prop · H00374 · 2013-02-27 00:00:00 — Exempel på utställarangivelser som inte kan kontrolleras på ett tillför- litligt sätt är ett namn i ett ordbehandlingsdokument, ett namn i ett ordi- närt e-postmeddelande och en adressangivelse i ett e-postmeddelandes avsändarfält. Bedömningen av om en utställarangivelse kan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt, t.ex. i fråga om e-postmeddelanden, kan emellertid komma att förändras med utvecklingen av informationstekniken. Av tredje punkten följer att med urkund avses även ett märke som ställts ut till bevis om en viss persons identitet eller om en viss rättighet eller prestation och som har originalkaraktär (bevismärke). Att märket, liksom tidigare, ska vara en avsiktsurkund, som förmedlar ett inte alltför obetydligt föreställningsinnehåll, har betonats genom kravet på att det ska vara fråga om bevis om en persons identitet eller om en viss rättig- het eller prestation. För att klargöra att märket ska ha en utställare har också angetts att märket ska ha ställts ut till bevis. I förtydligande syfte har dessutom angetts att märket ska ha originalkaraktär. Detta krav ska förstås på samma sätt som i första punkten. I tidigare lydelse angivna exempel på bevismärken legitimationskort och biljett har utmönstrats i moderniseringssyfte. Sådana märken är alltså även fortsättningsvis exempel på vad som kan anses utgöra en urkund. Elektroniska motsva- righeter till bevismärken omfattas inte av förevarande punkt men kan omfattas av andra punkten. 2 § Är brott som avses i 1 § att anse som ringa, döms för förvanskning av urkund till böter eller fängelse . Vid bedömande av om brottet är ringa ska det särskilt beaktas om urkunden är av mindre vikt eller om gärningen har begåtts för att hjälpa någon till hans eller hennes rätt. I paragrafen föreskrivs straffansvar för ringa fall av urkundsförfalskning, Prop. 2012/13:74 förvanskning av urkund. Innebörden av begreppet urkund i denna para- graf är densamma som i 1 § andra stycket, som förtydligats och uttryck- ligen utvidgats till vissa elektroniska handlingar. Paragrafen har moder- niserats. Som en följd av detta har i andra stycket slopats den exemplifie- ring av urkunder av mindre vikt som fanns i bestämmelsens tidigare lydelse. Vid avgörande av om brottet är ringa ska en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet göras. Ändringarna be- handlas i avsnitt 5.3. 3 § Är brott som avses i 1 § att anse som grovt, döms för grov urkundsförfalsk- ning till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om förfalsk- ningen avsett en myndighets arkivhandling av vikt eller en urkund som är särskilt betydelsefull i den allmänna omsättningen eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art. I paragrafen föreskrivs straffansvar för grov urkundsförfalskning. Inne- börden av begreppet urkund i denna paragraf är densamma som i 1 § andra stycket, som förtydligats och uttryckligen utvidgats till vissa elektroniska handlingar. Paragrafen har moderniserats. Som en följd av detta har i andra stycket slopats den exemplifiering som fanns i bestäm- melsens tidigare lydelse av urkunder som är särskilt betydelsefulla i den allmänna omsättningen. Vid avgörande av om brottet är grovt ska en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet göras. Ändringarna behandlas i avsnitt 5.3. Av 5 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott följer att om någon begår brott enligt förevarande paragraf eller försök till sådant brott med uppsåt att främja terroristbrott ska detta beaktas som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet. 4 § Den som utan att vid tillfället ha rätt till det förstör, gör obrukbar eller döljer en urkund döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende och brottet inte är att anse som bokföringsbrott, för hindrande av urkunds bevisfunktion till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . I paragrafen föreskrivs straffansvar för hindrande av urkunds bevis- funktion. Innebörden av begreppet urkund i denna paragraf är densamma som i 1 § andra stycket, som förtydligats och uttryckligen utvidgats till vissa elektroniska handlingar. Paragrafen har moderniserats språkligt och fått en ny styckeindelning. I första stycket har brottsbeteckningen ändrats från undertryckande av urkund till hindrande av urkunds bevisfunktion. I andra stycket anges nu den särskilda straffskala för ringa brott som tidi- gare ingick i första stycket. I tredje stycket, som är nytt, återfinns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare fanns i andra stycket. Ändringarna i paragrafen behandlas i avsnitt 5.4. 