prop · H00369 · 2013-02-13 00:00:00 — Straffet ska vara böter eller fängelse i högst . Regeringens bedömning: Det finns inget behov av att kriminalisera försök till kränkande fotografering. Promemorians bedömning avviker från regeringens förslag vad gäller förberedelse och överensstämmer med regeringens bedömning i fråga om försök till kränkande fotografering. I promemorian görs bedömningen att det inte finns något behov av att kriminalisera försök och förberedelse. Remissinstanserna: har delat promemorians bedömning att försök till olovlig fotografering inte ska kriminaliseras men ansett att, eftersom förberedelse till olovlig avlyssning är kriminaliserat enligt bestämmelsen i 4 kap. 9 b § , borde i konsekvens med vad som anförts avseende behovet av en enhetlig straffskala för olovlig fotografering och olovlig avlyssning, även förberedelse till olovlig fotografering vara kriminaliserat. Hovrätten över och har ansett att även försök eller förberedelse till brottet bör kunna vara föremål för straffrättsligt ingripande, t.ex. i form av förverkande av kamerautrustning. har angett att det i en hel del fall kan vara svårt att bevisa endast fullbordade brott varför frågan om det föreslagna brottet ska vara straffbart på försöksstadiet bör utredas i den fortsatta beredningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: När det gäller vissa fall av förberedelse till kränkande fotografering finns det enligt regeringens mening skäl att överväga en kriminalisering. På samma sätt som gäller för olovlig avlyssning enligt 4 kap. 9 a § kan brottet, framför allt när den tekniska utrustningen har dolts, ha föregåtts av noggrann planering. Det kan t.ex. förekomma att tekniskt hjälpmedel installeras i ett badrum med avsikt att begå kränkande fotografering. Förberedelse till kränkande fotografering med hjälp av fast monterad kamera torde i och för sig under vissa omständigheter kunna omfattas av bestämmelserna i lagen om allmän kameraövervakning. Det finns dock beaktansvärda fall som inte omfattas av den lagen. Exempelvis torde en kamera som placerats dold i ett skåp i ett omklädningsrum normalt inte anses vara uppsatt på ett sådant sätt att den omfattas av lagen om allmän kameraövervakning. Att inte ha möjlighet att ingripa mot ett sådant förfarande skulle, enligt regeringens mening, vara otillfredsställande. Följaktligen ska förberedelse till kränkande fotografering genom att anbringa tekniskt hjälpmedel med uppsåt att begå kränkande fotografering vara kriminaliserat. Ett tillägg ska därmed göras i 4 kap. 9 b § . Vad gäller straffskalan för förberedelsebrottet bör den, på motsvarande sätt som för det fullbordade brottet, motsvara den som stadgas för förberedelse till olovlig avlyssning, dvs. böter eller fängelse i högst . När det gäller försöksbrottet gör regeringen emellertid en annan bedömning. En kriminalisering av försök skulle i praktiken ha relativt I likhet med vad som anförts i promemorian anser således 2012/13:69 regeringen att det inte finns något behov av att kriminalisera försök till kränkande fotografering. Regeringens förslag: Kränkande fotografering ska få åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Detsamma ska gälla för förberedelse till kränkande fotografering. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens när det gäller det fullbordade brottet. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Fridsbrotten i 4 kap. ligger under allmänt åtal. För vissa av brotten, t.ex. hemfridsbrott och, i vissa fall, ofredande och olovlig avlyssning gäller att åtal får väckas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Vid bedömningen av om ett åtal är påkallat från allmän synpunkt bör bl.a. hänsyn tas till målsäganden. kan hänsyn till denne tala mot allmänt åtal för denna typ av brott. Den som har utsatts för kränkande fotografering kan ha befogad anledning att vilja undgå den ytterligare exponering som ett åtal kan medföra. Mot den bakgrunden är det rimligt att det läggs särskild vikt vid målsägandens inställning till åtal i fall av kränkande fotografering. Samma överväganden gör sig gällande vid förberedelse till brottet. I likhet med vad som föreslås i promemorian anser därför regeringen att allmänt åtal för kränkande fotografering och förberedelse till brottet ska få väckas endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Regeringens förslag: Straffbestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § ska utvidgas till att omfatta även gärningar som utgör kränkande fotografering. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Bestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § föreskriver straffansvar för förföljelse som består i upprepade brottsliga gärningar mot en och samma person. syftar till att förstärka det straffrättsliga skyddet mot trakasserier och förföljelse och att åstadkomma en straffmätning som återspeglar brottslighetens allvar när det upprepade brottsliga handlandet utgör en särskild kränkning av målsägandens integritet. Brottet olaga förföljelse är konstruerat med fridskränkningsbrotten som förebild men är inte Prop. 2012/13:69 begränsat till närståendeförhållanden och innehåller inte något krav på att gärningarna ska ha varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla. I förarbetena till bestämmelsen (prop. 2010/11:45) har anförts att straffansvaret som utgångspunkt bör omfatta sådana brottstyper som typiskt sett ingår i ett förföljelsebeteende och som enligt praxis leder till förhållandevis lindriga påföljder även om de skett upprepat och systematiskt mot en och samma person. förföljelse omfattar gärningar som utgör misshandel av normalgraden och ringa misshandel, försök till misshandel av normalgraden, olaga tvång som inte är grovt, olaga hot som inte är grovt, hemfridsbrott och olaga intrång såväl av normalgraden som grovt brott, ofredande, sexuellt ofredande, skadegörelse, försök till skadegörelse, åverkan som består i ringa skadegörelse samt överträdelse av kontaktförbud. Sådan integritetskränkande fotografering som regeringen nu föreslår ska kriminaliseras kan typiskt sett förekomma vid förföljelse. Straffet för kränkande fotografering föreslås, i likhet med vad som gäller för flera av de brott som omfattas av bestämmelsen, vara böter eller fängelse i högst . Straffbestämmelsen om olaga förföljelse bör därför, som föreslagits i promemorian, utvidgas till att omfatta även gärningar som utgör kränkande fotografering. När det gäller förberedelse till kränkande fotografering är det däremot, på motsvarande sätt som ansetts gälla vid förberedelse till misshandel, svårt att se att kränkande fotografering som inte kommit längre än till förberedelsestadiet typiskt sett kan anses ingå i en förföljelse (jfr prop. 2010/11:45 s. 69). Förberedelse till kränkande fotografering bör därför inte omfattas. 6Ikraftträdande och övergångs- bestämmelser Regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna ska träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens i fråga om att det saknas behov av särskilda övergångsbestämmelser. I promemorian föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Det föreslås att detta sker . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Av 5 § första stycket lagen (1964:163) om införande av följer att de nya 2012/13:69 bestämmelserna inte får tillämpas på ett sådant sätt att de ges retroaktiv verkan till den tilltalades nackdel. 7 Ekonomiska konsekvenser m.m. Förslaget innebär bl.a. att en ny straffbestämmelse införs. En nykriminalisering innebär i sig att ytterligare uppgifter läggs på rättsväsendets myndigheter. Brottet kommer emellertid att kunna åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Det är också så att det beteende som omfattas av kriminaliseringen kan bli föremål för utredning och lagföring, t.ex. som sexuellt ofredande. Något annat än en mindre kostnadsökning för polis, åklagare och domstolar förutses alltså inte. Inte heller för Kriminalvården torde kostnadsökningarna bli annat än marginella. Regeringen har beräknat anslagen i budgetpropositionen bl.a. mot bakgrund av detta. Den föreslagna bestämmelsen om kränkande fotografering är könsneutral. Den förutses inte medföra några negativa konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Förslaget till lag om ändring i Den som förföljer en person genom brottsliga gärningar som utgör 1.misshandel enligt 3 kap. 5 § eller försök till sådant brott som inte är ringa, 2.olaga tvång enligt 4 kap. 4 § första stycket, 3.olaga hot enligt 4 kap. 5 § första stycket, 4.hemfridsbrott eller olaga intrång enligt 4 kap. 6 §, 5.kränkande fotografering enligt 4 kap. 6 a §, 6. ofredande enligt 4 kap. 7 §, 7. sexuellt ofredande enligt 6 kap. 10 §, 8. skadegörelse enligt 12 kap. 1 § eller försök till sådant brott, 9. åverkan enligt 12 kap. 2 § första stycket, eller 10. överträdelse av kontaktförbud enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud döms, om var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet, för olaga förföljelse till fängelse i högst . I paragrafen föreskrivs straffansvar för olaga förföljelse. har tillförts en ny punkt som utvidgar tillämpningsområdet till att omfatta även gärningar enligt straffbestämmelsen i 6 a § om kränkande Ändringen behandlas i avsnitt 5.4. Den som olovligen med tekniskt