prop · H003156 · 2013-05-29 00:00:00 — b)i något av de fall som anges i artikel 6.3, den gärning som ligger till grund för beslutet om förverkande inte utgör ett brott som ger möjlighet till förverkande enligt lagen i den verkställande staten; när det gäller skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner får emellertid verkställigheten av ett beslut om förverkande inte vägras av det skälet att den verkställande statens lagstiftning inte föreskriver samma typ av skatter eller andra avgifter eller att den inte innehåller samma slags bestämmelser om skatter och andra avgifter, tullar och valutatransaktioner som den utfärdande statens lagstiftning, L 328/64 Europeiska unionens officiella tidning c)det enligt den verkställande statens lagstiftning föreligger immunitet eller privilegier som skulle förhindra verkställigheten av ett nationellt beslut om förverkande av egendomen i fråga, d)de rättigheter som innehas av berörda parter, inklusive tredje part i god tro, enligt den verkställande statens lagstiftning gör det omöjligt att verkställa beslutet om förverkande, inklusivenärdettaärenkonsekvensavtillämpningenavrättsmedel i enlighet med artikel 9, e)den berörda personen, enligt det intyg som avses i artikel 4.2, inte inställde sig personligen och inte heller företräddes av ett ombud vid det förfarande som ledde till beslutet om förverkande, såvida inte intyget fastställer att personen personligen eller genom sin enligt nationell lagstiftning behörige företrädare informerades om förfarandet enligt den utfärdande statens lagstiftning, eller att personen har meddelat att han/hon inte bestrider beslutet om förverkande, f)beslutet om förverkande är grundat på straffrättsliga förfaranden med avseende på brott som enligt den verkställande statens lagstiftning helt eller delvis anses ha begåtts inom dess territorium eller på en plats som är likvärdig med dess territorium, begicks utanför den utfärdande statens territorium och det enligt den verkställande statens lagstiftning inte är möjligt att inleda rättsliga förfaranden med avseende på sådana brott om de begås utanför dess territorium, g)beslutet om förverkande, i enlighet med vad denna myndighet har funnit, utfärdades under omständigheter som medförde att egendomen skulle förverkas i enlighet med de utökade möjligheter till förverkande som avses i artikel 2 d iv, h)verkställigheten av beslutet har preskriberats enligt lagen i den verkställande staten, under förutsättning att gärningarna omfattas av den statens behörighet enligt dess egen strafflagstiftning. Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten har funnit att beslutet om förverkande utfärdades under omständigheter som medförde att egendomen skulle förverkas i enlighet med de utökade möjligheter till förverkande som avses i artikel 2 d iii beslutet om förverkande faller utanför räckvidden av det alternativ som den verkställande staten har antagit enligt artikel 3.2 i rambeslut /212/RIF. skall den verkställa beslutet om förverkande åtminstone i den omfattning som föreskrivs i liknande fall enligt den nationella lagstiftningen. De behöriga myndigheterna i den verkställande staten skall särskilt överväga att på lämpligt sätt samråda med de behöriga myndigheterna i den utfärdande staten innan de beslutar att inte erkänna och verkställa ett beslut om förverkande enligt punkt 2 eller att begränsa verkställigheten enligt punkt 3. Samråd är obligatoriskt då beslutet sannolikt kommer att grunda sig på punkt 2 a, 2 e, 2 f eller , punkt 2 d och det inte ges någon information enligt artikel 9.3, Om det är omöjligt att verkställa beslutet om förverkande, på grund av att den egendom som skall förverkas redan har förverkats, försvunnit, förstörts, inte kan återfinnas på den plats som anges i intyget eller platsen där egendomen finns inte har angetts tillräckligt exakt, trots att den utfärdande staten konsulterats, skall den behöriga myndigheten i den utfärdande staten underrättas utan dröjsmål. Rättsmedel i den verkställande staten mot erkännande och verkställighet 1.Varje medlemsstat skall införa nödvändiga bestämmelser för att se till att alla berörda parter, inbegripet tredje part i god tro, har tillgång till rättsmedel mot erkännande och verkställighet av ett beslut om förverkande i enlighet med artikel 7 i syfte att bevara hans eller hennes rättigheter. Talan skall väckas vid en domstol i den verkställande staten i enlighet med den statens nationella lagstiftning. Talan får ha suspensiv effekt enligt lagen i den verkställande staten. 