prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — I detta kapitel finns bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgift om överlåtelse av privatbostadsrätt och andelar i vissa bostadsföretag (2 och 3 §§), upplåtelse av privatbostad eller bostad som innehas med hyresrätt (4 §), samfällighet (5 och 6 §§), räntebidrag (7 §), pensionsförsäkringar och pensionssparkonton (8 och 9 §§), avskattning av pensionsförsäkring (10 §), tjänstepensionsavtal (11 §), underlag för avkastningsskatt på livförsäkringar (12 §), skattereduktion för förmån av hushållsarbete (13 §), elcertifikat (14 §), utsläppsrätter, utsläppsminskningsenheter och certifierade utsläppsminskningar (15 §), schablonintäkt vid innehav av ett investeringssparkonto (16 §), schablonintäkt vid innehav av andelar i investeringsfonder och fondföretag (1721 §§), och gåva (22 §). schablonintäkt vid innehav av andelar i värdepappersfonder, fondföretag, specialfonder och utländska specialfonder (17 21 §§), och Schablonintäkt vid innehav av andelar i investeringsfonder och fondföretag3 Schablonintäkt vid innehav av andelar i vissa fonder och fondföretag Kontrolluppgift ska lämnas om schablonintäkt vid innehav av andelar i en investeringsfond eller i ett sådant fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder. Kontrolluppgift ska lämnas om schablonintäkt vid innehav av andelar i sådana fonder och fondföretag som avses i 20 kap. 1 §. 2Senaste lydelse 2011:1289. 3Senaste lydelse 2011:1289. 4Senaste lydelse 2011:1289. Kontrolluppgift ska lämnas av 1. sådana fondbolag som avses i1 kap. 1 § första stycket 7 lagen (2004:46) om investeringsfonder eller av ett förvaringsinstitut, om förvaltningen av investeringsfonden eller fondföretaget har övergått till institutet,2. värdepappersbolag och kreditinstitut som förvaltar specialfonder enligt 1 kap. 5 § lagen om investeringsfonder,3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 6 eller 8 § lagen om investeringsfonder, och4. fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen om investeringsfonder.Om ett förvaltningsbolag eller ett fondföretag har slutit avtal med ett värdepappersinstitut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar, ska kontrolluppgiften i stället lämnas av värdepappersinstitutet. 1. sådana fondbolag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 8 lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller av ett förvaringsinstitut, om förvaltningen av värdepappersfonden eller fondföretaget har övergått till institutet, AIF-förvaltare som förvaltar sådana fonder som avses i 20 kap. 1 § 3 och 4, eller av ett förvaringsinstitut om förvaltningen av fonden har övergått till institutet, 3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 6 § lagen om värdepappersfonder, och 4. fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 § lagen om värdepappersfonder. Om ett förvaltningsbolag, ett fondföretag eller en utländsk AIF- förvaltare har slutit avtal med ett värdepappersinstitut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar, ska kontrolluppgiften i stället lämnas av värdepappersinstitutet. Om en andel är förvaltarregistrerad ska i stället förvaltaren lämna kontrolluppgiften. Utländska företag som driver bankverksamhet, värdepappersrörelse, fondverksamhet, finansieringsverksamhet eller försäkringsverksamhet i utan att inrätta en filial eller motsvarande etablering i landet, ska innan verksamheten inleds ge in en skriftlig förbindelse till om att lämna kontrolluppgifter i enlighet med bestämmelserna i denna lag. Utländska företag som driver bankverksamhet, värdepappersrörelse, fondverksamhet, finansieringsverksamhet eller försäkringsverksamhet i utan att inrätta en filial eller motsvarande etablering i landet, ska innan verksamheten inleds ge in en skriftlig förbindelse till om att lämna kontrolluppgifter i enlighet med bestämmelserna i denna lag. 5 Senaste lydelse 2011:1289. Detsamma gäller en utländsk AIF- specialfond eller som marknadsför en utländsk specialfond i förvaltare av alternativa investe- Skyldigheten att lämna en sådan förbindelse gäller inte ett utländskt företag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och som på grund av bestämmelser i den staten är förhindrat att lämna kontrolluppgifter. Skyldigheten gäller inte heller försäkringsgivare inom EES som bara meddelar pensionsförsäkring enligt 58 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). för andelar i investeringsfonder för andelar i värdepappersfonder Fondbolag och förvaltningsbolag som ska föra eller låta föra ett register över andelsinnehavare i en investeringsfond ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffningsutgiften för de andelar i en investeringsfond som tillhör en andelsägare och som har registrerats på förvaltaren i stället för andelsägaren. Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i investeringsfonden flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget eller förvaltningsbolaget uppgifter om den genomsnittliga anskaffnings- Fondbolag, förvaltningsbolag och AIF-förvaltare som ska föra eller låta föra ett register över andelsinnehavare i en värdepappersfond eller en specialfond ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller 12 kap. 5 § lagen (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffningsutgiften för de andelar i en värdepappersfond eller en specialfond som tillhör en andelsägare och som har registrerats på förvaltaren i stället för andelsägaren. Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i värdepappersfonden eller specialfonden flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget, förvaltningsbolaget eller AIF-förvaltaren upp- 6 Senaste lydelse 2011:1289. utgiften för de andelar som flyttas. Första och andra styckena gäller inte andelar i en investeringsfond efter det att andelarna har förtecknats på ett investeringssparkonto. gifter om den genomsnittliga Prop. 2012/13:155 anskaffningsutgiften för de andelar Första och andra styckena gäller inte andelar i en värdepappersfond eller i en specialfond efter det att andelarna har förtecknats på ett investeringssparkonto. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgift beträffande andelar i specialfonder gäller för värdepappersbolag och kreditinstitut som förvaltar specialfonder och som enligt punkt 2 av övergångsbestämmelserna till lagen (2013:000) om ändring i lagen (2004:46) om investeringsfonder får fortsätta med sådan verksamhet efter . 2012/13:155 2.26 Förslag till lag om ändring i lagen (2011:1268) Härigenom föreskrivs att 6, 13 och 22 §§ lagen (2011:1268) om investeringssparkonto ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1.finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 2.finansiella instrument som handlas på en handelsplattform, eller 3. andelar i en investeringsfond. 3. andelar i en värdepappersfond eller en specialfond. Investeringstillgångar får överföras till ett investeringssparkonto från någon annan än kontoinnehavaren bara om tillgångarna överförs till kontot i samband med kontoinnehavarens förvärv av tillgångarna och om förvärvet har skett 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplattform, 2. på så sätt att nya fondandelar 2. på så sätt att nya fondandelar utfärdats om förvärvet avser andelar i en investeringsfond, eller en specialfond, 3.från den som har emitterat tillgångarna om förvärvet grundades på tillgångar som vid förvärvet förvarades på kontot, 4.från investeringsföretaget som vid förvärvet förde investeringssparkontot, 5.från övertagande bolag om tillgångarna avsåg ersättning till aktieägarna vid en fusion eller delning av aktiebolag och om tillgångarna förvärvades på grund av aktier som vid förvärvet förvarades på kontot, 6.från köpande företag om förvärvet var ett led i ett förfarande om andelsbyte och om tillgångarna förvärvades på grund av andelar som vid förvärvet förvarades på kontot, 7.från en annan kontoinnehavare om tillgångarna vid förvärvet förvarades på dennes investeringssparkonto, eller 8.genom utdelning på tillgångar som vid förvärvet förvarades på investeringssparkontot. Investeringstillgångar som har förvärvats på grund av kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § eller kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får inte överföras till kontot. Finansiella instrument får överföras till någon annan än kontoinne- havaren om kontoinnehavaren har överlåtit tillgångarna genom försälj- ning, byte eller liknande överlåtelse av tillgångarna 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplattform, 2. på så sätt att fondandelarna 2. på så sätt att fondandelarna löses in i fonden, om överföringen löses in i fonden, om överföringen avser andelar i en investerings- avser andelar i en värdepap- persfond eller en specialfond, 3.till den som har emitterat tillgångarna, 4.till investeringsföretaget som vid överlåtelsen förde investeringssparkontot, 5.till budgivaren om överlåtelsen var ett led i ett offentligt uppköpserbjudande, 6.till köpande företag om överlåtelsen var ett led i ett förfarande om andelsbyte, 7.till majoritetsaktieägaren i ett bolag om överlåtelsen var ett led i ett förfarande om inlösen av minoritetsaktier i samma bolag, eller 8.till en annan kontoinnehavare om tillgångarna förs över till förvärvarens investeringssparkonto. Kontofrämmande tillgångar får inte överföras från ett investeringssparkonto med tillämpning av första stycket 8. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning och rådet har antagit direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/20101 (i det följande benämnt AIFM-direktivet), se bilaga 1. Därefter har Europeiska kommissionen (i det följande benämnd kommissionen) i enlighet med ett i direktivet föreskrivet kommittéförfarande antagit en rättsakt som kompletterar direktivet, se bilaga 2. Denna rättsakt är kommissionens delegerade förordning (EU) nr 231/2013 av om komplettering av och rådets direktiv /61/EU vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn2 (i de följande benämnd kommissionens delegerade förordning). Under förhandlingarna om AIFM-direktivet har en faktapromemoria upprättats och överlämnats till (2008/09:FPM130). Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag bl.a. att lämna förslag till hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. Utredningen antog namnet AIF-förvaltar- utredningen. Utredningen har avgett betänkandet Förvaltare av alternativa investeringsfonder (SOU 2012:67). Sammanfattningen i betänkandet och utredningens lagförslag finns i bilagorna 3 och 4. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Fi2012/3710). I bilaga 10 finns en uppställning som visar vilka bestämmelser som genomför AIFM-direktivet i svensk rätt. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Regeringen har i propositionen följt Lagrådets synpunkter. Lagrådets synpunkter och förslag behandlas i författningskommentaren och i avsnitt 6.1. Dessutom har det i förhållande till lagrådsremissen gjorts några redaktionella ändringar i lagtexten. Under det att lagrådsremissen behandlades upprättade en promemoria i vilken föreslogs ett tillägg till förslagen i lagrådsremissen. Förslaget i promemorian innebär att ska ha rätt att ta ut avgifter även för prövning av underrättelser enligt och rådets förordning (EU) nr 345/2013 av om europeiska riskkapitalfonder3 och Europarlamentets och 1EUT L 174, 01.07.2011, s.1 (Celex 32011L0061). 2EUT L 83, 22.3.2013, s. 1 (Celex 32013R0231). 3EUT L 115, 25.4.2013, s. 1 (Celex 32013R0345). rådets förordning (EU) nr 346/2013 av om europeiska Prop. 2012/13:155 fonder för socialt företagande4. Lagförslaget i promemorian finns i Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Fi2013/1705). Förslaget i denna del är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats. 4 EUT L 115, 25.4.2013, s. 18 (Celex 32013R0346). 4.1Direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder och rådets direktiv /61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet) reglerar juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alternativa investeringsfonder. I den svenska översättningen av direktivet benämns förvaltarna AIF-förvaltare och fonderna AIF-fonder (fortsättningsvis benämnt AIF:er, se avsnitt 5.3). Genom AIFM-direktivet införs en harmoniserad EU-rättslig reglering av AIF-förvaltare. AIF:er definieras i direktivet som företag för kollektiva investeringar, inbegripet dess delfonder, som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och som inte omfattas av direktiv /65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (UCITS-direktivet). AIFM-direktivet är tillämpligt på alla AIF-förvaltare oavsett de förvaltade AIF:ernas struktur och rättsliga form. Direktivet reglerar förvaltarna men endast i begränsad utsträckning fonderna, vilka kan vara bildade på kontraktsrättslig eller associationsrättslig grund, genom trustlagstiftning, eller på annat sätt. Av de företag för kollektiva investeringar som förekommer på den svenska marknaden träffas vissa nationellt reglerade investeringsfonder (specialfonder) av definitionen av AIF. Andra fonder som förekommer i och som omfattas av direktivets definition är dock inte föremål för någon särskild reglering. Det rör sig främst om olika typer av slutna fonder1, såsom riskkapitalfonder, fastighetsfonder och infrastrukturfonder. finns således inte något svenskt regelverk som omfattar alla de former av förvaltare som regleras i AIFM-direktivet. I AIFM-direktivet finns ett antal bestämmelser som ger kommissionen i uppdrag att