prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — –undervisning eller forskning, som bedrivs vid sådan skola, som avses i fastighetstaxeringslagens definition av skolbyggnad. Ägare av sådan fastighet är inte skattskyldig för inkomst av fastigheten, om ägaren själv bedriver den verksamhet som gör att kraven för skattefrihet vid fastighetstaxeringen uppfylls. Inkomsterna av skattefria lantbruksfastigheter ska, vid blandad användning, proportioneras på en skattefri och en skattepliktig del. idet sammanhanget detsamma som för specialbyggnader. 6.15.3 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Skattefriheten för fastighetsinkomster från specialbyggnader och vissa lantbruksenheter ska slopas. Förslaget ska träda i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ansluter sig till utredningens uppfattning att särregler för fastigheter bör undvikas genom att bestämmelserna om skattefrihet för fastighetsinkomster från specialbyggnader och vissa lantbruksenheter slopas. vid tillstyrker utredningens förslag att slopa bestämmelserna om skattefrihet på grund av en användning. Det innebär en enklare och mer rättvis reglering. De nuvarande reglerna gynnar ägare av viss typ av fastighet om denne själv bedriver verksamheten; skattegynnande kommer inte i fråga om motsvarande verksamhet bedrivs på hyrd fastighet. tillstyrker att bestämmelserna om skattefrihet för fastighetsinkomster från specialbyggnader slopas. stöd till trossamfunden SST tillstyrker förändringen. Förändringen kan komma att leda till behov hos samfunden att göra omflyttningar mellan olika organisationer t.ex. organisationer som bildats speciellt för att hysa denna typ av fastigheter. SST föreslår att lämpliga övergångsbestämmelser skapas för att möjliggöra en ändamålsenlig förvaltning. Detta kan gälla bl.a. stämpelskatt och kapitalvinstskatt. , , , Föreningen och Radiumhemmets forskningsfonder anser att det inte kan anföras några bärande skäl för att motsätta sig denna förändring. Det är dock så att ägandet av specialbyggnader har förlagts till en typ av organisation som kan visa sig mindre ändamålsenligt, som det finns andra organisationer i samma grupp eller koncern som sammantaget bedriver en allmännyttig verksamhet, där specialbyggnaderna nu hellre borde ligga. Det bör därför införas en möjlighet att utan skattekonsekvenser föra över dessa byggnader till annan organisation inom samma intressesfär – både vad gäller stämpelskatt och kapitalvinstskatt. LRF har inget att erinra mot utredningens förslag om slopande av dagens skattefrihet för specialbyggnader. () ser med fördel på att reglerna om skattefrihet för specialtaxerade fastigheter långsiktigt kvarstår. De skidanläggningar som finns i , och som blir färre och färre, är en viktig del inom den allmännyttiga idrottsrörelsen. I kombination med krav på stora investeringar bör därför skidanläggningsdriften skattegynnas för att skidanläggningarna ska kunna överleva. SLAO hävdar därför att nuvarande skatteregler också ska gälla framgent. Kommuner och Landsting kan godta utredningens förslag att inkomster från specialbyggnader generellt ska bli föremål för inkomstbeskattning. Principiella och praktiska skäl kan tala för att regleringen tas bort. Skälen för regeringens förslag: I inkomstskattelagen finns bestämmelser om undantag från skattskyldighet för vissa fastighetsinkomster. Bestämmelserna bygger till stor del på fastighetstaxeringslagens (1979:1152), förkortad FTL, bestämmelser, vilka används för att klassificera fastigheter och byggnader efter olika typer och slag samt för att åsätta dem ett taxeringsvärde eller indela dem som skattefri fastighet. Denna klassificering ligger sedan till grund för om inkomsten från fastigheten kan undantas från beskattning samt också om ägaren av fastigheten ska påföras statlig fastighetsskatt eller fastighetsavgift. Bestämmelserna om skattefrihet för inkomst från vissa byggnader i 7 kap. 21 § första och andra styckena inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, bygger på de regler om specialbyggnad samt byggnad använd i vårdverksamhet m.m. som infördes i och med tillkomsten av fastighetstaxeringslag. Dessa regler om skattefrihet saknar krav på att viss person är ägare av fastigheten utan ser i stället till hur byggnaden används. Vid tillkomsten av bestämmelserna i fastighetstaxeringslagen åberopades bl.a. förenklingsskäl och de problem som framkommit dels vid värdering av landstingens sjukvårdsbyggnader, dels vid kommunernas samarbete i förenings- eller aktiebolagsform (SOU 1979:32 s. 102). Departementschefen uttalade att det kunde finnas skäl att inte lägga avgörande vikt vid vem som ägde byggnaden i samma utsträckning som . Han menade att enbart det syfte som byggnader används för kunde vara av så stort värde för samhället att detta i sig borde medföra skattefrihet oavsett vem som var ägare. Det uppgavs vara fråga om en mycket begränsad och lätt avgränsad krets av fastigheter och risk för missbruk ansågs inte föreligga (prop. 1979/80:40, s. 70): De byggnader där ägarkravet – med ett undantag – inte längre skall spela någon roll är nämligen sådana att de knappast kan sägas utgöra några lämpliga spekulationsobjekt eller eljest begagnas för vinstgivande verksamhet på sådant sätt att inte avsedda förmåner kan uppnås. Som exempel kan här nämnas försvarsbyggnader, flertalet kom- munikations-, distributions-, vård- eller skolbyggnader. I de fall där en ekonomiskt lönande verksamhet måhända kan bedrivas – t.ex. i fråga om vissa idrottsanläggningar eller kulturbyggnader – talar andra skäl för skattefrihet oavsett vem som är ägare. Det kan här räcka med att nämna att ifrågavarande anläggningar och byggnader används för aktiviteter som är gynnade i andra skattesammanhang. Som specialbyggnader räknas t.ex. vårdbyggnader, bad-, sport- och idrottsanläggningar, kulturbyggnader och ecklesiastikbyggnader. Byggnadstypen bestäms med hänsyn till det ändamål som byggnaden till övervägande del är inrättad för och det sätt som byggnaden till övervägande del används på. Med byggnad använd i vårdverksamhet m.m. avses ekonomibyggnader av olika typer med tillhörande mark på jordbruksfastigheter där vård- och omsorgsverksamhet eller undervisnings- eller forskningsverksamhet bedrivs. Detta gäller exempelvis lantbruksskolor eller vårdinrättningar som driver lantbruk. I samband med tillkomsten av undantagen på inkomstbeskattningens område konstaterade fastighetstaxeringskommitté att det inte kunde anses rimligt att den som äger en fastighet, som på grund av sin användning blir skattefri, enbart på den grunden blir frikallad från skattskyldighet för fastighetsinkomsten. Man föreslog därför att skattefriheten endast skulle gälla inkomst från en av ägaren själv bedriven allmännyttig verksamhet. Inkomst från verksamhet bedriven av annan var att se som kommersiell och därför som skattepliktig användning för ägaren (Ds B 1980:8, s. 208 f.). Denna koppling till att ägaren själv ska bedriva den aktuella verksamheten skiljer bedömningen mellan fastighetstaxeringen och inkomstbeskattningen. De skäl som i förarbetena angetts för dagens gynnande bestämmelser hänvisar till att det är fråga om för det allmänna nyttig verksamhet. Vidare har angivits att det rör sig om en mycket begränsad och lätt avgränsad krets av fastigheter samt att fråga inte är om objekt lämpliga för spekulation eller vinstgivande verksamhet. För det fall det skulle kunna vara fråga om ekonomiskt lönande verksamhet – som exempel anges idrottsanläggningar och kulturbyggnader – ansågs andra skäl tala för skattefrihet. Det nämns också att fråga ofta är om byggnader använda för aktiviteter som gynnas i andra skattesammanhang. Utformningen av dessa undantagsregler har prövats av domstol vid ett flertal tillfällen. Där har exempelvis, i rättsfallet RÅ 1991 ref. 36, en inkomst av uthyrning till kommun av en som specialbyggnad taxerad skolbyggnad ansetts som en skattepliktig inkomst, eftersom