prop · H10325 · 2013-10-14 00:00:00 — I paragrafen regleras det täckningskrav som betalningsförmedlare ska uppfylla i enlighet med artikel 4.1 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Av första stycket följer att en betalningsförmedlares verksamhet ska omfatta samtliga vägtullsområden inom EES-området från registreringen. Om en betalningsförmedlare och en avgiftsupptagare inte kan komma överens om avtalsvillkoren finns möjlighet att vända sig till ett förlikningsorgan, se 24 §. I andra stycket ställs krav på att betalningsförmedlarens fullständiga täckning över vägtullsområden ska upprätthållas. Vidare regleras vad som gäller om täckningen skulle ändras. I paragrafen regleras en betalningsförmedlares skyldigheter i enlighet med artikel 4 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Enligt punkterna 1 och 2 har en betalningsförmedlare en informationsskyldighet i förhållande till en väganvändare i fråga om den personuppgiftsbehandling som kommer att äga rum i samband med att betalning av vägtullar förmedlas och om sin täckning av vägtullsområden. En betalningsförmedlare ska enligt punkten 3 förse väganvändarna med fordonsutrustning, dvs. transpondrar, som uppfyller föreskrivna tekniska krav och bevis på att kraven är uppfyllda. De tekniska krav som transpondrarna ska uppfylla kommer att framgå av myndighetsföreskrifter. Punkterna 4–6 avser skyldigheter i fråga om transpondrar. En transponder innehåller information som är specifik för fordonet. Exempel på sådan information är parametrar för klassificering av fordonet, t.ex. typ av fordon, vikt eller antal axlar. Betalningsförmedlaren ska tillhandahålla lämpliga tjänster och tekniskt stöd för rätt personlig anpassning av transpondern. De fasta parametrar för klassificering av ett fordon som betalningsförmedlaren ska ansvara för är sådana parametrar som normalt inte ändras, t.ex. typ av fordon och vikt. Variabla parametrar för klassificering av ett fordon kan variera från en resa till en annan och inom en resa och ska kunna ställas in manuellt genom fordonsutrustningen. Variabla parametrar kan exempelvis avse antal axlar, inklusive lyfta axlar, och släpvagnar. Enligt punkten 7 ska betalningsförmedlaren föra en förteckning över transpondrar som är godkända. De situationer som kan leda till att en transponder inte längre godkänns framgår av 15 § andra 2013/14:25 stycket. Som framgår av 17 § andra stycket har förteckningen betydelse för betalningsförmedlarens betalningsskyldighet i förhållande till en avgiftsupptagare. Förteckningen ska föras i enlighet med personuppgiftslagens (1998:204) bestämmelser om skydd för personuppgifter. Av punkten 8 följer att det ska vara tydligt för en väganvändare vilka villkor som gäller för att denne ska få betala sina vägtullar genom en betalningsförmedlare. Punkten 9 syftar till att underlätta indrivning av vägtullar. I paragrafen regleras utformningen av en faktura avseende vägtull i enlighet med artikel 4.8 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Av paragrafen framgår att en faktura ska innehålla en redovisning av de vägtullar som den omfattar och att dessa ska redovisas separat från betalningsförmedlarens egen avgift. Begreppet typ av vägtull avser de fordonsegenskaper som har betydelse för vägtullens storlek. Ett exempel kan vara om avgiften avser en personbil eller en lastbil. Av paragrafen framgår när en registrering som betalningsförmedlare ska återkallas. Paragrafen har sin grund i artikel 19.1 b) i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.4.1. I paragrafen regleras avgiftsupptagarens ansvar att se till att de elektroniska vägtullssystemen uppfyller föreskrivna tekniska krav i enlighet med artikel 5.1 och 5.7 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5.3. Avsikten är att närmare föreskrifter om de tekniska krav som anges i artikel 12–14 och bilaga II–IV till EETS-beslutet ska meddelas på myndighetsnivå med stöd av bemyndigandet i 33 § 2. Att en väganvändare enligt andra stycket ska kunna passera vägtullsområdet säkert innebär att passagen ska kunna ske på ett trafiksäkert sätt. Paragrafen innehåller en skyldighet för avgiftsupptagare att upprätta en s.k. områdesdeklaration i enlighet med artikel 5.2 och bilaga I till EETS- beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5.2. Områdesdeklarationen ska innehålla de allmänna villkor som gäller för att betalningsförmedlare ska få verka i avgiftsupptagarens vägtullsområde, dvs. för att en betalningsförmedlare ska få förmedla betalning av vägtullar från väganvändare till avgiftsupptagaren för det berörda vägtullsområdet. Av områdesdeklarationen ska exempelvis framgå de fasta avgifter som betalningsförmedlaren kommer att debiteras, faktureringsprinciper och betalningsprinciper. Paragrafen genomför artikel 5.3 