prop · H1031d2 · 2013-09-18 00:00:00 — Genom paragrafen, som är ny, införs en skyldighet för regeringen att regelbundet och fullständigt utvärdera de prognoser som presenteras i budgetpropositionen och den ekonomiska vårpropositionen. Att det i bestämmelsen anges att det är regeringen som ska redovisa en utvärdering av sina prognoser hindrar inte att regeringen uppdrar åt någon utomstående expert att bistå med kompetens i samband med utvärderingen. Med regelbundet avses i detta sammanhang att mer fullständiga utvärderingar, dvs. djupare utvärderingar av sådan karaktär att de kan ligga till grund för förändringar av befintliga prognosmetoder och prognosmodeller, ska redovisas ungefär . Ett viktigt underlag för sådana utvärderingar utgörs av de iakttagelser som framkommer i samband med andra instituts prognosjämförelser. I utvärderingen ingår även att analysera och kommentera sådana iakttagelser, bl.a. signifikanta skillnader mot kommissionens prognoser. För att säkerställa en så hög grad av objektivitet som möjligt i utvärderingarna, bör utvärderingarna och slutsatserna i dessa publiceras och presenteras på ett sådant sätt att de kan ligga till grund för en extern granskning. 12.2Den europeiska terminen och till Den europeiska terminen syftar till att öka samstämmigheten i rapporteringen och granskningen av medlemsländernas åtgärder inom ramen för EU:s tillväxt- och sysselsättningsstrategi (EU 2020), Stabilitets- och tillväxtpakten samt förfarandet för övervakning av makroekonomiska obalanser. Den tredje europeiska terminen inleddes med att Europeiska kommissionen i den årliga tillväxtöversynen presenterade förslag till övergripande prioriteringar för den ekonomiska politiken i EU för . De prioriteringar som antagits för den föregående terminen upprepades och budskapet var att medlemsländerna skulle konsolidera de offentliga finanserna, återställa en normal utlåning till näringslivet, främja konkurrenskraft och tillväxt, bekämpa arbetslösheten och de sociala konsekvenserna av krisen samt modernisera den offentliga förvaltningen. Efter att samtliga medlemsstater utarbetat nationella reformprogram och stabilitets- eller konvergensprogram bedömde kommissionen programmen med hänsyn till medlemsstaternas relativa utgångslägen och nationella förutsättningar. Bedömningarna baserades också på det antagna förfarandet för övervakning av makro- I ett meddelande sammanfattade kommissionen resultatet av analyserna. presenterades förslag till rekommendationer avseende varje enskild medlemsstat och euroområdet som helhet. fastställde de landspecifika rekommendationerna, vilka därefter formellt antogs av . Rekommendationerna är inte bindande för medlemsländerna, men utgör en viktig del i genomförandet av EU 2020 och den europeiska terminen. Samtliga medlemsländer har fått rekommendationer som fastställts av rådet utifrån kommissionens förslag. Antalet och innehållet i rekommendationerna varierar avsevärt mellan medlemsstaterna, vilket avspeglar skillnader i såväl utmaningar för den ekonomiska politiken som ambitionsnivå i reformarbetet. De länder som redan har särskilda externa stödprogram har enbart fått en rekommendation som uppmanar dem att vidta överenskomna åtgärder inom ramen för dessa program. fick , liksom föregående år, fyra rekommendationer. I kommissionens meddelande , där rekommendationerna till redovisades, framhålls sammanfattningsvis att medelfristiga budgetmål ligger väl i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav och att detta budgetmål sannolikt kommer att uppfyllas . I meddelandet pekar kommissionen på ett antal utmaningar som fortfarande behöver hanteras. En sådan utmaning utgör skuldsättningen i den privata sektorn, som bedöms utgöra ett fortsatt orosmoment. En härtill relaterad utmaning utgör den svenska bostadsmarknaden som, enligt kommissionen, har varit stabil , men förblir en potentiell källa till makroekonomisk instabilitet. En effektivisering av den svenska bostadsmarknaden bidrar troligen, enligt kommissionen, till att hushållens belåning sjunker. En ytterligare utmaning som lyfts fram utgör arbetslösheten bland ungdomar, personer med invandrarbakgrund och lågutbildade. Det framhålls att har vidtagit många nya relevanta åtgärder för att ta itu med problemen, men att fortsatta satsningar krävs. I det formella rådsbeslutet rekommenderades att: 1.Genomföra de åtgärder som är nödvändiga för att fortsätta att driva en tillväxtvänlig finanspolitik och bevara sunda offentliga finanser som garanterar att det medelfristiga budgetmålet kan iakttas . 