2.Grunden för utfärdande av beslutet om förverkande får inte prövas vid en domstol i den verkställande staten. 3.Om talan väcks vid en domstol i den verkställande staten skall den behöriga myndigheten i den utfärdande staten underrättas om detta. Europeiska unionens officiella tidning L 328/65 Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får uppskjuta verkställigheten av ett beslut om förverkande som har överlämnats i enlighet med artiklarna 4 och 5 berörda personen inte har tillräckligt med resurser i den verkställande staten för att alla beslut skall kunna verkställas, a)om den när det gäller ett beslut om förverkande avseende ett penningbelopp anser att det finns risk för att det sammanlagda värdet av verkställigheten kommer att överstiga det belopp som anges i beslutet om förverkande på grund av samtidig verkställighet av beslutet om förverkande i fler än en medlemsstat, b)i fråga om de rättsmedel som avses i artikel 9, eller c)om verkställigheten kan skada en pågående brottsutredning eller ett förfarande, fram till en tidpunkt som anses lämplig, d)i fall där det anses nödvändigt att helt eller delvis översätta beslutet om förverkande, som är nödvändig för översättningen på den verkställande statens bekostnad, e)i fall där egendomen redan omfattas av förfaranden om förverkande i den verkställande staten. 2.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten skall under uppskovet vidta alla åtgärder som den skulle vidta i ett liknande inhemskt fall för att undvika att egendomen inte längre står till förfogande för verkställighet av beslutet om förverkande. 3.Vid uppskov enligt punkt 1 a skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, och den behöriga myndigheten i den utfärdande staten skall fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 14.3. 4.När det gäller de fall som anges i punkterna 1 b, 1 c, 1 d och 1 e skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten omgående lämna rapport till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om uppskovet av verkställigheten, inklusive skälen för uppskovet och om möjligt uppgift om hur långt uppskovet väntas bli, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning. Så snart det inte längre finns något skäl för uppskovet, skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten omgående vidta de åtgärder som är nödvändiga för att verkställa beslutet om förverkande och underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning. Flera beslut om förverkande Om de behöriga myndigheterna i den verkställande staten handlägger två eller flera beslut om förverkande avseende samma specifika egendom, skall beslutet om vilken eller vilka av framställningarna som skall verkställas fattas av den behöriga myndigheten i den verkställande staten i enlighet med lagstiftningen i den verkställande staten, med vederbörlig hänsyn till alla omständigheter, vilka kan omfatta förekomsten av frysta tillgångar, brottets relativa svårighetsgrad och platsen för dess förövande samt datum för respektive beslut och tidpunkt då respektive beslut översändes. Tillämplig lag för verkställighet 1.Om inte annat föreskrivs i punkt 3 skall verkställigheten av beslutet om förverkande regleras av lagen i den verkställande staten, och dess myndigheter skall ha exklusiv behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena och om alla åtgärder i samband härmed. 2.Om den berörda personen kan lämna bevis på att förverkande helt eller delvis skett i någon stat, skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten samråda med den behöriga myndigheten i den utfärdande staten på lämpligt sätt. Vid förverkande av skall varje del av beloppet som drivits in enligt beslutet om förverkande i en annan stat än den verkställande staten i sin helhet dras av från det belopp som skall drivas in i den verkställande staten. 3.Ett beslut om förverkande mot en juridisk person skall verkställas, även om den verkställande staten inte erkänner principen om juridiska personers straffrättsliga ansvar. 4.Den verkställande staten får inte föreskriva åtgärder som alternativ till beslutet om förverkande, inklusive frihetsstraff eller någon annan åtgärd som begränsar en persons frihet till följd av översändande enligt artiklarna 4 och 5, såvida inte den utfärdande staten har samtyckt till detta. Amnesti, nåd, omprövning av beslut om förverkande Amnesti och nåd får beviljas av både den utfärdande staten och den verkställande staten. två eller flera beslut om förverkande avseende ett penningbelopp mot samma fysiska eller juridiska person och den Endast den utfärdande staten får fatta beslut om en ansökan om omprövning av beslutet om förverkande. L 328/66 Europeiska unionens officiella tidning Följder av översändande av beslut om förverkande 1.