prop · H1031d9 · 2013-09-18 00:00:00 — bistånd ska därmed alltid utgå från individens behov, verklighet, prioriteringar, rättigheter och erfarenheter vid planering, beslut, genomförande, uppföljning, analys och utvärdering av biståndsinsatser. Resultat ska alltid sökas så nära den fattiga och förtryckta människan som möjligt. Det förutsätter att det svenska biståndets lokala förankring stärks, vilket också förbättrar möjligheterna till ansvarsutkrävande. Rättighetsperspektivet sätter den enskilda individens frihet och mänskliga rättigheter i centrum. Grundläggande principer för detta perspektiv är icke-diskriminering, deltagande, öppenhet och insyn liksom ömsesidigt ansvarsutkrävande. Principerna ska vara vägledande i alla steg i hanteringen av biståndsinsatser. Regeringens strävan är att svenskt bistånd ska vara effektivt, göra nytta på såväl kort som lång sikt och åstadkomma reell förbättring i fattiga och förtryckta människors liv. Ovan förtydligande av de två perspektivens tillämpning i biståndet stärker enligt regeringen möjligheterna att uppnå goda resultat. Regeringens reformering av det svenska biståndet har präglats av: –En ambition att bidra till konkreta förbättringar i fattiga och förtryckta människors liv genom ett tydligare fokus på färre uppgifter. –En vilja att uppdatera biståndet till dagens föränderliga verklighet. –En oro över begränsningar vad gäller tillförlitlig data och fördjupad kunskap om biståndets effekter (vad som fungerar och inte fungerar). –En övertygelse om att ett effektivt bistånd och verkliga resultat kräver en effektiv styrning, en tydlig roll- och ansvarsfördelning inom biståndsförvaltningen och klara förväntningar på våra samarbetspartners. –En insikt om att bistånd i sig inte är svaret på alla globala utmaningar, vilket för del innebär att det behövs en stark samstämmighetspolitik för utveckling. Med utgångspunkt i ambitionen att det svenska biståndet ska åstadkomma och uppvisa tydliga resultat har en rad reformer vidtagits . Strävan har bl.a. varit att fokusera biståndet ämnesmässigt och geografiskt och öppna upp det för insyn och idéer från fler. Till de reformer som genomförts och som följs upp hör: Ett geografiskt fokuserat landdestinerat bistånd Regeringen beslöt 2007 att fokusera bilaterala strategistyrda bistånd från 67 till 33 länder, i syfte att skapa förutsättningar för ökad effektivitet inom biståndet. Landfokuseringsbeslutet innebar att svenskt bistånd i högre utsträckning kom att riktas till fattiga människor i fattiga länder och förtryckta människor i ofria länder. 2014 kommer att bedriva strategistyrt bilateralt samarbete i 32 länder. Det bilaterala biståndet till medelinkomstländerna och kommer att fasas ut . En del av länderna inom det Östliga partnerskapet, samt faller inte in under kriteriet fattigast eller ofriast. Det är dock regeringens uppfattning att det fortsatt är angeläget att med svenskt bistånd bidra till reformer som syftar till att stödja ländernas närmande till EU samt att stärka demokratin och 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 öka respekten för mänskliga rättigheter. Det svenska stödet till dessa länder har således ett perspektiv bortom biståndet. En gradvis förändring i riktning mot en tydligare regional ansats för biståndet till dessa länder kommer att ske. Det är regeringens uppfattning att biståndet till dessa länder successivt kan fasas ut under förutsättning att de enskilda länderna demokratiskt och ekonomiskt närmar sig EU. Ett mer strategiskt förhållningssätt till de multilaterala utvecklingsorganen Regeringen har tagit ett allt mer strategiskt grepp om det svenska engagemanget i de multilaterala utvecklingsorganen. Det har bl.a. resulterat i en mer systematisk bedömning av de olika organens effektivitet och relevans samt en förtydligad inriktning för det svenska engagemanget i respektive organisation. Det är enligt regeringens bedömning angeläget att arbetet med att utveckla styrningen och uppföljningen av det svenska engagemanget i de