ägaren själv inte bedrev den kvalificerade verksamheten (skolan). Däremot har ett aktiebolag som bedrev verksamhet i form av uthyrning av tennisbanor och en badmintonbana till allmänheten, vilka vid fastighetstaxeringen indelats som specialbyggnad, ansetts skattefri för dessa inkomster (RÅ 2003 ref. 55). Till skillnad från vad som var fallet rättsfall var det här ägaren själv, bolaget, som bedrev verksamheten. Beräkningen av inkomsten från sådan användning som gör fastigheten till specialbyggnad har föranlett diskussioner och vållat osäkerhet. Genom avgörandet i RÅ 2005 ref. 9 har lagt fast vilka inkomster som ska omfattas. I målet var det fråga om läkare som ägde en skattefri specialbyggnad – vårdbyggnad – och där bedrev vårdverksamhet. Frågan var om ägarna var skattskyldiga för resultatet i vårdverksamheten till den del som översteg värdet av användningen av fastigheten eller inte. hade i sitt förhandsbesked, med åberopande av prop. 1980/81:61 s. 23 ff., kommit fram till att skattskyldighet förelåg för resultatet i verksamheten till den del det översteg värdet av användningen av den egna fastigheten i verksamheten minskat med faktiska utgifter för användningen. I en situation då lagtexten inte är entydig kan ledning sökas i förarbetena. Dessa ger uttryck för en restriktiv tolkning av bestämmelsen. Praxis ger enligt nämndens uppfattning inte heller stöd för att andra inkomster än typiska fastighetsinkomster omfattas av skattefriheten. Med hänsyn härtill finner nämnden att endast inkomst som kan hänföras till själva fastigheten är skattefri med stöd av bestämmelsen. Tillämpat på förevarande fall skall den del av resultatet av vårdverksamheten som uppkommer på grund av att den egna fastigheten hyresfritt kan användas i verksamheten undantas från beskattning. I konsekvens härmed är utgifterna i denna skattefria del av verksamheten inte avdragsgilla. – Vid sådant förhållande måste en uppdelning ske av resultatet i förhållande till vad som är att hänföra till den ena eller andra verksamhetsdelen. Inkomsten i den skattefria delen av verksamheten får anses motsvara det marknadsmässiga hyresvärdet minskat med de utgifter som belöper på användningen av byggnaden. instämde i nämndens bedömning och fastställde förhandsbeskedet. Enligt Stiftelse- och föreningsskatteutredningen finns det ett betydande antal fastigheter som utgör specialbyggnader som ägs av andra subjekt än sådana som kan omfattas av de allmänna undantagsreglerna i 7 kap. IL. När dessa regler ursprungligen infördes förefaller man ha utgått från att det endast undantagsvis kunde bli fråga om ekonomiskt lönande verksamhet som skulle bedrivas på dessa fastigheter och, om så var fallet, att det fanns andra skäl för skattefrihet för den bedrivna verksamheten. De exempel som tas upp är vissa idrottsanläggningar eller kulturbyggnader. I övrigt tar man upp det förhållande att om t.ex. en kommun driver verksamhet i förenings- eller bolagsform i stället för direkt i egen regi. Detta kan jämföras med den dagens situation med en ständigt ökande privatisering av vård, skola och annan omsorgsverksamhet, dvs. verksamheter som tidigare så gott som uteslutande bedrevs av det allmänna eller genom bolag kontrollerade av det allmänna eller i vart fall av inkomstskattegynnade allmännyttiga organisationer. Samhället ser inte längre ut som det gjorde när reglerna tillkom. Att aktiebolag eller privatpersoner som bedriver sedvanlig näringsverksamhet i förhållandevis stor utsträckning skatte- befrias för fastighetsinkomster är enligt regeringen inte lämpligt. Bestämmelserna gynnar ägare av viss typ av fastighet endast om denne själv bedriver den specifika verksamheten på fastigheten. Om motsvarande verksamhet bedrivs på en hyrd fastighet kommer något skattegynnande inte i fråga. Det avgörande är således just ägandet i sig och att det är fråga om en fastighet som omfattas av de särskilda bestämmelserna om fastighetstaxering. Det har skett en förändring