prop · H10341 · 2013-11-12 00:00:00 — Detta gäller dock inte, om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 eller 2 §. Gemensamma bestämmelser för 1–5 §§ 6 § Till ansvar enligt 1–5 §§ döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i . 7 § Om gärning som avses i 1 och 3–5 §§ är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom straffbestämmelsen. Överträdelse av vitesföreläggande m.m. 8 § Om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts, döms inte till ansvar enligt 1–5 §§ för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Förteckning över remissinstanser avseende betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) ombudsmän, för , , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , Försvarsmakten, Generalläkaren, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , , , , i , i län, i , i , i , i , i län, i , i , i län, i , i , i , i län, i , i , i , i , i , i , i , Statskontoret , , Myndigheten för , , , , , , , , , , Norra djurförsöksetiska nämnd, Södra djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, /Lunds djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, och sjukvård, , , , Havs- och vattenmyndigheten, , , , , för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, , , , , , Bodens kommun, , Bjuvs kommun, kommun, , kommun, , , kommun, , , , Kumla kommun, kommun, kommun, kommun, Sala kommun, kommun, , , , , kommun, , Åmåls kommun, , landsting, Västra , , , Kommuner och Landsting, , , , för den Svenska Varmblodiga Hästen, , Cirkusakademien, Djurens Rätt, Djurens jurister, , , Forska utan djurförsök, Föreningen , Föreningen , Katthjälp, Handikappförbundens samarbetsorgan, , , Konsument-Forum, KRAV, Kött och Charkföretagen, , Lika Unika, Federationen mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning, , Nationellt centrum för djurvälfärd (SCAW), , , , Nordisk Veterinär , Stiftelsen , Svensk Djursjukvård, Svensk Fågel, , Svensk Mjölk, Svensk Travsport, , Svenska Avelspoolen, Svenska Blå Stjärnan , Svenska , , kattskyddsförbundet (Svekatt), , Svenska medicinska akupunktursällskapet, , Svenska , Svenska Ägg, Svenskt Sigill, advokatsamfund, Grisföretagare, förening, , Konsumenter, , Swedac, SwedenBIO, , , , Veterinärer i , Viltskadecenter, Grimsö, , Western , Förteckning över remissinstanser avseende 3R- utredningen , Försvarsmakten, Generalläkaren, , , , , i , i län, i , i län, i län, i , i , i , , , , , , , , Norra djurförsöksetiska nämnd, Södra djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, /Lunds djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, djurförsöksetiska nämnd, , Havs- och vattenmyndigheten, , , för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, , Cancerfonden, Djurens Rätt, Djurskyddet , Forska utan djurförsök, Handikappförbundens samarbetsorgan, , . Förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) Härigenom föreskrivs i fråga om djurskyddslagen (1988:534)4 dels att 29 och 31 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 9 a och 36 c §§, av följande lydelse. Det är förbjudet att genomföra sexuella handlingar med djur. förbud att ha hand om djur eller ett förbud att ha hand om djur eller ett visst slag av djur för den som visst slag av djur för den som 1.inte följer ett beslut som en kontrollmyndighet har meddelat enligt 26 § och som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 2.allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, 3.har misshandlat ett djur, 4.har dömts för djurplågeri enligt 16 kap. 13 § , eller 5. vid upprepade tillfällen dömts för brott enligt 36 eller 36 a § eller vid upprepade tillfällen varit föremål för beslut enligt 26 §. Förbud skall inte meddelas, om det är uppenbart att ett upprepande inte kommer att inträffa. Om den mot vilken förbudet riktas är ägare av djuret, får dessutom ålägga honom att göra sig av med det och förbjuda honom att skaffa djur över huvud taget eller ett visst slag av djur. 5. vid upprepade tillfällen dömts för brott enligt 36, 36 a eller 36 c § eller vid upprepade tillfällen varit föremål för beslut enligt 26 §. Förbud ska inte meddelas, om det är uppenbart att ett upprepande inte kommer att inträffa. Om den som förbudet riktas mot är ägare av djuret, får dessutom ålägga honom eller henne att göra sig av med det och förbjuda honom eller henne att skaffa djur över huvud taget eller ett visst slag av djur. Förbudet kan avse eller gälla tills vidare. ska besluta att ett ett djur skall tas om hand genom djur ska tas om hand genom Lagen omtryckt 2003:1077. Senaste lydelse 2006:809. Senaste lydelse 2006:809. 