multilaterala utvecklingsorganen fortgår. Regeringen ska fortsatt bidra till ett effektivt och väl samordnat multilateralt system, som uppnår goda resultat i enlighet med de biståndspolitiska målsättningarna. För att stärka den svenska kompetensen när det kommer till resultatstyrning i det multilaterala systemet, ökar regeringen dessutom antalet sekonderingar av svensk personal till multilaterala organisationer samt till EU. Regeringen har beredskap för att ansluta sig till multilaterala initiativ av särskild relevans för de biståndspolitiska prioriteringarna. Införandet av en transparensgaranti i biståndet I och med införandet av transparensgarantin i biståndet 2010 banade väg för ökad öppenhet och synlighet i såväl det svenska som det internationella biståndet. Transparensgarantin i biståndet innebär att alla allmänna handlingar och all offentlig information om biståndet aktivt ska göras tillgänglig på internet. Informationen ska göra klart när, till vem och varför biståndsmedel har betalats ut, och vad resultatet blev. Regeringen avser att höja ambitionsnivån ytterligare genom att ställa högre krav på användbarhet i utvecklandet av . Ambitionshöjningen kommer att realiseras genom ett uppdrag till Sida. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Ett förtydligande av biståndsmyndigheternas roller och uppgifter Regeringen har sett över rollfördelningen inom biståndsförvaltningen i syfte att göra den mer ändamålsenligt organiserad. Regeringen har låtit göra ett antal myndighetsanalyser och utvärderingar, som bl.a. har resulterat i att utvärderingsmyndigheten har ersatts av en ny utvärderingsfunktion, att Sidas förordning med instruktion har förtydligats och att förordning med instruktion har reviderats . Slutsatserna av Statskontorets översyn av Nordiska Afrikainstitutets roll och funktion som svensk myndighet kommer att beaktas . Regeringen avser även att skärpa styrningen av de delar av Svenska institutets verksamhet som finansieras av medel från utgiftsområde 7, i syfte att säkerställa högre måluppfyllelse inom biståndet. Ett förstärkt fokus på demokratiska förändringsaktörer i demokratibiståndet Regeringen har successivt och konsekvent ökat det svenska biståndets betoning på demokratisk utveckling och respekt för de mänskliga rättigheterna. Det är med stolthet regeringen kan konstatera att är det givarland i världen som ger störst andel av sitt bilaterala bistånd till insatser som syftar till demokratiutveckling och ökad respekt för mänskliga rättigheter. Regeringen drivs av övertygelsen att demokratisering bara är möjlig om de som tror på demokratin kämpar för den, och har därför, vid sidan av stöd till institutions- och rättsstatsuppbyggnad, stärkt betoningen av demokratiska förändringsaktörers roll och utvecklat formerna för stöd till deras arbete. avser regeringen att ytterligare stärka ansträngningarna för att demokratins förkämpar, såsom journalister, kulturaktörer däribland författare, bloggare, kvinnorättsgrupper och andra opinionsbildare, ska få ökat genomslag och en tydligare roll i kampen för demokratisk utveckling och ökad respekt för medborgerliga och politiska rättigheter runt om i världen. Regeringen avser att fortsätta arbetet med att få till stånd och konkretisera synergier mellan biståndspolitiken och kulturpolitiken. Ökat ansvarsutkrävande och skärpta kriterier för stat-till-stat-samarbete och budgetstöd Strävan efter resultat och förbättrade möjligheter till ansvarsutkrävande innebär att bistånd måste ställa krav. Insatser och samarbeten ska kunna avbrytas om ingångna avtal inte hålls. generella budgetstöd till för fattigdomsbekämpning hölls inne på grund av uppdagade korruptionsincidenter. Svenskt programstöd till återkrävdes efter att riksrevisor påtalat ekonomiska oegentligheter. Regeringen konstaterar att det krävs mod att säga ifrån för att försvara biståndets legitimitet. Det ska därför vara möjligt att avbryta bistånd när förskingring eller andra oegentligheter hindrar biståndet från att nå fram eller att