdrag att besluta på nämndens vägnar tillämpas på ärenden enligt 4 § första stycket och 4 a § första stycket. Paragrafen gör det möjligt för nämnder i kommuner, landsting och kommunalförbund att uppdra åt bl.a. anställda i den egna organisationen att på nämndens vägnar fatta beslut om delegation av beslutanderätt, s.k. vidaredelegation, till . Ändringen innebär att uppdrag att fatta beslut om delegation på en nämnds vägnar enligt 4 a § första stycket kan lämnas av den kommunala nämnden åt utskott, åt ledamöter eller ersättare eller åt anställda hos kommunen eller lands- tinget. Ett sådant uppdrag kan också lämnas av en gemensam nämnd åt en anställd i någon av de samverkande kommunerna eller landstingen. Eftersom denna paragraf möjliggör delegation i sådana ärenden som avses i 4 a § första stycket kan nämnder i kommunalförbund delegera till bl.a. utskott och anställda i den egna organisationen på samma sätt som nämnder i kommuner och landsting. Paragrafen behandlas i avsnitt 11. 6 kap. 6 § Beslut som anställda i en inköpscentral fattar på en nämnds vägnar ska anmälas till den som har lämnat uppdraget. Detsamma gäller beslut som den myndighet som avses i 4 a § fattar på en nämnds vägnar. Enligt den nya andra meningen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, ska anmäla de beslut som har fattats med stöd av ett uppdrag att administrera valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. vidareanmälan av beslut för det fall uppdraget lämnats med stöd av Prop. 2012/13:123 vidaredelegation enligt 5 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 11. 6 kap. 7 § Föreskrifterna i 6 kap. 2427 §§ kommunallagen (1991:900) om jäv tillämpas på anställda i inköpscentraler som fattar beslut på en nämnds vägnar. Detsamma ska gälla den som hos den myndighet som har fått ett uppdrag enligt 4 a § fattar beslut på en nämnds vägnar. Enligt den nya andra meningen är jävsreglerna i 6 kap. 2427 §§ kommunallagen tillämpliga på de ledamöter i som fattar beslut på en nämnds vägnar. Bestämmelsen omfattar endast den som är beslutsfattare. I fråga om andra som deltar i handläggningen av ärenden hos gäller bestämmelserna om jäv i förvaltningslagen (1986:223). Paragrafen behandlas, tillsammans med Lagrådets synpunkter, i avsnitt 11. 15.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 19 kap. 3 § Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende om förvärv, överlåtelse, upplåtelse eller användning av egendom, tjänst eller annan nyttighet, om det kan antas att det allmänna lider skada om uppgiften röjs. Begreppet tjänst omfattar inte arbete som för en myndighets behov utförs av dess egen eller någon annan myndighets personal, om det inte är fråga om ett arbete som en myndighet i konkurrens med andra myndigheter eller enskilda erbjuder sig att utföra. Om ett ärende enligt första stycket rör upphandling, får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndigheter inte i något fall lämnas till någon annan än den som har lämnat anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller beslut om leverantör och anbud fattats eller ärendet har slutförts. Under en elektronisk auktion får dock lämnas sådana uppgifter som avses i 5 a kap. 11 § lagen (2007:1091) om offentlig upp- handling, 5 a kap. 11 § lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster eller 6 kap. 11 § lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Om ett ärende enligt första stycket rör försäljning av lös egendom för det all- männas räkning, får uppgift som rör anbud eller som rör motsvarande erbjudande inom en kommun, ett landsting eller en myndighet eller mellan statliga myndig- heter inte i något fall lämnas till någon annan än den som har lämnat anbudet eller erbjudandet förrän alla anbud eller erbjudanden offentliggörs eller avtal har slutits eller ärendet annars har slutförts. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Beträffande en handling som anger villkoren i ett slutet avtal gäller sekretessen dock längst till dess att , eller hos statliga affärsverk, och För- svarsexportmyndigheten samt i affärsverksamhet , har gått från det att avtalet slöts. 2012/13:123 Ändringen i andra stycket innebär att undantaget från sekretess i styckets tredje mening utgår och i stället flyttas till den nya 3 a §. Paragrafen behandlas i avsnitt 12. 