5 § Den som olovligen anbringar eller annars förfalskar någon annans namnteck- ning eller signatur på ett alster av konst eller brukskonst eller på annat sådant 2012/13:74 verk och därigenom ger sken av att den personen angett sig vara upphovsman till verket döms för signaturförfalskning till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Paragrafen har moderniserats språkligt och fått en ny styckeindelning. I andra stycket anges nu den särskilda straffskala för ringa brott som tidi- gare ingick i första stycket. I tredje stycket, som är nytt, återfinns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare fanns i andra stycket. 6 § Den som eftergör eller på annat sätt förfalskar sedel eller mynt som gäller i eller utomlands eller som har beslutats för utgivning men ännu inte är gällande döms för penningförfalskning till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst två och högst . Paragrafen har moderniserats språkligt och fått en ny styckeindelning. I första stycket återfinns nu hela brottsbeskrivningen, dvs. även den speci- alreglering av ansvaret för beslutade men ännu inte gällande sedlar eller mynt som tidigare fanns i andra stycket. I andra stycket återfinns nu i stället den särskilda straffskala för ringa brott som tidigare ingick i första stycket. Tredje stycket har endast moderniserats språkligt och innehåller liksom tidigare straffskalan för grovt brott. 7 § Den som anskaffar, lämnar, tar emot, förvarar, transporterar eller tar annan liknande befattning med falsk sedel eller falskt mynt som avses i 6 §, med uppsåt att det förfalskade ska prånglas ut, döms för olovlig befattning med falska pengar till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Paragrafen har omnumrerats, moderniserats språkligt och fått en ny styckeindelning. I andra stycket anges nu den särskilda straffskala för ringa brott som tidigare ingick i första stycket. I tredje stycket, som är nytt, återfinns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare fanns i andra stycket. 8 § Den som eftergör gällande frimärke, beläggningsstämpel eller annat offentligt eller för allmänheten avsett svenskt eller utländskt värdemärke eller offentlig svensk eller utländsk kontrollmärkning på mått, vikt, vara, handling eller annat, eller anbringar falskt sådant märke eller obehörigen anbringar äkta märke eller annars förfalskar sådant märke eller det märkta, döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för märkesförfalskning till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Paragrafen har omnumrerats, ändrats språkligt och fått en ny styckein- delning. I första stycket har falskeligen i anslutning till anbringar äkta märke ersatts av obehörigen, jfr under 1 §. I andra stycket anges nu den särskilda straffskala för ringa brott som tidigare ingick i första styck- et. I tredje stycket, som är nytt, återfinns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare fanns i andra stycket. 9 § Den som obehörigen anbringar ett märke eller annat föremål som kan förväx- Prop. 2012/13:74 las med gällande gränsmärke, vattenmärke, fixpunkt eller annat märke för plan- eller höjdmätning eller flyttar, tar bort, skadar eller förstör ett sådant märke döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för förfalskning av fast märke till fängelse i högst . Är brottet ringa, döms till böter eller fängelse . Paragrafen har omnumrerats, ändrats språkligt och fått en ny styckein- delning. I första stycket har falskeligen ersatts av obehörigen, jfr under 1 §. I andra stycket, som är nytt, anges nu den särskilda straffskala för ringa brott som tidigare ingick i första stycket. 10 § Den som åberopar falsk urkund, bjuder ut eller saluför verk med falsk signa- tur, prånglar ut falsk sedel eller falskt mynt, använder falskt värde- eller kon- trollmärke, åberopar falskt fast märke eller annars brukar något som förfalskats på ett sätt som anges i detta kapitel, döms, om åtgärden innebär fara i bevishän- seende, för brukande av det förfalskade som om han eller hon själv hade gjort förfalskningen. Paragrafen har omnumrerats och ändrats språkligt. Innebörden av be- greppet urkund i denna paragraf är densamma som i 1 § andra stycket. 11 § Den som i annat fall än som avses i 10 § bland allmänheten sprider något som lätt kan förväxlas med gällande sedel, mynt eller offentligt värdemärke döms för olaga spridande av efterbildning till böter. Paragrafen har omnumrerats och ändrats språkligt. Till följd av omnum- reringen har den tidigare hänvisningen till 9 § bytts mot en hänvisning till 10 §. 