användas för avsett ändamål. Regeringen avser att närmare precisera vilka förutsättningar som krävs för direkt stat-till statsamarbete och generellt budgetstöd. Graden av förtroende för samarbetslandets regering kommer bl.a. att ges ökad vikt vid överväganden om vilken typ av insatser som svenskt bistånd ska kunna finansiera i ett enskilt land. Mänskliga rättigheter, demokrati och god samhällsstyrning kommer att vara av särskilt stor betydelse när regeringen bedömer vilken typ av bistånd och samarbete som kan erbjuda. Om förtroendet för samarbetslandets regering försämras kraftigt eller helt saknas, ska biståndet inte kanaliseras genom statliga aktörer utan i stället gå till krafter i det civila samhället eller andra förändringsaktörer. Där ett nära stat-till-stat-samarbete är aktuellt föredrar regeringen en övergång från generellt budgetstöd till resultat- och transparenskontrakt – en variant av budgetstöd. Genom att på förhand knyta utbetalningar till överenskomna målindikatorer möjliggörs en högre grad av transparens och ökat ansvarsutkrävande. En ny förenklad styrmodell med färre men tydligare styrsignaler En förenklad styrmodell där resultaten sätts i fokus är under genomförande. I och med detta kommer förutsättningarna att nå och följa upp resultat förbättras. Regeringen fortsätter arbetet med att sjösätta resultatstrategier för länder, regioner, multilaterala organisationer och tematiska ändamål. Det stärker möjligheterna att styra biståndet mot verksamhet som ger tydliga resultat. Sammantaget skapar detta en god grund för en konsolidering av de senaste årens reformer. Ytterligare åtgärder kommer att vidtas i syfte att uppnå ett än mer, effektivt, resultatinriktat, långsiktigt, innovativt och öppet bistånd och därmed även komma till rätta med de brister som bl.a. /DAC, Statskontoret, och regeringen själv identifierat i styrningen, genomförandet, uppföljningen och utvärderingen av det svenska biståndet. Det handlar bl.a. om att: –Förenkla och förtydliga biståndets inriktning och målhierarki. –Skapa tydligare förutsättningar för centrala genomförare av svenskt bistånd, som civilsamhällesorganisationer och myndigheter, att bidra till biståndets måluppfyllelse. –Tydliggöra ramarna för vidaredelegering av beslut om fördelning av biståndsmedel till tredje part. –Säkerställa att regeringens resultatagenda får genomslag i biståndets alla led - från formuleringen av resultatförväntningar och styrningen mot resultat till analys, uppföljning och utvärdering av resultaten. Regeringen avser att återkomma med ett antal återstående förtydliganden, förenklingar och ytterligare reformer, vilka presenteras nedan. En förtydligad biståndspolitisk inriktning Statskontoret har, liksom /DAC, riktat kritik mot regeringens styrning av det svenska biståndet. Mängden mål och prioriteringar har skymt sikten för regeringens huvudbudskap. För biståndets genomförare har det varit svårt att utläsa hur regeringens politik ska omsättas i konkreta biståndsinsatser. Regeringen avser därför att besluta om en biståndspolitisk plattform som kommer att ersätta en stor del av dagens styrdokument. Syftet är att förtydliga regeringens biståndspolitiska inriktning och ytterligare fokusera det svenska biståndet. Det är regeringens uppfattning att förutsättningarna för genomslag av regeringens biståndspolitik därmed kommer att förbättras. Regeringen avser även informera om den biståndspolitiska plattformens innehåll i form av en 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Detta efter det att regeringen har fattat beslut. Regeringens tematiska prioriteringar anger fortsatt innehållslig vägledning för det svenska biståndet. Då prioriteringarna i sin nuvarande utformning visat sig vara alltför allmänt hållna för att utgöra en tydlig biståndspolitisk inriktning avser regeringen att precisera hur prioriteringarna ska omsättas i den praktiska biståndsverksamheten och vilka effekter som på ska uppnås. Ett övergripande mål för den samlade verksamheten under utgiftsområde 7 är enligt