prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — (99)måste se till att alla betalningar som görs av eller för investerarna efter teckning av andelar eller aktier i en AIF-fond har tagits emot och registrerats på ett eller flera likvidkonton i enlighet med direktiv /61/EU. AIF-förvaltaren bör därför se till att för varingsinstitutet förses med den relevanta information den behöver för att ordentligt övervaka mottagandet av investerarnas betalningar. AIF-förvaltaren måste se till att förvaringsinstitutet får denna information utan onödigt dröjsmål, när den tredje parten tar emot en order om inlösen eller emission av andelar eller aktier i en AIF- fond. Informationen bör därför vid affärsdagens slut överföras till förvaringsinstitutet från den enhet som an svarar för teckningen och inlösen av andelar eller aktier i en AIF-fond för att undvika varje missbruk av investerar nas betalningar. (100)Beroende på vilken typ av tillgångar som handhas ska tillgångarna antingen bli föremål för kontroll av ägande rätten och registreras eller också depåförvaras vilket exempelvis gäller för finansiella instrument som kan re gistreras på ett konto för finansiella instrument eller som kan levereras fysiskt till förvaringsinstitutet i enlighet med direktiv /61/EU. bör depåförvara alla finansiella instrument som tillhör AIF-fonden eller den AIF-förvaltare som agerar för AIF-fondens räkning och som kan registreras eller hållas på ett konto som direkt eller indirekt öppnats i förvaringsinstitutets namn eller en tredje parts till vilken depåförvaringsuppgifterna har delegerats, särskilt på nivån centralt . Förutom dessa situationer ska de finan siella instrument depåförvaras som endast är direkt regi strerade hos emittenten själv eller dennes ombud i för varingsinstitutets namn eller en tredje parts till vilken depåförvaringsuppgifterna har delegerats. De finansinstru ment bör inte depåförvaras som enligt gällande nationell lagstiftning endast ska registreras i AIF-fondens namn L 83/14 Europeiska unionens officiella tidning hos emittenten eller dennes ombud, exempelvis riskkapi talfonders investeringar i icke-börsnoterade företag. Alla finansiella instrument som kan levereras fysiskt till för varingsinstitutet ska depåförvaras. Förutsatt att villkoren för depåförvaring av finansiella instrument uppfylls, måste även finansiella instrument depåförvaras som ställs som säkerhet för tredje part eller som tredje part tillhan dahåller AIF-fonden. De måste depåförvaras antingen av förvaringsinstitutet självt eller av tredje part till vilken depåförvaringsuppgifterna har delegerats, så länge som de ägs av eller av AIF-förvaltaren som agerar för AIF-fondens räkning. Dessutom depåförvaras finansi ella instrument som ägs av eller av AIF-för valtaren för AIF-fondens räkning, om AIF-fonden eller AIF-förvaltaren för AIF-fondens räkning har godkänt att förvaringsinstitutet återanvänder dem, så länge som rät ten till återanvändning inte har utövats. (101)Finansiella instrument som depåförvaras bör alltid hante ras med vederbörlig aktsamhet och skydd. För att säker ställa att depåförvaringsrisken bedöms korrekt vid visan det av vederbörlig aktsamhet, bör förvaringsinstitutet framför allt känna till vilka tredje parter som ingår i depåförvaringskedjan, se till att omsorgs- och åtskillnads kraven tillgodoses längs hela kedjan, se till att det har lämplig rätt att få tillgång till redovisning och register hos de tredje parter till vilka depåförvaringsuppgifter har de legerats, se till att dessa krav uppfylls samt dokumentera alla skyldigheter samt göra dokumenten tillgängliga för AIF-förvaltaren och rapportera till den. (102)För att undvika att kraven i direktiv /61/EU kring gås bör förvaringsinstitutet tillämpa förvaringsförpliktel ser på finansiella strukturers underliggande tillgångar i förekommande fall rättsliga strukturer som kontrolleras direkt eller indirekt av AIF-fonden eller av AIF-förvaltaren för AIF-fondens räkning. Denna genomlysningsbestäm