prop · H003108 · 2013-03-12 00:00:00 — Med anledning av vad Lagrådet noterat i fråga om regeringsformens beredningskrav vill regeringen framhålla att frågan om en höjning av straffminimum noga har analyserats och presenterats i betänkandet och därefter varit föremål för sedvanlig remissbehandling. Viss hänsyn har också tagits till de synpunkter som framkommit vid beredningen. Med hänsyn till remissbehandlingen som skett i fråga om en höjning som sådan och med beaktande av att några särskilda processuella konsekven- ser inte kan bedömas uppkomma om nio månaders fängelse väljs som straffminimum för de aktuella brotten anser regeringen att någon ytterli- gare beredning inte är behövlig. Straffminimum bör därför höjas till nio månaders fängelse. När det gäller straffmaximum har varken utredningen eller remissin- stanserna ansett att det bör ändras. Regeringen delar uppfattningen att fängelse för fridskränkningsbrott även i fortsättningen utgör ett lämp- ligt högsta straff. Regeringen föreslår därför att minimistraffet för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning höjs från fängelse till fäng- else och att maximistraffet fortsatt ska vara fäng- else. 2012/13:108 5 Regeringens förslag: Lagändringen ska träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: Lagändringen bör träda i kraft . Regeringen föreslår att detta sker . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. 6 Kostnader och andra konsekvenser Regeringens förslag innebär att straffminimum för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning höjs från sex till nio månaders fängelse samt att fridskränkningsbrotten ska kunna omfatta även skadegörel- sebrott och överträdelse av kontaktförbud. Förslagen kommer att leda till längre strafftider för fridskränkningsbrott. Till följd av att straffminimum höjs kommer möjligheten att verkställa straffet genom intensiv- övervakning med elektronisk kontroll att utgå. Förslagen kommer således att leda till fler intagna i anstalt och medföra ökade kostnader för Krimi- nalvården. Regeringen har beräknat Kriminalvårdens anslag i budgetpro- positionen bl.a. mot bakgrund av detta. Förslagen kan inte anses leda till annat än högst marginellt ökade kost- nader för polis, åklagare och domstolar eller staten i övrigt. Ändringen i bestämmelserna om fridskränkningsbrotten syftar till att förstärka det straffrättsliga skyddet mot upprepade kränkningar av när- stående eller tidigare närstående personer. En stor del av de som drabbas av sådan brottslighet är kvinnor, och de som utsätter dem för brotten är ofta män. Ett stärkt straffrättsligt skydd bör därmed kunna bidra till att öka jämställdheten mellan män och kvinnor. Ett stärkt straffrättsligt skydd bör även få positiva konsekvenser för barn, både när det gäller barn som själva utsätts för brott och när det gäller barn som tvingas upp- leva att en förälder utsätts för brott av en närstående person. Förslaget till lag om ändring i 4 a § Den som begår brottsliga gärningar enligt 3, 4, 6 eller 12 kap. eller enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud mot en närstående eller tidigare närstå- ende person, döms, om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla, för grov fridskränkning till fängelse i lägst och högst . Har gärningar som anges i första stycket begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, ska han i stället dömas för grov kvinno- fridskränkning till samma straff. Paragrafen, som föreskriver straffansvar för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning, har ändrats på så sätt att brotten kan inne- fatta, förutom som tidigare brott mot liv och hälsa, brott mot frihet och frid och sexualbrott enligt 3, 4 och 6 kap. , även skadegörel- sebrott enligt 12 kap. och överträdelse av kontaktförbud enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud. mum höjts från fängelse till fängelse . med ändringarna är att ytterligare stärka det straffrättsliga skyddet mot upprepade kränkningar av närstående eller tidigare närstående personer. Dessutom har språkliga ändringar gjorts. Övervägandena