av samhället som inneburit att även sådan verksamhet som tidigare nära nog uteslutande bedrevs inom den offentliga sektorn nu är konkurrensutsatt och i allt högre grad bedrivs av privaträttsliga subjekt. Det är enligt regeringen inte lämpligt att ha regler som inte är konkurrensneutrala. Gällande undantagsregler om specialbyggnader är vidare svårtillämpade och har föranlett många frågor och rättsprocesser. Visserligen har i sitt avgörande RÅ 2005 ref. 9 gett svar på många av frågorna, men alltjämt förorsakar dessa bestämmelser tillämpningsproblem. Det är vidare så att ett slopande av undantagsbestämmelsen att vissa fastighetsägare kan ha fördel av att fastigheten inte längre omfattas av undantag. Det som är skattefritt är, enligt vad slagit fast, endast typiska fastighetsintäkter motsvarande ett beräknat marknadsvärde av nyttjandet av fastigheten. I konsekvens härmed torde enligt utredningen avdrag inte medges för kostnader för fastigheten utöver värdet av fastighetsnyttjandet. Överstiger de faktiska kostnaderna för fastigheten detta värde medför det att avdrag inte kan medges, trots att dessa kostnader enligt vanliga regler hade varit avdragsgilla vid beräkning av inkomst av näringsverksamhet. Ett underskott som inte kan utnyttjas mot andra intäkter kan således uppkomma. Om skattefriheten tas bort kommer kostnaderna att vara fullt ut avdragsgilla. Regeringen anser således, även med beaktande av de synpunkter som har lämnats av , att skattefriheten för fastighetsinkomster från specialbyggnader och byggnader som används i vårdverksamhet m.m. bör slopas. , , , Föreningen , Radiumhemmets forskningsfonder och stöd till trossamfunden anför att det bör införas särskilda övergångsregler för att utan skattekonsekvenser möjliggöra överföring av en specialbyggnad till en annan organisation inom samma intressesfär. Remissinstanserna menar att ägandet av specialbyggnader har förlagts till en typ av organisation som kan visa sig mindre ändamålsenligt, som det finns andra organisationer i samma grupp eller koncern som sammantaget bedriver en allmännyttig verksamhet, där specialbyggnaderna nu hellre borde ligga. Det finns olika möjligheter att överföra en fastighet inom en intressesfär utan skattekonsekvenser. Att medge ytterligare möjligheter till detta, om än övergångsvis, är enligt regeringen inte motiverat och någon sådan möjlighet bör därför inte införas. Förslaget bör träda i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter . Förslaget föranleder att 7 kap. 21 § första och andra styckena IL upphävs, se avsnitt 3.17. För att kunna få fram uppgifter om antalet specialbyggnader har Stiftelse- och föreningsskatteutredningen inhämtat information från SCB avseende fastighetstaxeringsregistret för . Av detta underlag framgår att det totalt finns ca 83 800 specialbyggnader. Alla specialbyggnader omfattas dock inte av bestämmelserna om undantag från inkomstbeskattning. Om man bortser från de som inte omfattas av skattebefrielsen återstår 51 300 fastigheter där de dominerande grupperna är ecklesiastikbyggnader (ca 11 200), vårdbyggnader (ca 9 900), skolbyggnader (ca 9 800) samt bad-, sport- och idrottsanläggningar (ca 8 900). Specialbyggnader som ägs av ideella föreningar kommer sannolikt även framöver att användas för verksamheter som undantas från beskattning och bör därför inte heller tas med i denna beräkning. Enligt uppgift från SCB utgör ideella föreningar av ägarkategorin Övriga, vilket uppskattningsvis motsvarar 8 700 av de enheter som är undantagna från beskattning. Det totala antalet specialbyggnader som kan beröras av utredningens förslag uppgår således till ca 42 600. gällande bestämmelser om skattefrihet för inkomst från specialbyggnad förutsätter att fastighetsägaren själv använder specialbyggnaden för det syfte för vilket fastigheten klassas som specialbyggnad. Regeringens förslag innebär att subjekt som i övrigt inte är inskränkt skattskyldiga inte heller ska vara undantagna från