anta s.k. genomförandeåtgärder med närmare detaljer kring direktivets ramregler (delegerade akter ska antas enligt artiklarna 3, 4, 9, 12, 1425, 3437, 40, 42, 53, 67 och 68 i AIFM-direktivet). Genomförandeåtgärderna till AIFM-direktivet antas på nivå två i enlighet med den s.k. Lamfalussymodellen (se bl.a. prop. 2006/07:115 s. 242 f.) som syftar till att effektivisera lagstiftningsförfarandet inom EU och tillämpas för lagstiftningen på det finansiella området. Lamfalussymodellen delar in lagstiftningsförfarandet i fyra nivåer där nivå ett utgörs av ramregler som antas enligt den normala ordningen för lagstiftningen 1 Begreppet sluten fond används här för att beteckna en fond med en begränsad mängd kapital och som generellt sett inte är öppen för inlösen under fondens livstid. inom EU, med direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen Prop. 2012/13:155 och antas av rådet och . På nivå två antar kommis- sionen genomförandeåtgärder som preciserar och närmare anger detaljerna för lagstiftningen på nivå ett. Kommissionen kan anta genomförandeåtgärder som direktiv eller som förordning. Förfarandet på nivå två har förändrats i samband med antagandet av Lissabonfördraget och beskrivs närmare nedan. Nivå tre utgörs av gemensamma riktlinjer och rekommendationer. Slutligen ansvarar kommissionen på nivå fyra för att säkerställa att medlemsstaterna genomför lagstiftningen på ett likartat sätt. Genom antagandet av Lissabonfördraget har som nämnts förfarandet för kommissionens genomförandeåtgärder på nivå två ändrats. Den nya ordningen gör skillnad på delegerade akter och genomförandeakter (delegerade akter och genomförandeakter regleras i artikel 290 respektive 291 i Lissabonfördraget). Enligt AIFM-direktivet har eller rådet rätt att när som helst återkalla kommissionens bemyndigande att anta delegerade akter (artikel 57). och rådet har också rätt att invända mot de delegerade akter som antagits av kommissionen efter antagandet (artikel 58). kan på eller rådets initiativ förlängas . För genomförandeakter gäller att de ska beredas i den (Committee, ESC), som är en kommitté under kommissionen med representanter från medlemsstaterna (artikel 59 i AIFM-direktivet). Genomförandeakter och delegerade akter kallas i vissa fall tekniska standarder. I de fallen har (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten2) getts i uppdrag att ta fram förslag till genomförandeåtgärder i enlighet med den s.k. Esma-förordningen3 (artiklarna ). har ersatt den tidigare s.k. nivå tre-kommittén CESR (Committee of Regulators). Esmas förslag till tekniska standarder antas av kommissionen, antingen som delegerade akter eller genomförandeakter i enlighet med det förfarande som beskrivits ovan. Esma-förordningen ger även rätt att utfärda riktlinjer och rekommendationer till dels behöriga myndigheter, dels finansiella företag, dvs. sådana åtgärder på nivå tre som beskrivits ovan. Även detta är en uppgift som övertagit från CESR. 4.3Skäl för reglering av fonder och fondsparande Huvudskälet bakom reglering på finansmarknadsområdet är normalt sett samhällets behov av att hantera systemrisker i syfte att upprätthålla stabiliteten i det finansiella systemet och att sörja för ett gott investerarskydd. 2En: Authority. 3Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska Värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG om upphävande av kommissionens beslut /77/EG (EUT L 331, 15.12.2010, s. 84, Celex 32010R1095). 2012/13:155 Konsumentskyddet har utpekats som det avgörande motivet bakom den svenska regleringen av fondsparandet (se exempelvis prop. 2002/03:150 s. 125 f.). Fondsparandet kan ha stor privatekonomisk betydelse för den enskilde spararen. är fondprodukterna ofta komplexa och resultatet av fondförvaltningen svårt att utvärdera. Den kollektiva sparformen gör dessutom att det finns ett behov av reglering av fondandelsägarnas och fondbolagets inbördes rättigheter så att vissa investerare inte gynnas på bekostnad av andra och så att fondbolaget handlar i fondandelsägarnas bästa intresse. Frågan om i vilken utsträckning fonder och fondsparande kan ge upphov till systemrisker, och därför bör regleras även från en sådan utgångspunkt, har behandlats i tidigare lagstiftningsärenden (se SOU 2002:56 s. 240 f. samt prop. 2002/03:150 s. 126 f.). Då konstaterades bl.a. att fondsparandet har liten påverkan på betalningssystemet och kreditgivningen och att fondsparandet därigenom inte påverkar de systemrisker som är motiv till reglering av