Statskontorets rekommendationer, en förutsättning för att regeringen ska kunna förtydliga och förenkla biståndets målhierarki. Regeringen föreslår därför att det övergripande målet för utgiftsområdet ska vara: Förbättrade levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. All verksamhet som finansieras inom utgiftsområde 7 ska bidra till att det övergripande målet uppnås. Ett stärkt partnerskap med svenska civilsamhällesorganisationer Regeringen anser att det civila samhället och dess organisationer (CSO) utgör en stark förändringskraft och har en nyckelroll i arbetet för fattigdomsminskning. Ett nära samarbete med CSO:er kan antingen komplettera eller ersätta ett direkt statligt stöd. Regeringen menar också att stödet från det civila samhället för fattigdomsminskning ytterst kan vara ett medel för enskilda för att kunna bidra till att ta moraliskt ansvar för att stödja människor i förtryck, utsatthet och fattigdom. Många civilsamhällesorganisationer har stor potential att verka lokalt och nära de fattiga och förtryckta människor som det svenska biståndet syftar till att nå. Detta stärker möjligheterna att nå och följa upp resultat på lokal nivå och individnivå, som förutsättningarna för ansvarsutkrävande förbättras i biståndsinsatserna. För att bättre tillvarata denna potential och ytterligare stärka och förtydliga civilsamhällesorganisationernas roll i det svenska biståndet avser regeringen att initiera en 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 särskild dialog med svenska civilsamhällesorganisationer i syfte att etablera ett CSO- kontrakt med intresserade organisationer. Regeringen anser att kontraktet bl.a. bör innebära en öppning för samarbete med nya aktörer, ändamålsenlig resultatstyrning, minskad rapporteringsbörda och mer förutsägbar finansiering. Regeringen har tidigare aviserat att det finns ett behov av att se över om genomförandet av biståndet, inklusive det bistånd som kanaliseras genom civilsamhällesorganisationerna, till någon del kan anses innebära en sådan överlåtelse av förvaltningsuppgifter till tredje part som behöver författningsregleras. har arbetet med en kartläggning av biståndet, omfattande det multilaterala, bilaterala och det tematiska biståndet, inletts. På grundval av denna utredning kommer regeringen att bedöma om det föreligger behov av författningsreglering. Förtydligade kriterier för samverkan med näringsliv och myndigheter Ett välutvecklat och hållbart näringsliv är en förutsättning för förbättrade försörjningsmöjligheter och ökad sysselsättning, skapande av en skattebas för välfärdstjänster samt utveckling av produkter och tjänster för fattiga människors behov. Därför ser regeringen skäl till att öka samverkan med privata aktörer inom ramen för det svenska biståndet. Regeringen anser att mer kan göras för att bättre tillvarata näringslivets innovationsförmåga, resurser och expertis för fattigdomsminskning. Principerna för regeringens samverkan med näringslivets aktörer bör dock först tydliggöras. Dessa principer är: –All verksamhet som finansieras via utgiftsområde 7 ska bidra till det svenska biståndets måluppfyllelse. –Fattiga och förtryckta människors behov, prioriteringar och verklighet är utgångspunkten för all verksamhet. –Biståndet ska alltid vara obundet. –Biståndet ska undvika att agera marknadsstörande. –En bedömning av biståndets additionalitet ska alltid genomföras. Regeringen ser även skäl till att förtydliga vilka förutsättningar som ska gälla de myndigheter som genomför bistånd genom finansiering från Sida. Huvudregeln är att svenska myndigheter endast ska genomföra biståndsinsatser om det bedöms leda till resultat som bidrar till att uppnå det övergripande målet för utgiftsområdet. De utgångspunkter som regeringen har angett (Skr. 2011/12:52 s. 9) för arbetet med att utveckla styrningen av den biståndsfinansierade tjänsteexporten har fortsatt relevans. Regeringen avser därför att vidta ytterligare åtgärder för att utveckla styrningen och uppföljningen av den biståndsfinansierade