melse bör inte tillämpas på fond-i-fond eller på mottagar/ matarfonder, om dessa har ett förvaringsinstitut som handhar fondens tillgångar på lämpligt sätt. (103)bör alltid ha en full överblick över alla tillgångar som inte är finansiella instrument och som ska depåförvaras. Dessa tillgångar omfattas av skyl digheten enligt direktiv /61/EU att verifiera ägande rätten och föra register. Exempel på sådana tillgångar är fysiska tillgångar som inte räknas som finansiella instru ment enligt direktiv /61/EU eller som inte fysiskt kan levereras till förvaringsinstitutet, finansiella kontrakt som derivat, kontantinsättningar eller investeringar i pri vatägda företag samt andelar i partnerskap. (104)För att uppnå en tillräcklig förvissning om att AIF-fonden eller AIF-fondförvaltaren som agerar för AIF-fondens räkning verkligen äger tillgångarna, bör förvaringsinstitu tet se till att det får all information det anser nödvändig för att förvissa sig om att AIF-fonden eller AIF-förvalta ren som agerar för AIF-fondens räkning har äganderätten till tillgången. Den informationen kan vara en kopia av en officiell handling som styrker att AIF-fonden eller AIF- förvaltaren som agerar för AIF-fondens räkning äger till gången eller varje annat formellt och tillförlitligt bevis som förvaringsinstitutet anser lämpligt. Vid behov bör förvaringsinstitutet begära ytterligare bevis från AIF-fon den eller AIF-förvaltaren, i förekommande fall från en tredje part. (105)bör föra register över alla tillgångar som det har förvissat sig om att AIF-fonden äger. Det kan inrätta ett förfarande för att ta emot information från tredje parter, som säkerställer att tillgångarna inte kan överlåtas utan att förvaringsinstitutet eller den tredje part som förvaringsuppgifter har delegerats till blir infor merade om dessa transaktioner. Detta kan vara lämpligt för AIF-fonder med sparsamma transaktioner eller, i före kommande fall, transaktioner som är föremål för för handling före avveckling. Kraven på att få tillgång till styrkande handlingar för varje transaktion från en tredje part kan vara lämpligt för AIF-fonder med mer frekvent portföljhandel, till exempel investeringar i börsnoterade derivat. (106)För att säkerställa att förvaringsinstitutet kan fullgöra sina skyldigheter, är det nödvändigt att förtydliga de uppgifter som föreskrivs i artikel 21.9 i direktiv /61/EU, sär skilt den andra nivå av kontroller som förvaringsinstitutet ska genomföra. Sådana uppgifter bör inte förhindra att förvaringsinstitutet genomför förhandskontroller om det så finner lämpligt och med AIF-förvaltarens samtycke. För att säkerställa att det kan fullgöra sina förpliktelser bör förvaringsinstitutet upprätta ett eget upptrappnings förfarande för att hantera situationer där oegentligheter har upptäckts. Det förfarandet bör trygga att alla väsent liga överträdelser anmäls till de behöriga myndigheterna. tillsynsansvar gentemot tredje parter som preciseras genom denna förordning inverkar inte på de förpliktelser som åvilar AIF-förvaltaren enligt direktiv /61/EU. (107)bör kontrollera att antalet emitterade andelar eller aktier och de mottagna teckningsintäkterna stämmer överens. För att kontrollera att de betalningar som investerare gör efter teckningen har tagits emot, bör förvaringsinstitutet vidare se till att en annan avstämning sker mellan teckningsorder och teckningsintäkter. Samma avstämning bör utföras för inlösenorder. Förvaringsinsti tutet bör också kontrollera att antalet andelar eller aktier på AIF-fondens konton motsvarar antalet utestående an delar eller aktier i register. Förvaringsinstitu tet bör anpassa sina förfaranden därefter, med beaktande av tecknings- och inlösenfrekvensen. Europeiska unionens officiella tidning L 83/15 (108)bör vidta alla nödvändiga steg för att säkerställa att lämpliga värderingsriktlinjer och förfaran den för AIF-fondens tillgångar verkligen genomförs, ge nom att utföra stickprovskontroller eller genom att jäm föra hur förändrade beräkningar av