Översändandet av ett beslut om förverkande till en eller flera verkställande stater i enlighet med artiklarna 4 och 5 begränsar inte den utfärdande statens rätt att själv verkställa beslutet om förverkande. 2.Om ett beslut om förverkande avseende ett penningbelopp översänds till en eller flera verkställande stater får det sammanlagda värde som härrör från verkställigheten inte överstiga det högsta belopp som anges i beslutet om förverkande. 3.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten skall därför underrätta den behöriga myndigheten i varje berörd verkställande stat på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning a)om den anser att det finns risk för att verkställighet utöver det högsta beloppet kan äga rum, till exempel på grundval av information som den erhållit från en verkställande stat i enlighet med artikel 10.3. Om artikel 10.1 a tillämpas skall den behöriga myndigheten i den utfärdande staten underrätta den behöriga myndigheten i den verkställande staten om risken har upphört, b)om beslutet om förverkande helt eller delvis har verkställts i den utfärdande staten eller i en annan verkställande stat. Det belopp beträffande vilket beslutet om förverkande ännu inte har verkställts skall specificeras, c)om en myndighet i den utfärdande staten, efter det att ett beslut om förverkande har översänts i enlighet med artiklarna 4 och 5, tar emot ett penningbelopp som den berörda personen har betalat frivilligt med avseende på beslutet om förverkande. Artikel 12.2 skall tillämpas. Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten skall genast informera den behöriga myndigheten i den verkställande staten, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, om varje beslut eller åtgärd som innebär att beslutet är verkställbart eller av någon annan anledning skall dras tillbaka från den verkställande staten. Den verkställande staten skall inställa verkställigheten av beslutet, så snart som den erhåller information från den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om ett sådant beslut eller en sådan åtgärd. Förfogande över förverkad egendom Den verkställande staten skall fördela de penningbelopp som erhålls vid verkställigheten av beslutet om förverkande enligt följande: a)Om det belopp som erhålls vid verkställigheten av beslutet om förverkande understiger eller motsvarande belopp skall detta tillfalla den verkställande staten. b)I samtliga övriga fall skall av det belopp som erhålls vid verkställigheten av beslutet om förverkande överföras av den verkställande staten till den utfärdande staten. Annan egendom än penningbelopp som erhålls vid verkställigheten av beslutet om förverkande skall förfogas över på ett av följande sätt som den verkställande staten själv bestämmer: a)Egendomen får säljas. I detta fall skall intäkterna från försäljningen fördelas i enlighet med punkt 1. b)Egendomen får överföras till den utfärdande staten. Om beslutet om förverkande omfattar ett penningbelopp får egendomen endast överföras till den utfärdande staten när denna stat har gett sitt samtycke. c)Om det inte är möjligt att tillämpa led a eller b, får egendomen förfogas över på något annat sätt i enlighet med den verkställande statens nationella lagstiftning. 3.Trots vad som sägs i punkt 2 behöver den verkställande staten inte sälja eller återlämna specifika föremål som omfattas av beslutet om förverkande vilka utgörs av kulturföremål som ingår i den statens nationella kulturarv. 4.Punkterna 1, 2 och 3 skall tillämpas om inget annat överenskommits mellan den utfärdande staten och den verkställande staten. Information om resultatet av verkställigheten Den behöriga myndigheten i den verkställande staten skall utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning, a)om översändande av beslutet om förverkande till den behöriga myndigheten enligt artikel 4.5, b)om varje beslut om att inte erkänna beslutet om förverkande samt skälen till beslutet, c)om att beslutet helt eller delvis inte har verkställts av de skäl som anges i artikel 10, artikel 12.1 och 12.2 eller artikel 13.1, d)så snart som beslutet har verkställts, e)om tillämpning av alternativa åtgärder enligt artikel 12.4. Europeiska unionens officiella tidning L 328/67 till att ytterligare förenkla eller underlätta förfaranden för att verk- ställa beslut om förverkande. 