2.Fortsätta att ta itu med riskerna med den privata skuldsättningen genom att minska den skevhet i bostadsbeskattningen som gynnar skuldsättning genom att fasa ut avdragsrätten för ränteutgifter avseende bostadslån och/eller höja fastighetsskatterna. Vidta ytterligare åtgärder för att främja ansvarsfull utlåning genom åtgärder som stimulerar amortering av bostadslån. Ytterligare minska den skevhet i företagsbeskattningen som gynnar lånefinansiering. 3.Öka effektiviteten på bostadsmarknaden genom fortsatta reformer av hyressättningssystemet och stärka avtalsfriheten för enskilda hyresgäster och hyresvärdar. Främja ökad konkurrens i byggsektorn och se över processerna för fysisk planering, stadsplanering och tillstånd för att öka öppenheten, förkorta ledtiderna och minska hindren för marknadstillträde för byggföretag. 4.Förstärka ansträngningarna för att förbättra integrationen på arbetsmarknaden för lågutbildade ungdomar och personer med invandrarbakgrund genom kraftfullare och mer målinriktade åtgärder för att stärka deras anställbarhet och efterfrågan på dessa gruppers arbetskraft. Stärka satsningarna på att underlätta övergången från skola till arbete, bland annat genom bredare användning av lärande på arbetsplatsen, lärlingsplatser och andra avtalsformer som kombinerar arbete och utbildning. Komplettera ungdomsgarantin så att den bättre omfattar ungdomar som varken går någon utbildning eller fortbildning. Genomföra och dra slutsatser av utvärderingen av effektiviteten av den sänkta mervärdesskattesatsen på restaurang- och cateringtjänster till stöd för nya arbetstillfällen. Regeringens syn på rekommendationerna Regeringen välkomnar de landspecifika rekommendationerna. De utgör viktiga instrument för att uppmana EU:s medlemsstater att föra en ansvarsfull ekonomisk politik och för att uppfylla de mål som satts upp inom ramen för den ekonomisk-politiska samordningen i EU. Det är viktigt att medlemsstaterna nu genomför nödvändiga reformer, inte minst reformer för att bryta EU-ländernas minskande konkurrenskraft och svaga tillväxt. Rekommendationerna till ligger huvudsakligen i linje med regeringens politik. Nedan redogörs kortfattat för åtgärder och initiativ med koppling till rekommendationerna. För ytterligare, mer fördjupade, beskrivningar ges hänvisningar till andra relevanta avsnitt i denna proposition. Fortsätta att driva en tillväxtvänlig finanspolitik och bevara sunda offentliga finanser har kunnat möta de senaste årens avmattning med en aktiv finanspolitik. Finanspolitiken har varit inriktad på expansiva insatser, med ett tydligt fokus på strukturåtgärder för högre varaktig sysselsättning, förbättrade tillväxtvillkor för företagen och åtgärder som håller samman samhället som sunda offentliga finanser bibehållits. Denna inriktning av finanspolitiken ligger fast. De senaste årens låga efterfrågetillväxt har fördjupat lågkonjunkturen och de lediga resurserna i den svenska ekonomin har ökat. Resursutnyttjandet beräknas stiga , men med ett lågt resursutnyttjande i utgångsläget kommer det att ta att nå ett balanserat konjunkturläge. Detta medför risk för att arbetslösheten biter sig fast på en hög nivå. Mot denna bakgrund anser regeringen att finanspolitiken bör ha en expansiv inriktning i närtid för att stödja en konjunkturåterhämtning. En sådan inriktning är möjlig tack vare det stora förtroendet för offentliga finanser. Detta har sin grund i den låga offentliga skuldsättningen, historiskt låga riskpremier på svenska statsobligationer och en god långsiktig offentligfinansiell hållbarhet. Vidare är utrymmet för penningpolitiken att ytterligare stimulera ekonomin begränsat, vilket lägger ett större ansvar på finanspolitiken. som det finns behov av att stödja ekonomin genom en expansiv finanspolitik, finns det alltjämt behov av utrymme för att vidta åtgärder vid en kraftigt fördjupad konjunkturnedgång eller förnyad finansiell oro. Målet om överskott i de offentliga finanserna ligger fast och takten i återgången till överskott bör anpassas efter utvecklingen av resursutnyttjandet. Finanspolitiken bör stödja ekonomin till dess att det finns tydliga tecken på att arbetslösheten vänt nedåt. Mot den bakgrunden är det lämpligt att nå upp till en överskottsnivå på av BNP för den offentliga sektorns finansiella sparande först när resursutnyttjandet kommit i balans. Vid utformningen av stödet till en återhämtning är det enligt regeringen av yttersta vikt att prioritera åtgärder som är konjunkturellt och strukturellt riktiga och som möter de långsiktiga tillväxtutmaningarna. I denna proposition föreslås därför att hushållens ekonomi förstärks genom ett ytterligare steg i jobbskatteavdraget i kombination med sänkt statlig skatt och sänkt skatt för pensionärer. Härutöver prioriteras en slopning av arbetslöshetsavgiften inom arbetslöshetsförsäkringen och en höjning av det särskilda bidraget i bostadsbidraget. Andra viktiga åtgärder är stöd till yrkesintroduktionsavtal och satsningar inom grund- och gymnasieskolan för att snabba på övergången mellan skola och arbete och stärka kunskapsnivån. En närmare redogörelse för finanspolitikens inriktning ges i Finansplanen och i avsnitt 5. Det offentliga finansiella sparandet väntas uppvisa ett underskott på av BNP 2013. Med den framlagda politiken beräknas sparandet förbättras successivt till ett överskott på av BNP 2017. Mot slutet av beräknas också resursutnyttjandet i den svenska ekonomin åter ha kommit i balans. Den konsoliderade bruttoskulden beräknas komma att uppgå till av BNP 2014 och väntas därefter minska till av BNP 2017. En närmare redogörelse för den offentliga sektorns finanser, statens budgetsaldo och statsskuld ges i avsnitt 9. Fortsätta att ta itu med riskerna med den privata skuldsättningen En hög skuldsättning hos hushåll och företag liksom en omfattande internationell verksamhet hos banker kan utgöra risker för den finansiella stabiliteten. Ett instabilt finansiellt system kan leda till en svag ekonomisk utveckling och hög arbetslöshet. Det finns också en risk att en hög privat skuldsättning kan utgöra ett hot mot den makroekonomiska balansen. Flera faktorer talar dock för att dessa risker inte är förhållandevis höga i nuvarande läge. Regeringen följer utvecklingen av den privata skuldsättningen och är beredd att vidta åtgärder för att motverka en ohållbar skulduppbyggnad som kan hota en ekonomisk återhämtning. De svenska hushållens skuldkvot, dvs. skulderna som andel av de disponibla inkomsterna, har stabiliserats vid . Trots en uppgång från den genomsnittliga nivån på strax finns det faktorer som talar för att risken är låg för att hushållen skulle få stora besvär att hantera den högre skuldkvoten. Räntekvoten, det vill säga räntekostnaderna efter skatteavdrag som andel av de disponibla inkomsterna, ligger under genomsnittet . Ett lägre ränteläge kan alltså ha bidragit till att hushållen kunnat bära en större skuld, utan att det ökat riskerna för den makroekonomiska och finansiella stabiliteten. I sammanhanget är det relevant att beakta hushållens skuldsättningsbeteende i ljuset av deras sparbeteende. som hushållens skulder har ökat snabbt, har deras nettosparande varit positivt. Samma mönster går inte att observera i exempelvis och , där sparandet har varit negativt under stora delar av perioden. Skuldökningen hos svenska hushåll har alltså gått hand i hand med en tillgångsökning och några tendenser till överinvesteringar går inte att utläsa. Finansiella