finns i av- snitt 4.3 och 4.4. Liksom tidigare krävs för straffansvar att var och en av de ingående gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av den utsatta personens integritet och att gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens Det kan i regel förutsättas att brottsliga gärningar av det slag som be- stämmelsen utvidgats till att omfatta utgör en kränkning av den person- liga integriteten när den riktats mot en närstående person. tagsfall en brottslig gärning av det slag som avses i paragrafen inte inne- burit en sådan kränkning ska dömas särskilt för det brottet. vara fallet exempelvis vid sådan åverkan som består i tillgrepp av vissa naturprodukter (12 kap. 2 § andra stycket) eller tagande av olovlig väg (12 kap. 4 §). Också för grövre brott med strängare straffskalor än fridskränkningsbrottens såsom våldtäkt och grov misshandel ska dom- stolen liksom tidigare döma särskilt enligt sedvanliga regler om konkur- rens mellan brott. Normalt innebär sådana integritetskränkningar som de ingående brot- ten kan innefatta typiskt sett att självkänslan hos den utsatta personen Det krävs dock att gärningarna varit ägnade att allvarligt skada 2012/13:108 självkänslan. När det gäller mer lindriga brott kan det vara fallet t.ex. när gärningen ingår i ett mönster som sammantaget leder till att den kränkta personen bryts ner (prop. 1997/98:55 s. 133). För det fall gärningarna sammantaget inte bedöms ha varit ägnade att allvarligt skada offrets självkänsla men ändå utgör led i en upprepad kränkning av personens integritet kan förutsättningar föreligga att i stället döma för olaga förföljelse vilket omfattar flertalet av de brottstyper som kan ingå i ett fridskränkningsbrott. Om rekvisiten är uppfyllda för såväl olaga för- följelse som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning ska dock endast dömas för fridskränkningsbrottet. Straffvärdet för fridskränkningsbrotten påverkas av de enskilda gär- ningarnas allvar och intensitet och den samlade brottslighetens omfatt- ning. Minimistraffet nio månaders fängelse anger den samlade brottslig- hetens straffvärde på en lägsta nivå när gärningarna utgör grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning. Höjningen av minimi- straffet syftar till en höjd straffnivå för brottstypen men ska inte påverka i vilka fall straffbestämmelserna är tillämpliga. Straffvärdet för fridskränkningsbrott bör hamna på straffminimum eller i den nedersta delen av straffskalan enbart när det rör sig om fall där de brottsliga gär- ningarna utgörs av ett mindre antal förhållandevis lindriga brott. Ju all- varligare eller ju fler gärningar som ingår i den samlade brottsligheten, desto högre ska straffvärdet anses vara. Vid straffvärdebedömningen ska också särskilt beaktas att gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person (29 kap. 1 § andra stycket andra meningen). Sammanfattning av betänkandet Fridskränk- ningsbrotten och egenmäktighet med barn (SOU 2011:85) har haft i uppdrag att dels utvärdera tillämp- ningen av brotten grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning i 4 kap. 4 a § , dels utreda och bedöma om straffansvaret för egenmäktighet med barn är lämpligt utformat vid gemensam vårdnad. Uppdraget avseende utvärderingen av fridskränkningsbrotten har syftat till att identifiera eventuella tolkningsproblem som uppkommit vid tillämp- ningen samt att undersöka om målsättningen med att införa dessa brott har uppnåtts. Efter tilläggsdirektiv har utredningens uppdrag också omfat- tat att se över straffskalan för grov fridskränkning och grov kvinno- fridskränkning och i det sammanhanget särskilt överväga en höjning av straffminimum. I uppdraget har ingått att ta ställning till om det finns behov av författ- ningsändringar och i så fall lämna förslag till sådana. Målsättningen med införandet av fridskränkningsbrotten har i huvudsak uppnåtts I 4 kap. 4 a § stadgas ansvar för fridskränkningsbrott. första stycket ska den som begår brottsliga gärningar enligt 3, 4 eller 6 kap. mot en närstående eller tidigare