12 § Om någon har begått en sådan gärning som avses i detta kapitel men frivil- ligt och innan avsevärd olägenhet uppkommit har avvärjt den fara i bevishänse- ende som gärningen innebar, får han eller hon dömas till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för gärningen. Var faran ringa och är det inte föreskrivet strängare straff än fängelse för gärningen, ska han eller hon inte dömas till ansvar. Paragrafen har omnumrerats och ändrats språkligt. 13 § För försök eller förberedelse till urkundsförfalskning, grov ur- kundsförfalskning, hindrande av urkunds bevisfunktion, signaturförfalskning, penningförfalskning, märkesförfalskning, förfalskning av fast märke eller bru- kande av vad som förfalskats och för underlåtenhet att avslöja penningförfalsk- ning döms det till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Detsamma gäller försök till olovlig befattning med falska pengar som består i försök till anskaf- fande eller mottagande av det förfalskade. Skulle brottet, om det fullbordats, ha varit att anse som ringa, ska gärningen dock inte medföra ansvar. En följdändring har gjorts i paragrafen med anledning av att brottsrubri- ceringen i 4 § har ändrats till hindrande av urkunds bevisfunktion. Para- grafen har även omnumrerats och ändrats språkligt. 15 kap. Om mened, falskt åtal och annan osann utsaga 10 § Den som på annat sätt än muntligen lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen, när uppgiften enligt lag eller annan författning lämnas på heder och samvete eller under annan liknande försäkran, döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för osann försäkran till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i högst . Den som av grov oaktsamhet begår en sådan gärning som avses i första stycket döms för vårdslös försäkran till böter eller fängelse . Paragrafen, som behandlar straffansvar för osann och vårdslös försäkran, har ändrats såväl i sak som språkligt. Vidare har paragrafen fått en ny styckeindelning. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. I första stycket anges beträffande sättet att lämna uppgift att det ska ske på annat sätt än muntligen. Uttrycket ersätter ett tidigare krav på att uppgiften skulle lämnas i en skriftlig utsaga. Så länge uppgiften inte lämnas muntligen är det inte avgörande på vilket sätt den lämnas. En konsekvens blir att även oriktiga uppgifter som lämnas i elektronisk form uttryckligen omfattas av straffansvaret under förutsättning att de lämnas på heder och samvete eller under annan liknande försäkran. Däremot har uppgiftslämnande under edlig förpliktelse tagits bort från paragrafens tillämpningsområde. I den mån det förekommer i författning att någon är skyldig att under ed bekräfta riktigheten av innehållet i t.ex. en skriftlig handling avser skyldigheten uteslutande att göra detta vid domstols eller annan myndighets sammanträde, se t.ex. 6 kap. 3 § konkurslagen. Den som under sådana omständigheter lämnar osanna uppgifter eller förtiger sanningen kan dömas för mened (15 kap. 1 § ). I andra stycket finns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare ingick i första stycket. I tredje stycket, som är nytt, regleras straffansvaret för vårdslös försäkran. fanns den bestämmelsen i andra stycket. I lagtexten har endast språkliga ändringar gjorts. Tillämp- ningsområdet för bestämmelsen har emellertid förändrats till följd av ändringarna i första stycket. 11 § Den som i ett intyg eller en annan urkund lämnar osann uppgift om vem han eller hon är eller om annat än egna angelägenheter eller för skens skull upprättar en urkund rörande rättshandling döms, om åtgärden innebär fara i bevishänse- ende, för osant intygande till böter eller fängelse . Är brottet med hänsyn till att det innefattar missbruk av tjänsteställning eller annars att anse som grovt, döms till fängelse i högst . Den som åberopar eller på annat sätt använder en sådan osann urkund som avses i första stycket döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för bru- kande av osann urkund till straff som anges i första eller andra stycket. Paragrafen har ändrats språkligt och fått en ny styckeindelning. Övervä- gandena finns i avsnitt 6.4. Innebörden av begreppet urkund i paragra- fens första och tredje stycken är densamma som i 14 kap. 1 § andra stycket. Det innebär att paragrafens tillämpningsområde har utvidgats i samma mån som urkundsbegreppet. Bestämmelsen är alltså tillämplig på handlingar i elektronisk miljö, förutsatt att de är urkunder. I andra stycket finns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare ingick i första stycket. Tredje stycket, som är nytt, innehåller den