prop · H003168 · 2013-06-18 00:00:00 — framhåller att det skulle vara lättare för försäk- ringsbolaget att visa att bolaget har skött den föreskrivna kontrollen. Regeringen anser dock inte att det finns tillräckliga skäl att i detta sammanhang frångå huvudregeln om bevisbördans placering. En konsekvens av ett sådant förslag skulle t.ex. kunna bli att försäkrings- bolagen i betydligt ökad utsträckning skulle behöva arkivera integritets- känsliga handlingar om varje enskild försäkring. Som anförs i departe- mentspromemorian är det dock naturligt att försäkringsbolaget, som ett led i vårdslöshetsbedömningen, får visa hur kontrollen och informationen allmänt sett har skötts. En sådan redogörelse bör kunna utgöra underlag för den prövning av bolagets eventuella försummelse som ska göras i det enskilda fallet. Det kan tilläggas att ett försäkringsbolag som inte uppfyller de nya kontroll- och informationskraven även torde agera i strid med god för- säkringsstandard, vilket kan föranleda ingripanden från Finansinspek- tionen (jfr prop. 2009/10:241 s. 38 och 49). Om informationsskyldig- heten inte uppfylls, kan det även leda till sanktioner med stöd av marknadsföringslagen (2008:486). Regeringens förslag: Vissa rättelser av redaktionella misstag och för- tydliganden av oklar lagtext ska göras i försäkringsavtalslagen enligt Om det i en företagsförsäkring förekommer försäkringsvillkor som begränsar försäkringens omfattning när den försäkrade brustit i sin skyldighet att hindra eller minska en skada, ska lagens bestämmelser om den försäkrades räddningsplikt tillämpas i stället för dessa villkor. Domstol ska, på samma sätt som vid konsument- och personförsäk- ringar, kunna förklara att en förtida uppsägning av en företags- försäkring är ogiltig. En bestämmelse om hur en försäkring får tas i anspråk genom ut- mätning förtydligas så att det klart framgår att skyddet från utmätning avser försäkringstagarens skulder och inte förmånstagarens egna När en person ansluter sig till en redan gällande gruppskade- eller gruppersonförsäkring, ska försäkringsbolagets ansvar inträda först från och med dagen efter anslutningen. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak I departementspromemorian föreslås även ett för- tydligande angående när ett försäkringsbolags ansvar kan upphöra tills vidare vid dröjsmål med att betala premien (s.k. suspension). inte något förslag om när försäkringsbolagets ansvar inträder mot en ny gruppmedlem vid en frivillig gruppskadeförsäkring. Remissinstanserna: Förslagen tillstyrks eller lämnas i sak utan in- vändning av samtliga remissinstanser. Svensk Försäkring invänder dock mot förslaget om suspension och anser att förslaget i den delen inte är endast en rättelse. Skälen för regeringens förslag Vid försäkringsavtalslagens tillkomst skedde vissa redaktionella miss- Några bestämmelser fick lydelser som inte helt motsvarar motiven, andra bestämmelser fick en otydlig utformning och vissa bestämmelser som rimligen borde vara tillämpliga även för företagsförsäkring blev inte Dessa redaktionella fel och brister i lagtexten bör lämpligen rättas till i detta sammanhang. I departementspromemorian föreslås en bestämmelse som avser att förtydliga under vilka förutsättningar ett försäkringsbolags ansvar kan upphöra vid dröjsmål med betalning av premien (suspension). Försäkringsavtalslagen är i denna del inte utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelse försäkringsavtals- Svensk Försäkring anser dock att den föreslagna bestämmelsen fått en utformning som inte återställer rättsläget, utan i stället tillskapar ett nytt rättsläge. I departementspromemorian antas att förslaget i denna del endast innebär en rättelse, vilket alltså har satts i fråga. Det saknas mot den bakgrunden tillräckligt underlag för att i detta lagstiftningsärende bedöma behovet och konsekvenserna av en lagändring. Regeringen lägger därför inte fram något förslag i denna del. Försäkringstagare och försäkrade har vissa förpliktelser utöver att