kriser har visat sig vara mycket kostsamma och utgör därför ett allvarligt hot mot en stabil ekonomisk utveckling och de offentliga finanserna. Arbetet med att säkerställa ett stabilt finansiellt system i spåren av den finansiella krisen är därför högt prioriterat av regeringen. Stabiliteten på de finansiella marknaderna har successivt stärkts sedan finanskrisens mest intensiva period . Detta har till stor del skett genom en kombination av åtgärder som stärkt det finansiella systemets motståndskraft. För att minska riskerna med den privata skuldsättningen och stärka den finansiella stabiliteten beslutade om ett allmänt råd för lån med bostaden som pant. Det s.k. bolånetaket innebär att nya lån inte bör överstiga av bostadens marknadsvärde. uppföljningar 2012 och 2013 har visat att belåningsgraderna har minskat, och att andelen hushåll med nya lån har halverats och uppgår till . uppföljning 2013 visar vidare att av hushållen med belåningsgrader amorterar. Det innebär att bankerna följer Svenska Bank- föreningens rekommendation om amortering på lån med en belåningsgrad . Uppföljningen visar också att samtliga hushåll som har tagit blancolån amorterar på dessa. För att säkerställa att bankerna håller en kapitalbas som täcker riskerna i den svenska bolåneportföljen införde ett riskviktsgolv på för svenska bolån. Högre riskvikter gör att bankerna, givet den befintliga utlåningen, kan behöva finansiera sig med mer s.k. kärnprimärkapital, vilket är det kapital som först absorberar förluster. Åtgärden bedöms i viss mån öka kostnaden för bankernas finansiering. I förlängningen kan det leda till att bankerna ser över sin låneportfölj och att bolån i allmänhet blir något dyrare. förväntas riskerna i bankernas verksamhet minska, vilket är till gagn för såväl bankerna, deras kunder och ekonomin i stort. Storleken på bankernas kapitalbas påverkas även av de s.k. Basel-reglerna. Regeringen är positiv till 3-överenskommelsen och att den ska implementeras i EU. Regeringens tydliga ambition är att de fyra storbankerna i bör ha 10 procents kärnprimärkapital som andel av riskviktade tillgångar 2015. För att stärka konsumentperspektivet och förbättra transparensen och stabiliteten i den finansiella sektorn har regeringen gett i uppdrag att utreda möjliga åtgärder för hur bankerna ska kunna öka kundernas insyn i räntans bestämningsfaktorer vid tecknandet av bolån. ska även utreda om det går att ställa krav på bankerna om att ge nya bolånekunder individuellt anpassade råd om värdet av att amortera. Regeringen har vidare initierat ett lagstiftningsarbete som syftar till att skapa en rättvis modell för beräkning av s.k. ränteskillnadsersättning vid förtidsinlösen av bundna bostadslån. Genom att minska ränterisken för bundna lån är det möjligt att öka efterfrågan på lån med längre räntebindningstider. begränsas företagens möjligheter till ränteavdrag avseende interna lån. Begränsningen infördes för att skydda den svenska bolagsskattebasen mot skatteplanering. Som en följd förväntas den interna skuldsättning som görs i skatteplaneringssyfte att minska. På företagsområdet har sänkningen av bolagsskattesatsen 2013 från till bidragit till att minska företagens incitament till lånefinansiering. har i uppdrag att ta fram ett förslag avseende hur den skattemässiga behandlingen av lånat och eget kapital kan likställas. Förslaget, som ska redovisas , förväntas ytterligare minska incitamenten till lånefinansiering. En ekonomisk återhämtning ska vila på robust grund där obalanser i ekonomin undviks. Arbetet med att stärka stabiliteten i det finansiella systemet prioriteras därför fortsatt högt av regeringen. Som ett led i detta arbete föreslår regeringen i denna proposition att ska få det huvudsakliga ansvaret för verktygen för finansiell stabilitet, t.ex. över den s.k. kontracykliska kapitalbufferten. För att stärka förutsättningarna för att bidra till ett väl fungerande finansiellt system föreslår regeringen i denna proposition att ytterligare samlat tillförs myndigheten . Vidare avser regeringen att inrätta ett formellt finansiellt stabilitetsråd, bestående av företrädare för regeringen, , och . Rådet ska ge möjlighet till samråd och informationsutbyte. Rådets arbete ska omfatta såväl krisförebyggande verksamhet som eventuell krishantering. Regeringen följer utvecklingen av hushållens skuldsättning och prövar behovet av att vidta ytterligare åtgärder om indikatorer visar att skuldsättningen ökar på ett sätt som förstärker riskerna för obalanser i ekonomin. En närmare redogörelse för regeringens syn på riskerna med den privata skuldsättningen och regeringens politik på detta område återfinns i avsnitt 1.8 och fördjupningsrutan Hushållens skuldsättning. Öka effektiviteten på bostadsmarknaden Den reguljära hyresmarknaden fyller en viktig funktion för rörligheten på bostadsmarknaden. För att förbättra investeringsförutsättningarna och öka drivkrafterna för nybyggnation av hyresrätter har regeringen vidtagit en rad åtgärder. Regeringen fortsätter arbetet med att förbättra det regelverk som påverkar nyproduktion av hyresrätter. har de särskilda regler som möjliggör att hyran för nybyggda hyresbostäder kan undantas från bruksvärdesprövning ändrats så att förlängts från till . Analyser görs fortlöpande av hur hyressättningssystemet kan förbättras. Hänsyn måste härvid tas dels till behovet av att vinna erfarenheter av redan gjorda reformer, dels till den viktiga roll parterna på hyresbostadsmarknaden har när det gäller hyressättningen. En särskild utredare, med uppdrag att se över hyresrättens förutsättningar, har lämnat förslag till hur vissa hinder för nyproduktion av hyresrätter kan tas bort (SOU 2012:88). Förslaget bereds inom . Regeringen har en omfattande reformagenda avseende de olika regelverk som påverkar plan- och byggprocessen. Det handlar om regelverket för planprocessen i vid mening, handläggningstiderna hos myndigheterna, möjligheterna att överklaga, reglerna och tillämpningen av reglerna gällande buller, riksintressen, strandskydd m.m. För att korta handläggningstiderna för överklagande av bygglov- och detaljplaner tilldelades länsstyrelserna samt mark- och miljödomstolarna i budgeten ökade resurser. Regeringen har vidare preciserat inriktningsmål för länsstyrelsernas handläggningstider och också låtit analysera hur processerna kan effektiviseras. tillsattes en utredning med uppgift att överväga förändringar i instansordningen för överklagande av kommunala beslut, överväga en koncentration av handläggningen till färre länsstyrelser, bedöma om det finns skäl att se över sakägarkretsen vid överklagande av bygglov samt utreda lämpligheten av att införa en avgift för överklagande. I syfte att skapa ökad förutsägbarhet, tydlighet och transparens i planprocessen har regeringen tillsatt eller avser tillsätta utredningar på området: -har i ett delbetänkande föreslagit att en taxebaserad avgift för att finansiera utbyggnaden av vissa kommunala gator och parker ska införas samt en lagreglering av exploateringsavtalen (SOU 2012:91). Utredningen har vidare i sitt slutbetänkande (SOU 2013:34) föreslagit åtgärder som syftar till att förenkla och förkorta plan- och bygglovsprocessen. Mot bakgrund av utredningens förslag kommer regeringen att föreslå regelförändringar som leder till en effektivare och snabbare planering av bostadsbyggandet. -har bl.a. kartlagt kommunernas tillämpning av bestämmelserna om tekniska egenskapskrav i (2010:900), plan- och byggförordningen (2011:338) samt byggregler (SOU 2013:10). Regeringen avser att fortsätta arbetet med att förenkla förutsättningarna för byggande och begränsa möjligheterna för kommuner att ställa särkrav om tekniska egenskaper enligt den inriktning som föreslås i ett delbetänkande från (SOU 2012:86). Som en följd av detta ska nivån på vissa nationella egenskapskrav avseende energiprestanda skärpas. -har lämnat förslag till en ökad samordning av bestämmelserna i och för att möjliggöra bostadsbyggande i bullerutsatta lägen (SOU 2013:5). -Bestämmelserna i om skydd av områden av riksintresse, dvs. områden som är av betydelse för hela landet (riksintressesystemet), har visat sig vara svåra att tillämpa. Då det är angeläget att riksintressesystemet är ändamålsenligt utformat och enkelt att tillämpa i den kommunala planeringen och vid tillståndsprövning avser regeringen att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av de relevanta bestämmelserna i . Förslagen från dessa utredningar kommer att beredas inom och regeringen har för avsikt att återkomma till med förslag till åtgärder. I avsnitt 1.4.3 och utgiftsområde 18 i denna proposition redogörs närmare för regeringens politik för att öka effektiviteten på bostadsmarknaden. Förbättra deltagandet på arbetsmarknaden för lågutbildade ungdomar och personer med invandrarbakgrund m.m. Rekommendationen på arbetsmarknadsområdet ligger helt i linje med regeringens politik för att föra mot full sysselsättning genom minskat utanförskap. Full sysselsättning är regeringens främsta mål och den ekonomiska politik som redovisas i denna proposition fokuserar i hög grad på att öka sysselsättningen, stärka drivkrafterna till arbete och minska trösklarna in på arbetsmarknaden. För många människor med låga inkomster lönar det sig fortfarande inte tillräckligt att gå från utanförskap till arbete. Därför är jobbskatteavdraget en central del i regeringens politik för att varaktigt höja sysselsättningen och minska utanförskapet. För att stärka hushållens ekonomi, minska utanförskapet, öka den varaktiga sysselsättningen och antalet arbetade timmar samt göra det mer attraktivt att utbilda sig föreslår regeringen en ytterligare förstärkning av jobbskatteavdraget och en höjning av den nedre skiktgränsen för statlig inkomstskatt. Vad gäller åtgärder som är mer direkt relaterade till EU:s rekommendation på arbetsmarknadsområdet lämnar regeringen i denna proposition förslag till förstärkningar av insatserna inriktade på att öka sysselsättningen och minska utanförskapet bland långtidsarbetslösa och de som av andra skäl har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Utgångspunkten för regeringens reformarbete är att arbetsmarknaden måste bli mer inkluderande och flexibel. I detta arbete har arbetsmarknadens parter en viktig roll och ett omfattande arbete har därför bedrivits inom ramen för de s.k. trepartssamtalen. Detta har resulterat i konkreta förslag till åtgärder som redovisas i denna proposition. Enligt regeringen krävs betydande förändringar i övergången mellan skola och arbetsliv och nya vägar in på arbetsmarknaden för att varaktigt minska arbetslösheten bland unga. I denna proposition föreslås därför en rad reformer för att snabba upp flödet mellan studier och arbete och för att minska långtidsarbetslösheten bland unga. Avgörande steg för nya och bredare vägar till arbete har tagits inom ramen för trepartssamtalen mellan regeringen och arbetsmarknadens parter genom en ökad användning av s.k. yrkesintroduktionsanställningar. Regeringen föreslår i denna proposition att stöd lämnas till arbetsgivare för att uppmuntra anställning av unga inom de yrkesintroduktionsavtal som parterna tecknat. Det statliga stödet till yrkesintroduktionen föreslås bli utformat som en lönesubvention och ett ekonomiskt stöd till arbetsgivarna för handledning. En viktig åtgärd för att öka ungas anställningsbarhet och göra unga mer jobbklara efter avslutad yrkesutbildning är att öka omfattningen och kvaliteten på det arbetsplatsförlagda lärandet. Regeringen föreslår därför i denna proposition ett antal åtgärder för att förbättra såväl den skolförlagda yrkesutbildningen som lärlingsutbildningen samt för att få fler elever att välja yrkesprogram på gymnasiet. Regeringen föreslår också en mer riktad nedsättning av socialavgifterna i syfte att ytterligare öka efterfrågan på de unga som främst bedöms vara i behov av en subvention för att komma in på arbetsmarknaden. Vidare föreslås i denna proposition åtgärder riktade till unga som står längre ifrån arbetsmarknaden.