prop · H00396 · 2013-03-26 00:00:00 — Regeringens proposition 2012/13:96 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnar regeringen förslag till nya nationella mål för kulturmiljöarbetet. Målen ska styra de statliga insatserna på kulturmiljö- området. De ska även kunna inspirera och vägleda politiken i kommuner och landsting. I propositionen föreslås också ändringar i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. och följdändringar i andra lagar. Lagens rubrik ändras till kulturmiljölagen. I lagens inledande bestäm- melser tydliggörs lagens syfte och termen kulturminnesvård ersätts av den modernare termen kulturmiljöarbete. Språket meänkieli ska om- nämnas i hänsynsregeln om god ortnamnssed. I lagen införs ett förtydligande som innebär att en lämning som kan antas ha tillkommit eller, i fråga om fartygslämning, förlist 1850 eller senare inte omfattas av den allmänna definitionen av fornlämnings- begreppet. föreslås dock genom beslut i det enskilda fallet få förklara en sådan lämning för fornlämning om det finns särskilda skäl med hänsyn till dess kulturhistoriska värde. Även hundraårsgränsen för fornfynd, som påträffas under andra omständigheter än i eller vid en fornlämning och har samband med denna (s.k. lösfynd), ersätts med ett krav på att föremålet ska kunna antas vara från tiden . Regelverket om metallsökare förtydligas så att det står i överens- stämmelse med och ger skydd för kulturarvet. Det s.k. märklighetsrekvisitet, kvalifikationsgrunden för byggnads- minnesförklaring, ersätts av ett krav på att byggnaden, antingen enskilt 2012/13:96 eller som en del av ett bebyggelseområde, ska ha ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde. Vissa förtydliganden och ändringar av redaktionell karaktär samt språkliga moderniseringar av lagtexten görs. I propositionen föreslås också en ändring i arkivlagen (1990:782). Ett normgivningsbemyndigande införs som innebär att regeringen får meddela föreskrifter om att vissa kommunala arkivmyndigheter får full- göra arkivuppgifter avseende handlingar från statliga myndigheter och sådana organ som står under tillsyn av den statliga arkivmyndigheten. Regeringen redovisar också vissa bedömningar, bl.a. att Riks- antikvarieämbetets arkeologiska uppdragsverksamhet bör avskiljas från och i stället vara en uppgift för . Samtliga lagändringar föreslås träda i kraft . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1918:163) med 2.4Förslag till lag om ändring i expropriationslagen 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (1980:307) om 2.6Förslag till lag om ändring i lagen (1984:983) om 2.7Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om 2.8Förslag till lag om ändring i begravningslagen 6.3Ortnamn på meänkieli och namn som godkänts av 7.3Skydd av lämningar som tillkommit 1850 eller 7.5Ett förtydligat ansvar för att efterforska 10.4Ökad konkurrens på det uppdragsarkeologiska 10.5Hållbar hantering av uppdragsarkeologins 12Särskilda arkivuppgifter på det statliga arkivområdet för stadsarkiv, Värmlandsarkiv och 15.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:950) om 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1918:163) med 15.4Förslaget till lag om ändring i expropriationslagen 15.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet 15.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:983) om 15.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:746) om 15.8Förslaget till lag om ändring i begravningslagen 15.9Förslaget till lag om ändring i minerallagen 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att dels antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 2.lag om ändring i , 3.lag om ändring i lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjö- fynd, 4.lag om ändring i expropriationslagen (1972:719), 5.lag om ändring i lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader, 6.lag om ändring i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning, 7.lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning, 8.lag om ändring i begravningslagen (1990:1144), 9.lag om ändring i minerallagen (1991:45), 10.lag om ändring i arkivlagen (1990:782), 11. vad regeringen föreslår om upphävande av de nuvarande övergripande målen för verksamheten inom kulturmiljöområdet och införande av nya nationella mål för kulturmiljöarbetet (avsnitt 5). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.2 dels att rubriken till lagen, 1 kap. 1, 2 och 4 §§, 2 kap. 18, 1014, 17 21 a och 2325 §§, 3 kap. 1 och 21 §§, 4 kap. 4 och 14 §§ samt rubri- kerna närmast före 2 kap. 1 § och 2 kap. 10 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 2 kap. 1 a och 21 b §§, av följande lydelse. Det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda vår kultur- miljö. Ansvaret för detta delas av alla. Såväl enskilda som myndigheter skall visa hänsyn och aktsamhet mot kulturmiljön. Den som pla- nerar eller utför ett arbete skall se till att skador på kulturmiljön såvitt möjligt undviks eller begrän- sas. Det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda kulturmiljön. Ansvaret för kulturmiljön delas av alla. Såväl enskilda som myn- digheter ska visa hänsyn och akt- samhet mot kulturmiljön. Den som planerar eller utför ett arbete ska se till att skador på kulturmiljön undviks eller begränsas. Bestämmelserna i denna lag syftar till att tillförsäkra nu- varande och kommande gene- rationer tillgång till en mångfald av kulturmiljöer. 1 Se och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EGT L 204, 21.7.1998, s. 37, Celex 398L0034), senast ändrat genom och rådets förordning 1025/2012/EU (EUT L 316, 14.11.2012, s. 1233, Celex 32012R1025). 2 Lagen omtryckt 2002:620. I denna lag finns bestämmelser om ortnamn, fornminnen, byggnads- minnen och kyrkliga kulturminnen samt om utförsel och återlämnande av kulturföremål. Namn som godkänts för offent- lig kartproduktion skall även i andra sammanhang användas i sin godkända form. Namn som godkänts av Lantmäteriet ska i statlig och verksamhet användas i sin godkända form. 3 Senaste lydelse 2011:782. 1.gravar, gravbyggnader och gravfält samt kyrkogårdar och andra begravningsplatser, 2.resta stenar samt stenar och bergytor med inskrifter, symboler, märken och bilder samt andra ristningar eller målningar, 3.kors och minnesvårdar, 4.samlingsplatser för rättskipning, kult, handel och andra allmänna ändamål, 5.lämningar av bostäder, boplatser och arbetsplatser samt kulturlager som uppkommit vid bruket av sådana bostäder eller platser, liksom läm- ningar efter arbetsliv och näringsfång, 6.ruiner av , slott, kloster, kyrkobyggnader och försvars- anläggningar samt av andra märk- liga byggnader och byggnadsverk, 7.färdvägar och broar, hamn- anläggningar, vårdkasar, väg- märken, sjömärken och likartade anläggningar för samfärdsel samt gränsmärken och labyrinter, 8.skeppsvrak, om minst ett- kan antas ha gått sedan skeppet blev vrak. Fasta fornlämningar är också naturbildningar till vilka ålder- domliga bruk, sägner eller märk- liga historiska minnen är knutna liksom lämningar efter äldre folk- lig kult. 6.ruiner av , slott, kloster, kyrkobyggnader och försvars- anläggningar samt av andra bygg- nader och byggnadsverk, 7.färdvägar och broar, hamn- anläggningar, vårdkasar, väg- märken, sjömärken och likartade anläggningar för samfärdsel samt gränsmärken och labyrinter, och Fornlämningar är också natur- bildningar som ålderdomliga bruk, sägner eller märkliga historiska minnen är knutna till liksom läm- ningar efter äldre folklig kult. finns särskilda skäl med hänsyn till dess kulturhistoriska värde. Till en fast fornlämning hör ett så stort område på marken eller på sjöbotten som behövs för att bevara fornlämningen och ge den ett tillräckligt utrymme med hän- syn till dess art och betydelse. Detta område benämns forn- lämningsområde. När fråga uppkommer om fast- ställelse av gränserna för ett forn- lämningsområde, prövas frågan av . Då ett ärende om fastställelse av gränser tas upp av någon annan än ägaren av området, skall denne underrättas om ärendet och ges tillfälle att yttra sig i saken. Under- rättelsen skall ske genom del- givning. Till en fornlämning hör ett så stort område på marken, sjö- eller havsbotten som behövs för att bevara fornlämningen och ge den ett tillräckligt utrymme med hänsyn till dess art och betydelse. Detta område benämns forn- lämningsområde. När en fråga om fastställelse av gränserna för ett fornlämnings- område uppkommer, prövas frågan av . När ett ärende om fastställelse av gränser tas upp av någon annan än ägaren av området, ska ägaren underrättas om ärendet och ges tillfälle att yttra sig i saken. Under- rättelsen ska ske genom del- givning. Fornfynd är föremål som saknar ägare när de hittas och som 1.påträffas i eller vid en fast fornlämning och har samband med denna eller 2.påträffas under andra om- ständigheter och kan antas vara gamla. dock skyldig att erbjuda staten att få lösa in det mot betalning (hem- bud) 1.om fornfyndet innehåller föremål som helt eller delvis består av guld, silver, koppar, brons eller annan legering med koppar eller 2.om fornfyndet består av två eller flera föremål, som kan antas ha blivit nedlagda tillsammans. Fornfynd som påträffas på havs- 1.påträffas i eller vid en