prop · H10330 · 2013-10-15 00:00:00 — e)När , och har höjt den tilldelade riskvikten för en viss kreditvärdering från ett enskilt externt kreditvär deringsinstitut och andelen fallissemang när det gäller det aktuella kreditbetyget från detta kreditvärderingsinstitut är väsentligt och systematiskt högre än referensvärdet, får , och åter placera kreditvärderingsinstitu tets kreditbetyg på det ursprungliga steget i kreditkvalitets skalan. , och ska utarbeta förslag till tekniska standarder för genomförande som specificerar de kvantitativa faktorerna i punkt 2 a, de kvalitativa faktorerna i punkt 2 b och referensvärdet i punkt 2 c. , och ska överlämna sina förslag till tekniska standarder för genomförande till kommissionen . Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för genomförande som avses i första stycket i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1093/2010, förordning (EU) nr 1094/2010 respektive förordning (EU) nr 1095/2010. U n d e r a v s n i t t 3 A n v ä n d n i n g k r e d i t v ä r d e r i n g a r f r å n e x p o r t k r e d i t o r g a n Användning av kreditvärderingar från exportkreditorgan Vid tillämpning av artikel 114 får institut använda kredit värderingar som utförts av ett exportkreditorgan som detta in stitut har utsett, om något av följande villkor är uppfyllt: a)Värderingen uttrycker en konsensusklassificering från export kreditorgan som godkänt "överenskommelse om riktlinjer för statsstödda exportkrediter". b)Exportkreditorganet offentliggör sina kreditvärderingar, an vänder överenskomna metod och kreditvärderingen är bunden till en av de åtta minimipremierna för exportför säkring som fastställts i metod. Ett institut får åter kalla sin utnämning av ett exportkreditorgan. motivera återkallelsen, om det finns konkreta indicier för att det underliggande syftet med återkallelsen är att sänka ka pitalkraven. Exponeringar för vilka en kreditvärdering från ett export kreditorgans har godkänts för användning vid riskviktning ska åsättas en riskvikt enligt tabell 9. A v s n i t t 4 A n v ä n d n i n g a v k r e d i t v ä r d e r i n g a r f r å n e x t e r n t k r e d i t v ä r d e r i n g s i n s t i t u t f a s t s t ä l l a n d e a v r i s k v i k t e r Ett institut får utse ett eller flera externa fastställa den riskvikt som ska åsättas tillgångsposter och poster utanför balansräkningen. Ett institut får återkalla sin ut nämning av ett externt kreditvärderingsinstitut. Ett institut ska motivera återkallelsen, om det finns konkreta indicier för att det underliggande syftet med återkallelsen är att sänka kapitalkra ven. Kreditvärderingar får inte användas selektivt. Ett institut ska använda sig av kreditvärderingar som kreditvärderingsinstitut har utfärdat på begäran. Det får dock använda sig av kredit värderingar som kreditvärderingsinstitut har utfärdat på eget initiativ, om har bekräftat att kreditvärderingar som ett externt kreditvärderingsinstitut har utfärdat på eget initiativ kva litetsmässigt inte skiljer sig från kreditvärderingar som detta externa kreditvärderingsinstitut har utfärdat på begäran. ska vägra eller återkalla denna bekräftelse i synnerhet då det externa kreditvärderingsinstitutet har använt sig av en kreditvär dering utfärdad på eget initiativ för att utöva påtryckningar på den kreditvärderade enheten att lägga en order om en kredit värdering eller andra tjänster. Vid användning av kreditvär deringar ska instituten uppfylla följande krav: a)Ett institut som beslutar att använda kreditvärderingar från ett externt viss kategori av poster ska konsekvent använda dessa kreditvärderingar för alla exponeringar som tillhör denna kategori. b)Ett institut som beslutar att använda kreditvärderingar från ett externt kreditvärderingsinstitut ska använda dem fortlö pande och konsekvent. Europeiska unionens officiella tidning L 176/89 c)Ett institut ska endast använda kreditvärderingar från externa kreditvärderingsinstitut där alla belopp som utgör skuld till institutet beaktas, dvs. både kapital- och räntebelopp. d)Om det bara finns en kreditvärdering tillgänglig från ett utsett externt post ska den kreditvärderingen användas för att fastställa riskvikten för den posten. e)Om det finns två kreditvärderingar tillgängliga från utsedda externa kreditvärderingsinstitut och de ger två olika riskvikter för en post ska den högre riskvikten tillämpas. f)Om det finns fler än två kreditvärderingar tillgängliga från utsedda externa post ska de två värderingar som ger lägst riskvikt beaktas. Om de två lägsta riskvikterna skiljer sig åt ska den högre av dessa åsät tas. Om de två lägsta riskvikterna är desamma ska den risk vikten åsättas. Kreditvärderingar av emittenter och emissioner 1.Om det finns en kreditvärdering för ett särskilt emissions program eller en särskild facilitet som posten som utgör expo neringen tillhör, ska denna kreditvärdering användas för att fastställa den riskvikt som ska åsättas denna post. 2.Om det inte finns någon direkt tillämplig kreditvärdering för en viss post, men däremot en kreditvärdering för ett särskilt emissionsprogram eller en särskild facilitet som posten som utgör exponeringen inte tillhör, eller om det finns en allmän kreditvärdering för emittenten, ska den kreditvärderingen använ das i endera av följande fall: a)Kreditvärderingen medför en högre riskvikt än vad som an nars hade varit fallet och den berörda exponeringen i alla avseenden likställs med eller är efterställd detta särskilda emissionsprogram eller denna särskilda facilitet eller till ic ke-efterställda exponeringar av emittenten, i tillämpliga fall. b)Kreditvärderingen medför en lägre riskvikt och den berörda exponeringen i alla avseenden likställs med eller är icke-efter ställd detta särskilda emissionsprogram eller denna särskilda facilitet eller till icke-efterställda exponeringar av emittenten, i tillämpliga fall. I alla övriga fall ska exponeringen betraktas som ej kreditvär derad. 3.Punkterna 1 och 2 ska inte hindra tillämpningen av ar tikel 129. 4.Kreditvärderingar för emittenter inom en företagsgrupp får inte användas som kreditvärdering för en annan emittent inom samma företagsgrupp. Långfristiga och kortfristiga kreditvärderingar 1.Kortfristiga kreditvärderingar får endast användas för kort fristiga tillgångar och poster utanför balansräkningen som utgör exponeringar mot institut och företag. 2.En kortfristig kreditvärdering ska bara tillämpas på den post som den avser och ska inte användas för att härleda risk vikt för andra poster, utom i följande fall: a)Om en facilitet med kortfristig kreditvärdering åsätts risk vikten ska alla exponeringar utan kreditvärdering och utan säkerhet mot den gäldenären, oberoende av om de är kortfristiga eller långfristiga, också åsättas risk vikt. b)Om en kortfristig kreditvärderad facilitet åsätts riskvikt ska ingen kortfristig exponering utan kreditvärdering åsättas en riskvikt som är lägre än . Poster i nationell och utländsk valuta En kreditvärdering som avser en post som är tecknad i gälde närens nationella valuta får inte användas för att härleda riskvikt för en annan exponering mot samma gäldenär som är tecknad i utländsk valuta. Om en exponering uppstår genom ett kreditinstituts deltagande i ett lån som har getts av en multilateral utvecklingsbank vars status som prioriterad borgenär är erkänd på marknaden får kreditvärderingen av posten i gäldenärens nationella valuta an vändas för att fastställa riskvikten. A v s n i t t 1 T i l l s t å n d f r å n b e h ö r i g a m y n d i g h e t e r a t t a n v ä n d a i n t e r n m e t o d e n 1.I detta kapitel gäller följande definitioner: 1.riskklassificeringssystem: alla metoder, processer, kontroller samt datainsamlings- och it-system som ligger till grund för värdering av kreditrisk, tilldelning av riskklasser och kvan tifiering av fallissemangs- och förlustsestimat för en viss typ av exponering. L 176/90 Europeiska unionens officiella tidning 2.typ av exponering: en grupp av exponeringar som förvaltas på likartat sätt och som innehåller en viss typ av faciliteter och begränsas till en enda enhet eller en enda undergrupp av enheter inom en grupp förutsatt att samma typ av expone ringar förvaltas på annat sätt i andra enheter i gruppen. 3.affärsenhet: alla olika organisatoriska eller juridiska enheter, affärsområden eller geografiska lokaliseringar. 4.stor enhet i den finansiella sektorn: varje enhet i den finan siella sektorn, utöver de som avses i artikel 4.1 led 27 j, som uppfyller följande villkor: a)dess totala tillgångar, beräknade på individuell nivå eller på gruppnivå, är större eller lika med tröskelvärdet på , där den senaste reviderade årsredovis ningen eller sammanställda redovisningen ska användas för att bestämma storleken på tillgångarna, och b)den eller ett av dess dotterföretag omfattas av tillsyns reglering inom unionen eller lagstiftningen i ett tredjeland som tillämpar reglerings- och tillsynskrav som är åtmin stone likvärdiga med de som tillämpas i unionen. 5.oreglerad finansiell enhet: varje annan enhet som inte är en reglerad enhet i den finansiella sektorn men som såsom sin huvudsakliga verksamhet utför en eller flera av de verksam heter som anges i bilaga I till direktiv /36/EU eller i bilaga I till direktiv /39/EG. 6.motpartsriskklass: riskkategori i ett riskklassificeringssystem, iskalan för riskklassning av motparter, till vilken motparten hänförs på grundval av specificerade och klara ratingkriterier och från vilken PD-skattningar (sannolikhet för fallissemang) härleds. 7.produktriskklass: riskkategori i ett riskklassificeringssystem för produktrisker till vilken exponeringar hänförs på grund val av specificerade och klara ratingkriterier och från vilken egna estimat av LGD-värden (förlust vid fallissemang) här leds. 8.serviceföretag: en enhet som förvaltar en grupp av förvärvade fordringar eller de underliggande kreditexpone ringarna. 2.Vid tillämpning av punkt 1 led 4 b i denna artikel får kommissionen, genom genomförandeakter och efter det gransk ningsförfarande som avses i artikel 464.2, anta ett beslut om huruvida ett tredjeland tillämpar tillsyns- och regleringssystem som minst motsvarar de system som tillämpas i unionen. Utan ett sådant beslut får instituten, till , fortsätta att tillämpa den metod för tredjeland som anges i denna punkt om de relevanta behöriga myndigheterna före har bedömt att detta tredjeland är lämpligt för denna metod. Tillstånd att använda internmetoden 1.Om de villkor som anges i detta kapitel är uppfyllda ska den behöriga myndigheten tillåta institut att beräkna sina risk vägda exponeringsbelopp genom att använda den metod som bygger på intern riskklassificering (nedan kallad internmetoden). 2.Förhandstillstånd att använda internmetoden, inklusive egna skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer, ska krävas för alla exponeringsklasser och alla riskklassificerings system och interna modeller för aktieexponeringar och alla me toder för skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer som används. Instituten ska erhålla förhandstillstånd av de behöriga myndigheterna för a)väsentliga förändringar av tillämpningsområdet för ett risk klassificeringssystem eller en intern modell för aktieexpone ringar som institutet har fått tillstånd att använda, b)väsentliga förändringar av ett riskklassificeringssystem eller en intern modell för aktieexponeringar som institutet har fått tillstånd att använda. Tillämpningsområdet för ett riskklassificeringssystem ska om fatta varje relevant typ av exponering som detta riskklassifice ringssystem har utvecklats för. 4.Instituten ska meddela de behöriga myndigheterna om alla förändringar av riskklassificeringssystem och interna modeller för aktieexponeringar. 5.EBA ska utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn som specificerar villkoren för bedömning av väsentligheten hos användningen av det befintliga riskklassificeringssystemet för andra ytterligare exponeringar som inte redan omfattas av risk klassificeringssystemet och förändringar i riskklassificeringssyste men eller de interna modellerna för aktieexponeringar enligt internmetoden. ska lägga fram dessa förslag till tekniska standarder för tillsyn till kommissionen . Till kommissionen delegeras befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna 10–14 i förordning (EU) nr 1093/2010. Europeiska unionens officiella tidning L 176/91 Behöriga myndigheters bedömning av ansökan om användande av internmetoden Den behöriga myndigheten ska i enlighet med artikel 143 bevilja tillstånd för ett institut att använda internmetoden och egna skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer en dast om den behöriga myndigheten är övertygad om att kraven i detta kapitel är uppfyllda, i synnerhet kraven i avsnitt 6, och att institutets system för hantering och klassificering av kredit riskexponeringar är sunda och genomförda med integritet, och särskilt att institutet på ett för den behöriga myndigheten till fredsställande sätt visat att följande standarder är uppfyllda: a)Institutets riskklassificeringssystem ger förutsättningar för en ändamålsenlig bedömning av gäldenärens och transaktionens egenskaper, en ändamålsenlig riskdifferentiering samt kor rekta och konsekventa kvantitativa riskskattningar. b)De interna riskklassificeringar och skattningar av sannolikhe ten för fallissemang och förluster som används vid beräkning av kapitalbaskraven och därmed sammanhängande system och processer spelar en central roll för institutets riskhante ring och beslutsfattande samt för dess funktioner för god kännande av krediter, intern kapitalallokering och företags styrning. c)Institutet har en enhet för kontroll av kreditrisker som an svarar för dess riskklassificeringssystem och som har en till fredsställande grad av oberoende och frihet från otillbörlig påverkan. d)Institutet samlar in och lagrar alla relevanta uppgifter som ger effektivt stöd för dess processer för mätning och hante ring av kreditrisker. e)Institutet dokumenterar sina riskklassificeringssystem och motiven för deras utformning samt validerar dessa system. f)Institutet har validerat varje riskklassificeringssystem och varje intern modell för aktieexponeringar innan tillstånd ges att använda riskklassificerings systemet eller den interna modellen för aktieexponeringar. Institutet har utvärderat om riskklassifice ringssystemet eller den interna modellen för aktieexpone ringar lämpar sig för tillämpningsområdena för riskklassifi ceringssystemet eller för den interna modellen för aktieexpo neringar och gjort nödvändiga förändringar av dessa riskklas sificeringssystem eller interna modeller för aktieexponering till följd av utvärderingen. g)Institutet har med hjälp av internmetoden beräknat kapital baskraven utifrån sina skattningar av riskparametrar och kan överlämna den rapport som krävs i artikel 99. h)Institutet har hänfört och fortsätter att hänföra varje expo nering inom tillämpningsområdet för ett riskklassificerings system till en riskklass inom detta riskklassificeringssystem; institutet har hänfört och fortsätter att hänföra varje expo nering inom tillämpningsområdet för en modell för aktie exponeringar till denna interna modell. Kravet att använda internmetoden, inklusive egna skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer, gäller även när ett insti tut har infört ett riskklassificeringssystem, eller en modell som används i ett riskklassificeringssystem, som de köpt från tredje part. ska utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn för att specificera bedömningsmetodiken som de behöriga myn digheterna ska använda när de bedömer huruvida ett institut uppfyller kraven när det gäller att använda internmetoden. ska lägga fram dessa förslag till tekniska standarder för tillsyn till kommissionen . Befogenhet delegeras till kommissionen att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artiklarna 10-14 i förordning (EU) nr 1093/2010. erfarenheter av användning av internmetoden 1.Ett institut som ansöker om att få använda internmetoden ska, för exponeringsklasserna i fråga, ha använt riskklassifice ringssystem som i stort uppfyller kraven i avsnitt 6 för sin interna riskmätning och riskhantering under innan det kan förklaras kvalificerat att tillämpa internmetoden. 