19 kap. 3 a § Sekretessen enligt 3 § andra stycket gäller inte 1.vid ett ansökningsförfarande enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem, 2.vid ett ansökningsförfarande enligt lagen (2013:000) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Paragrafen är ny. Bestämmelsen i första punkten motsvarar tidigare 3 § andra stycket tredje meningen. Ändringen är endast av redaktionellt slag. Bestämmelsen i andra punkten är ny. Den innebär att en inkommen ansökan om att godkännas enligt lagen om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering inte ska omfattas av sekretess enligt 3 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 12. Sammanfattning av betänkandet (SOU 2010:104) Dagens lösning för e-legitimationer fungerar relativt väl och i en inter- nationell jämförelse är det förhållandevis många medborgare i som kan utföra legitimering och underskrift i en elektronisk miljö. Myn- digheter, landsting och kommuner har också, i samverkan med utfärdarna av e-legitimationer, infört dialoger och användargränssnitt för e-legitime- ring som fungerar och en samsyn har vuxit fram kring bl.a. rätts- och administrativa frågor. Dagens system har dock brister. Det finns ingen sammanhållen och enhetlig infrastruktur för identifiering vilket försvårar och förmodligen hämmar utvecklingen av e-tjänster. En samordnad infrastruktur för användning av e-legitimationer underlättar och förenklar för den offent- liga sektorn och bör främja en utveckling av e-tjänster. Dagens modell är ett system som inte öppnar upp för möjliga nya aktörer att komma in på marknaden och därigenom bidra till en mångfald. Vidare bygger dagens modell för e-legitimationer på en upphandling som går ut per halvårs- skiftet 2012 och som inte kan förlängas. Den i utredningen föreslagna modellen för Svensk e-legitimation med en federation skapar en sådan sammanhållen och förenklad infrastruktur och bidrar till en fortsatt utveckling av e-legitimationer i på ett antal områden. Inom infrastrukturen för Svensk e-legitimation ska alla e- legitimationer som uppfyller uppställda krav kunna användas av medborgare och anställda i organisationer för åtkomst till förvaltningens e-tjänster. Utredningen beskriver i rapporten hur en sådan infrastruktur kan skapas och regleras. Syftet med infrastrukturen är inte att förhindra existerande identitetslösningar utan att skapa förutsättningar, regelverk, m.m. för användning av existerande och tillkommande lös- ningar för identifiering. Vidare föreslås tjänster för signering utanför området för den aktuella identitetslösningen. Detta möjliggörs genom ett enhetligt gränssnitt mot infrastrukturen för Svensk e-legitimation. Regeringen har beslutat om inrättande av en . Den övergripande målsättningen med bildandet av en är att skapa förutsättningar för en väl fungerande Svensk e-legitimation som kan skapa stark tillit till verksamheten såväl i som internationellt. Svensk e-legitimation ska möjliggöra för såväl användare som offentlig sektor att på ett effektivt sätt etablera och nyttja e-tjänster vilka kräver e-legitimationer och eller signering. I förverkligandet av målbilden ingår att skapa en affärsmodell för Svensk e-legitimation som bygger på ett antal aktörer i samverkan , användare i form av privatpersoner och anställda i organisationer, identitetsutfärdare, e-tjänsteleverantörer samt attributs- utfärdare. Förvaltningens e-tjänsteleverantörer kommer i infrastrukturen att på ett förenklat sätt få tillgång till e-legitimationstjänster genom vilket bland annat kommer att underlätta integration och hantering av tjänster. 2012/13:123 Genom utredningens förslag skapas en infrastruktur för den offentliga Bilaga 1 sektorn. En viktig uppgift för blir att verka för att en motsvarande och samverkande infrastruktur etableras även för den privata sektorn. Det är först då en sådan samverkande infrastruktur etablerats som Svensk E-legitimation kan användas för både offentliga och privata e-tjänster. Attributsutfärdarna kommer som medlemmar i modellen spela en viktig roll som källa till kompletterande information. Enligt förslaget ska infrastrukturen byggas med hjälp av flera sam- verkande regelverk, delvis inrättade genom författning, delvis skapade genom civilrättsliga avtal efter upphandling. Med anledning av den bedömning som gjordes i Instruktion för delredovisning I (Fi 2010:05), att de av rege- ringen uppställda målen inte kan realiseras genom de upphandlingsför- faranden som anges i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, före- slås i utredningen att det inrättas en ny lag enligt vilken får inrätta valfrihetssystem för Svensk e-legitimation. ska fastställa reglerna för infrastrukturen men det är olika aktörer på marknaden som ska ta fram och erbjuda identifie- ringstjänster och andra tjänster, t ex E-legitimationer. Det kan antas att det inom ramen för Svensk e-legitimation kommer att erbjudas olika alternativ av e-legitimationer och det är väsentligt att användarna får en valmöjlighet mellan olika alternativ. Utredningen föreslår därför att det inrättas ett valfrihetssystem baserat på reglerna i lagen (2008:962) om valfrihetssystem. Utredningen gör bedömningen att inrättandet av valfri- hetssystemet ska anses vara en tilldelning av avtal genom tjänste- koncession. I utredningen redovisas även ett förslag till regelverk för den före- slagna infrastrukturen. Regelverket avses styra parternas civilrättsliga mellanhavanden genom att föras in i de avtal som ingår med dem som ansluts till infrastrukturen för Svensk e- legitimation. Regelverket specificerar villkoren för de olika tjänster som kommer att tillhandahållas. Utredningen föreslår att en förordning om infrastrukturen för Svensk e- legitimation skapas. Förordningen syftar till att etablera infrastrukturen för svensk e-legitimation inom den offentliga förvaltningen och att sam- ordna och förenkla e-tjänsteleverantörernas användning av funktioner för elektronisk legitimering och elektronisk underskrift. Förordningen ska bland annat definiera de centrala begrepp som används inom infrastruk- turen. En infrastruktur för identifiering bör ta sin utgångspunkt i ett tillits- ramverk byggt på internationell standard och medge den flexibilitet som den föreslagna infrastrukturen för Svensk e-legitimation och inter- nationell samverkan kräver. bör vidare verka för att standardiseringsarbetet inom ISO/IEC leder till resultat som är fören- liga med behoven inom den föreslagna infrastrukturen för identifiering. Om dessa resultat nås bör följa denna internationella standard. Vid en tillämpning av dessa internationella normer har det, såvitt framkommit, visat sig ändamålsenligt att för Svensk e-legitimation kräva en tillitsnivå som motsvarar nivå 3 (AL3) eller högre, vilket också är den att en affärs- och prismodell skapas som är enkel, transparent och långsiktig. Den ska leda till mer förutsägbara och om möjligt lägre kost- nader än i dagens ramavtalsmodell. att det ska vara enkelt för statlig myndighet, landsting eller kommun att få tillgång till tjänster för elektronisk identifiering och signering. En statlig myndighet, landsting eller kommun ska genom en part få tillgång till alla tjänster som omfattas av modellen. att en statlig myndighet, landsting eller kommun i så liten utsträck- ning som möjligt själv ska behöva ha kompetens och funktioner för att kunna använda tjänster för elektronisk identifiering och signering i verk- samheten. att modellen bör, om det med hänsyn till övriga förutsättningar är möjligt, stödja teknikneutralitet samt bygga på lösningar som utvecklas av marknaden. Befintliga e-legitimationer bör, eventuellt med viss anpassning för att klara vald tillitsnivå, fungera i den nya modellen. att alla aktörer på marknaden som uppfyller relevanta krav ska kunna bli leverantörer i den nya modellen. Inom Svensk e-legitimation finns ett antal grundläggande tjänster, där vissa handlas upp och tillhandahålls via och andra tillhandahålls från godkända medlemmar i modellen. Dessa tjänster kan indelas i följande grupper: registertjänster, e-legitimationer, anvis- ningstjänst, attributsintygstjänst och signeringstjänst. Det är fortfarande under utredning hur vissa av dessa tjänster ska utformas, val av teknisk lösning samt ifall de ingår i prismodellen som en bastjänst eller ifall en extra avgift kommer att utgå. Verksamhetsplanen för omfattar vilket motsvarar den period då nämndens verksamhet samt infrastrukturen för Svensk e-legitimation ska byggas upp. Målsättningen är att , och senast per utgången av ha infra- strukturen för Svensk e-legitimation i drift. För att nå dit innefattar genomförandeplanen en lång rad aktiviteter där några av de mer väsent- liga är författningsförändringar, inrättande av ett valfrihetssystem, fram- tagande av avtal, utveckling av teknisk infrastruktur och tjänster, upp- datering av affärsmodellen, inrättande av ett säkerhets- och tillitsram- verk, genomförande av säkerhets- och andra kontroller samt detaljering av övergångsplan. Övergångsplanen är kritisk för att få en smidig över- gång från nuvarande modell till den framtida modellen. Som framgår av betänkandet har utredningen valt att ta ställning till flera svåra frågor och med relativt hög detaljeringsgrad för att tydliggöra områdets komplexitet och bredd och för att få igång en aktiv dialog kring frågeställningarna. Nämnden tar nu vid där utredningen slutar. Det ligger i sakens natur att fortsatt dialog och djupare analys kommer att kunna resultera i modifie- ringar av olika slag. Förslag till lag om valfrihet för Svensk e-legitimation Härigenom föreskrivs följande. 1 § får besluta att tillhandahålla valfrihets- system för tjänster som upphandlas för elektronisk identifiering. Med valfrihetssystem menas ett förfarande där användaren har rätt att välja den leverantör som ska utföra tjänsten och som godkänt och tecknat kontrakt med. 2 § tillhandahåller valfrihetssystem enligt denna lag ska myndigheten tillämpa lagen (2008:962) om valfrihets- system. I stället för det som sägs i 2 kap. 3 § första meningen, 6 och 7 §§ lagen om valfrihetssystem ska med 1.leverantör menas den som på marknaden tillhandahåller tjänster som nämns i 1 §, 2.tjänst menas sådan tjänst som nämns i 1 §, och 3.upphandlande myndighet menas . ska dock inte tillämpa 9 kap. 2 § lagen om valfrihetssystem när nämnden tillhandahåller valfrihetssystem enligt denna lag. 3 § En kommun eller ett landsting får uppdra åt att på kommunens eller vägnar besluta om god- kännande av sökande och ingående av kontrakt enligt denna lag eller på annat sätt genomföra och avsluta ett inrättande eller en förändring av ett valfrihetssystem enligt denna lag. Denna lag träder i kraft den [ ] 2011.