nettotillgångsvärdet överensstämmer med ett riktmärke. När för varingsinstitutet inför sina förfaranden, bör det ha en klar insikt i de värderingsmetoder som AIF-förvaltaren eller den externa värderaren använder för att värdera AIF-fondens tillgångar. Kontrollfrekvensen bör överens stämma med frekvensen för AIF-fondens tillgångsvär dering. (109)Den tillsynsskyldighet som förvaringsinstitutet har enligt direktiv /61/EU gör att institutet bör införa ett för farande för att i efterhand kontrollera att AIF-fonden följer tillämpliga lagar och andra författningar och bo lagsordning. Detta handlar om att kontrollera att AIF- fondens investeringar överensstämmer med dess investe ringsstrategier enligt AIF-fondens regler och emissions dokument och se till att AIF-fonden inte bryter mot sina eventuella investeringsrestriktioner. Förvaringsinstitu tet bör övervaka AIF-fondens transaktioner och under söka alla onormala transaktioner. Om de begränsningar eller restriktioner överträds som har fastställts i tillämp liga lagar och andra författningar eller i AIF-fondens reg ler och bolagsordning, bör förvaringsinstitutet exempelvis inhämta en instruktion från AIF-förvaltaren om att rever sera den berörda transaktionen på egen bekostnad. Denna förordning förhindrar inte att förvaringsinstitutet tillämpar en förhandskontroll, om den finner detta lämp ligt och med AIF-förvaltarens samtycke. (110)ska kontrollera att inkomsten beräk nas korrekt i enlighet med direktiv /61/EU. I detta syfte måste förvaringsinstitutet säkerställa att inkomstför delningen är korrekt och om det upptäcker ett fel, se till att AIF-förvaltaren åtgärdar detta. När förvaringsinstitutet har säkerställt detta, ska det kontrollera att inkomstför delningen är fullständig och korrekt, särskilt utdelnings betalningarna. (111)När förvaringsuppgifter delegeras för andra tillgångar en ligt direktiv /61/EU, gäller delegeringen troligen i de flesta fall administrativa uppgifter. Om förvaringsinstitu tet delegerar registerföringsuppgifter, är det därför skyl digt att genomföra och tillämpa ett lämpligt och dokumenterat förfarande som säkerställer att den som uppgifterna delegerats till alltid uppfyller kraven i arti kel 21.11 d i direktiv /61/EU. För att säkerställa att tillgångarna har tillräckligt skydd är det nödvändigt att fastställa vissa principer som bör tillämpas på delege ringen av förvaringsuppgiften. För delegeringen av de påförpliktelser är det viktigt att fastställa vissa huvudprin ciper som måste tillämpas effektivt under hela delege ringsprocessen. Dessa principer bör inte uppfattas som uttömmande, varken när det gäller att fastställa alla de taljer i förvaringsinstitutets utövande av tillbörlig skick lighet, aktsamhet och omsorg eller när det gäller att fast ställa alla steg som ett förvaringsinstitut bör vidta i för hållande till själva principerna. Skyldigheten att löpande övervaka den tredje part till vilken förvaringsuppgifterna har delegerats bör bestå i att kontrollera att den tredje parten utför alla de delegerade uppgifterna korrekt och följer delegeringskontraktet. Den tredje parten ska handla hederligt, i god tro som bäst gagnar AIF-fondens och dess intressenter, i överensstämmelse med reglerings- och tillsynskrav, och ska visa sådan aktsamhet, omsorg och skicklighet som under jämförbara omständigheter normalt kan förväntas av en mycket försiktig yrkesman på finansområdet. bör granska bland annat element som bedöms under urvals- och kontrak teringsprocessen och sätta in dessa element i sitt sam manhang genom att jämföra dem med marknadsutveck lingen. Formen för den regelbundna översynen bör av spegla omständigheterna, så att förvaringsinstitutet har möjlighet att på lämpligt sätt bedöma de risker som är förknippade med beslutet att anförtro tillgångar till tredje part. Översynens frekvens bör anpassas, så att den alltid är anpassad till marknadsförhållandena och de förknip pade riskerna. För att effektivt kunna reagera om en tredje part kommer på obestånd, bör förvaringsinstitutet genomföra beredskapsplanering och bland annat utarbeta alternativa strategier och eventuellt välja alternativa leve rantörer beroende på vad som kan vara relevant. Dessa åtgärder kan minska den depåförvaringsrisk som för varingsinstitutet löper, men de ändrar inte skyldigheten att återlämna de finansiella instrumenten eller betala motsvarande belopp, om instrumenten skulle gå förlora de. Vilket alternativ som gäller, beror på om kraven i artikel 21.12 i direktiv /61/EU är uppfyllda eller inte. (112)Om förvaringsinstitutet delegerar förvaringsuppgifterna, ska det se till att kraven i artikel 21.11 d iii i direktiv /61/EU är uppfyllda och att de tillgångar som tillhör institutets AIF-kunder hålls ordentligt åtskilda. Denna skyldighet bör framför allt säkerställa att AIF-fondens till gångar inte går förlorade på grund av att den tredje part som förvaringsuppgifterna har delegerats till hamnar på obestånd. För att minimera risken i länder där åtskill nadens effekter inte erkänns i insolvenslagstiftningen, bör förvaringsinstitutet vidta ytterligare steg. kan informera AIF-fonden och AIF-förvaltaren som agerar för dess räkning, så att sådana aspekter på depåförvaringsrisken beaktas ordentligt vid investerings beslutet eller vidta sådana åtgärder som är möjliga i den L 83/16 Europeiska unionens officiella tidning lokala lagstiftningen, för att i enlighet med denna göra tillgångar så säkra mot insolvens som möjligt. Vidare kan förvaringsinstitutet förbjuda tillfälliga underskott i kund tillgångar, använda buffertar eller införa arrangemang som förhindrar att en kunds debetsaldo används till att uppväga en annan kunds kreditsaldo. Sådana åtgärder kan visserligen minska den depåförvaringsrisk som för varingsinstitutet löper när de delegerar förvaringsuppgif ter, men de ändrar inte skyldigheten att återlämna de finansiella instrumenten eller betala motsvarande belopp, om instrumenten skulle gå förlorade. Vilket alternativ som gäller, beror på om kraven i direktiv /61/EU är uppfyllda eller inte. (113)ansvar enligt artikel 21.12 andra stycket i direktiv /61/EU inträder vid förlust av ett finansiellt instrument som depåförvaras av förvarings institutet självt eller av en tredje part som depåför varingen har delegerats till, om inte institutet kan bevisa att förlusten är följden av en extern händelse utanför dess rimliga kontroll och vars konsekvenser hade varit ound vikliga trots alla rimliga ansträngningar. Den förlusten bör särskiljas från en investeringsförlust för investerarna som beror på att tillgångarnas värde minskat till följd av ett investeringsbeslut. (114)För att konstatera en förlust måste den vara definitiv, och det får inte finns några utsikter att återvinna den finan siella tillgången. Situationer då ett finansiellt instrument endast tillfälligt är fryst eller otillgängligt bör alltså inte anses vara förluster i den mening som avses i arti kel 21.12 i direktiv /61/EU. Däremot finns det tre typer av situationer då förlusten bör betraktas som defi nitiv: om det finansiella instrumentet inte längre finns eller aldrig har funnits, om det finansiella instrumentet finns men AIF-fonden definitivt har förlorat äganderätten till det respektive om AIF-fonden har äganderätten men kan överlåta den eller skapa begränsade ägan derätter till det finansiella instrumentet på permanent basis. (115)Ett finansiellt instrument anses inte längre existera, om det till exempel har försvunnit till följd av ett redovis ningsfel som inte kan korrigeras, eller om det aldrig har funnits, i det fall AIF-fondens äganderätt registrerats på grundval av förfalskade dokument. Situationer då förlus ten av finansiella instrument orsakas av bedrägeri bör klassificeras som förlust. (116)Ingen förlust bör konstateras, om det finansiella instru mentet har ersatts av eller konverterats till ett annat fi nansiellt instrument, t.ex. i situationer då aktier annulle ras och ersätts genom emittering av nya aktier i en fö