brottsbeskriv- ning för brukande av osann urkund som tidigare fanns i andra stycket. Stycket har moderniserats språkligt och anpassats till den nya styckein- 12 § Den som sanningslöst åberopar pass, betyg, identitetshandling eller annan sådan för enskild person utställd urkund såsom gällande för sig eller annan person eller lämnar ut sådan urkund för att missbrukas på det sättet döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för missbruk av urkund till böter eller Är brottet grovt, döms till fängelse i högst . Den som sanningslöst utger en handling för att vara en riktig kopia av en viss urkund döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för missbruk av hand- ling till straff som anges i första eller andra stycket. Paragrafen har ändrats såväl i sak som språkligt samt fått styckeindel- Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Första stycket behandlar det som var det första ledet i brottsbe- skrivningen om missbruk av urkund, dvs. att sanningslöst åberopa bl.a. annans pass eller att lämna ut en urkund av den typen för sådant miss- Till följd av ändringen av urkundsbegreppet i 14 kap. 1 § andra stycket kan bestämmelsen bli tillämplig på fler handlingar i elektronisk Efter omständigheterna kan exempelvis även e-legitimationer, elektroniskt utfärdade och lagrade betyg eller personliga inträdesbiljetter, liksom traditionella handlingar av detta slag, utgöra brottsobjekt enligt bestämmelsen under förutsättning att de uppfyller kraven som ställs upp för att elektroniska handlingar ska anses utgöra urkunder. för missbruk av urkund kan under sådana omständigheter komma i fråga om någon oriktigt anger att någon annans elektroniskt utställda person- liga biljett eller betyg avser honom eller henne. inte avsedd att tillämpas om gärningen kan bestraffas som urkundsför- falskning bestående t.ex. i att obehörigen skriva annan persons namn. Som exempel på ytterligare brottsobjekt har identitetshandling lagts På detta sätt tydliggörs att bestämmelsen tar sikte på urkunder vars syfte är att identifiera eller ange egenskaper hos någon. Andra stycket är nytt och innehåller nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare ingick i den inte styckeindelade bestämmelsen. Liksom tidigare anges inte några exempel på omständigheter som kan kvalificera brottet som grovt. En bedömning av samtliga relevanta om- ständigheter ska därför göras. Det är alltså möjligt att bedöma missbruk av ett pass eller en annan handling som räknas upp i första stycket an- tingen som ett brott av normalgraden eller ett grovt brott, beroende på Det faktum att ett pass eller en identitetshandling använts för sitt huvudsakliga ändamål, dvs. för att styrka behörigheten att till exempel resa mellan olika länder, hindrar inte att brottet bedöms som grovt om omständigheterna i övrigt ger anledning till det. Tredje stycket, som också är nytt, behandlar det handlingssätt som tidi- gare utgjorde ett andra led i brottsbeskrivningen för missbruk av urkund, att sanningslöst utge en handling för riktig kopia av viss urkund. att tydliggöra att vad som missbrukas är en handling som för egen del saknar urkundsstatus har brottsbeteckningen ändrats till missbruk av Vidare har uppräkningen av tillvägagångssätt för att tillverka kopior tagits bort. Till följd av det utvidgade urkundsbegreppet i 14 kap. 1 § andra stycket är bestämmelsen tillämplig när den urkund som påstås återges har elektronisk form. Även kopior som föreligger i elektronisk form omfattas av bestämmelsen. Exempelvis kan en tradi- tionell urkund skannas in och bevaras i elektronisk form. Exemplifieringen av sättet för att framställa kopior har tagits bort för att uppnå en teknikneutral reglering som inte hindrar tillämpning om nya sätt att framställa kopior utvecklas. Liksom tidigare gäller dock att det ska vara fråga om en handling som ser ut som en riktig kopia och där utseendet antyder att det finns ett original. För att en elektronisk version ska kunna sägas utgöra en kopia av en urkund bör krävas att den återger urkundens hela utseende. Den bör alltså vara jämförbar med en fotokopia av en urkund av traditionellt slag. Däremot bör den elektroniska hand- lingen inte anses som en kopia av en urkund om endast urkundens inne- håll återges helt eller delvis. Detta fall där endast innehållet återges kan närmast jämföras med avskrifter av traditionella urkunder, vilka får straffrättsligt skydd först när de vidimeras. Dessutom kvarstår den be- gränsningen av straffansvaret att gärningen ska ha inneburit fara i bevis- hänseende. 