1. djuret otillbörligt utsätts för lidande och detta inte rättas till efter tillsägelse av kontrollmyndigheten, 2.ett beslut som meddelats enligt 26 § inte följs och beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 3.ett beslut som meddelats enligt 29 § inte följs, 4.den som har djuret i sin vård har dömts för djurplågeri enligt 16 kap. 13 § , eller 5. den som har djuret i sin vård 5. den som har djuret i sin vård vid upprepade tillfällen dömts för vid upprepade tillfällen dömts för brott enligt 36 eller 36 a § eller vid brott enligt 36, 36 a eller 36 c § upprepade tillfällen varit föremål eller vid upprepade tillfällen varit för beslut enligt 26 §. föremål för beslut enligt 26 §. Till böter eller fängelse i högst döms den som bryter mot förbudet i 9 a § att genomföra sexuella handlingar med djur. Till ansvar enligt denna para- graf döms det inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i . Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Enligt en lagrådsremiss (Landsbygdsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga , biträdd av kanslirådet . Förslaget föranleder följande yttranden: Lagrådet ( f.d. justitierådet och justitierådet Brickman ) anför: Tidelag (otukt med djur) var kriminaliserat inte bara i utan också i princip alla andra jämförbara länder. I de flesta av dessa avkriminaliserades dock tidelaget . I skedde det . I den nu framlagda remissen föreslås en nykriminalisering i form av ett i djurskyddslagen intaget straffsanktionerat förbud mot att genomföra sexuella handlingar med djur. I remissen framhålls att kriminalisering för att förhindra överträdelser av olika normer bör användas med viss försiktighet. Som ett av kraven för en kriminalisering anges att en straffsanktion ska utgöra ett effektivt medel för att motverka det icke önskvärda beteendet. Enligt de utredningar som gjort på regeringens uppdrag fanns det totalt 227 misstänkta fall av användning av djur för sexuella ändamål (anmäldes 18 sådana fall). gjorde uppskattningen att 20 av dessa föll utanför gällande straffbestämmelser eftersom det var svårt att bedöma om gärningarna hade föranlett sådant fysiskt eller psykiskt lidande som krävs för att bestämmelsen om djurplågeri ska vara tillämplig. Som exempel på sådant fall anges i remissen bl.a. att en okänd person upptäckts i stall eller hagar med att smeka djur på ett sätt som av vittnet uppfattades som sexuellt laddat. Att en kriminalisering skulle vara ett effektivt medel för att motverka tidelag framstår mot den bakgrunden knappast som troligt. Regeringen gör inte heller detta gällande utan nöjer sig med bedömningen att en kriminalisering ändå kan bidra till att motverka detta beteende och konstaterar vidare att samtliga de omständligheter som bör föreligga för att kriminalisering ska få tillgripas möjligen inte är uppfyllda i detta fall. Att regeringen trots detta föreslår en nykriminalisering synes vara motiverat av att de gärningar som förslaget skulle träffa är så allvarliga att det inte går att undvara straffrätten. Enligt vad som uttalas i remissen finns det inte heller med hänsyn till det djurskyddsintresse som ligger bakom förbudet mot sexuella handlingar något utrymme för att, som beträffande djurskyddslagens straffbestämmelser i övrigt, undanta ringa gärningar från ansvar. I vad mån sådana gärningar som den föreslagna nykriminaliseringen skulle omfatta verkligen är så allvarliga att straffrätten inte kan undvaras kan uppenbarligen vara föremål för olika bedömningar. Om en nykriminalisering ändå anses påkallad framstår det emellertid som angeläget att det straffbara området avgränsas med omsorg och så tydligt som möjligt. Enligt förslaget