tjänsteexporten. Det handlar dels om att säkerställa att de bemyndiganden som krävs finns, dels om att bättre följa upp myndigheternas biståndsfinansierade verksamhet. En genomlysning av biståndets transaktionskostnader Det svenska biståndet ska göra nytta i fattiga och förtryckta människors liv. En viktig förutsättning för detta är att medlen går till avsedda ändamål och att transaktionskostnaderna är rimliga. I särskilt svåra miljöer kan transaktionskostnaderna vara höga, vilket ska vägas mot marginalnyttan av att verka i dessa miljöer. Alltför höga transaktionskostnader riskerar att urholka såväl biståndets legitimitet som effektivitet. Regeringen konstaterar att det saknas samsyn kring vad som ska definieras som transaktionskostnader inom biståndet, samt att storleken på det svenska biståndets transaktionskostnader inte är känd. Som ett led i förverkligandet av transparensgarantin anser regeringen att det är angeläget att en genomlysning av biståndets transaktionskostnader genomförs. En sådan genomlysning väntas också lägga grund för mer informerade beslut om biståndets inriktning och utformning. En uppdaterad informations- och kommunikationsverksamhet Regeringen har tidigare aviserat att en översyn av strategin för informations- och kommunikationsverksamhet ska genomföras. SADEV gjorde en utvärdering av informations- och kommunikationsverksamheten 2012. I denna utvärdering konstateras att de insatser som genomförts med finansiering av Sidas anslag för informations- och kommunikationsverksamhet endast i begränsad utsträckning bidragit till uppfyllelsen av regeringens biståndspolitiska mål. Regeringen avser besluta om en uppdaterad strategi för informations- och kommunikationsverksamheten, som syftar till att tydliggöra kopplingen mellan insatserna och det övergripande målet för utgiftsområdet. En uppdaterad strategi förväntas därmed möjliggöra ökat ansvarsvarsutkrävande och transparens i både mottagarländerna och i . En översyn av hantering av egna biståndsmedel Kritik har riktats mot regeringens styrning och kontroll av hantering av egna biståndsmedel. (RiR:2010) menar att det finns brister i framtagandet av beslutsunderlag samt i återrapporteringen till . Ett antal åtgärder har därför vidtagits för att komma till rätta med uppkomna problem. Medel har överförts från departementet till Sida och kraven på styrning och uppföljning har skärpts. Det innebär bl. a. att hanterar färre biståndsinsatser jämfört med . Den del av biståndet som hanteras av , samt den interna styrningen och kontrollen av densamma, kommer att ses över. Översynen kommer att initieras och genomföras . Eventuella brister kommer att åtgärdas. Full implementering av resultatagendan Den resultatagenda som har väglett reformeringen av biståndet väntas leda till att regeringen kommer att kunna: –Fatta mer välinformerade beslut (göra mer av de insatser som visat sig fungera bra och mindre av de som fungerar mindre bra). –Delge riksdag och allmänhet mer utförlig information om det svenska biståndets resultat. För att resultatagendan ska kunna implementeras är det av stor vikt att bistånds- 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 insatser planeras och genomförs på ett sätt som möjliggör uppföljning och utvärdering, både . Vidare krävs att alla myndigheter som tilldelas medel via utgiftsområde 7 utvecklar förmågan att följa upp sin verksamhet, att den nya utvärderingsfunktionen – Expertgruppen för utvärdering och analys av internationella bistånd – får förutsättningar att ta fram underlag av kvalitet och relevans, samt att utvecklar sin förmåga att på ett fullgott sätt analysera och ta om hand resultatinformation för all verksamhet som finansieras av utgiftsområde 7. Regeringens ambition är att resultatagendan ska vara implementerad 2014. 2.6.2Regeringens svar på de biståndspolitiska utmaningarna Med ovan nämnda reformer som grund gör regeringen en utblick över omvärlden och aktuella biståndspolitiska utmaningar . Världen har förändrats sedan Millenniedeklarationen antogs och ramarna för de globala ansträngningarna att bekämpa världens fattigdom fastslogs. Vid slutet av 2014 är kvar till dess att millenniemålen ska vara uppfyllda. 