och 5.5 andra stycket i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.5.2 och 6.5.3. Enligt paragrafens första stycke är en avgiftsupptagare skyldig att godta samtliga betalningsförmedlare som uppfyller villkoren i avgiftsupptagarens områdesdeklaration och eventuella särskilda kontraktsvillkor. Av andra stycket följer att allmänheten ska ha möjlighet att se vilka betalningsförmedlare som en avgiftsupptagare har träffat avtal med. I paragrafen regleras en avgiftsupptagares skyldighet att godta godkänd fordonsutrustning i enlighet med artikel 5.5 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5.2. Att fordonsutrustningen ska vara godkänd innebär att den ska omfattas av ett intyg om lämplighet för användning i avgiftsupptagarens vägtullssystem i enlighet med bilaga IV till EETS-beslutet samt att den inte ska förekomma i en förteckning över fordonsutrustning som betalningsförmedlaren inte längre godkänner enligt 7 § 7. I paragrafen regleras en avgiftsupptagares skyldighet att samarbeta med olika aktörer för att utföra tester av vägtullssystemet och bedöma om teknisk utrustning är lämplig att använda i det. Paragrafen genomför artikel 5.6 och 5.8 i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.5.3. I paragrafen regleras väganvändarnas skyldigheter i enlighet med artikel 9 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. I första stycket regleras en väganvändares skyldigheter i förhållande till sin betalningsförmedlare. I andra stycket ges möjlighet för en betalningsförmedlare att inte längre godkänna en väganvändares transponder om väganvändaren inte har fullgjort sina skyldigheter enligt första stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om vägtullar och genomför artikel 5.4 och 7.1 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.7. I paragrafens första stycke anges att en väganvändare som betalar sin vägtull genom en betalningsförmedlare som är registrerad enligt lagen inte får debiteras en högre vägtull än motsvarande andra väganvändare. Med motsvarande andra användare av vägen avses väganvändare med ett motsvarande fordon som betalar sin vägtull på ett annat sätt än genom en betalningsförmedlare som regleras i denna lag, t.ex. genom faktura efter fotografering av fordonets registreringsskylt. Av andra stycket framgår att avgiftsupptagarens klassificering av ett fordon har företräde framför betalningsförmedlarens såvida inte ett fel kan påvisas. Paragrafen innehåller bestämmelser om betalningsförmedlares betal- ningsskyldighet för vägtullar i enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i EETS- Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Av första stycket framgår att betalningsförmedlaren, och inte väganvändaren, är betalningsskyldig för en vägtull som avser ett fordon som är försett med en transponder. I dessa fall får avgiftsupptagaren inte kräva att väganvändaren betalar vägtullen. Om en godkänd signal från transpondern inte har kommit fram till avgiftsupptagaren för en viss passage är dock betalningsförmedlaren och väganvändaren solidariskt betalningsansvariga för vägtullen. Avgiftsupptagaren kan då välja vem av dem som kravet på betalning ska riktas mot. I andra stycket görs undantag från betalningsförmedlarens betalnings- skyldighet för passager som avser fordon med en transponder som betal- ningsförmedlaren inte längre godkänner. ska undvika betalningsskyldighet ska den aktuella transpondern finnas upptagen på en förteckning över transpondrar som betalningsförmedlaren inte längre godkänner. Förteckningen ska även ha skickats till den Paragrafen reglerar väganvändares betalning av vägtullar i enlighet med artikel 9.5 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Att betalning sker med befriande verkan innebär att en avgiftsupp- tagare inte får kräva betalning för en vägtull direkt av väganvändaren i de fall denne har betalat vägtullen till sin betalningsförmedlare. betalning ska då i stället riktas mot den betalningsförmedlare som väganvändaren har avtal med. Paragrafen, som genomför artikel 7.4 i EETS-beslutet, innehåller en underrättelseskyldighet för avgiftsupptagare i fråga om godkända Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Ett vägtullssystem baserat på korthållskommunikation är ett system baserat på mikrovågor som sänds från ett fordons transponder till Paragrafen, som genomför artikel 4.9 i EETS-beslutet, innehåller en underrättelseskyldighet för betalningsförmedlare i fråga om bristande Paragrafen behandlas i avsnitt 6.7.2. Underrättelseskyldigheten gäller endast i de fall betalningsförmedlaren har fått kännedom om att en transpondersignal saknas för en viss Trots att en transponder inte avgivit någon signal kan en avgiftsupptagare i vissa fall få kännedom om passagen. Det kan t.ex. ske genom att fordonets