den finansiella sektorns funktion att hantera betalningar och leverera krediter. Fondbolagen bedömdes inte heller ha självförstärkande kopplingar till vare sig varandra eller till andra aktörer i det finansiella systemet. Med hänsyn till att tillgångarna i den förvaltade fonden hålls separerade från fondbolagets tillgångar så får finansiella svårigheter i ett fondbolag dessutom inte några konsekvenser för investerarnas möjlighet att få ut sina tillgångar. Vidare konstaterades att tidigare exempel på fonder som påverkat det finansiella systemets funktion främst berodde på brister i portföljförvaltning och kreditgivning, faktorer som bättre regleras i andra sammanhang än i fondlagstiftningen. Fondsparandet i sig bedömdes slutligen inte heller kunna förstärka ett förlopp med snabbt fallande tillgångspriser på de finansiella marknaderna. Slutsatsen var därför att konsumentskyddet är det avgörande motivet för att reglera fondsparandet. Efter finanskrisen konstaterade och kommissionen att alla relevanta aktörer på finansmarknadsområdet bör omfattas av lämplig reglering och tillsyn. Detta överensstämde även med de slutsatser som deltagarna på det globala G20-möte som hölls kom fram till. I kommissionens konsekvensanalys till förslaget till AIFM- direktiv utpekas AIF-förvaltarna visserligen inte som någon orsak till finanskrisen4. Kommissionen menade dock att krisen tydliggjort den roll som AIF-förvaltarna spelar på finansmarknaden. Kommissionen pekade även på en rad risker som AIF-förvaltares verksamhet innebär för placerare och motparter samt för stabiliteten och effektiviteten på finansmarknaderna. Dessa risker kan sammanfattas i nedanstående tabell. 4 Commission Staff Working Document Accompanying the proposal for a Directive of Parliament and of 2004/39/EC and 2009//EC Impact Assessment, COM(2009) 207, SEC (2009) 576. Tabell 1 Översikt över de centrala riskområdena5 Direktexponering av systemrelevanta banker (som (system-) risker, tillhandahåller hävstångseffekter) till AIF-sektorn framför allt i samband Konjunkturförstärkande effekt av flockbeteende, riskkoncentrationer inom vissa marknadssegment och forcerad neddragning av belåningsgraden som överförs till motparterna genom tillgångspriser och Eventuella svagheter i interna riskhanteringssystem vad avser likviditetsrisker, marknadsrisker, motpartsrisker (kreditrisker och avvecklingsrisker) och Luckor i informationen till placerare om investeringspolicy, riskhantering, interna rutiner och som utgör hinder för effektiv Intressekonflikter och bristfällig fondförvaltning, framför allt i samband med ersättningar, värdering Effekter av dynamisk handel och blankningstekniker på Risk för marknadsmissbruk i samband med vissa tekniker, till exempel blankning Bristande insyn vid företagsaffärer avseende noterade företag (t.ex. genom aktielån, CFD-kontrakt) eller vid Risk för felaktiga incitament vid förvaltning av portföljföretag, framför allt i samband med Bristande insyn och bristande offentlig granskning av I konsekvensanalysen konstaterades att det befintliga europeiska regelverk som omfattar AIF-förvaltare är fragmenterat och till stora delar bygger på nationell rätt. är AIF-förvaltarnas verksamhet i många fall internationell och gränsöverskridande. Det fragmenterade regelverket ansågs därför vara ett hinder för effektiv reglering, tillsyn och övervakning på makronivå. Det ansågs också begränsa marknadsintegrationen och utvecklingen av den inre marknaden för de finansiella produkter som marknadsförs av . De mål som kommissionen ställde upp för det nya direktivet var följande6: 5Kommissionens konsekvensanalys, s. 7. 6Kommissionens konsekvensanalys, s. 26 f. 2012/13:155 Säkerställa att AIF-förvaltare uppfyller lämpliga krav på auktorisation och registrering. Skapa en ram för övervakning av makroprudentiella risker. Tillgodose en fullgod tillsyn och begränsning av mikroprudentiella risker. Ge en samstämd syn på skyddet för professionella investerare i AIF:er. Ökat ansvar för AIF-förvaltare som har kontroll över och förvaltar företag. Utveckling av den inre marknaden för AIF:er. Säkerställa att de vidtagna åtgärderna står i proportion till riskerna och tar tillräcklig hänsyn till AIF-förvaltarnas olika affärsmodeller. Motiven bakom AIFM-direktivet kan således för det första summeras som ett behov av ett harmoniserat regelverk för att bättra på förutsättningarna för övervakning av fondförvaltare vars verksamhet på olika sätt befaras kunna påverka risker i det finansiella systemet.