prop · H00374 · 2013-02-27 00:00:00 — Ändringen innebär att 37 §, som innehöll en straffbestämmelse om orik- tigt intygande att en elektronisk handling överensstämmer med origina- let, och rubriken närmast intill den paragrafen har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt in- givna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Över- vägandena finns i avsnitt 6.5. 10.5Förslaget till lag om ändring i handelsregister- lagen (1974:157) Ändringen innebär att 23 §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrätts- liga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:417) om sambruksföreningar 20 § Bestämmelserna i 16 kap. lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar gäller i tillämpliga delar i fråga om sambruksföreningar. Hänvisningarna i 16 kap. 1 § till 3 kap. 6 § och 14 kap. 3 § ska därvid avse 8 § respektive 18 § fjärde stycket denna lag. Paragrafen har ändrats på så sätt att den tidigare sista meningen, som ge- nom en hänvisning till 16 kap. 1 a § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar bestraffade osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektronisk information, har utgått. ningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna Prop. 2012/13:74 uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö be- döms i stället utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.7Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) Ändringen innebär att 12 kap., som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar Ändringen innebär att 16 kap. 1 a §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.9Förslaget till lag om ändring bostadsrättslagen (1991:614) Skadestånd, straff och vite m.m. 2 § Bestämmelserna om straff och vite i 16 kap. lagen (1987:667) om ekono- miska föreningar utom 1 § andra stycket 1 gäller i tillämpliga delar i fråga om bostadsrättsföreningar. Paragrafen har ändrats på så sätt att den tidigare sista meningen, som ge- nom en hänvisning till 16 kap. 1 a § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar bestraffade osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektronisk information, har utgått. Genom utvidg- ningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna 2012/13:74 uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägan- dena finns i avsnitt 6.5. 10.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Ändringen innebär att 29 a §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.11Förslaget till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) Ändringen innebär att 9 kap. 12 §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts samt att rubriken närmast före paragrafen utgått. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.12Förslaget till lag om ändring i årsredovisnings- lagen (1995:1554) Ändringarna innebär för det första att 8 kap. 3 b §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av ur- kundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrätts- liga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Vidare har i 7 kap. 2 § och 9 kap. 2 § den följdändringen gjorts att hän- visningen till den numera upphävda 8 kap. 3 b § tagits bort. Slutligen har vissa enbart språkliga ändringar gjorts i 7 kap. 2 §. 10.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut Ändringen innebär att 8 kap. 5 b §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande avseende elektroniskt ingiven information, har upp- Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös för- säkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.14Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsfö- retag Ändringen innebär att 8 kap. 5 b §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande avseende elektroniskt ingiven information, har upp- hävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös för- säkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.15Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker Ändringen innebär att 14 kap., som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.16Förslaget till lag om ändring i revisionslagen (1999:1079) Ändringen innebär att 40 a §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts samt att rubriken närmast före paragrafen utgått. 2012/13:74 urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.17Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt Skadestånd, straff och överklagande m.m. 2 § Vad som sägs i 16 kap. 1 § första och tredje styckena och 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar gäller också i fråga om kooperativa hyres- rättsföreningar. Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.underlåter att föra medlemsförteckning eller hålla sådan förteckning till- gänglig enligt 3 kap. 6 § lagen om ekonomiska föreningar, 2.tar emot förskott i strid med 2 kap. 12 §, eller 3.använder firma i strid med 2 kap. 26 §. Paragrafen har ändrats på så sätt att den tidigare sista meningen i första stycket, som genom en hänvisning till 16 kap. 1 a § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar bestraffade osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektronisk information, har utgått. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt in- givna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Över- vägandena finns i avsnitt 6.5. 10.18Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) Ändringen innebär att 30 kap. 2 §, som innehöll en straffbestämmelse om osant intygande och osann respektive vårdslös försäkran avseende elektroniskt ingiven information, har upphävts. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 10.19Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörel- selagen (2010:2043) 12 kap. Associationsrättsliga bestämmelser för ömsesidiga försäk- ringsbolag 91 § Bestämmelserna i 16 kap. 1 § första och tredje styckena och 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar om straff och vite gäller för ömsesidiga försäkringsbolag. Paragrafen har ändrats på så sätt att en tidigare hänvisning till den nu- mera upphävda 16 kap. 1 a § lagen (1987:667) om ekonomiska förening- ar, som bestraffade osant intygande och osann respektive vårdslös för- säkran avseende elektronisk information, har utgått. Genom utvidgningen av urkundsbegrepp och de ändringar som gjorts i balkens bestämmelse om osann och vårdslös försäkran finns något behov av straffrättsliga särregleringar för elektroniskt ingivna uppgifter. Straffansvaret för oriktig information i elektronisk miljö ska i stället bedömas utifrån de generella reglerna i . Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Sammanfattning av betänkandet SOU 2007:92 En anpassning av urkundsbegreppet Det kan ifrågasattas i vilken uträckning handlingar i elektronisk miljö har urkundsstatus i den mening som avser. Utredningen har funnit att lagstiftning behövs för att undanröja denna osäkerhet och även i övrigt för att anpassa urkundsbegreppet till it-utvecklingen. Det krävs dessutom lagstiftningsåtgärder för att uppfylla kraven enligt artikel 7 konvention om it-relaterad brottslighet rörande kriminali- sering av datorrelaterad förfalskning. Anpassningen bör bygga vidare på gällande regelverk där straffskyddet mot förfalskning utgörs av en tek- nikneutral reglering som tar sin utgångspunkt i en urkundsdefinition som omfattar såväl pappersbaserade handlingar som elektroniska handlingar. Utredningen har funnit att begreppet urkund bör behållas som beteck- ning på de handlingar och märken som kan utgöra förfalskningsobjekt. Urkundsdefinitionen i 14 kap. 1 § andra stycket bör dels förtydligas, så att det direkt i lagtext anges vilka krav som ställs på hand- lingar och märken för att de ska få urkundsstatus, dels utvidgas i syfte att anpassas till användningen och utvecklingen av informationstekniken. Med urkund avses enligt utredningens förslag 1.handling som upprättats till bevis eller annars är av betydelse som bevis, som anger utställaren och som har originalkaraktär, 2.elektronisk handling som upprättats till bevis eller annars är av bety- delse som bevis och som har utställarangivelse som kan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt, och 3.märke som har ställts ut till bevis om viss rättighet eller om viss pre- station och som har originalkaraktär (bevismärke). För elektroniska handlingar krävs således för urkundsstatus, utöver att de är av betydelse som bevis, att de har utställarangivelse som kan kon- trolleras på ett tillförlitligt sätt. Med detta rekvisit har utredningen i den anpassade regleringen tagit fasta på den centrala betydelse som utstäl- larangivelsen har för de traditionella pappersurkunderna. har utredningen beaktat de särskilda förutsättningar som råder i den elektro- niska miljön. Av en elektronisk handling kan nya identiska elektroniska handlingar framställas på ett mycket enkelt sätt. Sådant mångfaldigande utgör ett naturligt led i informationsbehandling med datorer. Därför finns vissa skillnader mellan vad som kan beskrivs som original respektive kopia i pappersbaserad miljö å ena sidan och elektronisk miljö å den andra. För att undvika missförstånd och för att skapa en ordning som är bättre anpassad till den elektroniska miljön har utredningen tagit bort pappersurkundens krav på originalkaraktär och i stället uppställt ett krav på en utställarangivelse, som kan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt. Äkthetsprövningen av en pappersbaserad urkund ska alltjämt ta sin ut- gångspunkt i en unik fysisk sak. Härrör detta exemplar inte från angiven utställare är urkunden falsk. I elektronisk miljö bör äkthetsprövningen emellertid ta sin utgångspunkt i digitala data. Det föreslås därför att en urkunds äkthet i elektronisk miljö ska bedömas utifrån det informations- innehåll som representeras av digitala data. Härrör detta innehåll från den som framstår som utställare är urkunden äkta, om inte är urkunden falsk. Manipulationer med handlingar som inte är urkunder Utredningen har funnit att det finns behov av att, för vissa särskilt ange- lägna fall, straffbelägga brukande av en falsk elektronisk handling, även om handlingen inte uppnår urkundsstatus. Utredningen har därför före- slagit en särskild straffbestämmelse för dessa fall. Bestämmelsen avser att motverka att någon sanningslöst ger ut en elektronisk handling, t.ex. ett e-postmeddelande, för att härröra från angiven utställare i syfte att i en rättslig eller ekonomisk angelägenhet orättmätigt skaffa sig en förmån eller för att undgå en förpliktelse. Straffet för brottet föreslås bli böter eller fängelse . Manipulation av tekniska uppteckningar eller andra automatiska regi- streringar av faktiska förhållanden, t.ex. färdskrivare och trafikövervak- ningskameror, bör inte längre bedömas som urkundsförfalskning. En teknisk uppteckning kan nämligen inte äkthetsprövas på sedvanligt sätt (jfr rättsfallet NJA 1991 s. 739). Utredningen har därför föreslagit en ny straffbestämmelse om manipulation av teknisk uppteckning. Straffet för brottet är böter eller fängelse i högst . Lämnande av osanna uppgifter Det råder osäkerhet i fråga om kravet i 15 kap. 10 § på skriftlig utsaga utesluter straffansvar i de fall där uppgifterna lämnas i elektronisk form. Denna osäkerhet bör undanröjas genom lagstiftning. Utredningen har därför lämnat förslag till en delvis ny lydelse av be- stämmelsen. Det finns ett behov av att straffbelägga upprättande av skenhandlingar, t.ex. fakturor eller kvitton, i en rättslig eller ekonomisk angelägenhet även om handlingarna inte har urkundsstatus. En särskild bestämmelse som straffbelägger upprättande av skenhandling och brukande av sken- handling ger också en tydligare reglering än i gällande rätt. En sådan ny straffbestämmelse föreslås därför. Straffet är böter eller fängelse eller, om brottet är grovt, fängelse i högst . Brottet missbruk av urkund i 15 kap. 12 § omfattar vissa åtgärder med handlingar som inte är urkunder. För att åstadkomma en tydlig och an- passad reglering som dessutom har en adekvat brottsrubricering har ut- redningen föreslaget en ny bestämmelse, missbruk av handling. Till följd av osäkerheten kring straffbudens tillämplighet i elektronisk miljö har ett antal specialstraffrättsliga bestämmelser införts, se t.ex. 5 § lagen (2004:115) om självbetjäningstjänster via inter- net inom socialförsäkringens administration och 19 kap. 11 a § tredje stycket jordabalken. Den nya regleringen har haft förebild i bestämmel- serna om osann eller vårdslös försäkran (15 kap. 10 §) respektive osant intygande (15 kap. 11 §). Med utredningens förslag blir dessa bestäm- melser överflödiga. De bör därför upphävas. Förslagen bedöms kunna finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Några övergångsbestämmelser föreslås inte. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 14 kap. 15 och 712 §§ samt 15 kap. 1015 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i balken ska införas tre nya paragrafer, 14 kap. 9 a § och 15 kap. 11 a och 11 b §§, av följande lydelse. Den som, genom att skriva an- Den som, genom att obehörigen nan, verklig eller diktad, persons skriva annans namn eller på annat namn eller genom att falskeligen sätt, framställer falsk urkund eller obehörigen ändrar eller fyller ut eller annorledes, framställer falsk äkta urkund, döms, om åtgärden urkund eller ock falskeligen änd- innebär fara i bevishänseende, för rar eller utfyller äkta urkund, urkundsförfalskning till fängelse i dömes, om åtgärden innebär fara i falskning till fängelse i högst två 1. handling som upprättats till bevis eller annars är av betydelse som bevis, som anger utställaren och som har originalkaraktär, 2. elektronisk handling som upp- till bevis eller eljest är av bety- rättats till bevis eller annars är av delse såsom bevis, så ock legiti- betydelse som bevis och som har utställarangivelse som kan kon- trolleras på ett tillförlitligt sätt, 3. märke som har ställts ut till bevis om viss rättighet eller om viss prestation och som har origi- nalkaraktär (bevismärke). Är brott som i 1 § sägs att anse som ringa, skall för förvanskning av urkund dömas till böter eller fängelse . Vid bedömande huruvida brottet är ringa skall särskilt beaktas, om urkunden är av mindre vikt, såsom kassakvitto, kontramärke eller dylikt mottagningsbevis, eller om Om brott som avses i 1 § är att anse som ringa, ska för ringa ur- kundsförfalskning dömas till böter eller fängelse . Vid bedömande av om brottet är ringa ska särskilt beaktas om ur- kunden är av mindre betydelse eller om gärningen annars är av mindre allvarligt slag. gärningen skett för att förhjälpa någon till hans rätt. Om brott som i 1 § sägs är att anse som grovt, skall för grov urkundsförfalskning dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om förfalskningen avsett myndighets arkivhandling av vikt eller urkund som är särskilt betydelsefull i den allmänna omsättningen, såsom obligation, aktiebrev eller inteck- ningshandling, eller om gärningen eljest var av särskilt farlig art. Om brott som avses i 1 § är att anse som grovt, ska för grov ur- kundsförfalskning dömas till fäng- else, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om för- falskningen avsett myndighets arkivhandling av betydelse eller urkund som är särskilt betydelse- full i den allmänna omsättningen eller om gärningen annars är av särskilt allvarligt slag. Den som förstör, gör obrukbar Den som, utan att ha rätt till det, eller undanskaffar urkund, över förstör eller döljer urkund eller vilken han vid tillfället ej äger så gör den obrukbar, döms, om åt- förfoga, döms, om åtgärden inne- gärden innebär fara i bevishänse- bär fara i bevishänseende och ende och brottet inte är att anse brottet ej är att anse som bokfö- som bokföringsbrott, för hind- ringsbrott, för undertryckande av rande av urkunds bevisfunktion till urkund till fängelse i högst två år fängelse i högst eller, om eller, om brottet är ringa, till böter brottet är ringa, till böter eller Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Om någon utan lov anbringar eller eljest förfalskar annans namnteckning eller signatur på alster av konst eller brukskonst eller på annat dylikt verk och däri- genom giver sken av att denne bestyrkt sig vara upphovsman till verket, dömes för signaturför- falskning till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt, dömes till fäng- else, lägst och högst 1Senaste lydelse 1982:150. 2Senaste lydelse 1970:489. Den som olovligen anbringar el- ler annars förfalskar annans namn- teckning eller signatur på alster av konst eller brukskonst eller på annat sådant verk och därigenom ger sken av att denne är upphovs- man till verket, döms för signatur- förfalskning till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fäng- else, lägst och högst Eftergör någon gällande fri- märke, beläggningsstämpel eller annat offentligt eller för allmän- heten avsett inländskt eller ut- ländskt värdemärke eller ock of- fentlig inländsk eller utländsk kontrollmärkning på mått, vikt, vara, handling eller annat, eller anbringar någon falskt sådant märke eller falskeligen äkta märke eller förfalskar någon eljest sådant märke eller det märkta, dömes, om åtgärden innebär fara i bevishän- seende, för märkesförfalskning till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt, dömes till fäng- else, lägst och högst . Om någon falskeligen anbringar märke eller annat föremål som kan tagas för gällande gränsmärke, vattenmärke, fixpunkt eller annat märke för plan- eller höjdmätning eller ock flyttar, borttager, skadar eller förstör sådant märke, dömes, om åtgärden innebär fara i bevis- hänseende, för förfalskning av fast märke till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Den som åberopar falsk urkund, utbjuder eller håller till salu verk med falsk signatur, utprånglar falsk sedel eller falskt mynt, be- gagnar falskt värde- eller kon- trollmärke, åberopar falskt fast märke eller eljest gör bruk av något, som förfalskats på sätt ovan sägs, dömes, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för bru- kande av det förfalskade såsom Den som eftergör gällande fri- märke, beläggningsstämpel eller annat offentligt eller för allmän- heten avsett värdemärke eller offentlig kontrollmärkning på mått, vikt, vara, handling eller annat, eller som anbringar falskt sådant märke eller obehörigen anbringar äkta märke eller som annars förfalskar sådant märke eller det märkta, döms, om åtgär- den innebär fara i bevishänseende, för märkesförfalskning till fäng- else i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms till fäng- else, lägst och högst .