hjälpmedel i hemlighet tar upp bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme, döms för kränkande fotografering till böter eller fängelse i högst . Till ansvar ska det inte dömas om gärningen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig. Första stycket gäller inte den som med tekniskt hjälpmedel tar upp bild av någon som ett led i en myndighets verksamhet. Paragrafen och brottsrubriceringen är nya. Paragrafen tar sikte på sådan fotografering som innebär ett intrång i den fredade sfär som enskilda bör ha rätt till i förhållande till andra enskilda, kränkande fotografering. De närmare övervägandena redovisas i avsnitt 5.1. Enligt första stycket döms den som olovligen med tekniskt hjälpmedel i hemlighet tar upp bild av någon som befinner sig inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme. Med rekvisitet med tekniskt hjälpmedel tar upp bild avses upptagning av både stillbilder, som fotografier, och rörliga bilder, t.ex. filmer och videogram, oavsett vilken teknik som används. Således omfattas fotografering och annan bildupptagning med såväl analog som digital teknik, exempelvis fotografering med systemkamera eller kamera i mobiltelefon, inspelning med videoteknik samt bildupptagning med webbkamera eller tv-kamera för direktsändning. Gärningsman är den som tar upp bilden. Bildupptagningen ska avse en annan levande människa. Vad som straffbeläggs är själva fotograferandet. I subjektivt hänseende krävs uppsåt beträffande samtliga gärningsrekvisit. En förutsättning för straffansvar är att bildupptagningen sker olovligen. Om fotograferingen sker med samtycke är detta krav inte uppfyllt. Ett giltigt samtycke förutsätter först och främst att samtycket lämnas av någon som är behörig att förfoga över intresset av att värna den enskilde mot kränkande fotografering. I de allra flesta fall är detta den som är tänkt att fotograferas. Frågor om verkan av samtycke från personer som saknar full rättshandlingsförmåga, t.ex. barn, och från deras företrädare är inte speciella för kränkande fotografering utan ska således bedömas i enlighet med vad som i allmänhet gäller. Det innebär bl.a. att även en underårig eller en person med nedsatt beslutsförmåga kan lämna samtycke till sådan bildupptagning som omfattas av bestämmelsen förutsatt att han eller hon är tillräckligt mogen och kapabel att förstå innebörden av samtycket. En bedömning får göras i det konkreta fallet. Vidare måste samtycket vara frivilligt, ges med full insikt om relevanta förhållanden och vara allvarligt menat. Villfarelse hos den fotograferade rörande någon omständighet av betydelse medför således att samtycket blir utan verkan. Det krävs vidare att samtycket föreligger när fotograferingen sker. Samtycket kan vara antingen uttalat eller tyst. Ett tyst samtycke behöver inte manifesteras på något sätt, men om saken kommer under rättslig prövning och samtycke förnekas, får dock krävas att det finns något som tyder på att samtycke förelegat. Däremot innebär ett s.k. hypotetiskt samtycke inte att ett giltigt samtycke föreligger. Olovlighetsrekvisitet innebär vidare att fotografering som sker med stöd av uttryckliga författningsbestämmelser, t.ex. i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning, inte omfattas av straffansvar. Vidare krävs för straffansvar att fotograferingen sker på någon av de i lagtexten särskilt angivna platserna, som tillhör den enskildes privata miljö eller som annars är avsedda för särskilt privata förhållanden. Således omfattar straffansvaret olovlig fotografering av den som befinner sig inomhus i en bostad. Med bostad avses, på motsvarande sätt som enligt bestämmelsen om hemfridsbrott i 4 kap. 6 § första stycket, en lokal eller annan plats där en person bor stadigvarande för , liksom en tillfällig bostad, t.ex. ett hotellrum, en båthytt eller ett tält. Även t.ex. ett bostadsrum på ett äldreboende omfattas av bestämmelsen om omständigheterna är sådana att det kan sägas vara den Det saknar betydelse om det är den fotograferades egen bostad eller någon annans bostad liksom var i bostaden den fotograferade befinner Bestämmelsen är tillämplig oavsett om fotograferingen sker inne i eller in i bostaden. Att fotografera någon som befinner sig på en balkong eller en altan omfattas inte av straffansvar, eftersom personen då inte befinner sig inomhus i bostaden. Straffansvaret omfattar även olovlig fotografering av den som befinner sig på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme, exempelvis provhytt, duschrum eller bastu. Det spelar inte någon roll om t.ex. dörren är helt stängd eller draperiet helt fördraget. En ytterligare förutsättning för