13 § Den som förnekar sin underskrift på en urkund eller sin utställarangivelse avseende en urkund, när angivelsen är sådan att den kan likställas med en un- derskrift, döms, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för förnekande av underskrift till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fängelse i högst . Paragrafen, som behandlar straffansvar för förnekande av underskrift, har ändrats såväl i sak som språkligt samt styckeindelats. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Som angetts i avsnitt 6.3 är behovet av skydd för elektroniska urkun- ders funktion som bevismedel lika stort som för traditionella urkunder. Straffansvaret för förnekande av underskrift i första stycket har därför utvidgats till att även omfatta sådana utställarangivelser i elektronisk miljö som kan likställas med en underskrift på en traditionell urkund. I elektronisk miljö kan underskriften finnas i en fristående handling som kan knytas till den handling som ska bekräftas. Skillnaden mot vad som gäller för traditionella handlingar uttrycks i lagtexten genom att utstäl- larangivelsen i dessa fall ska avse urkunden. Som exempel på elektro- niska motsvarigheter till traditionella underskrifter kan nämnas fall där en handling i elektronisk miljö är försedd med en sådan avancerad elektronisk signatur som avses i 2 § lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer. För det fall kravet på kontrollerbar utställare i 14 kap. 1 § andra stycket i och för sig är uppfyllt, men där utställarangivelsen inte är sådan att den kan likställas med en underskrift är förutsättningarna enligt bestämmelsen inte uppfyllda. Vid bedömning- en av om en utställarangivelse kan likställas med en underskrift får de funktioner som en underskrift anses ha tjäna som vägledning. Normalt anses en underskrift innebära att undertecknaren utfärdar en garanti för att handlingen är äkta. Den får också ofta anses betyda att utställaren tänkt sig för, förstått innebörden av handlingen och menat sig bli bunden av den. I andra stycket, som är nytt, finns nu den särskilda straffskala för grovt brott som tidigare ingick i den inte styckeindelade bestämmelsen. 14 § Om någon har begått en sådan gärning som avses i detta kapitel men frivil- Prop. 2012/13:74 ligt och innan avsevärd olägenhet uppkommit har rättat felet eller på annat sätt avvärjt fara för vidare olägenhet, får han eller hon dömas till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för gärningen. Var faran ringa och är det inte föreskrivet strängare straff än fängelse för gärningen, ska han eller hon inte dömas till ansvar. Paragrafen har moderniserats språkligt. 15 § För förberedelse till mened eller stämpling till mened som innebär att någon söker anstifta sådan gärning och för försök till bevisförvanskning döms det till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Skulle brottet, om det fullbordats, ha varit att anse som ringa, ska gärningen dock inte medföra ansvar. Paragrafen har moderniserats språkligt. 10.2Förslaget till lag om ändring i jordabalken Handläggning av inskrivningsärenden m.m. 11 a § Om en ansökan om inskrivning ges in i form av ett elektroniskt dokument, får en fångeshandling eller annan handling som avses i 20 kap. 6 § 1, 21 kap. 2 § första stycket 1 eller 23 kap. 2 § första stycket 1 eller en handling som avses i 7 kap. 5 § fjärde stycket eller 23 § andra stycket sambolagen (2003:376) ges in elektroniskt enligt föreskrifter som regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela. Om en fångeshandling eller annan handling som avses i första stycket ges in elektroniskt, ska den elektroniska handlingens överensstämmelse med originalet vara bestyrkt enligt föreskrifter som regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela. I paragrafen har den ändringen gjorts att det tidigare tredje stycket, som innehöll en straffbestämmelse med ansvar för den som oriktigt intygar att en elektronisk handling överensstämmer med originalet, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.3 Förslaget till lag om ändring i socialförsäk- ringsbalken 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om arbetsgivare och uppdragsgivare m.fl. i 3 och 4 §§. I kapitlet har den ändringen gjorts att 2 §, som innehöll en straffbestäm- melse om osann och vårdslös försäkran avseende elektronisk informa- tion, har upphävts och rubriken närmast före den paragrafen utgått. 2012/13:74 dare har 1 § ändrats på så sätt att en tidigare hänvisning till den nu upp- hävda 2 § tagits bort. Genom utvidgningen av urkundsbe- grepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särre- gleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m.