betala försäkringspremien (s.k. biförpliktelser). Om ett försäkringsfall inträffar eller riskerar att inträffa, är den försäkrade skyldig att efter förmåga vidta åtgärder för att hindra eller minska skadan. Denna biförpliktelse är en del av den försäkrades räddningsplikt. Om den försäkrade uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet brister i denna skyldighet, kan försäkringsersätt- ningen under vissa förhållanden sättas ned. För att hindra att lagens regler om överträdelser av sådana biförplik- telser kringgås genom försäkringsvillkor som formellt är avfattade som undantagsbestämmelser för vissa risker (omfattningsvillkor) ska lagens regler om biförpliktelser ibland tillämpas också vid sådana villkor. Vid konsumentförsäkring ska lagens bestämmelser om biförpliktelser tillämpas på ett villkor som begränsar försäkringsbolagens ansvar vid brott mot räddningsplikten. Av någon anledning har bestämmelserna utformats så att motsvarande inte gäller för företagsförsäkring. Detta trots att omfattningsvillkor som avser andra biförpliktelser behandlas på samma sätt oavsett om det är fråga om en företags- eller konsument- försäkring. Regeringen föreslår att denna skillnad tas bort. En förtida uppsägning av en företagsförsäkring ska kunna ogiltig- förklaras av domstol Vid konsument- och personförsäkring ska en domstol på yrkande av försäkringstagaren förklara att en förtida uppsägning av försäkringen från försäkringsbolagets sida är ogiltig, om uppsägningen skett i strid med lagen eller försäkringsavtalet. Domstolen kan även meddela ett interi- mistiskt beslut om detta, dvs. ett beslut i avvaktan på att saken slutligt avgörs. Av någon anledning har motsvarande möjlighet till ogiltigför- av en uppsägning inte införts beträffande företagsförsäkring. En sådan talan skulle i stället behöva föras som en fastställelsetalan enligt . Enligt regeringens bedömning finns det ingen an- ledning att upprätthålla en sådan skillnad mellan de olika försäkrings- slagen. Regeringen föreslår att en möjlighet till ogiltigförklaring av en uppsägning införs även för företagsförsäkringens del. Förmånstagares skydd mot utmätning I försäkringsavtalslagen finns begränsningar av möjligheterna att ta en försäkring eller ett försäkringsbelopp i anspråk för utmätning. En bestämmelse i försäkringsavtalslagen har formulerats så att den kan tolkas som att utmätning aldrig får äga rum på grund av en ansökan som görs från det att en förmånstagares rätt till försäkrings- ersättning inträdde, även om det är fråga om utmätning för förmåns- tagarens egna skulder (15 kap. 2 § tredje stycket). Detta har dock inte 2012/13:168 varit avsikten med bestämmelsen, eftersom den överhuvudtaget inte tar sikte på utmätning för förmånstagarens egna skulder. Sådan utmätning regleras på annat håll i lagen (15 kap. 9 §). Regeringen föreslår därför att bestämmelsen förtydligas så att det framgår att den gäller utmätning för försäkringstagarens skulder. Lagrådet förordar att även en annan del av den aktuella paragrafen som rör i vad mån en försäkring kan tas i anspråk efter det att för- säkringstagaren har förfogat över försäkringen på visst sätt bör justeras språkligt. Denna del av paragrafen diskuteras inte i departementsprome- eller av remissinstanserna. Regeringen konstaterar att termi- nologin i Lagrådets förslag skiljer sig från andra ställen i lagen (se 14 kap.). Regeringen bedömer därför att det saknas skäl för den före- slagna ändringen. anser att även en annan bestämmelse, som gäller utmätning av en livförsäkring för försäkringstagarens skulder innan ett försäkringsfall har inträffat, är problematisk och bör ses över (15 kap. 3 §). Det saknas dock underlag för en sådan översyn inom ramen för detta lagstiftningsärende. Tidpunkten när försäkringsbolagets ansvar inträder för en ny gruppmedlem vid en frivillig gruppförsäkring En gruppförsäkring är en försäkring som en person kan bli ansluten till genom att ansluta sig till en grupp för vilken ett gruppavtal har slutits. I