registreringsskylt fotograferas och passagen på så sätt kan härledas till ett visst fordon och en viss betalningsförmedlare. Avgiftsupptagaren kan i dessa fall underrätta den berörda betalnings- förmedlaren om att transpondersignalen inte gått fram. Paragrafen innehåller bestämmelser om ekonomisk redovisning av verksamheter i enlighet med artikel 8 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.8. Paragrafen avser organ som agerar både som avgiftsupptagare och betalningsförmedlare. Att verksamheterna ska hållas åtskilda och redovisas separat innebär att separata resultat- och balansräkningar ska bevaras och offentliggöras separat för varje verksamhet. Detta gäller även i förhållande till eventuella andra typer av verksamheter som organet ägnar sig åt. Det ska inte finnas möjligheter till korssubventionering mellan verksamheterna. Paragrafen genomför artikel 12–14 och bilaga II–IV i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.9. Paragrafen behandlar de tekniska krav som ett elektroniskt vägtullssystem och den fordonsutrustning som ska användas i systemet ska uppfylla. Närmare föreskrifter om de tekniska kraven är tänkta att meddelas på myndighetsnivå med stöd av bemyndigandet i 33 § 2. Paragrafen genomför delar av bilaga IV till EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.9. Anmälda organ behandlas i avsnitt 6.10. I paragrafen regleras vem som ska bedöma om föreskrivna tekniska krav är uppfyllda och om viss teknisk utrustning är lämplig att använda i ett visst vägtullssystem. Med anmält organ avses ett organ som har anmälts enligt 7–9 §§ lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll eller motsvarande bestämmelser i en annan stat inom EES eller . I paragrafen anges att det ska finnas ett förlikningsorgan med uppgift att medla mellan avgiftsupptagare och betalningsförmedlare. Paragrafen genomför artikel 10 och 11.1 i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.11. Enligt första stycket överlämnas till regeringen att bestämma vilken myndighet som ska vara förlikningsorgan. Vidare framgår att medling ska ske på begäran av en betalningsförmedlare eller en avgiftsupptagare dels om en överenskommelse om förmedling av vägtullar inom avgiftsupptagarens vägtullsområde inte kan nås, dels vid tvist om ett träffat avtal. I andra stycket anges medlingens huvudsakliga syfte. De villkor som särskilt ska granskas är de allmänna villkor som en avgiftsupptagare anger i sin områdesdeklaration enligt 11 § och eventuella särskilda villkor. I paragrafen anges personuppgiftsansvaret för den behandling av personuppgifter som kommer att äga rum med stöd av lagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.14. Paragrafens första stycke innehåller en upplysning om att bestämmel- ser om behandling av personuppgifter finns i personuppgiftslagen (1998:204). Den underrättelse som avses i andra stycket är en avgiftsupptagares underrättelse till en betalningsförmedlare om godkända färdvägs- deklarationer, dvs. godkända signaler från transpondrar vid passage av en I tredje stycket behandlas betalningsförmedlares personuppgiftsansvar. Genom paragrafen införs ett nytt vägtullsregister i enlighet med artikel 19 i EETS-beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.13. I första stycket anges registrets övergripande innehåll. I andra stycket regleras personuppgiftsansvaret för registret. I paragrafen regleras vägtullsregistrets ändamål och innehåll i enlighet med artikel 6 och 19 i EETS-beslutet. I första stycket regleras registrets ändamål. Registrets innehåll anges i andra stycket och avser registrerade betal- ningsförmedlare och uppgifter om de vägtullsområden som finns i Uppgifter om betalningsförmedlare omfattar uppgifter om hur betal- ningsförmedlaren uppfyller kraven för registrering enligt 5 §, inklusive slutsatser som har dragits av den granskning av förmedlarens globala riskhanteringsplan som enligt artikel 3e i EETS-beslutet ska göras minst Med typ av vägtull enligt punkten 4 avses om det är fråga om en skatt Med vägtullsstruktur avses hur vägtullar tas ut, dvs. vägtullen är densamma oavsett t.ex. tid och fordon eller om vägtullarna differentieras på olika sätt. Parametrar för klassificering av fordon enligt punkten 5 regleras i bilaga VI till EETS-beslutet. Exempel på parametrar är typ av fordon och Genom bemyndigandet i 33 § 3 får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om sådana parametrar. Med krav på färdvägsdeklarationer i punkten 6 avses i vilken form en bekräftelse på att ett fordon passerat en avgiftsupptagares vägtullsområde ska skickas till denne. Områdesdeklarationer enligt punkten 7 regleras i 11 §. Paragrafen, som reglerar tillsyn, behandlas i avsnitt 6.12. I paragrafens första stycke klargörs att det ska finnas en myndighet med uppgift att utöva tillsyn över att den som tar ut avgifter på en enskild väg som omfattas av lagen och betalningsförmedlare följer lagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. ning som omfattas av tillsynen inkluderar även fordonsutrustning. överlämnas till regeringen att bestämma vilken myndighet som ska vara möjligheter att vidta åtgärder för att säkerställa att de föreskrifter som omfattas av tillsynen efterlevs regleras i 29–31 §§. Andra stycket innehåller en upplysning om att bestämmelser om tillsyn över behandlingen av personuppgifter finns i personuppgiftslagen (1998:204). 