retagsrekonstruktion. En AIF-fond bör inte anses som permanent berövad äganderätten till det finansiella in strumentet, om AIF-fonden eller den AIF-förvaltare som agerar för dess räkning lagligen har överlåtit äganderätten till en tredje part. Om en åtskillnad görs mellan legal äganderätt till tillgångar och verklig förmånstagare, bör definitionen av förlusten avse förlusten av förmånsrätten. (117)Endast vid en extern händelse utanför förvaringsinstitu tets rimliga kontroll och vars konsekvenser hade varit oundvikliga trots alla rimliga ansträngningar kan för varingsinstitutet undvika att hållas ansvarigt enligt arti kel 21.12 i direktiv /61/EU. måste bevisa att dessa kumulativa villkor är uppfyllda för att undgå sin ansvarsskyldighet. (118)Det bör först fastställas om den händelse som ledde till förlusten var intern. ansvar bör inte påverkas av delegering och därför bör en händelse be traktas som extern, om den inte inträffar till följd av en handling eller försummelse från förvaringsinstitutets sida eller från den tredje part till vilken depåförvaringen av de förvarade tillgångarna har delegerats. Därefter bör man bedöma om händelsen är utanför förvaringsinstitutets rimliga kontroll, genom att kontrollera om det inte fanns något som ett försiktigt förvaringsinstitut rimligen hade kunnat göra för att förhindra händelsen. Enligt dessa steg kan både naturkatastrofer och myndighetsåtgärder anses vara externa händelser utanför rimlig kontroll. Om en tredje part till vilken depåförvaring har delegerats hamnar på obestånd, anses detta vara en extern händelse utanför rimlig kontroll, om lagstiftningen i det land där instru mentet depåförvaras inte erkänner effekterna av en kor rekt genomförd åtskillnad. Däremot kan en förlust som orsakas av underlåtenhet att tillämpa åtskillnadskravet i artikel 21.11 d iii i direktiv /61/EU eller förlust av tillgångar på grund av avbrott i den tredje partens verk samhet i samband med dess obestånd inte anses vara externa händelser utanför rimlig kontroll. (119)Slutligen bör förvaringsinstitutet bevisa att förlusten inte hade kunnat undvikas trots alla rimliga ansträngningar. I denna situation bör förvaringsinstitutet informera AIF- förvaltaren och vidta lämpliga åtgärder allt efter omstän digheterna. I en situation där förvaringsinstitutet ex empelvis anser att den enda lämpliga åtgärden är att avyttra de finansiella instrumenten, bör det i vederbörlig ordning informera AIF-förvaltaren, som i sin tur skriftli gen ska instruera förvaringsinstitutet att det ska behålla de finansiella instrumenten eller avyttra dem. AIF-fondens investerare bör utan onödigt dröjsmål informeras om alla instruktioner till förvaringsinstitutet om att behålla till gångarna. AIF-förvaltaren eller AIF-fonden bör ta veder börlig hänsyn till förvaringsinstitutets rekommendationer. Om förvaringsinstitutet är bekymrat över att standarden på det finansiella instrumentets skydd inte är tillräcklig trots upprepade varningar, bör det allt efter omständigheterna överväga ytterligare tänkbara åtgärder, t.ex. att säga upp kontraktet, förutsatt att AIF-fonden får en tidsfrist för att hitta ett annat förvaringsinstitut i en lighet med nationell lagstiftning. Europeiska unionens officiella tidning L 83/17 (120)För att säkerställa samma standard på investerarskyddet, bör samma överväganden också tillämpas på den som ett förvaringsinstitut avtalsvägen har delegerat sitt ansvar till. För att undgå ansvar enligt artikel 21.12 i direktiv /61/EU bör den som uppgifter delegerats till styrka att den uppfyller samma kumulativa villkor. (121)Ett förvaringsinstitut får under vissa omständigheter be fria sig från ansvaret för förlusten av finansiella instru ment som depåförvaras av en tredje part som depåför varingen delegerats till. För att sådan ansvarsbefrielse ska tillåtas, bör det finnas ett objektivt skäl till den avtalade ansvarsbefrielsen som är godtagbart för både förvarings institutet och AIF-fonden, eller AIF-förvaltaren som age rar för AIF-fondens räkning. Ett objektivt skäl bör fast ställas för varje ansvarsbefrielse, med beaktande av de konkreta omständigheterna för varje delegering av de påförvaringen. (122)Vid bedömningent av objektivt skäl bör rätt balans upp rättas för att säkerställa att den avtalade ansvarsbefrielsen vid behov verkligen kan åberopas och att tillräckliga sä kerhetsåtgärder har införts för att undvika att förvarings institutet missbrukar den avtalade ansvarsbefrielsen. Den avtalade ansvarsbefrielsen får under inga omständigheter användas till att kringgå kraven på förvaringsinstitutets ansvar enligt direktiv /61/EU. ska visa att det på grund av särskilda omständigheter varit tvunget att delegera depåförvaringen till en tredje part. Avtalad ansvarsbefrielse bör alltid bäst gagna AIF- fonden eller dess investerare, och vidare bör AIF-fonden eller den AIF-förvaltare som agerar för AIF-fondens räk ning göra klart att de verkar för detta. Med olika scena rier bör sådana situationer exemplifieras, då det kan anses att ett förvaringsinstitut inte har några andra alternativ än att delegera depåförvaringen till tredje parter. (123)För att kunna utöva tillsyn över AIF-förvaltare och an knutna risker är det viktigt att de behöriga myndighe terna får tillbörlig och tillräcklig information. Eftersom AIF-förvaltarnas aktiviteter kan ha gränsöverskridande verkan och påverka finansmarknaderna, bör behöriga myndigheter också övervaka AIF-förvaltarna och AIF-fon derna noga för att kunna vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att systemrisker ackumuleras. Den ökade öp penheten och konsekvensen genom bestämmelser om rapportering och lämnande av relevant information som beskrivs i genomförandeåtgärderna bör göra det möjligt för behöriga myndigheter att upptäcka och rea gera på risker på finansmarknaderna. (124)Investerare behöver åtminstone få den information om olika AIF-förvaltare och AIF-fonder och deras struktur som krävs för att de ska kunna fatta rätt investerings beslut som passar deras behov och riskbenägenhet. Den informationen ska vara tydlig, tillförlitlig, lättbegriplig och klart presenterad. Nyttan av informationen ökar om den är jämförbar, så att olika AIF-förvaltare kan jämföras med varandra, olika AIF-fonder med varandra samt med andra perioder. Innan information lämnas till investerare, bör en AIF-förvaltare inte ägna sig åt aktivi teter som kan vara till men för den objektiva förståelsen och praktiska användningen av informationen, exempel vis friserade resultat. (125)Det bör fastställas ett regelverk med minimistandarder för vad som ska krävas för årsrapporten, bland annat de viktigaste elementen och en ej uttömmande innehållsför teckning. Väsentliga ändringar av informationen enligt artikel 22.2 d i direktiv /61/EU bör lämnas som kommentarer i årsrapporten. Förutom den ej uttöm mande förteckningen över underliggande radposter, kan ytterligare poster, rubriker och delsummor tas med, om det är av betydelse för förståelsen av en AIF-fonds gene rella finansiella ställning eller resultat. Poster av olika art eller med olika funktion kan aggregeras, om de inte är av betydelse var för sig. De kan aggregeras under rubriker som Annan kategori, t.ex. Andra tillgångar eller An dra skulder. Poster som inte alls är tillämpliga på en viss AIF-fond behöver inte redovisas. Oberoende av vilken redovisningsstandard som följs enligt direktiv /61/EU, bör alla tillgångar värderas en gång . Bokslutet eller balansräkningen enligt direktiv /61/EU bör bland annat innehålla likvida medel och tillgångar. Likvida tillgångar bör således betraktas som mycket likvida tillgångar vid beräkning av en AIF- fonds exponering. (126)När det gäller innehåll i och format på den verksamhets berättelse för räkenskapsåret som ska ingå i årsrapporten enligt direktiv /61/EU bör den innehålla en rättvis och saklig genomgång av AIF-fondens aktiviteter, med en beskrivning av de viktigaste riskerna och investeringarna eller de ekonomiska osäkerheter fonden står inför.