1.Om den verkställande staten enligt sin lagstiftning är ansvarig för skada, som orsakats någon av de parter som avses i artikel 9 på grund av verkställighet av ett beslut om förverkande som översänts till denna enligt artiklarna 4 och 5 skall den utfärdande staten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 9.2, ersätta den verkställande staten eventuella skadeståndsbelopp som betalats ut i enlighet med detta ansvar till nämnda part, såvida inte skadan eller någon del av den uteslutande beror på den verkställande statens agerande. 2.Punkt 1 påverkar inte tillämpningen av medlemsstaternas lagstiftning om fysiska eller juridiska personers anspråk på skadeersättning. 1.Intyget skall översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten. 2.Varje medlemsstat får vid antagandet av detta rambeslut eller , genom en förklaring som deponeras hos rådets generalsekretariat, förklara att den kommer att godta en översättning till ett eller flera av de övriga officiella språken vid Europeiska gemenskapernas institutioner. 1.Om inte annat föreskrivs i artikel 16, får medlemsstaterna inte avkräva varandra ersättning för kostnader i samband med tillämpningen av detta rambeslut. 2.Om den verkställande staten har haft kostnader som den anser vara stora eller exceptionella, får den lägga fram ett förslag för den utfärdande staten om att dessa kostnader skall delas. Den utfärdande staten skall beakta varje sådant förslag på grundval av detaljerade specifikationer från den verkställande staten. Förhållandet till andra avtal och överenskommelser Detta rambeslut påverkar inte tillämpningen av bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser mellan medlemsstaterna i den mån som sådana avtal och överenskommelser bidrar 1.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut senast den 2.Medlemsstaterna skall till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. På grundval av en rapport som kommissionen utarbetar med hjälp av denna information skall rådet bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt bestämmelserna i detta rambeslut. 3.Rådets generalsekretariat skall underrätta medlemsstaterna och kommissionen om de förklaringar som görs i enlighet med artiklarna 7.5 och 19.2. 4.En medlemsstat som erfarit upprepade svårigheter eller bristande verksamhet från en annan medlemsstats sida när det gäller ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om förverkande, utan att detta har lösts genom bilaterala samråd, får underrätta rådet för en utvärdering av detta rambesluts genomförande på medlemsstatsnivå. 5.Medlemsstaterna skall, som verkställande stater, i början av varje kalenderår informera rådet och kommissionen om antalet fall i vilka artikel 17 b har tillämpats och en sammanfattning av skälen till detta. skall kommissionen upprätta en rapport på grundval av mottagen information tillsammans med eventuella initiativ som den anser lämpliga. Detta rambeslut träder i kraft som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning. L 328/68 Europeiska unionens officiella tidning enligt artikel 4 i rådets rambeslut /783/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande Europeiska unionens officiella tidning L 328/69 L 328/70 Europeiska unionens officiella tidning Europeiska unionens officiella tidning L 328/71 L 328/72 Europeiska unionens officiella tidning Europeiska unionens officiella tidning L 328/73 L 328/74 Europeiska unionens officiella tidning Europeiska unionens officiella tidning L 328/75 L 328/76 Europeiska unionens officiella tidning Europeiska unionens officiella tidning L 328/77 L 328/78 Europeiska unionens officiella tidning 1Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder dels att 3 kap. 1 § ska upphöra att gälla, dels att 1 kap. 1 §, 2 kap. 3 § och 5 kap. 6 § ska ha följande lydelse. av rådets rambeslut /584/RIF av rådets rambeslut /584/RIF Lagen tillämpas inte i (rambeslutet), ändrat förhållande till en medlemsstat om 2009/299/RIF om verkställighet av särskilt beslut har avbrutit tillämp- ningen av rambeslutet i för- inte i förhållande till en hållande till den staten. unionen genom ett särskilt beslut rambeslut i förhållande till den I detta kapitel finns allmänna bestämmelser om en arresteringsorder. I 2 kap. finns bestämmelser om förutsättningar för överlämnande. I 3 kap. finns bestämmelser om I 3 kap. finns bestämmelser om särskilda villkor för överlämnande av en svensk medborgare. I 4 kap. finns bestämmelser om I 4 kap. finns bestämmelser om utredning och tvångsmedel vid det utredning och tvångsmedel vid det bestämmelser om att lagen i vissa bestämmelser om att lagen i vissa fall inte ska tillämpas i förhållande 1 Rådets rambeslut /299/RIF av