29 och 30 §§ I paragraferna regleras tillsynsmyndighetens möjligheter att vidta åtgärder för att säkerställa att de föreskrifter som omfattas av tillsynen efterlevs. Paragraferna behandlas i avsnitt 6.12. har enligt 29 § exempelvis rätt att få tillträde till utrymmen där teknisk utrustning förvaras eller få tillgång till handlingar om sådan utrustning i den mån det behövs för tillsynen. Genom ett föreläggande enligt 30 § kan en avgiftsupptagare på en enskild väg exempelvis åläggas att vidta rättelse så att vägtullssystemet uppfyller föreskrivna tekniska krav eller åläggas att samarbeta med en betalningsförmedlare för att utföra tester av betalningsförmedlarens fordonsutrustning i vägtullssystemet. Med stöd av 30 § kan vidare en betalningsförmedlare förbjudas att använda transpondrar som inte uppfyller föreskrivna tekniska krav. Sådana förelägganden och förbud kan förenas med vite enligt 30 § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om teknisk utrustning som bär CE- märkning. Paragrafen genomför artikel 15 i EETS-beslutet och behandlas i avsnitt 6.12. Första stycket ska tillämpas när det finns skäl att tro att CE-märkta produkter inte överensstämmer med föreskrivna tekniska krav. Någon av de i punkterna 1–3 angivna åtgärderna ska då vidtas för att begränsa produkternas användning. Andra stycket ska tillämpas när det står klart att en CE-märkt produkt inte uppfyller föreskrivna krav. Tillverkaren ska då åläggas att se till att produkten överensstämmer med kraven. Av tredje stycket framgår hur länge föreläggandet gäller och att det kan förenas med vite. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av beslut och behandlas i avsnitt 6.16. De beslut som kan överklagas är beslut om registrering av betalningsförmedlare och om återkallelse av sådan registrering, en myndighets beslut om att viss utrustning inte är lämplig att använda i ett elektroniskt vägtullssystem och tillsynsmyndighetens beslut enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I paragrafen ges bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter inom ett antal områden som regleras i lagen. Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter i dessa avseenden. Paragrafen har behandlats löpande i de delavsnitt i avsnitt 6 som behandlar huvudfrågorna och i avsnitt 6.17. 2013/14:25 Föreskrifter enligt punkten 1 kan exempelvis avse vilken typ av certifiering eller teknisk utrustning som krävs och vad den globala riskhanteringsplanen ska innehålla. Föreskrifter enligt punkterna 2 och 3 ska meddelas för att genomföra de detaljerade bestämmelserna om tekniska krav och parametrar för klassificering av fordon i bilagorna II–IV och VI till EETS-beslutet. Punkten 4 avser föreskrifter om tillsyn. Sådana föreskrifter kan exempelvis omfatta de tidsintervaller inom vilka tillsyn ska ske enligt EETS-beslutet. Av artikel 3 i beslutet framgår t.ex. att en betalningsförmedlares globala riskhanteringsplan ska granskas minst . Den ärendehantering som anges i punkt 5 syftar på prövning av en ansökan om registrering som betalningsförmedlare. Med registrering avses registrering i vägtullsregistret. 9.3Förslaget till lag om ändring i väglagen (1971:948) Paragrafens första stycke ändras till att endast reglera avgifter för färd på en färja som är allmän väg och ändras även språkligt. Andra stycket innehåller en upplysning om att ytterligare bestämmelser om avgifter för att använda en väg finns i den nya lagen om infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden Bilaga 2 till lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller en förteckning över de svenska skatter och avgifter som Europaråds- och OECD- konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden ska tillämpas på. Övervägandena finns i avsnitt 5.9. Under Artikel 2 punkt 1 a iii) i bilagan ändras lagens SFS-nummer. Under Artikel 2 punkt 1 b iii) G i bilagan görs ett tillägg avseende den nya lagen om infrastrukturavgifter på väg, dock endast såvitt avser avgifter som tas ut för färd på allmän väg. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) Prop. om indrivning av statliga fordringar m.m. En ny tionde punkt läggs till paragrafen. Tillägget innebär att infrastrukturavgifter på allmän väg omfattas av lagens bestämmelser om företrädesrätt vid utmätning av lön. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.9. 9.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister Paragrafen reglerar vägtrafikregistrets övergripande innehåll och behandlas i avsnitt 5.8.4. I paragrafens andra stycke görs ett tillägg som innebär att även uppgifter som Transportstyrelsen behöver för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt lagen om infrastrukturavgifter på väg och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska föras in i registret. Det handlar främst om uppgifter som Transportstyrelsen behöver för att kunna fatta beslut i frågor som rör infrastrukturavgifter på väg, t.ex. uppgifter om ett fordons passage av en betalstation, om fordonet och dess ägare och om betalning av infrastrukturavgifter. 9.7Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) I paragrafen, som är ny, regleras sekretess för verksamhet som avser infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.8.5. Enligt första stycket gäller sekretess i verksamhet som avser bestämmande av infrastrukturavgift på väg eller fastställande av underlag för bestämmande av sådan avgift. Med bestämmande av infrastrukturavgift på väg avses beslut om infrastrukturavgift, men även befrielse från sådan avgift. Verksamhet som avser fastställande av underlag för bestämmande av infrastrukturavgift avser bland annat registreringen av fordons passager och hantering för att fastställa ett korrekt beslutsunderlag. Föremålet för sekretessen är uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Uppgifter om en enskilds personliga förhållanden avser i första hand uppgifter som gör det möjligt att kartlägga dennes förflyttningar, t.ex. uppgifter om vilka fordon som har passerat en viss betalstation , ett fordons registreringsnummer och identitetsnummer på en eventuell transponder. Med uppgifter om en enskilds ekonomiska förhållanden avses exempelvis uppgifter om 2013/14:25 belopp, betalning av infrastrukturavgift, utfärdad betalningsuppmaning och uppgifter om att en avgift lämnats för indrivning. Sekretessen är absolut, dvs. något skaderekvisit finns inte. Av andra stycket framgår att beslut om infrastrukturavgift inte i sin helhet omfattas av sekretess. I beslut gäller sekretessen endast för uppgifter om vilken betalstation en bil har passerat och tidpunkten för denna passage. I tredje stycket regleras sekretesstiden. I paragrafen, som är ny, regleras sekretess för uppgift i mål hos domstol som avser infrastrukturavgifter på väg. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.8.5. Enligt paragrafen gäller ett rakt skaderekvisit, dvs. presumtionen är för offentlighet. Detta gäller både för uppgift i ett mål hos domstolen och för uppgift som har diarieförts hos en annan myndighet med anledning av ett överklagande till domstol. Det raka skaderekvisitet för uppgifter i mål ska tillämpas på alla uppgifter som är av betydelse i målet. Uppgifter, som inte har betydelse i målet och som har erhållits från en annan myndighet, där de är sekretessbelagda, behåller enligt sista meningen den sekretess som de har hos den andra myndigheten. För uppgifter som inte är sekretessbelagda hos den myndighet från vilken de erhållits gäller däremot det raka skaderekvisitet. I paragrafen regleras inskränkningar i meddelarfriheten. Ändringen, som behandlas i avsnitt 5.8.5, innebär att meddelarfrihet inte råder för uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i verksamhet som avser bestämmande av infrastrukturavgifter på väg eller fastställande av underlag för bestämmande av sådan avgift. 9.8Förslaget till lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460) I paragrafen regleras undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av platser dit allmänheten har tillträde. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.8.3. I första stycket 2 b) ändras bilagan till bilagorna eftersom lagen (2004:629) om trängselskatt innehåller två bilagor. Ett nytt undantag från tillståndsplikten införs i första stycket 2 c). Undantaget gäller övervakning som bedriver vid en betalstation på allmän väg som används vid uttag av infrastrukturavgifter enligt den nya lagen om infrastrukturavgifter på väg. Övervakningen ska ske för att samla in endast sådana uppgifter som behövs för att beslut om infrastrukturavgift ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan avgift betalas. Det kan exempelvis vara fråga om uppgifter om vilket fordon som har passerat en betalstation och vid vilken tid passagen ägt rum. 1999L0062 SV 15.10.2011 004.001 1 Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet OCH RÅDETS DIREKTIV 1999/62/EG om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer (EGT L 187, 20.7.1999, s. 42)