inkomstskatt för inkomster från specialbyggnader. Det föreslås därför att bestämmelserna om skattefrihet för fastighetsinkomster från specialbyggnader m.m. enligt 7 kap. 21 § första och andra styckena inkomstskattelagen ska slopas. Det finns inte mycket information om specialbyggnader. Utredningen har därför gjort en uppskattning rörande den offentligfinansiella effekten på följande sätt. Ägarna till specialbyggnader kan identifieras tack vare data från fastighetsregistret. Dessa kopplas sedan till deklarationsdata från databasen (Företagsregister och individdatabasen) avseende inkomståret 2006117. Utredningen har gjort bedömningen att merparten av de intäkter som till följd av förslaget skulle komma att tas upp till beskattning är hänförliga till aktiebolag. Underlaget innehåller information om aktiebolagens ej skattepliktiga intäkter men utredningen har inte möjlighet att särskilja vilken del av dessa intäkter som är hänförliga till specialbyggnader. Det förhåller sig på samma sätt med ej skattepliktiga kostnader men utredningen har gjort bedömningen att de redovisade ej skattepliktiga kostnaderna ger en bättre vägledning om vilka volymer det rör sig om. Utredningen har antagit att för aktiebolag som står som ägare till specialbyggnader som omfattas av skattebefrielsen utgör kostnaderna för dessa byggnader hälften av de redovisade ej avdragsgilla kostnaderna. Utredningen har bedömt att man kan förvänta sig att intäkterna från specialbyggnader i genomsnitt är något större än kostnaderna. Utredningen har antagit att intäkterna i genomsnitt är större än de kostnader som vi uppskattar enligt ovan. Det är denna marginal som utgör den ökning av beskattnings- För en utförlig beskrivning av databasen hänvisas till SCB:s skrift Dokumentation av . underlaget som uppkommer till följd av utredningens förslag. Vid dessa beräkningar har utredningen endast beaktat de specialbyggnadstyper som kan komma ifråga för skattegynnande vid inkomsttaxeringen. För att förenkla beräkningarna har dessutom de specialbyggnader som ägs av handelsbolag, ekonomiska föreningar och stiftelser inte heller beaktats då de relevanta kostnaderna för dessa är försumbara. Av förenklingsskäl har utredningen även bortsett från specialfastigheter som ägs av enskilda näringsidkare. Utredningen gör bedömningen att det inte påverkar beräkningarna i någon större utsträckning. Utifrån dessa antaganden gör utredningen bedömningen att skatteunderlaget till följd av förslaget ökar med ca , vilket vid en bolagsskatt på ger en skatteintäkt på ca . Utredningen har understrukit att det rör sig om en grov uppskattning som är känslig för vilka antaganden som görs, men menar emellertid att en närmare granskning av offentligt tillgängliga årsredovisningar för några slumpvis utvalda aktiebolag som berörs av rådande skattebefrielse ger en indikation på att beräkningarna är förhållandevis konservativa och försiktiga. De gjorda beräkningarna är uttryckta priser och volymer. Fastighetsinkomsterna antas i stort utvecklas i samma takt som nominell BNP. Med denna framskrivning uppgår de förväntade intäkterna till ca . Effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Regeringen bedömer att förslaget inte innebär några kostnader för vare sig eller de allmänna domstolarna. Förslaget innebär att bestämmelserna om skattefrihet för fastighetsinkomster från specialbyggnader och vissa lantbruksenheter slopas. Det som är skattefritt är, enligt vad slagit fast, endast typiska fastighetsintäkter motsvarande ett beräknat marknadsvärde av nyttjandet av fastigheten. I konsekvens härmed medges inte avdrag för kostnader för fastigheten utöver värdet av fastighetsnyttjandet. Ett slopande av undantagsbestämmelsen kan även innebära att vissa fastighetsägare kan ha fördel av att fastigheten inte längre omfattas av undantaget. Överstiger de faktiska kostnaderna för fastigheten marknadsvärdet medför att avdrag inte kan medges, trots att dessa kostnader enligt vanliga regler hade varit avdragsgilla vid beräkning av inkomst av näringsverksamhet. Ett underskott som inte kan utnyttjas mot andra intäkter kan således uppkomma. Om skattefriheten tas bort kommer kostnaderna att vara fullt ut avdragsgilla. Reglerna har varit svårtillämpade. Slopandet av reglerna bör därför innebära en viss lättnad i företagens administrativa börda. 6.16Uppdrag till att utvärdera reglerna om dokumentationsskyldighet vid internprissättning Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att utvärdera dokumentationsreglernas funktionalitet samt analysera möjligheterna till förenkling. regeringens bedömning: Den Regelverket för internprissättning bygger på riktlinjer från och de flesta länder har regler för hur internprissättning ska ske i syfte att rätt skatt ska betalas i rätt land. Det har gått reglerna om dokumentationsskyldighet vid internprissättning trädde i kraft. Näringslivsorganisationer har påtalat att bestämmelserna innebär en administrativ börda för företagen och det är angeläget att förenkla dessa regler. Regeringen avser att ge i uppdrag att utvärdera regelverket för att bedöma reglernas funktionalitet samt analysera möjligheten till förenklingar. 6.17Statligt stöd vid korttidsarbete 6.17.1 Ärendet och dess beredning Chefen för gav i uppdrag åt en arbetsgrupp att biträda med att ta fram en promemoria med förslag till utformning av ett statligt subventionerat system för korttidsarbete. Systemet skulle endast kunna användas vid en mycket djup lågkonjunktur. Förslag lämnades i promemorian Statligt stöd vid korttidsarbete – en ny åtgärd vid djupa kriser (Ds 2012:59). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 8, avsnitt 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 8, avsnitt 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 8, avsnitt 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Fi2012/4689). I lagrådsremissen gjorde regeringen bedömningen att det bör införas ett skydd av den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) vid deltagande i korttidsarbete. Bedömningen avviker från den bedömning som lämnades i den remitterade promemorian. En arbetsgrupp inom har tagit fram en promemoria med förslag om skydd av den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI-skydd) vid deltagande i korttidsarbete (förkortad promemoria). Promemorians lagförslag finns i bilaga 8, avsnitt 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 8, avsnitt 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr S2013/4501/SF). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 8, avsnitt 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8, avsnitt 7. Regeringen har följt Lagrådets förslag som behandlas i avsnitt 6.17.4.2.1 och i författningskommentaren. Därutöver har vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Stöd vid korttidsarbete är ett sådant statligt stöd som måste anmälas till kommissionen för godkännande innan det genomförs. Under beredningen av anmälan till kommissionen har vissa justeringar gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag i fråga om de närmare förutsättningarna för rätt till stöd som uppställs för arbetsgivare. Dessa justeringar behandlas i avsnitt 6.17.5.1.2 och 6.17.5.2.4. Kommissionen har beslutat att stödåtgärden inte utgör ett statligt stöd (C(2013) 5451). arbetstid för olika avtalsområden sker också genom kollektivavtal. I svensk rätt finns i princip inte några lagregler om lön. Det är i stället huvudsakligen arbetsmarknadens parter som svarar för lönebildningen och den sker i princip utan inblandning från statsmakternas sida. Både lön och andra anställningsförmåner regleras i kollektivavtal. Finns inte kollektivavtal regleras lön enbart i det enskilda anställningsavtalet. 6.17.2.1Den svenska arbetsmarknadsmodellen och kollektivavtal Det svenska arbetsrättsliga systemet har många gemensamma drag med motsvarande system i de andra nordiska länderna men skiljer sig från vad som gäller i övriga EU-länder.