straffansvar är att fotograferingen sker i Med i hemlighet avses i likhet med vad som gäller för olovlig avlyssning enligt 4 kap. 9 a § att den tekniska utrustningen antingen hålls helt dold för den fotograferade eller att denne i vart fall är totalt omedveten om att den för tillfället är i gång. om fotograferingen sker i hemlighet för den fotograferade. den som utifrån olovligen fotograferar någon som befinner sig inomhus i en bostad drabbas av straffansvar, om den som befinner sig i bostaden inte känner till att fotografering sker och det omfattas av fotografens Så kan exempelvis vara fallet vid s.k. paparazzifotografering från långt avstånd med teleobjektiv av en person som befinner sig i en bostad om den fotograferade inte uppfattar fotograferingen. sådana fall där den som fotograferas t.ex. sover eller är medvetslös eftersom den fotograferade då inte uppfattar fotograferingen, trots att fotograferingen i och för sig sker helt öppet. Likaså omfattas sådana fall där fotografen har förklarat att kameran inte är igång, trots att så är fallet. Om den fotograferade inte uppfattar en helt öppen fotografering trots att han eller hon har möjlighet till det t.ex. om någon öppet fotograferar andra gäster på en fest i någons bostad och fotografen har anledning att räkna med att den fotograferade uppfattar denna, torde uppsåt till att fotograferingen ska ske i hemlighet saknas. straffansvar saknas då. Straffet är böter eller fängelse i högst . därmed till vad som gäller för t.ex. olovlig avlyssning och sexuellt I många fall torde straffet kunna stanna vid böter. smygfilmning skett fortlöpande i en persons bostad bör emellertid straffvärdet anses vara så högt att det ligger på fängelsenivå. Detsamma bör gälla om en person t.ex. installerat en dold kamera i ett omklädnings- eller duschrum för pojkar eller flickor på en skola och därefter filmat barnen. Även andra omständigheter än de nu nämnda kan medföra att straffvärdet är så högt att det ligger på fängelsenivå. I andra stycket undantas från straffansvar en gärning som med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig. En helhetsbedömning får göras i det enskilda fallet. Vid denna bedömning ska det intresse som fotografen företräder vägas mot den enskildes intresse av skydd mot kränkande fotografering. I det sammanhanget bör sådana omständigheter som om fotograferingen sker som ett led i nyhetsförmedling eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse vara av stor betydelse. Det kan t.ex. gälla fotografering i syfte att granska och dokumentera misstänkta missförhållanden i samhället, såsom vanskötsel vid drift av äldreboenden eller i familjehem. Det kan också gälla fotografering i syfte att dokumentera bevisning om ett pågående brott, t.ex. fotografering av barn som utsätts för kränkande behandling i sina hem, med avsikt att lämna informationen till behöriga myndigheter. Sådan fotografering kan behöva ske i hemlighet för att överhuvudtaget komma till stånd. För bedömningen saknar det betydelse om det är en yrkesfotograf, en journalist eller någon annan som fotograferar. Även fotografering som med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är fullständigt harmlös kan vara försvarlig. Vidare bör det kunna beaktas om den kränkande fotograferingen utgör ett inslag i t.ex. vetenskapligt arbete eller låter sig försvaras av konstnärliga hänsyn. Som utvecklats i avsnitt 5.1 torde den enskildes intresse av skydd mot fotografering i de allra flesta fall väga tyngre än de nu nämnda omständigheterna. Åklagaren har bevisbördan för att en undantagssituation inte föreligger. Ett blankt påstående om att fotograferingen skett i ett försvarligt syfte, som inte kompletteras med uppgifter som beskriver de omständigheter som påstås göra gärningen försvarlig, bör emellertid kunna lämnas utan avseende. Av tredje stycket följer att första stycket inte gäller den som med tekniskt hjälpmedel tar upp bild av någon som ett led i en myndighets verksamhet. Bestämmelsen tar sikte på sådan fotografering som sker i myndigheters verksamhet, t.ex. vid brottsbekämpande verksamhet hos polisen, och . Tillämpningsområdet för kränkande fotografering sammanfaller i viss mån med bestämmelserna om sexuellt ofredande, barnpornografibrott och olaga våldsskildring (6 kap. 10 §, 16 kap. 10 a och c §§). Om förutsättningar föreligger att döma för såväl kränkande fotografering som sexuellt ofredande bör det, med hänsyn till bestämmelsernas delvis olika syften och tillämpningsområden, vara möjligt att döma för båda brotten i brottskonkurrens. Detsamma torde gälla barnpornografibrott och olaga våldsskildring av normalgraden. Av