2014 kommer också att präglas av arbetet med att ta fram och komma överens om nya globala utvecklings- och hållbarhetsmål för tiden . I denna utvecklingspolitiska brytningstid ser regeringen skäl att påminna om att fattigdomen under har minskat snabbare än i historien, i alla delar av världen. Att utrota den extrema fattigdomen i världen under de kommande decennierna är därför en realistisk ambition. Länder kan inte längre enkelt delas upp i fattiga och rika. En global medelklass börjar växa fram. Världens låg- och medelinkomstländer står för omkring en tredjedel av de globala handelsflödena. Idéer och kompetens rör sig över statsgränser, liksom mellan stad och land, i en skådad utsträckning. Fler människor än någonsin bor i demokratier. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Digitaliseringen skapar nya plattformar för innovation och entreprenörskap och ger även fattiga människor på individnivå verktyg att påverka sin situation, utveckling och omvärld. lever över en miljard människor på per dag. Av dessa bor omkring tre fjärdedelar på landsbygden och är direkt beroende av jordbruk, skogsbruk och fiske för sin försörjning. Omkring 850 miljoner människor går fortfarande hungriga och framstegen mot att nå millenniemålet att utrota hunger har börjat gå långsammare. Fattigdomsminskningen i söder om , dit det svenska biståndet är mest koncentrerat, går fortsatt långsamt. De negativa effekterna av klimatförändringarna drabbar fattiga människor i fattiga länder hårdast. Nästan en tredjedel av jordens befolkning lever i samhällen där grundläggande medborgerliga och politiska rättigheter inte respekteras. Censuren av internet i länder som styrs av auktoritära regimer ökar i omfattning. Utrymmet för försvarare av de mänskliga rättigheterna och för civilsamhällesorganisationer har på många håll minskat, och lagstiftning som begränsar deras utrymme har blivit allt striktare. Det civila samhället har visat sig vara en avgörande central aktör för att åstadkomma demokratiska transitioner, men har svårt att verka under våld och hot om våld. En hållbar ekonomisk tillväxt är en förutsättning för minskad fattigdom. Ekonomisk tillväxt innebär ökade inkomster för individer, och därmed även en höjd levnadsstandard. Det skapar möjligheter för fattiga människor att själva påverka sina egna livssituationer och nå sin produktiva potential. Tillväxt möjliggörs framför allt genom ett fungerande näringsliv som öppnar upp för företagande, jobb och handel. Enligt regeringen är det därför relevant att inom det svenska biståndet fortsatt verka för att i högre grad involvera näringslivets aktörer i ansträngningarna för att nå utveckling. Det är regeringens uppfattning att det svenska biståndet för att vara relevant och effektivt, måste förhålla sig till denna förändrade verklighet. En kraftansträngning krävs på alla nivåer för att komma närmare en måluppfyllelse innan millenniemålen löper ut . Att nu kraftsamla är viktigt, inte minst för den nya globala utvecklingsagendans trovärdighet. För att säkerställa ett effektivt svenskt bidrag till kraftsamlingen inför och bortom 2015, drar regeringen här några biståndspolitiska slutsatser. –Ha ett tydligt fokus. Som utvecklingspartner och biståndsaktör måste därför precisera vad det svenska biståndet ska uppnå, var det ska verka och vilka målgrupper det ska rikta sig till. Genom att engagera sig i ett begränsat antal ämnesområden och sektorer kan den svenska biståndsförvaltningens samlade erfarenheter och kunskaper användas mer optimalt inför millenniemålens slutfas och övergången till en uppdaterad global utvecklingsagenda. –I högre grad inriktas på att bidra till konkreta förbättringar av enskilda människors levnadsvillkor. –Präglas av innovation. Det internationella biståndet måste inte bara tillåta, utan betona, betydelsen av innovation, dvs.