försäkringsavtalslagen anges när försäkringsbolagets ansvar inträder i förhållande till gruppen och i förhållande till nya gruppmedlemmar. Vid en frivillig gruppskadeförsäkring anges i lagen att om en gruppmedlem ansluter sig till en grupp i efterhand, inträder försäkringsbolagets ansvar från och med dagen för anslutningen (om inte annat anges i grupp- avtalet). Detsamma gäller för en frivillig gruppersonförsäkring. Detta stämmer dock inte med motiven till lagstiftningen (se prop. 2003/04:150 s. 327, 588 och 624). Där anges i stället att ansvaret inträder dagen efter anslutningen. I lagrådsremissen var lagtexten även utformad i enlighet med detta (se prop. 2003/04:150 s. 1005 och 1014). Syftet bör ha varit att hindra att en gruppmedlem ansluter sig till försäkringen som en skada har inträffat och på detta vis får försäkringsskydd i efterhand. Det står klart att avsikten inte har varit att bestämmelserna skulle ut- formas på det sätt som skett. Regeringen föreslår därför att lagtexten just- eras till den avsedda lydelsen. Vid frivillig gruppförsäkring ska alltså försäkringsbolagets ansvar mot en ny gruppmedlem inträda först dagen efter anslutningen till gruppen. Regeringens förslag: Lagstiftningen ska träda i kraft . De nya preskriptionsbestämmelserna i försäkringsavtalslagen ska tillämpas även på försäkringsavtal som ingåtts före ikraftträdandet, om det förhållande som enligt försäkringsavtalet berättigar till försäk- ringsersättning eller annat försäkringsskydd inträder efter ikraft- trädandet. Även de nya bestämmelserna om skyldighet att kontrollera om det inträffat dödsfall bland de försäkrade ska tillämpas på försäk- ringsavtal som ingåtts före ikraftträdandet. Övriga ändringar i försäk- ringsavtalslagen ska bara gälla vid avtal som ingåtts eller förnyats efter ikraftträdandet. Vid trafikskador och patientskador ska äldre bestämmelser tillämpas, om skadehändelsen inträffar före ikraftträdandet. För krav som inte beror på en skada ska äldre bestämmelser gälla för avtal som ingåtts före ikraftträdandet och som inte förnyats därefter. Tidsfristen för inhämtande av ett yttrande från ska tillämpas om skadan orsakas efter ikraftträdandet. Ett krav på trafikförsäkringsavgift ska preskriberas enligt äldre bestämmelser, om kravet avser tiden före ikraftträdandet. Detsamma ska gälla för avgift som avser tiden efter ikraftträdande, om det pågår ett ärende hos när lagen träder i kraft. Promemoria med utkast till övergångsbestämmelser m.m.: Prome- förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens, dock före- slås att lagändringarna ska träda i kraft . I fråga om presk- ription av trafikförsäkringsavgift föreslås en delvis annan övergångs- bestämmelse. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller lämnar förslagen utan invändning. Svensk Försäkring anser dock att lagänd- ringarna bör träda ikraft först . Svensk Försäkring menar även att preskriptions- och informationsbestämmelserna i försäk- ringsavtalslagen bara bör tillämpas på nya avtal. har synpunkter på övergångsbestämmelsen beträffande pre- skription av trafikförsäkringsavgift. Skälen för regeringens förslag: Svensk Försäkring och framhåller att försäkringsbolagen behöver på sig för att genomföra nödvändiga ändringar i försäkringsvillkoren i an- ledning av den nya lagstiftningen. Svensk Försäkring påpekar även att det skulle underlätta om ikraftträdandet sammanfaller med ett årsskifte, eftersom villkorsjusteringar normalt sker . Regeringen föreslår mot denna bakgrund att lagändringarna ska träda i kraft den 1 2012/13:168 En huvudprincip i svensk lagstiftning är att ny lag bara tillämpas på avtal ingångna efter lagens ikraftträdande. Vid tillkomsten av försäk- ringsavtalslagen tillämpades denna grundsats som huvudregel. Ingrepp i äldre försäkringsavtal ansågs dock berättigade när det var av särskild vikt från konsumentsynpunkt att de nya reglerna skulle bli tillämpliga. När det gällde preskription skulle däremot äldre rätt tillämpas, om för- säkringsavtalet hade ingåtts före ikraftträdandet. Eftersom preskriptions- reglerna inte ändrades genom den nya lagen, saknades anledning att fästa särskild vikt vid övergångsbestämmelsen. Den aktuella lagstiftningen innebär däremot väsentliga förändringar i fråga om både preskriptionsfristens längd och utgångspunkten för fristen. De nya reglerna är mer förmånliga för försäkringstagarna. För dessa är det alltså en betydande vinst om lagändringarna slår igenom . Frågan är om sådana hänsyn utgör tillräcklig anledning att tillämpa de nya reglerna också på försäkringsavtal som slutits före ikraft- trädandet. Om försäkringsfallet inträffar före ikraftträdandet, är det närmast själv- klart att äldre regler tillämpas; preskriptionstiden kan inte gärna beräknas efter regler som ännu inte gäller. Det är mer tveksamt hur preskriptions- frågan ska bedömas när försäkringsfallet, eller snarare det förhållande som enligt försäkringsavtalet berättigar till försäkringsskydd, inträffar efter ikraftträdandet. Det kan göras gällande att avtalet har slutits under förutsättning att de äldre preskriptionsreglerna skulle tillämpas vid krav på försäkringsersättning. finns det inget som tyder på att kalkyler om preskriptionstidens längd spelat någon större roll för premiernas storlek. Den alternativa lösningen, att endast låta nya för- säkringsavtal omfattas, skulle innebära att försäkringsbolagen under överskådlig framtid skulle behöva tillämpa parallella system för pre- skription av försäkringsanspråk. Det påtagliga intresse som finns på försäkringstagarsidan av att de förlängda fristerna tillämpas bör därför enligt regeringens uppfattning tillmätas stor vikt. Svensk Försäkring pekar i detta sammanhang på att det kan vara svårt att bedöma när det förhållande som berättigar någon till försäkringsskydd inträder. Regeringen konstaterar dock att försäkringsbolagen både i sitt eget och i kundernas intresse även tidigare bör ha haft ett stort intresse av att i försäkringsvillkoren tydligt ange vad som berättigar till försäkrings- ersättning eller annat försäkringsskydd. Att det förhållande som enligt försäkringsavtalet berättigar till sådant skydd kommer att utgöra utgångs- punkten för preskriptionstiden, bör alltså inte medföra några beaktans- värda problem heller beträffande äldre avtal. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att de nya preskriptions- bestämmelserna i försäkringsavtalslagen ska tillämpas om det förhåll- ande som enligt avtalet berättigar till försäkringsskydd inträder efter ikraftträdandet, oavsett när försäkringsavtalet ingicks. När det gäller de nya bestämmelserna om kontroll- och informa- tionsplikt för försäkringsbolagen är det fråga om personförsäkringar som ofta har långa löptider. Att inte låta äldre avtal omfattas skulle i praktiken medföra att de nya reglerna inte får fullt genomslag inom . Regeringen föreslår därför att försäkringsbolagen ska vara skyldiga att från ikraftträdandet upprätta och tillämpa de rutiner som krävs för att uppfylla de nya kraven, oavsett när försäkringsavtalet Prop. 2012/13:168 ingicks. En retroaktiv tillämpning innebär emellertid att reglerna blir tillämp- liga på vissa försäkringsavtal där försäkringsbolaget inte har tillgång till de försäkrades personuppgifter eller där det inte har avtalat med grupp- företrädare om några ändamålsenliga kontrollrutiner. Detta kan sägas tala emot att låta även den förlängda preskriptionsfristen bli tillämplig på äldre avtal. De svårigheter som kan uppstå kan dock beaktas tillräckligt vid den prövning som ska göras av om försäkringsbolaget har agerat för- sumligt. Regeringen föreslår därför att även den förlängda preskriptions- fristen ska tillämpas på avtal som ingåtts före ikraftträdandet, om döds- fallet inträffar därefter. Övriga ändringar i försäkringsavtalslagen bör i enlighet med huvud- regeln i försäkringssammanhang endast tillämpas på försäkringsavtal som ingås eller förnyas efter lagens ikraftträdande. De nya reglerna om preskription av anspråk på trafik- och patient- skadeersättning bör tillämpas om skadehändelsen inträffar efter ikraft- trädandet, respektive om skadan orsakas efter ikraftträdandet. Detsamma bör gälla för återkrav av sådan ersättning. Detta motsvarar i princip vad som följer av allmänna rättsprinciper. Det enskilda försäkringsbolagets skyldighet att utge ersättning i varje enskilt fall är likväl grundad på för- säkringsavtal. Regeringen föreslår därför i förtydligande syfte uttryckliga övergångsbestämmelser med denna innebörd. I samma syfte bör en mot- svarande övergångsbestämmelse införas när det gäller tidsfristen för inhämtande av yttrande från . För krav som inte beror på en skadehändelse, dvs. huvudsakligen premiekrav, bör de nya bestämmelserna tillämpas endast på avtal som har ingåtts eller förnyats efter ikraftträdandet. Regeringen föreslår sådana övergångsbestämmelser i trafikskadelagen och patientskadelagen. Krav på trafikförsäkringsavgift som hänför sig till tiden före lagens ikraftträdande bör preskriberas enligt äldre bestämmelser, dvs. enligt preskriptionsreglerna i trafikskadelagen. Det kan antas att vissa fordon kommer att vara oförsäkrade både före och efter lagens ikraftträdande. Regeringen föreslår därför en särskild övergångsbestämmelse för denna situation. Om ett ärende om trafik- försäkringsavgift fortfarande pågår hos när de föreslagna ändringarna träder i kraft, ska de nya bestämmelserna inte tillämpas avseende det kravet. Detta motsvarar en lagteknisk lösning som har tillämpats och som bedömer vara ändamålsenlig (se prop. 1998/99:42 s. 44). När det slutligen gäller krav på patientförsäkringsavgift behövs det inte någon särskild övergångsbestämmelse. Regeringens förslag i denna del motsvarar nämligen vad som redan gäller enligt nuvarande regler. Regeringens bedömning: Förslaget till ändrade preskriptionsregler kommer att leda till att färre försäkringsanspråk preskriberas. förstärkta skydd för de ersättningsberättigade bör dock inte medföra mer än marginella premieökningar för försäkringstagarna. Försäkringsbolagens skyldighet att kontrollera om det inträffar dödsfall bör inte medföra några nämnvärda kostnadsökningar. Premierna bör därför inte påverkas av detta förslag. Förslagen medför inte några negativa ekonomiska konsekvenser för Departementspromemorians bedömning överensstämmer väsent- ligen med regeringens. Remissinstanserna: De ekonomiska konsekvenserna diskuteras huvudsakligen av Svensk Försäkring och . Vid företagsförsäkring anses de ändrade reglerna medföra högre kost- nader för både administration och kapital. I övrigt bedöms de ekono- miska konsekvenserna för skadeförsäkringen vara marginella. det av treårspreskriptionen kan medföra höjda kostnader vid person- Detsamma gäller de nya reglerna om kontroll- och informa- tionsplikt vid dödsfall. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen bedömer, i likhet med de remissinstanser som yttrar sig i frågan, att en förlängning av pre- skriptionstiderna inte bör spela någon nämnvärd roll för konsument- Ändringen när det gäller företagsförsäkring innebär att den kortaste tiden som får anges i ett föreläggande att väcka talan, eller som anmäl- ningsfrist i villkoren, förlängs till . Detta kan leda till att handlägg- ningstiden för vissa ärenden blir något längre. Den samlade effekten för företagsförsäkringens ekonomi får dock bedömas vara begränsad. Beträffande personförsäkring kan förlängningen av preskriptionstiden medföra bl.a. ökade utredningskostnader för vissa sent anmälda skador. Färre anspråk kommer också att preskriberas jämfört med . tidigt är de nya bestämmelserna enklare att tillämpa, vilket bör underlätta Den sammanlagda effekten av reformen i dessa delar är förvisso svår att bedöma men får antas bli marginell för Detsamma kan sägas om möjligheten att i undan- tagsfall föra talan om sena skador vid trafik- och patientförsäkring. Regeringen gör mot denna bakgrund bedömningen att de nya pre- skriptionsreglerna inte kommer att innebära annat än marginella premie- När det gäller den ekonomiska betydelsen av bestämmelserna om kontroll- och informationsplikt vid dödsfall, bör understrykas att refor- men inte avser att väsentligt ändra den praxis som är vanlig inom Det som ytterligare kan fordras är vissa åtgärder som måste antas innebära förhållandevis små kostnader. 