ska förbudet omfatta att genomföra sexuella handlingar med djur. Uttrycket sexuella handlingar har, som kan förefalla naturligt men inte är problemfritt, hämtats från bestämmelserna om sexualbrott i . Enligt förslaget gäller inte någon kvalificering av den sexuella handlingen (jfr 6 kap. 1 och 4 §§ ) vilket innebär att förbudet blir formellt mycket omfattande. Det kan starkt sättas i fråga om alla handlingar som kan betecknas som sexuella verkligen är av ett sådant allvar som motiverat förslaget. Som anförs i remissen kan det exempelvis argumenteras för att förbudet definitionsmässigt också omfattar verksamhet som sker i samband med avel eller handlingar som utförs av veterinär-medicinska skäl. Enligt motiven ska emellertid sådana verksamheter inte anses omfattas av uttrycket sexuell handling. Enligt motiven skulle detsamma också gälla för handlingar som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. Att lagen inte bör vara tillämplig i fall av det berörda slaget är en sak. Att så skulle vara fallet kan dock knappast påstås framgå av den föreslagna lagtexten. Om vissa handlingar som ligger inom ramen för ett ords betydelseområde ska undantas från en bestämmelses tillämpningsområde bör det lämpligen finnas lagstöd för detta. Ett sätt att lämna utrymme för sådana undantag är att som i straffbestäm-melsen om djurplågeri inte endast uppställa ett krav på att ett djur utsätts för lidande utan också att detta sker otillbörligen. När det gäller handlingar som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd vill Lagrådet också erinra om att en särskild reglering ansetts behövlig i förhållande till lidande och sjukdom (2 § andra stycket djurskyddslagen). Om tillräckliga skäl för en nykriminalisering anses föreligga uppkommer frågan om en sådan reglering lämpligen, som enligt förslaget, bör tas upp i djurskyddslagen eller, som bl.a. JO anfört, mer hör hemma i anslutning till regeln om djurplågeri i . Bestämmelsen om djurplågeri i skiljer sig från bestämmelserna i djurskyddslagen genom att den avser alla djur och riktar sig mot var och en. Bestämmelserna i djurskyddslagen avser däremot endast husdjur, försöksdjur och andra djur som hålls i fångenskap samt riktar sig mot djurhållare och personer som svarar för sådan behandling av djur som är reglerad i djurskyddslagen (operativa ingrepp, slakt etc.). Detta innebär att ett i djurskyddslagen placerat förbud endast kommer att gälla sådana djur som omfattas av den regleringen. Några skäl varför inte också andra djur skulle omfattas av förbudet framförs inte i remissen och synes också svårt att finna. Detta talar för att ett eventuellt förbud lämpligen bör placeras i . En placering i djurskyddslagen skulle vidare typiskt sett innebära att förbudet riktade sig mot djurhållare eller andra som svarar för sådan verksamhet som är reglerad i den lagen. I remissen görs emellertid gällande att det föreslagna förbudet är avsett att i likhet med brottsbalksbestämmelsen rikta sig mot envar (alla). Detta anges vara möjligt med hänsyn till att djurskyddslagens tillämpningsområde enligt lagtexten inte endast omfattar vård utan också behandling av djur och att genomföra sexuella handlingar med djur innebär en form av sådan behandling som faller inom tillämpningsområdet oavsett om det är den som håller djuren eller någon annan som utsätter djuret för behandlingen. Argumentationen framstår som krystad. Ett i djurskyddslagen intaget totalförbud innebär inte att sexuella handlingar med djur därigenom i lagen regleras på motsvarande sätt som vad som gäller för t.ex. slakt, tävlingar och djurförsök. Den föreslagna förbudsbestämmelsen är inte heller placerad under någon egen rubrik utan under den för allmän djurhållning avsedda rubriken om hur djur ska hållas och skötas. Om ett generellt förbud ska införas talar starka systematiska skäl för att detta, i likhet med bestämmelsen om djurplågeri, bör placeras i . I sammanhanget finns också anledning att uppmärksamma frågan om förhållandet mellan överträdelser av det föreslagna förbudet och bestämmelsen om djurplågeri. Enligt förslaget ska överträdelse av förbudet bestraffas