närstående person dömas för grov fridskränkning till fängelse i lägst och högst , om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada I andra stycket anges att om gärningarna har begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, ska i stället dömas för grov kvinnofridskränkning till samma straff. sättningen med införandet av fridskränkningsbrotten var att inom ramen för det straffrättsliga förfarandet kunna beakta den utsatta personens hela situ- ation när han eller hon utsatts för en serie i och för sig straffbelagda men ofta var för sig relativt lindriga gärningar. sågs också att få till stånd en uppgradering av straffvärdet för sådana Inom ramen för utvärderingen har vi genomfört en särskild genom- gång av domar avseende åtal för fridskränkningsbrott som överklagats Denna praxisgenomgång visar att upprepade kränkningar (brott enligt 3, 4 eller 6 kap. ) begångna mot en närstående eller tidigare närstående person i en klar majoritet av fallen av domstolarna bedömts som fridskränkningsbrott och inte som enskilda Detta innebär att det skett en generell höjning av straffvärdet för upprepad brottslighet i nära relationer. Det särskilt straffvärda i att 2012/13:108 utsätta en närstående eller tidigare närstående person för upprepade brott Bilaga 1 som innefattar fridskränkningar fångas på så sätt upp i den straffrättsliga bedömningen. I detta avseende har målsättningen med införandet av frids- Vid genomgången av praxis från hovrätterna har utredningen noterat att det i den övervägande delen av fallen ingår förhållandevis allvarliga gärningar. Praxisgenomgången visar att åtalen för fridskränkningsbrott sällan består enbart av relativt lindriga gärningar, dvs. brott som sedda var för sig är att bedöma som brott med böter i straffskalan. Vi anser emellertid att det utifrån domstolarnas tillämpning inte kan dras några säkra slutsatser om orsakerna till detta. Av praxisgenomgången framgår att relativt lindriga gärningar i många fall utgör en del av åtalet för fridskränkningsbrott men då vanligen jämte mer allvarliga gärningar; misshandelsbrott av normalgraden förekom i nästan samtliga av de ge- nomgångna fallen. Vår sammanfattande slutsats är att målsättningen med införandet av fridskränkningsbrotten i huvudsak har uppnåtts. Den genomgång och ana- lys som utredningen har gjort av domstolsavgöranden avseende fridskränkningsbrott har inte gett stöd för slutsatsen att det råder någon oklarhet kring hur de särskilda rekvisiten upprepad kränkning och äg- nade att allvarligt skada personens självkänsla ska tolkas eller tillämpas. Mot denna bakgrund har vi inte funnit skäl att föreslå ändringar i den lagtekniska konstruktionen av bestämmelserna om fridskränkningsbrott. I syfte att ytterligare kunna tillgodose syftet med lagstiftningen har vi dock funnit skäl att överväga om det finns andra brottstyper än de nu gäl- lande som bör kunna ingå i fridskränkningsbrotten. Ytterligare brottstyper bör kunna ingå i fridskränkningsbrotten Utredningen föreslår att brottskatalogen i 4 kap. 4 a § även ska omfatta överträdelse av kontaktförbud2 och skadegörelsebrott. Vi har övervägt om också ärekränkningsbrotten och övergrepp i rättssak bör kunna ingå i fridskränkningsbrotten men bedömt att så inte bör vara fallet. Vid våra överväganden av om ytterligare brottstyper bör kunna ingå i fridskränkningsbrotten har utgångspunkten varit att bestämmelserna om fridskränkningsbrott alltjämt bör omfatta sådana kränkningar som typiskt sett utgör direkta angrepp på den personliga integriteten. Utredningen har också tagit hänsyn till den nya straffbestämmelsen om olaga förföl- jelse (4 kap. 4 b § ), som tar sikte på brott som innebär uppre- pade eller systematiska trakasserier mot en och samma person och som trädde i kraft den 1 oktober 2011.3 Brottet olaga förföljelse har konstruerats med fridskränkningsbrotten som förebild och vi har bedömt att det finns ett intresse av att brottskatalogerna för dessa båda brott så långt möjligt överensstämmer. Vid överväganden av om brottskatalogen för fridskränk- ningsbrotten bör utökas har utredningen därför särskilt beaktat huruvida 2Lagen om ändring i lagen (1988:688) om besöksförbud trädde i kraft (se prop. 2010/11:45 och riksdagsbeslut , rskr 2010/11:236). Lagändringarna inne- bär bl.a. att besöksförbud i stället benämns kontaktförbud. 