2.Ett institut som ansöker om att få använda egna skatt ningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer ska på ett för den behöriga myndigheten tillfredsställande sätt styrka att det har genomfört och tillämpat egna skattningar av LGD-värden och konverteringsfaktorer på ett sätt som i stort överensstäm mer med de krav för användning av egna skattningar av dessa parametrar som anges i avsnitt 6 under , innan det kan förklaras kvalificerat att använda egna skattningar av LGD- värden och konverteringsfaktorer. 3.Om institutet utökar användningen av internmetoden efter det första tillståndet ska det finnas tillräcklig erfarenhet i insti tutet för att kraven i punkterna 1 och 2 avseende de tillkom mande exponeringarna ska uppfyllas. Om användningen av risk klassificeringssystemen utökas till exponeringar som på ett be tydande sätt skiljer sig från dem som redan omfattas, så att de L 176/92 Europeiska unionens officiella tidning befintliga erfarenheterna inte rimligen kan antas vara tillräckliga för att uppfylla kraven i dessa bestämmelser för de tillkom mande exponeringarna, ska punkterna 1 och 2 tillämpas separat för de tillkommande exponeringarna. Åtgärder som ska vidtas då kraven i detta kapitel är uppfyllda Om ett institut inte längre uppfyller kraven i detta kapitel ska det underrätta den behöriga myndigheten och göra endera av följande: a)Redovisa en plan som den behöriga myndigheten finner till fredsställande för hur det inom skälig tid åter ska kunna uppfylla kraven och genomföra denna plan inom som det kommer överens om med den behöriga myndighe ten. b)På ett tillfredsställande sätt kunna visa för den behöriga myndigheten att effekten av den bristande efterlevnaden är oväsentlig. Metod för att hänföra exponeringar till exponeringsklasser 1.De metoder som institutet använder vid fördelningen av exponeringar på de olika exponeringsklasserna ska vara lämp liga för ändamålet och tillämpas konsekvent. 2.Varje exponering ska hänföras till någon av följande ex poneringsklasser: a)Exponeringar mot nationella regeringar och centralbanker. b)Exponeringar mot institut. c)Exponeringar mot företag. d)Exponeringar mot hushåll. e)Aktieexponeringar. f)Poster som representerar positioner i värdepapperisering. g)Övriga motpartslösa tillgångar. Följande exponeringar ska hänföras till den exponerings klass som anges i punkt 2 a: a)Exponeringar mot delstatliga och lokala självstyrelseorgan och myndigheter eller offentliga organ som ska behandlas som exponeringar mot nationella regeringar enligt artiklarna 115 och 116. b)Exponeringar mot multilaterala utvecklingsbanker enligt ar tikel 117.2. c)Exponeringar mot internationella organisationer som får riskvikt enligt artikel 118. Följande exponeringar ska hänföras till den exponerings klass som anges i punkt 2 b: a)Exponeringar mot delstatliga och lokala självstyrelseorgan och myndigheter som inte ska behandlas som exponeringar mot nationella regeringar i enlighet med artikel 115.2 och 115.4. b)Exponeringar mot offentliga organ som inte ska behandlas som exponeringar mot nationella regeringar i enlighet med artikel 116.4. c)Exponeringar mot multilaterala utvecklingsbanker som inte får riskvikt enligt artikel 117. d)Exponeringar mot finansiella institut som behandlas som exponeringar mot institut i enlighet med artikel 119.5. För att kunna hänföras till klassen för hushållsexpone ringar enligt punkt 2 d ska exponeringarna uppfylla följande kriterier: a)De ska gälla en av följande: i)Exponeringar mot en eller flera fysiska personer. ii)Exponeringar mot små eller medelstora företag, i det fallet under förutsättning att det totala beloppet för skulden till institutet samt moderföretag och syskonföretag, inklusive eventuellt förfallna exponeringar, för den kund eller den grupp av kunder med inbördes anknytning som är gäl denär men exklusive exponeringar mot säkerhet i bostad sfastighet, enligt institutets kännedom, inte överstiger , vilket institutet ska ha vidtagit rimliga åtgär der för att förvissa sig om. b)Institutet ska i sin riskhantering behandla dem på ett kon sekvent och likartat sätt. c)De ska inte förvaltas individuellt på ett sätt som är likadant som behandlingen av klassen för företagsexponeringar. d)De ska i samtliga fall ingå i en betydande grupp av expone ringar som förvaltas på likartat sätt. Förutom de exponeringar som anges i första stycket ska nu värdet av minimihyresbetalningar från hushåll ingå i klassen för hushållsexponeringar. Europeiska unionens officiella tidning L 176/93 Följande exponeringar ska hänföras till den exponerings klass som anges i punkt 2 e: a)Icke-räntebärande exponeringar som medför en efterställd residualfordran på emittentens tillgångar eller intäkter. b)Räntebärande exponeringar och andra värdepapper, partner skap, derivat eller andra instrument som till sin ekonomiska substans är likartade med de exponeringar som avses i led a. 7.Varje fordran som inte hänförs till någon av de expone ringsklasser som anges i punkt 2 a, b, d, e och f ska hänföras till klassen för företagsexponeringar enligt punkt 2 c. 8.Inom klassen för företagsexponeringar enligt punkt 2 c ska instituten separat som specialutlåning särskilja exponeringar med följande egenskaper: a)Exponeringen är mot en enhet som bildats särskilt för att finansiera eller förvalta materiella tillgångar eller utgörs av en ekonomiskt jämförbar exponering. b)Avtalsbestämmelserna ger utlånaren en väsentlig grad av kontroll över tillgångarna och den inkomst dessa ger upphov till. c)Den huvudsakliga finansieringskällan för återbetalningen av lånet är den inkomst som de finansierade tillgångarna ger upphov till och inte den generella betalningskapaciteten i ett kommersiellt företag med mer omfattande verksamhet. 9.Restvärdet av leasade tillgångar ska hänföras till den ex poneringsklass som anges i punkt om restvärdet inte redan ingår i den hyresexponering som fastställs i artikel 166.4. 10.Den exponering som följer av utfärdande av skydd enligt ett till en korg knutet kreditderivat som förfaller på det n:te fallissemanget ska hänföras till den exponeringsklass enligt punkt 2 till vilken exponeringarna i korgen skulle hänföras, utom om de enskilda exponeringarna i korgen skulle hänföras till olika exponeringsklasser; i det fallet ska exponeringen hän föras till klassen för företagsexponeringar enligt punkt 2 c. Förutsatt att de behöriga myndigheterna på förhand godkänner detta, får genomförandet ske stegvis per exponeringsklass enligt artikel 147 inom samma affärsenhet, inom olika affärsenheter i samma företagsgrupp eller för användning av egna skattningar av LGD-värden eller konverteringsfaktorer för beräkning av risk vikter för exponeringar mot företag, institut, nationella rege ringar och centralbanker. När det gäller den klass för hushållsexponeringar som avses i artikel 147.5, får genomförandet ske stegvis per undergrupp av exponeringar som motsvarar de olika korrelationerna i arti kel 154. 2.De behöriga myndigheterna ska fastställa den tidsperiod under vilken ett institut och varje moderföretag och dess dot terföretag ska tillämpa internmetoden på alla exponeringar. Tidsperioden ska vara den som de behöriga myndigheterna an ser vara lämplig med tanke på arten och omfattningen av in stitutens eller moderföretagens och dotterföretagens verksamhet samt antalet riskklassificeringssystem som ska tillämpas och deras art. 3.Instituten ska tillämpa internmetoden enligt de villkor som fastställs av de behöriga myndigheterna.