om ändring av rambesluten /584/RIF, 2005/214/RIF, 2006/783/RIF, 2008/909/RIF och 2008/947/RIF och om stärkande av medborgarnas processuella rättigheter och främjande av tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande på ett avgörande när den berörda personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, EUT L 81, 27.3.2009, s. 24 (Celex 32009F0299). I 5 kap. finns bestämmelser om beslutsförfarandet vid överlämnande. I 6 kap. finns bestämmelser om verkställighet av ett beslut om överlämnande och om beslut om bl.a. utvidgat överlämnande. I 7 kap. finns bestämmelser om överförande av en frihetsberövande I 8 kap. finns bestämmelser om återförande av personer som har överlämnats till och om tillstånd till transport genom . Överlämnande får inte beviljas 1. om en begäran, trots att den utfärdande myndigheten har beretts tillfälle att inkomma med komplettering, till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om överlämnande, garantier som enligt 3 kap. 1 och garantier som enligt 3 kap. 2 § 2 §§ krävs för att överlämnande krävs för att överlämnande ska få skall få beviljas, kap. 4 § skall överlämnas till en kap. 4 § ska överlämnas till en utlämnas för brott eller om han utlämnas för brott eller om han eller hon skall överlämnas enligt eller hon ska överlämnas enligt 5. om det enligt 2 kap. 8 § andra 5. om det enligt 2 kap. 8 § andra mot ett villkor som har uppställts mot ett villkor som har uppställts vid utlämning eller överlämnande vid utlämning eller överlämnande 6. om det avser verkställighet av har dömts ut efter en förhandling där den eftersökte inte var ringsordern att något av villkoren i artikel 4a i rambeslutet är uppfyllt. Om garantier som avses i 3 kap. 1 och 2 §§ har lämnats av en utländsk myndighet, skall rätten i beslutet om överlämnande ange att det är ett villkor för överlämnandet att garantierna kommer att uppfyllas. Beslut i fråga om överlämnande av föremål som enligt 4 kap. 7 § har tagits i beslag skall om möjligt meddelas av rätten i samband med beslutet i fråga om överlämnande av den eftersökte. Om garantier som avses i 3 kap. 2 § har lämnats av en utländsk myndighet, ska rätten i beslutet om överlämnande ange att det är ett villkor för överlämnandet att garantierna kommer att uppfyllas. Beslut i fråga om överlämnande av föremål som enligt 4 kap. 7 § har tagits i beslag ska om möjligt meddelas av rätten i samband med beslutet i fråga om överlämnande av den eftersökte. Denna lag träder i kraft . De nya föreskrifterna ska dock inte tillämpas i förhållande till en medlemsstat i Europeiska unionen som när ärendet inleds inte har genomfört rådets rambeslut /299/RIF om verkställighet av utevarodomar. Förslag till lag om ändring i lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § och 3 kap. 11 § lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen ska ha följande lydelse. Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av rådets rambeslut /214/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff. Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av rådets rambeslut /214/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff (rambeslutet), ändrat genom rådets rambeslut /299/RIF om verkställighet av utevarodomar1. En verkställbarhetsförklaring får inte meddelas 1.om det för samma gärning meddelats dom eller beslut i eller ien annan stat och domen eller beslutet i den andra staten, vid ett fällande avgörande, har verkställts, 2.om gärningen helt eller delvis begåtts i och den inte motsvarar brott enligt svensk lag eller om en tillämpning av 35 kap. 7 § innebär att preskription inträtt, 3.om den dömde inte hade fyllt när brottet begicks, 4.om en sådan förklaring inte skulle vara förenlig med bestämmelser om immunitet, 5. om bötesstraffet har beslutats efter ett skriftligt förfarande och intyget inte anger att den dömde personligen eller genom behörigt ombud underrättats om sin rätt att bestrida samt om tidsfristen för detta, eller 5. om bötesstraffet har beslutats efter ett skriftligt förfarande och det inte har bekräftats i intyget att den dömde personligen eller genom behörigt ombud underrättats om sin rätt att bestrida samt om tidsfristen för detta, eller 1 Rådets rambeslut /299/RIF av om ändring av rambesluten /584/RIF, 2005/214/RIF, 2006/783/RIF, 2008/909/RIF och 2008/947/RIF och om stärkande av medborgarnas processuella rättigheter och främjande av tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande på ett avgörande när den berörda personen inte var personligen närvarande vid förhandlingen, EUT L 81, 27.3.2009, s. 24 (Celex 32009F0299