2012/13:168 naturligtvis den tekniska utvecklingen innebära att försäkringsbolagen måste utvidga kontrollen, men det bör i så fall bli fråga om en begränsad successiv kostnadsökning. Det kan förväntas att kostnaden för användandet av tekniska kontrollhjälpmedel kommer att minska i takt med den tekniska utvecklingen. Inte heller detta förslag bör därför påverka premiesättningen i någon större mån. Förslagen påverkar inte kostnaderna för staten negativt. Om det blir någon påverkan för det allmänna, handlar det om minskad arbetsbelast- ning vid domstolarna och vid genom att förenklade regler förebygger tvister. 9.1Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 31 § Den som vill ha ersättning enligt denna lag måste väcka talan från skadehändelsen. Om den skadelidande begär omprövning enligt 5 kap. 5 § skadeståndslagen (1972:207), får talan dock väckas från tidpunkten när det förhållande som ligger till grund för omprövningsyrkandet inträdde. Om den som vill ha ersättning har anmält skadan till försäkringsgivaren inom den tid som anges i första stycket, är fristen att väcka talan alltid minst sex månader från det att försäkringsgivaren har förklarat sig ha tagit slutlig ställning Vid återkrav mellan försäkringsgivare är fristen att väcka talan alltid minst ett år från den betalning som grundar återkravet. En talan om ett krav på självriskbelopp enligt 21 § eller om ett krav på ersättning som avses i 24 § andra stycket måste väckas från den betalning som grundar återkravet. I fråga om premiekrav och krav på trafikförsäkringsavgift tillämpas preskrip- tionslagen (1981:130). Paragrafen handlar om vad den som vill ha ersättning enligt lagen måste göra för att anspråket inte ska preskriberas, dvs. förlora sin verkan. Övervägandena finns i avsnitt 4. Ändringarna i första stycket gäller både utgångspunkten för preskrip- tionstiden och fristens längd. Bestämmelsen tar sikte på i första hand en skadelidandes krav på trafikskadeersättning, men även t.ex. återkrav som grundas på lagen omfattas (jfr dock fjärde stycket). Återkrav enligt 20 § och 25 § första stycket grundas på skadeståndsregler och omfattas därför inte av paragrafen. Skadeståndskrav preskriberas i stället enligt preskrip- tionslagen (om det inte finns annan speciallagstiftning som är tillämplig). Att krav på trafikförsäkringsavgift och premiekrav också preskriberas enligt preskriptionslagen framgår av femte stycket. Preskriptionstiden är om inte annat framgår av lagen. åriga fristen upphävs. Fristen räknas från skadehändelsen, alltså normalt den trafikolycka som ersättningskravet grundas på. Rätten till trafikskadeersättning kan omprövas, om de förhållanden som låg till grund för ersättningen har ändrats väsentligt (se 9 § förevarande lag och 5 kap. 5 § skadeståndslagen [1972:207]). tionstiden för ersättningskrav vid omprövning är . från tidpunkten då det förhållande som ligger till grund för omprövnings- Den som begär ersättning kan hålla sig till den all- männa tioårsfristen, om den löper ut senare än treårsfristen. En väsentlig förändring, som ger rätt till omprövning, kan avse an- tingen den skadelidandes hälsotillstånd eller dennes ekonomiska för- hållanden (se rättsfallet NJA 2008 s. 1217 I och II). omprövningsyrkandet är att det skett en medicinsk förändring, bör utgångspunkten för preskriptionsfristen normalt vara när den väsentliga förändringen har konstaterats av t.ex. en läkare. Om grunden för ompröv- ningsyrkandet i stället är att det har skett en ändring i inkomstför- hållandena, är det naturligt att utgå från den tidpunkt när inkomsten för- sämrades väsentligt eller när det inträdde en väsentlig förbättring av löne- förhållandena i yrket, som den skadelidande inte fått dra nytta av.