skadeståndslagen (1972:207) följer att skada som kränkande fotografering innebär kan vara ersättningsgill. Den som anbringar tekniskt hjälpmedel med uppsåt att bryta telehemlighet på sätt som anges i 8 § eller att utföra brott som anges i 6 a eller 9 a §, döms för förberedelse till sådant brott till böter eller fängelse i högst , om han eller hon inte gjort sig skyldig till fullbordat brott. Paragrafen har ändrats genom att 6 a § har lagts till. hjälpmedel med uppsåt att utföra kränkande fotografering är således straffbart som förberedelse till kränkande fotografering. Kravet på att ett tekniskt hjälpmedel ska ha anbringats innebär att utrustningen ska ha riggats, monterats eller fästs på ett sådant sätt som gjort det möjligt att begå brottet på den aktuella platsen. Den omständigheten att en person bär med sig t.ex. en mobiltelefon som skulle kunna utnyttjas för kränkande fotografering innebär inte att bestämmelsen är tillämplig. Dessutom har språkliga ändringar gjorts. Förslaget behandlas i avsnitt Hemfridsbrott eller olaga intrång som inte är grovt, kränkande fotografering eller förberedelse till sådant brott, olovlig avlyssning som inte förövats på allmän plats eller förberedelse till sådant brott, ofredande som inte förövats på allmän plats eller intrång i förvar får åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Detsamma gäller olaga tvång genom hot att åtala eller ange annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande samt försök eller förberedelse till sådant brott. Paragrafen har ändrats genom att den föreskrivna begränsningen i åtalsrätten har utvidgats till att omfatta även kränkande fotografering enligt 6 a § samt förberedelse till sådant brott enligt 9 b §. Dessutom har språkliga ändringar gjorts. Förslaget behandlas i avsnitt 5.3. Sammanfattning av betänkandet Skyddet för den personliga integriteten, Bedömningar och förslag SOU 2008:3 har haft i uppdrag att kartlägga och analysera skyddet i lagstiftningen för den personliga integriteten samt överväga om detta skydd behöver kompletteras. I detta slutbetänkande lämnar kommittén förslag till lagstiftning och andra åtgärder som syftar till att stärka skyddet för den personliga integriteten. Förslagen innebär i huvudsak följande. Regeringsformen kompletteras med ett nytt stadgande av innebörd att varje medborgare är skyddad gentemot det allmänna mot intrång som sker i hemlighet eller utan samtycke och som i betydande mån innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. I införs en bestämmelse om olovlig fotografering, som i princip gör det förbjudet att utan lov fotografera eller filma personer som befinner sig på platser dit allmänheten inte har insyn. Regeringen bör lämna information till om utvecklingen på integritetsskyddsområdet, Datainspektionens roll bör breddas och utvecklas och en nämnd eller ett råd med uppgift att vaka över integritetsskyddet på hela samhällsområdet bör inrättas om utvecklingen ger anledning härtill. överlämnade kommittén delbetänkandet SOU 2007:22 med kartläggning och analys av sådan lagstiftning som rör den personliga Kommittén konstaterade att det på en rad rättsområden finns brister i fråga om hur integritetsskyddet har tillvaratagits. beskrevs utförligt men kommittén analyserade också orsakerna. Kommittén pekade framför allt på en felaktig metodik och strukturella brister som leder till att integritetsskyddsaspekterna inte beaktas tillräckligt redan när lagstiftningen utarbetas. Delbetänkandet har ett självständigt värde genom att det höjer medvetandet om betydelsen av ett gott integritetsskydd och lägger en grund för ett framtida lagstiftningsarbete där detta skydd på ett rimligt sätt balanseras mot andra berättigade intressen. delbetänkandet pekar på ett behov av generellt verkande lagstiftning och även av andra åtgärder. Någon analys av integri- tetsskyddets tillräcklighet inom den centrala skyddslagstiftningen gjordes emellertid inte i delbetänkandet. Denna mer ingående analys av hur integritetsskyddet kan och bör förbättras inom det centrala rättsområdet redovisas därför i kommitténs nu aktuella betänkande. Det är svårt att genom en positiv och heltäckande beskrivning fånga in begreppet personlig integritet, även om man begränsar sig till vad samhället bör erkänna som skyddsvärt. De flesta länders rättsordningar saknar av detta skäl en sådan beskrivning. 2012/13:69 innehåller en heltäckande positiv definition av vad Bilaga 1 som innefattas i det i konventionen använda begreppet respekt för privat- och familjeliv, hem och korrespondens. Substansen i denna rättighet mejslas i stället fram genom domstolsavgöranden i enskilda fall.