med böter eller fängelse i högst . straffskala som gäller för djurplågeri. På motsvarande sätt som gäller för andra brott enligt djurskyddslagen föreslås emellertid en uttrycklig subsidiaritetsregel enligt vilken det inte ska dömas till ansvar enligt paragrafen om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i Detta innebär att om djurplågeribestämmelsen är tillämplig ska det bara dömas till ansvar enligt denna. blir endast tillämplig om djuret inte utsatts för, eller kan visas ha utsatts för, otillbörligt lidande. Förhållandet mellan de två brotten kommer härigenom att i väsentlig mån avvika från vad som gäller förhållandet mellan sexualbrott och andra brott mot person. Det kan starkt sättas i fråga om en sådan ordning Den kommer bl.a. att innebära svårigheter när det gäller bedömningen av om och hur de rent sexuella inslagen i en gärning som är att beteckna som djurplågeri bör beaktas i straff-värdehänseende. de allvarligaste sexuella handlingarna mot djur regelmässigt torde bli att bedöma som djurplågeri framstår det också som oklart under vilka omständigheter den övre delen av straffskalan för den nu föreslagna straffbestämmelsen skulle bli att tillämpa. De berörda konkurrensproblemen torde kunna lösas på ett väsentligt mer ändamålsenligt sätt om ett förbud i stället placerades i . Sammantaget anser Lagrådet att sådana invändningar av systematiskt slag kan riktas mot förslagets uppbyggnad och innehåll att Lagrådet, även helt bortsett från den grundläggande frågan om det finns behov av en nykriminalisering av det aktuella slaget, avstyrker att det nu framlagda förslaget läggs till grund för lagstiftning. F.d. justitierådet anför: 9 a och 36 c §§ Mot bakgrund av tillkännagivande finns det enligt min mening inte anledning för Lagrådet att gå in på frågan om det finns tillräckliga skäl att införa ett straffsanktionerat förbud mot att genom-föra sexuella handlingar med djur. Jag delar emellertid majoritetens principiella uppfattning att ett sådant förbud systematiskt inte hör hemma i djurskyddslagen utan hellre bör placeras i i anslutning till bestämmelsen om djurplågeri. En sådan lösning bör övervägas framför den nu föreslagna. I vart fall bör en bestämmelse som den föreslagna 9 a § placeras under en egen rubrik i djurskyddslagen så att det framgår att den riktar sig till envar och inte endast till den som håller eller sköter djur (se rubriken före 2 §). Av författningskommentaren framgår vidare att bestämmelserna inte är avsedda att träffa handlingar som utförs av veterinärmedicinska skäl, i samband med avel eller vid sådan användning av djur som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. Att det finns sådana begränsningar framgår inte av det generellt utformade förbudet. Att det kan finnas undantag från förbudet bör enligt min mening förtydligas i lagtexten, exempelvis genom att ordet otillbörligen läggs till (jfr 16 kap. 13 § ). 29 och 31 §§ I paragraferna anges vissa fall då ska besluta om förbud att ha hand om djur respektive om omhändertagande av djur. I remissen föreslås att brott mot den föreslagna bestämmelsen om förbud mot sexuella handlingar med djur ska läggas till i denna uppräkning. Detta föreslås ske genom att den föreslagna straff-bestämmelsen i 36 c § läggs till i punkten 5 i båda paragraferna, vilken avser fall då någon vid upprepade tillfällen dömts för brott enligt. framgår av remissen (s. 18) att de nya bestämmelserna i 9 a och 36 c §§ med största sannolikhet inte kommer att tillämpas i mer ett fåtal fall. Prop.2013/14:41 upprepade tillfällen skulle dömas för sådant brott torde därmed knappast Bilaga 7 komma att inträffa. Enligt min mening fyller därför de föreslagna ändringarna i 29 och 31 §§ inte någon funktion. Om det anses angeläget att kunna tillämpa bestämmelserna om förbud att ha hand om djur respektive om omhändertagande av djur i här aktuella fall synes en utformning motsvarande punkten 4 angående den som dömts för djurplågeri ligga närmare till hands. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , , Hatt, Ek, , , Regeringen beslutar proposition 2013/14:41 Ändringar i djurskyddslagen