2010/11:45 och riksdagsbeslut , rskr 2010/11:23. en viss brottstyp också kommer att ingå i det nya brottet olaga förföl- Straffskalan för fridskränkningsbrotten bör inte ändras Straffskalan för ett brott måste vara utformad på ett sådant sätt att den medger en adekvat bedömning av straffvärdet i varje enskilt fall. fridskränkningsbrott kan innefatta gärningar av mycket varierande straff- Flera av de brottstyper som kan ingå i ett fridskränkningsbrott har t.ex. böter i straffskalan och är av sådant slag att normalpåföljden är böter eller ett kortare fängelsestraff om brottet förekommer enskilt och ibland även vid flerfaldig brottslighet av det aktuella slaget. ning är straffskalan för fridskränkningsbrotten väl avvägd och vi föreslår inga ändringar av den. Genomgången av praxis har inte gett stöd för att reglerna om preskription annat än i enstaka fall har påverkat vilka brottstyper som har ingått i Inte heller har praxisgenomgången gett stöd för att preskriptionsreglerna föranleder tillämpningsproblem för domstolar- Vid fridskränkningsbrott beräknas preskriptionstiden med ut- gångspunkt från straffskalan för de enskilda gärningar som ingår i Utredningen har bedömt att det inte bör införas en särskild preskriptionsreglering för fridskränkningsbrotten. Den som begår brottsliga gär- ningar enligt 3, 4, 6 eller 12 kap. eller enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud mot en när- stående eller tidigare närstående person, döms, om var och en av gärningarna utgjort led i en upp- repad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada per- sonens självkänsla, för grov frids- kränkning till fängelse, lägst och högst sex år.Har gärningar som anges i första stycket begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, ska i stället dömas för grov kvinno- fridskränkning till samma straff. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om att 4 kap. 4 a § ska ha föl- jande lydelse. 4 a §4 Den som begår brottsliga gär- ningar enligt 3, 4 eller 6 kap. mot en närstående eller tidigare närstå- ende person, döms, om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada perso- nens självkänsla, för grov fridskränkning till fängelse, lägst och högst . Har gärningar som anges i första stycket begåtts av en man mot en kvinna som han är eller har varit gift med eller som han bor eller har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden, skall i stället dömas för grov kvin- nofridskränkning till samma straff. Denna lag träder i kraft . 4 Senaste lydelse 1999:845. Efter remiss har yttrande över betänkandet lämnats av om- budsmän (), Hovrätten för , Hovrätten för land, , , , , , , , Rikspo- lisstyrelsen, Kriminalvården, , Brottsoffermyn- digheten, , , , Läns- styrelsen i , i , Statskon- toret, , vid , Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid univer- sitet, Juridiska fakultetsstyrelsen vid , Juridiska institut- ionen vid , , Brottsoffer- jourernas , för homosexuellas, bisex- uellas och transpersoners rättigheter, ning (), för kvinnojourer och tjejjourer i Sve- rige (Roks), , , Sveri- ges Kommuner och Landsting, Kvinnolobby och Kvinno- och . Yttrande har också inkommit från Djurens rätt, Ett band för livet, För- eningen PappaBarn, Föreningen och ett par enskilda perso- ner. har avstått från att yttra sig. Svar har inte inkommit från Kvinnors Nätverk, Barnens Rätt i Samhället (), för Jämställdhet, , Röda Korset, Stiftelsen och Stiftelsen i . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Per Vir- och . Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i . Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås att brotten grov fridskränkning och grov kvinno- fridskränkning, 4 kap. 4 a § , ska kunna omfatta fler brotts- typer än genom att även skadegörelsebrotten i 12 kap. samma balk samt överträdelse av kontaktförbud ska tas upp i brottskatalogen. Vidare föreslås att straffminimum ska höjas från . Därige- nom uppnås enligt förslaget en eftersträvad generell höjning av straffni- vån för brottstypen. En effekt av förslaget blir att utrymmet för påföljden skyddstillsyn påtagligt minskar och att ett fängelsestraff på miniminivån inte kommer att kunna avtjänas med fotboja. Lagrådet har ingen invändning mot att brottskatalogen utökas med ska- degörelsebrotten även om t.ex. tagande av olovlig väg inte förefaller ligga nära till hands som en fridskränkning när det inte innefattar sådant beteende som utgör ofredande och överträdelser av kontaktförbud. Skäl kan för övrigt anföras för att även ärekränkningsbrott och vissa till- greppsbrott skulle föras hit. , vars betänkande (SOU 2011:85) ligger till grund för det remitterade förslaget, tillsattes med direktiv som angav att utredningen inte skulle behandla straffskalan men utvärdera tillämpningen av fridskränkningsbrotten för att bl.a. identifiera eventuella tolkningsproblem. 2011 fick utredningen emellertid i uppdrag att utvärdera också straffskalan och särskilt överväga en höjning av straffminimum. Till grund för utredningens arbete låg bl.a. en invente- ring av domar . hade kommit fram till att de argument som regeringen anfört för den gällande straffskalan, fängelse i längst och högst , alltjämt hade bäring. Enligt den utredningen fanns det en risk för att ett höjt minimistraff skulle leda till att en del av de gärningar som då bedömdes som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning inte skulle anses tillräckligt allvarliga för att innefattas i dessa brott och därför i stället dömas särskilt för de brott som gärningarna inneburit. Därmed skulle syftet med fridskränknings- brottens konstruktion delvis gå förlorat. (SOU 2008:85 s. 295 f.) gjorde en likartad bedömning och ansåg sig inte kunna bortse från att en höjning av straffminimum skulle kunna medföra en återhållsamhet från domstolar att bedöma gärningar som fridskränkningsbrott när det inte förekommer några mer allvarliga gär- ningar, som t.ex. misshandel av normalgraden (SOU 2011:85 s. Utredningens slutsats att straffskalan inte borde ändras har kritiserats av endast ett fåtal remissinstanser och har vunnit uttrycklig anslutning, av det angivna skälet, från . beslöt ett tillägg i 29 kap. 1 § , enligt vilket det vid straffvärdebedömningen särskilt ska beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till Ett angrepp är enligt propositionen att anse som allvarligt om straffvärdet motsvarar fängelse eller mer. på allvarliga angrepp anges grov fridskränkning och grov kvinno- Lagändringen syftade till att åstadkomma en höjd straff- nivå i jämförelse med tidigare praxis, och relativt detaljerade exempel på 2009/10:147 s. 40 f.) Som Fridskränkningsutred- ningen konstaterat är det för tidigt att bedöma vilka effekter lagändringen har fått för bedömningen av fridskränkningsbrotten (a. bet. s. 133), och vid föredragningen har upplysts att fått i upp- drag att utvärdera lagändringen men att detta ännu inte slutförts. Något skäl att inte avvakta en utvärdering av straffvärdeskärpningen i 29 kap. 1 § som har samma syfte som det nu remitterade förslaget har inte framkommit. Det kan dessutom noteras att det före- slagna straffminimum, , saknar motstycke i svensk straffrätt, och införande av denna nya station för straffmätningen har inte varit föremål för beredning i den mening som avses i 7 kap. 2 § regeringsfor- Konsekvenserna i olika hänseenden av en sådan nyordning har därför inte kunnat belysas. Inte heller Lagrådet anser sig kunna bortse från risken för att den nu föreslagna straffskärpningen skulle kunna leda till en viss återhållsamhet både hos åklagare och hos domstolar vid en lojal rättstillämpning när det gäller att bedöma om gärningar utgör grov fridskränkning eller grov Syftet med den nu föreslagna lagändringen skulle då kunna delvis gå förlorat. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , Adelsohn Lilje- roth, , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning