prop · H10360 · 2013-12-19 00:00:00 — Användning av sådan information är kringgärdad av vissa begränsningar (27 kap. 23 a § samt 7 och 8 §§ lagen [2012:278] om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet). 4.6Förbud mot avlyssning i vissa fall Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får inte ske av kommunikation mellan den misstänkte och hans eller hennes försvarare. Om det under avlyssningen framkommer att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande ska avlyssningen avbrytas och upptagningar eller uppteckningar från denna förstöras (27 kap. 22 § ). Genom en lagändring som trädde i kraft har bestämmelserna i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifter som angår särskilda elektroniska Bestämmelserna har delvis ersatts av utökade möjligheter att ge tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation (tidigare hemlig teleövervakning) enligt bestämmelserna i 27 kap. . Bestämmelserna ger under vissa förut- sättningar möjlighet till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation i en förundersökning även om det inte finns någon som 2013/14:60 är skäligen misstänkt för brott. Vidare infördes en möjlighet att inhämta lokaliseringsuppgifter som gäller en viss elektronisk kommunikationsutrustning som är påslagen men som vid det aktuella tillfället inte används eller har använts för kommunikation. Det blev också möjligt att inhämta uppgifter om vilka sådana kommunikationsutrustningar som har funnits i ett visst område. De nu beskrivna förändringarna innebär alltså att det som myndigheterna förut kunde inhämta utan domstolsbeslut, numera kräver sådant. Detta medför naturligtvis att antalet meddelade tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ökar. Detta måste beaktas vid en jämförelse mellan åren. I en lag som trädde i kraft regleras polismyndigheternas och möjlighet till inhämtning av uppgifter som angår särskilda elektroniska meddelanden i underrättelseverksamhet (lagen [2012:278] om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet). Beslut om sådan inhämtning fattas av respektive myndighet. utövar tillsyn över denna inhämtning. Syftet med förändringarna var att stärka rättssäkerheten och integritetsskyddet vid inhämtning av övervakningsuppgifter. För att anpassa de brottsbekämpande myndigheternas redovisning till den i föregående stycke angivna nya lagstiftningen beslutade regeringen om ett nytt uppdrag (Ju2013/326/Å) till de brottsbekämpande myndigheterna. Enligt uppdraget ska i samverkan med , och , utifrån respektive myndighets ansvarsområde, lämna en gemensam redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna i om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål under föregående år. Redogörelsen ska även omfatta inhämtning av uppgifter enligt lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Redogörelsen ska inte omfatta Säkerhetspolisens tillämpning av dessa tvångsmedel. 5.2Generellt om tillämpningen av bestämmelserna om hemliga tvångsmedel enligt När det gäller den sammantagna bilden av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning har antalet redovisade tillstånd, antalet personer som varit föremål för något tvångsmedel samt antalet förundersökningar med hemliga tvångsmedel ökat. har 7 643 tillstånd till hemliga tvångsmedel meddelats. meddelades 5 524 tillstånd. Som anges i avsnitt 5.1 måste den nya lagstiftningen på området beaktas vid jämförelse mellan dessa siffror. Tillstånden har omfattat 2 254 brottsmisstänkta personer. 2013/14:60 siffra var 2 040. Hemliga tvångsmedel har använts i 912 förundersökningar. Föregående år var motsvarande siffra 782. Av de förundersökningar i vilka hemliga tvångsmedel användes har 460 avsett två eller flera misstänkta. Motsvarande siffra var 387. Som framgår av förra årets skrivelse definierade myndigheterna i sin redovisning begreppet tillstånd på ett annat sätt än (skr. 2012/13:47 s. 10). Mot denna bakgrund gav en jämförelse av antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning inte en rättvisande bild av hur användningen av tvångsmedlet hade utvecklats. Av det skälet redovisade regeringen då inga stapeldiagram över hur antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning hade utvecklats över åren. Av samma skäl gjordes inte heller någon sådan redovisning i fråga om den genomsnittliga avlyssnings- och övervakningstiden per tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Eftersom det i årets skrivelse således endast finns ett relevant år att jämföra med utesluts en sådan redovisning även . För en redovisning av hur antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning och den genomsnittliga avlyssnings- och övervakningstiden har utvecklats –2010 hänvisas till skrivelse 2011/12:39 s.10–14. 5.3Tillämpningen av bestämmelserna om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation Antalet tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation har minskat jämfört med (). Av redovisningen framgår att domstolarna meddelade 3 432 tillstånd till sådan avlyssning. meddelades 4 199 tillstånd. Tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation med anledning av en begäran om internationell rättslig hjälp i brottmål meddelades i 34 fall. var det 4 sådana fall. avslogs 1 ansökan av detta slag. Av samtliga ansökningar om tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation avslogs 9 ansökningar . avslogs 8 ansökningar. Av tillstånden till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation avsåg: narkotikabrott/smuggling, sexualbrott/människohandel, ekonomisk brottslighet, och Vid en jämförelse med 2011 framgår att narkotikabrott är den dominerande brottstypen som hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation används för. Den längsta verkställighetstiden för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation var , jämfört . Den totala avlyssningstiden uppgick att jämföra med (ökning med ). Den genomsnittliga avlyssningstiden per tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation var , att jämföra med 33 . Den kortaste avlyssningstiden var . Nyttan av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation Tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation har meddelats i 3 432 fall . Av antalet misstänkta som har varit föremål för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, 1 268 personer, har åklagarna uppskattat att det hemliga tvångsmedlet har varit till nytta när det gäller 924 misstänkta, vilket motsvarar . Nedan redovisas hur stor andel den särskilda nyttan utgör av det totala antalet nyttor för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. 5.4Tillämpningen av bestämmelserna om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation Av myndigheternas redovisning framgår att det meddelades 4 095 tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Antalet tillstånd som avser hemlig övervakning av elektronisk kommunikation har därmed ökat jämfört med då 1 238 tillstånd Skr. 2013/14:60 meddelades. Som angivits i avsnitt 5.1 är dock siffrorna inte jämförbara. Tillstånd till övervakning av elektronisk kommunikation med anledning av en begäran om internationell rättslig hjälp i brottmål meddelades i 134 fall. var motsvarande siffra 31. avslogs 5 sådana ansökningar. 48 ansökningar om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation avslogs 2012. uppgick antalet avslag till 3. Av tillstånden till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation 2012 avsåg: narkotikabrott/smuggling, sexualbrott/människohandel, ekonomisk brottslighet, och Som angivits under avsnitt 5.1 faller fler av de brottsbekämpande myndigheternas åtgärder numera under definitionen hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Detta gör att siffrorna inte låter sig jämföras med 2011. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation innefattar numera åtgärder som inte på ett rättvisande sätt kan sägas pågå . Ett exempel på detta är s.k. basstationstömningar (27 kap. 19 § första stycket 2 ). Av detta skäl redovisas inte uppgifter om övervakningstid. Nyttan av hemlig övervakning av elektronisk kommunikation Som angavs i förra årets skrivelse medför de nya reglerna om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation att det svårligen går att redovisa nyttan i förhållande till någon person (skr. 2012/13:47 s. 23). Som förutskickades i den nämnda skrivelsen har regeringen ändrat uppdraget till myndigheterna i linje med detta (s. 23). Det nya uppdraget innebär att regeringen ställer fortsatta krav på nyttoredovisning men att redovisningen anpassas till nu gällande regelverk. Nyttan ska numera redovisas genom anonymiserade exempel som illustrerar vilken nytta myndigheterna har haft vid användningen av tvångsmedlet. Myndigheterna har utifrån omständigheter i genomförda brottsutredningar utformat följande typexempel, som syftar till att illustrera normalt förekommande moment i brottsutredningar där hemlig övervakning av elektronisk kommunikation förekommer. Den misstänkte uppger då han grips att han förlorat sin telefon. En telefon som utredarna misstänker tillhöra den misstänkte anträffas. Genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation kan konstateras att telefonen funnits på platser och som är intressanta i utredningen. Genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation kan också telefonlistor avseende telefonen hämtas in. Genom telefonlistorna kan samtalen som ringts till och från telefonen kartläggas och konstateras att samtalen är så knutna till den misstänkte att det på goda grunder kan antas att telefonen är dennes. Eftersom sådana samtal ringts både före och efter de intressanta tidpunkterna kan den misstänkte knytas till platserna vid dessa tider. 5.5 Tillämpningen av bestämmelserna om hemlig kameraövervakning Av myndigheternas redovisning framgår att det meddelades tillstånd till hemlig kameraövervakning i 116 fall, vilket innebär en ökning av antalet tillstånd jämfört med då 87 tillstånd meddelades. avslogs 5 ansökningar om tillstånd till hemlig kameraövervakning av domstol. avslogs ingen sådan ansökan. Det kom in 1 ansökan om internationell rättslig hjälp i brottmål i fråga om detta tvångsmedel. I nedanstående diagram redovisas den senaste tioårsperioden det totala antalet tillstånd till hemlig kameraövervakning. Av tillstånden till hemlig kameraövervakning 2012 avsåg: narkotikabrott/smuggling, sexualbrott/människohandel, ekonomisk brottslighet, och Vid en jämförelse med 2011 framgår att narkotikabrott är den dominerande brottstypen som hemlig kameraövervakning används för. Den totala övervakningstiden med hemlig kameraövervakning uppgick att jämföra med . Den genomsnittliga övervakningstiden för hemlig kameraövervakning var . Detta innebär en minskning jämfört med () och följer de senaste årens minskande trend. Nyttan av hemlig kameraövervakning Tillstånd till hemlig kameraövervakning har som ovan angivits meddelats i 116 fall . Tvångsmedlet har enligt redovisningen varit till nytta gentemot av de misstänkta som har övervakats. Nedan redovisas hur stor andel den särskilda nyttan utgör av det totala antalet nyttor för hemlig kameraövervakning. Tillämpningen av bestämmelserna om inhämtning av uppgifter om elektronisk Som framgått av avsnitt 5.1 gäller lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Redovisningen i denna skrivelse avser således endast i fråga om detta tvångsmedel. De myndigheter som tillämpar lagen är polismyndigheterna och . Av myndigheternas redovisning framgår att det under det aktuella halvåret beslutades om 369 fall av inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet. Av dessa var 333 beslutade av polismyndigheter och 36 av . Besluten avseende nu aktuell inhämtning fördelade sig enligt följande: grovt narkotikabrott/smuggling, grov allmänfarlig ödeläggelse, grov kapning, och andra grova brott (t.ex. människorov och våldtäkt) Nyttan av inhämtningen i underrättelseverksamhet ska redovisas genom angivande av anonymiserade exempel, dock utan att arbetsrutiner eller spaningsmetoder som omfattas av sekretess avslöjas. De exempel som myndigheterna har angivit är följande: Tillsammans med inkomna tips om grovt narkotikabrott har de inhämtade uppgifterna använts för att kartlägga kontakter och rörelsemönster så att brottsmisstanken stärkts och medfört att ytterligare hemliga tvångsmedel kommit till användning inom ramen för en därefter påbörjad och ännu pågående förundersökning. De inhämtade uppgifterna har i flera fall lett till att tidigare okända telefonnummer påträffats vilket varit till nytta för att kartlägga kriminella nätverk så att förundersökning inletts mot ett flertal personer avseende grovt narkotikabrott. I samband med en serie mord har inhämtade uppgifter lett till att ytterligare mord troligen kunnat förhindras. De inhämtade uppgifterna låg till grund för beslut om förundersökning avseende grovt narkotikabrott som fortfarande pågår med ett stort antal häktade personer och där flera kilo amfetamin har tagits i beslag. En förundersökning som fortfarande pågår kunde inledas med stöd av Skr. 2013/14:60 de inhämtade uppgifterna; har hundratals kilo av olika narkotiska preparat beslagtagits. Annan underrättelseinformation, gällande att en person namngiven med endast förnamn planerade grova rån, kunde tillsammans med inhämtade uppgifter användas för att identifiera och kartlägga ett tidigare känt kriminellt nätverk. Resultatet blev att det kunde konstateras att faran för något förestående brott inte var överhängande så att polisiära resurser kunnat frigöras för bekämpning av annan brottslighet. Myndigheterna har uppgivit att antalet tillstånd till hemliga tvångsmedel är helt beroende av det användarmönster som de misstänkta har när det För att minska risken för spårning använder sig de brottsmisstänkta t.ex. av oregistrerade kontantkort som ofta byts. oftare ett byte sker desto fler telefonnummer eller andra adresser måste avlyssnas, vilket medför behov av fler tillstånd. När det gäller det ökade antalet tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation har myndigheterna uppgivit att det är en följd av de ändrade lagreglerna på området (se avsnitt 5.1). Tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation meddelades , liksom , framför allt i fråga om När det gäller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation har myndigheterna tidigare redovisat tillgreppsbrott som vanligaste brott som tvångsmedlet används för. har det skett en klar förskjutning mot att det i stället är narkotikabrott som är vanligast. Myndigheterna uppger att förklaringen till detta kan vara att det i sådana utredningar finns behov av listor över telefonsamtal. sådana listor hämtas in med stöd av lagen (2003:389) om elektronisk krävs tillstånd till hemlig övervakning av När det gäller antalet avslag har myndigheterna uppgivit att antalet är så lågt att det inte går att dra några bestämda slutsatser som förklarar Myndigheterna har dessutom uppgivit att domstolarnas prövning säkerställer att åklagarna följer den lagstiftning som finns och att siffrorna visar att åklagarna har god vetskap om de krav som domstolarna ställer på det underlag som krävs för ett tillstånd. Användningen av hemliga tvångsmedel är både resurskrävande och Bakom varje ansökan finns därför överväganden med utgångspunkt från behovet av åtgärden, proportionaliteten i förhållande till det integritetsintrång som åtgärden kan innebära samt om det finns möjligheter att uppnå det avsedda resultatet på andra mindre När det gäller antalet avlyssnade och övervakade personer visar årets siffror på en ökning , från 2 040 till 2 254 personer. Ökningen 2011 var . Antalet misstänkta har således ökat men inte i samma grad som för antalet tillstånd. myndigheterna vara att en stor del av ökningen av antalet tillstånd till 2013/14:60 hemlig övervakning av elektronisk kommunikation hänför sig till misstänkta som också varit föremål för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. 7 Slutsatser om redovisningen och nyttan av de hemliga tvångsmedlen Utgångspunkter vid användning av hemliga tvångsmedel Det är av grundläggande betydelse i en rättsstat att rätten till skydd för privat- och familjeliv respekteras. är det, för en effektiv brottsbekämpning, nödvändigt att det finns tillräckliga befogenheter för de brottsbekämpande myndigheterna att i vissa väl avgränsade fall kunna använda hemliga tvångsmedel som ett yttersta hjälpmedel. Vidare är det en självklar utgångspunkt att tvångsmedelsreglerna och deras tillämpning måste leva upp till högt ställda rättssäkerhetskrav. Att hemliga tvångsmedel medför relativt betydande integritetsintrång kan accepteras, om det belagda behovet och nyttan av dem är tillräckligt stora. Vid avvägningen mellan enskildas rätt till skydd för sitt privat- och familjeliv och samhällets intresse av en effektiv brottsbekämpning är det betydelsefullt att med tillräckligt god precision kunna bedöma vilka resultat som användningen av hemliga tvångsmedel har lett till. Nyttan av de hemliga tvångsmedlen Det tidigare nyttobegreppet definierades såsom antalet fall där det hemliga tvångsmedlet lett till användning av annat tvångsmedel mot den Detta nyttobegrepp ifrågasattes av bl.a. Integritetsskydds- kommittén (Ju 2004:05) och av Utredningen om utvärdering av vissa hemliga tvångsmedel (Ju 2009:01). bl.a. att det inte finns någon klar uppfattning om vad den förväntade effektiviteten är eller bör vara (SOU 2007:22 s. 186). utvärderingen av vissa hemliga tvångsmedel uttalade att effektmåttet var mycket trubbigt (SOU 2009:70 s. 12). Även utredningen om vissa hemliga tvångsmedel som gjort en djuplodande kartläggning av nyttan med hemliga tvångsmedel enligt lagen (2007:978) om hemlig rums- avlyssning, lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott har konstaterat att det är en komplex uppgift att beskriva nyttan av tvångsmedelstillämpningen (SOU 2012:44 s. 481). För att tvångsmedelstillämpningens legitimitet varaktigt ska kunna upprätthållas i samhället är det, vid sidan av en noggrann proportionalitetsbedömning, angeläget att i största möjliga mån redovisa vilken betydelse – nytta – tillämpningen av tvångsmedlen har i den Ett grundläggande krav för tillstånd till hemliga tvångsmedel enligt är att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Det uttrycket inrymmer ett kvalitetskrav beträffande de upplysningar som åtgärden kan ge. Vad som kan vinnas genom åtgärden får i princip inte vara åtkomligt med andra mindre ingripande metoder, men det behöver i normalfallet inte betyda att Skr. 2013/14:60 åtgärden ska ge bevisning som leder till en fällande dom (prop. 1988/89:124 s. 44). I en brottsutredning förekommer det ofta att flera telefonnummer avlyssnas eller övervakas med stöd av flera tillstånd avseende en och samma person. Det förekommer att ett tillstånd i princip enbart leder fram till att ett nytt telefonnummer eller en ny annan teleadress behöver avlyssnas eller övervakas. Även på andra sätt samverkar resultaten av olika tillstånd och olika hemliga tvångsmedel med varandra på ett sätt som gör att det är svårt att avgöra vilket tillstånd som gett den slutliga nyttan. Mot denna bakgrund anser regeringen att det varken är ändamålsenligt eller lämpligt att med så stor exakthet som möjligt slå fast vilka resultat som ska nås vid användningen av hemliga tvångsmedel i enskilda brottsutredningar eller att i förväg bestämma att en viss procentandel av samtliga fall där hemliga tvångsmedel används ska leda till vissa förväntade resultat (se för denna fråga även SOU 2012:44 I årets redovisning har myndigheterna, i likhet med redovisningen för 2011, redovisat några av de olika åtgärder som följt av tvångsmedelsanvändningen i syfte att så objektivt som möjligt kunna bedöma nyttan av olika tvångsåtgärder. I enlighet därmed har myndigheterna redovisat bl.a. om de inhämtade uppgifterna har lett till frihetsberövande av den avlyssnade, till ett annat tvångsmedel, till att någon annan frihetsberövats i ärendet eller till att den misstänkte avförts från förundersökningen. Av redovisningen framgår att användningen av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation avseende av de misstänkta har varit till nytta. Samma siffra för hemlig kameraövervakning var . uppgick den redovisade nyttan för den samlade tvångsmedelsanvändningen till (siffran avser alltså en sammantagen uppgift om nyttan av hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning). Fördelningen av de olika formerna av nytta visar att hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning främst har haft betydelse genom att uppgifterna har använts som spaningshjälpmedel, förhör under förundersökningen eller att uppgifterna har lett till att den misstänkte har kunnat frihetsberövas. Bland de lägst frekventa av alla redovisade nyttor är att uppgifterna har lett till att en misstänkt har avförts från utredningen. Trots detta är det ändå 67 personer som har kunnat avföras från utredningar på grund av uppgifter som framkommit vid hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning. Av myndigheternas redovisning framgår att de hemliga tvångsmedlen fyller en mycket viktig funktion för det brottsutredande arbetet. Den visar också att de hemliga tvångsmedlen har inneburit en reell nytta. I förra årets skrivelse beskrev regeringen de driftsproblem som uppstått i det digitala ärendehanteringssystemet för hemliga tvångsmedel, vilket lett till att systemet inte längre används (skr. 2012/13:47 s. 9–10). nytt digitalt system har ännu inte kunnat driftsättas. 2013/14:60 oklart när så kan ske, men regeringens bedömning är alltjämt att ett digitalt system på området kan bidra till en högre effektivitet och kvalitet i myndigheternas redovisning av sin användning av hemliga tvångsmedel. Som noterade vid sin behandlingen av förra årets skrivelse hade regeringen i ett beslut (Ju2013/326/Å) gett de brottsbekämpande myndigheterna i uppdrag att tillsammans med lämna förslag på hur myndigheternas redovisning av hemliga tvångsmedel ska utformas på ett mer ändamålsenligt sätt (bet. 2012/13:47JuU16 s. 12). I uppdraget ingick också att lämna förslag på hur motsvarande redovisning av användningen av hemlig rumsavlyssning och hemliga tvångsmedel för preventiva ändamål skulle kunna utformas. Myndigheterna har lämnat sitt förslag och det bereds inom . Regeringens tydliga ambition är att se till att skrivelsen till håller hög kvalitet. Det är då av stor vikt att säkerställa att myndigheternas redovisning kan tjäna som underlag för detta och att den kan tas fram på ett strukturerat och effektivt sätt. Regeringens bedömning är sammanfattningsvis att myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel har varit ett ändamålsenligt och nödvändigt instrument i brottsbekämpningen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 2013/14:60 Redovisning av användningen av vissa hemliga tvångsmedel