forn- lämning och har samband med denna, eller 2.påträffas under andra om- ständigheter och kan antas vara från tiden . Fornfynd som avses i 3 § 1 till- faller staten. Fornfynd som avses i 3 § 2 till- faller upphittaren. Han eller hon är dock skyldig att erbjuda staten att få lösa in det mot betalning (hem- bud) om 1.fornfyndet innehåller föremål som helt eller delvis består av guld, silver, koppar, brons eller annan legering med koppar, eller 2.fornfyndet består av två eller flera föremål som kan antas ha blivit nedlagda tillsammans. Fornfynd som påträffas på havs- bottnen eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till till- faller staten. Ett skeppsvrak som påträffas på havsbottnen eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till tillfaller staten, om kan antas ha gått sedan skeppet blev vrak. botten eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till till- faller staten. En fartygslämning som påträffas på havsbotten eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till tillfaller staten, om det kan antas att fartyget förlist . Upphittaren är skyldig att på begäran lämna ut fornfyndet mot kvitto samt uppge var, när och hur fornfyndet påträffades. Det är förbjudet att utan tillstånd enligt detta kapitel rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändra eller skada en fast fornlämning. Det är förbjudet att utan tillstånd enligt detta kapitel rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändra eller skada en fornlämning. förändras får dock inte vidtas utan att uppdrag uttryckligen gäller en sådan åtgärd. Innan någon åtgärd vidtas skall den som äger eller har särskild rätt till marken eller byggnadsverket underrättas genom delgivning. Detsamma skall gälla i fråga om vattenområde. Om åtgärderna medför kostna- der eller skada för ägaren eller någon annan, har han rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Beslut om ersättning fattas av och delges den som berörs av beslutet. eller förändras får dock inte vidtas utan att uppdrag uttryckligen gäller en sådan åtgärd. Innan någon åtgärd vidtas ska den som äger eller har särskild rätt till marken eller byggnadsverket underrättas genom delgivning. Detsamma ska gälla i fråga om vattenområde. Om åtgärderna medför kostna- der eller skada för ägaren eller någon annan, har han eller hon rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Beslut om ersättning fattas av och delges den som berörs av beslutet. Vid undersökningen eller bärgningen gäller bestämmelserna om under- rättelse och ersättning enligt 7 § tredje och fjärde styckena. Den som avser att uppföra en byggnad eller en anläggning eller genomföra ett annat arbetsföretag bör ta reda på om någon fast fornlämning kan beröras av företaget och i så fall sam- råda med . Om en fornlämning påträffas under grävning eller annat arbete, skall arbetet avbrytas Den som avser att uppföra en byggnad eller en anläggning eller genomföra ett annat arbetsföretag bör genom att inhämta information från ta reda på om någon fornlämning kan beröras av företaget och i så fall samråda med . Om en fornlämning påträffas under grävning eller annat arbete, ska arbetet avbrytas till fornlämning ska ansöka om till- stånd hos . får lämna sådant tillstånd endast om fornlämningen med- för hinder eller olägenhet som inte står i rimligt förhållande till forn- lämningens betydelse. 4 Senaste lydelse 2007:1097. 5 Senaste lydelse 2007:1097. vetenskapligt god kvalitet och genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är motiverat med hänsyn till om- ständigheterna. av vetenskapligt god kvalitet och Prop. 2012/13:96 genomföras till en kostnad som inte är högre än vad som är moti- verat med hänsyn till omständig- heterna. Beslut enligt denna paragraf fattas av och delges före- tagaren. får genom fyndfördelning överlåta statens rätt till fornfynd på museum som åtar sig att vårda det på ett tillfredsställande sätt. Apparat som kan användas för att på elektronisk väg spåra metall- föremål under markytan (metall- sökare) får inte användas om inte annat anges i 19 eller 20 §. Metallsökare får inte heller medföras på fasta fornlämningar annat än vid färd på sådan väg som är upplåten för allmänheten, om inte annat anges i 19 eller 20 §. En apparat som kan användas för att på elektronisk väg spåra metallföremål under markytan (metallsökare) får inte användas utan tillstånd. En metallsökare får inte heller medföras utan tillstånd på forn- lämningar annat än vid färd på sådan väg som är upplåten för allmänheten. Förbudet i 18 § att medföra och använda metallsökare gäller inte . Utan hinder av förbudet i 18 § får metallsökare medföras och användas i militär verksamhet för att söka efter annat än fornfynd. Vidare får utan hinder av vad som sägs i 18 § första stycket metallsökare användas i myndig- heters verksamhet för att söka efter annat än fornfynd. Tillstånd att använda och med- föra metallsökare får lämnas endast för verksamhet som 1.avser sökning efter annat än fornfynd, eller 2.ingår i vetenskaplig forskning hos det allmänna. Ett tillstånd får förenas med de villkor som är nödvändiga för att säkerställa att metallsökare inte används i strid med denna lag. Ett beslut om tillstånd ska inne- hålla uppgift om 1.det ändamål metallsökaren får användas för, 2.den person som tillståndet gäller för, 3.den tid tillståndet gäller, och 4.det geografiska område metallsökaren får användas och medföras inom. prövar frågor om tillstånd att använda och medföra metallsökare. och använda metallsökare, om skäl därtill föreligger. Till böter eller fängelse döms för forn- minnesbrott den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.tillägnar sig eller eljest för- värvar, gömmer, skadar, ändrar eller avyttrar föremål som enligt 4 § skall tillfalla staten eller hem- bjudas till staten eller 2.olovligen rubbar, tar bort, gräver ut, täcker över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändrar eller skadar en fast fornlämning. Om brott som avses i första stycket har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt döms för grovt fornminnesbrott till fängelse Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen har använt särskild utrustning eller annars visat särskild förslagenhet, om gärningen utförts vanemässigt, avsett fornfynd av större värde eller omfattning eller medfört en omfattande förstörelse av ett fornminne. För försök eller förberedelse till grovt fornminnesbrott döms till ansvar enligt 23 kap. . Till böter eller fängelse döms för forn- minnesbrott den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.tillägnar sig, förvärvar, gömmer, skadar, ändrar eller avyttrar föremål som enligt 4 § ska tillfalla staten eller hembjudas till staten, eller 2.olovligen rubbar, tar bort, gräver ut, täcker över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändrar eller skadar en fornlämning. Om brott som avses i första stycket har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt, döms för grovt fornminnesbrott till fängelse Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1.gärningsmannen har använt särskild utrustning eller på annat sätt visat särskild förslagenhet, eller 2.gärningen utförts vane- mässigt, avsett fornfynd av större värde eller omfattning eller med- fört en omfattande förstörelse av ett fornminne. För försök eller förberedelse till grovt fornminnesbrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Till böter eller fängelse döms den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.inte anmäler fornfynd enligt 2.bryter mot föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av 9 §, Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.inte anmäler fornfynd enligt 2.inte gör anmälan enligt 10 § andra stycket, eller 6 Senaste lydelse 2002:913. Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av 9 §. Ett beslut enligt 1 a § andra stycket gäller . I ärenden enligt 2 § andra stycket och 9 § får , om det behövs, meddela föreskrift att gälla tills vidare i avvaktan på att ärendet avgörs slutligt. Beslut av enligt 17 § får överklagas hos regeringen. Övriga beslut enligt detta kapitel får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol, om inte annat följer av 25 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Kommunen får överklaga beslut enligt 2 § andra stycket, 9 § första- tredje styckena och 12 § andra stycket. Kommunen får överklaga beslut enligt 1 a § andra stycket, 2 § andra stycket, 9 § förstatredje styckena och 12 § andra stycket. beslut får inte överklagas när det gäller 1.ersättning för kostnader eller skada enligt 7 § fjärde stycket, 2.ersättning enligt 8 § tredje stycket, 4. ersättning enligt 15 § första stycket. Den som är missnöjd med beslut som avses i första stycket kan väcka talan mot staten vid mark- och miljödomstolen. Talan skall ha väckts från del- fåendet av beslut. Ersättning som beslutats av domstol enligt 15 § första stycket Den som är missnöjd med ett beslut som avses i första stycket får väcka talan mot staten vid mark- och miljödomstolen från det att han eller hon fick del av beslut. Ersättning som beslutats av domstol enligt 15 § första stycket 7Senaste lydelse 2002:913. 8Senaste lydelse 2010:933. En byggnad som är synnerligen märklig genom sitt kultur- historiska värde eller som ingår i ett kulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyggelseområde får förklaras för byggnadsminne av . Bestämmelserna om byggnadsminnen enligt detta kapitel får också tillämpas på park, trädgård eller annan anläggning av kulturhistoriskt värde. I fråga om byggnad av sådant värde som sägs i första stycket och som tillhör staten gäller de bestämmelser som regeringen meddelar om statliga byggnads- minnen. Om ett statligt bygg- nadsminne övergår till annan ägare än staten, skall det därmed utgöra ett byggnadsminne enligt denna lag. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte en byggnad som är fast fornlämning eller kyrkobyggnad enligt denna lag. En byggnad som har ett synner- ligen högt kulturhistoriskt värde eller som ingår i ett bebyggelse- område med ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde får förklaras för byggnadsminne av länsstyrel- sen. Bestämmelserna om bygg- nadsminnen enligt detta kapitel får också tillämpas på parker, träd- gårdar eller andra anläggningar. I fråga om en byggnad av sådant värde som avses i första stycket och som tillhör staten gäller de bestämmelser som regeringen meddelar om statliga byggnads- minnen. Om ett statligt bygg- nadsminne övergår till en annan ägare än staten, ska det därmed utgöra ett byggnadsminne enligt denna lag. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte en byggnad som är fornlämning eller kyrkobyggnad enligt denna lag. Om beslutar det, skall bestämmelserna i 3 § om tillståndsprövning tilläm- pas också i fråga om en kyrko- byggnad eller en kyrkotomt som har tillkommit efter utgången av och som är märklig genom sitt kulturhistoriska värde. Om beslutar det, ska 3 § om tillståndsprövning tillämpas också i fråga om en kyrkobyggnad eller en kyrkotomt som har tillkommit efter utgången av och som har ett högt kulturhistoriskt värde. Om beslutar det, skall bestämmelserna i 13 § tillämpas också i fråga om en begravningsplats som till- kommit efter utgången av , om begravningsplatsen ligger invid en kyrkobyggnad som upp- förts eller är märklig genom sitt kulturhistoriska värde. Om beslutar det, ska 13 § tillämpas också i fråga om en begravningsplats som till- kommit efter utgången av , om begravningsplatsen ligger invid en kyrkobyggnad som upp- förts eller har ett högt kulturhistoriskt värde. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 § ska ha följande lydelse. I fråga om beslut enligt denna paragraf gäller också 7 och 8 §§. Denna lag träder i kraft . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd1 ska ha följande lydelse. Om vissa äldre sjöfynd finns bestämmelser i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Särskilda bestämmelser om hittegods finns i lagen (1938:121) om hittegods. Särskilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutet virke finns i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser om ensamrätt till bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Bestämmelser om vissa äldre sjöfynd finns i kulturmiljölagen (1988:950). Särskilda bestämmel- ser om hittegods finns i lagen (1938:121) om hittegods. Sär- skilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutet virke finns i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser om ensam- rätt till bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1984:984. 2Senaste lydelse 1988:951. 2.4Förslag till lag om ändring i expropriationslagen (1972:719) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 8 § expropriationslagen (1972:719) ska ha följande lydelse. Expropriation får ske för att be- vara historiskt eller kultur- historiskt märklig bebyggelse eller märklig fast fornlämning eller bereda erforderligt utrymme där- omkring. Expropriation får ske för att be- vara bebyggelse eller fornlämning med ett högt historiskt eller kulturhistoriskt värde eller bereda tillräckligt utrymme däromkring. Denna lag träder i kraft . 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1980:307) om skyldighet för ut- ländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader ska ha följande lydelse. Säkerhet behöver inte ställas i 1. mål som handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 2. mål och ärenden vid mark- och miljödomstol enligt 21 kap. 1 § första stycket 2 som är ansökningsmål eller 21 kap. 1 § första stycket 5 som avser ersättning vid ingripande av det allmänna, lagen (1933:269) om ägofred, lagen (1945:119) om stängsel- skyldighet för järnväg m.m., fastighetsbildningslagen (1970:988), rennäringslagen (1971:437), väglagen (1971:948), lagen (1971:1037) om ägande- rättsutredning och legalisering, lagen (1972:114) med anled-