prop · H00384 · 2013-03-12 00:00:00 — Av dessa regler ska framgå att den som har tagit emot olagligt stöd ska betala tillbaka stödet jämte ränta och att den som har lämnat olagligt stöd ska återkräva stödet. Den föreslagna lagen innehåller också rättegångsbestämmelser i mål om olagligt stöd. Bestämmelserna gäller dels talan som en stödgivare väcker om att en stödmottagare ska betala tillbaka olagligt stöd, dels talan som konkurrenter till stödmottagaren väcker. När det gäller konkurrenters talan så kan det vara fråga om talan om förbud att lämna olagligt stöd, talan om återbetalning av olagligt stöd, talan om återkrav av sådant stöd och talan om skadestånd till följd av sådant stöd. Beträffande konkurrenters talan syftar rättegångsreglerna till att komma till rätta med vissa problem som är en följd av att tvisterna rör tre intressenter, nämligen konkurrenten, stödgivaren och stödmottagaren. Konkurrenten ska ha tillgång till effektiva rättsmedel som en påstådd stödmottagare ska ha rätt till en rättvis rättegång. Utgångs- punkten i svensk rätt är att det inte är möjligt att föra en talan om annans rätt, en s.k. tredjemansstalan. Enligt den huvudregeln är det därför inte möjligt att föra talan om att någon ska betala till en tredje person eller en talan om förbud för en annan att göra något gentemot en tredje person. Genom den föreslagna lagen görs uttryckliga undantag från detta förbud. En konkurrent kommer därför att kunna föra talan dels mot en stöd- mottagare om att denne ska betala tillbaka olagligt stöd till stödgivaren, dels mot en stödgivare om att denne ska antingen förbjudas att lämna stöd till en stödmottagare eller återkräva olagligt stöd från mottagaren. Vi föreslår också att en konkurrent till ett företag som är på väg att få olagligt stöd ska kunna väcka talan mot stödgivaren och stöd- mottagaren om förbud att genomföra stödet. Därigenom tillgodoses dessa parters rätt till en rättvis rättegång som konkurrenten får tillgång till ett effektivt rättsmedel eftersom domen får rättskraft mot alla tre parterna. Vi föreslår vidare att det ska vara möjligt för en konkurrent till en stödmottagare att föra talan mot stödgivaren om fastställelse av att stöd- givaren är skyldig att återkräva olagligt stöd. Därigenom görs avkall på vanliga krav på att ett yrkande ska vara bestämt eftersom konkurrenten inte behöver ange från vem som stödgivaren ska återkräva stöd. 2012/13:84 stödordningar som har lett till stöd till väldigt många företag kan det Bilaga 1 nämligen vara orimligt svårt för konkurrenten att ange vilka företag som har fått stöd. Om en konkurrent väcker en förbudstalan mot endast stödgivaren eller väcker en återkravstalan mot en stödgivare så har domen inte rättskraft mot den hävdade stödmottagaren. Eftersom domen trots detta kan ha negativa verkningar för den hävdade stödmottagaren föreslår vi att denne ska ha möjlighet att inträda i rättegången som medpart på svarandesidan när sådan talan väckts. Mål avseende olagligt stöd rör särpräglade juridiska frågor som kräver särskild juridisk kompetens. Sådana mål har många beröringspunkter med vissa mål enligt konkurrenslagen. Vi föreslår därför att mål avseende olagligt stöd ska prövas i samma ordning som konkurrensmål som prövar som första instans. Talan om förbud att lämna olagligt stöd, om återbetalning av olagligt stöd, om fastställelse av skyldighet att återkräva olagligt stöd och om ersättning för skada som uppkommit genom att olagligt stöd lämnats ska därför väckas vid . En skadeståndstalan får även väckas vid en tings- rätt som är behörig enligt behörighetsregler. Över- klagande av tingsrätts domar och beslut i sådana mål ska ske hos . tingsrätts sammansättning i sådan mål ska motsvara dess sammansättning i konkurrensmål. Vid huvud- förhandling i mål avseende olagligt stöd ska tingsrätten därför bestå av två lagfarna domare och två ekonomiska experter. Reglerna om revisorsintyg i lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. Vi har också haft i uppdrag att pröva om kraven på revisorsintyg i lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. (transparens- lagen) bör avskaffas eller ändras. Den lagen har antagits för att genom- föra Europeiska kommissionens direktiv /723, det s.k. transparens- direktivet. Syftet med direktivet och lagen är att kommissionen ska få insyn i de finansiella förbindelserna mellan det allmänna och offentliga företag. Denna insyn ska underlätta kommissionens tillämpning av EUF- fördragets konkurrensregler, särskilt statsstödsreglerna. För att uppnå detta syfte uppställs i direktivet och lagen vissa krav på de aktuella före- tagens redovisning. Bestämmelserna innebär att företagen ska tydligt redovisa bland annat vilka offentliga medel som det allmänna har tillfört verksamheten och hur medlen har använts (öppen särredovisning). Lagen innebär också att företag som bedriver såväl ekonomisk verksamhet med ett legalt monopol eller liknande särställning som annan affärsverksam- het ska särredovisa intäkter och kostnader för de båda områdena (separat redovisning). I transparenslagen föreskrivs att företagets revisor ska granska om lagens redovisningskrav har följts och utfärda ett intyg över granskningen. I transparensdirektivet föreskrivs inte ett sådant krav på granskning eller intyg. Anledningen till att vi har fått i uppdrag att utreda om revisorskravet ska tas bort eller ändras är att företagens revisorer har uttalat stor tvek- samhet inför att utfärda intygen. Vi har kunnat konstatera att det grundläggande problemet med regle- ringen är att det är oklart vad som menas med öppen och separat redo- visning. De redovisningsskyldiga företagen vet därför inte vilka krav som ställs på deras redovisning. Eftersom det inte finns klara och detalje- rade föreskrifter för hur redovisningen ska ske, är det inte möjligt att göra en revision av att redovisningsskyldigheten har fullgjorts. Det är emellertid inte lämpligt att komplettera transparenslagen med myndig- hetsföreskrifter om redovisningens utformning. Den granskning som revisorerna gör är alltså endast en översiktlig granskning och kan inte vara mer ingående än så. Den översiktliga granskningen har emellertid ett värde. Vi anser därför att kravet på revisorsgranskning och revisorsintyg inte ska tas bort. Vi föreslår emellertid att transparenslagens krav på granskning ändras så att det motsvarar den granskning som är möjlig för revisorerna att göra, nämligen en översiktlig granskning. Ett generellt undantag från den kommunala självkostnadsprincipen Vi har slutligen haft i uppdrag att utreda om det för kommunernas frivilliga näringsverksamhet behövs ett generellt undantag från den kommunala självkostnadsprincipen enligt 8 kap. 3 c § kommunallagen. I den bestämmelsen föreskrivs att kommuner och landsting inte får ta ut högre avgifter än som svarar mot kostnaderna för de tjänster eller nyttig- heter som kommunen eller tillhandahåller (självkostnaden). Självkostnadsprincipen innebär inte någon skyldighet att avgifts- finansiera en verksamhet, utan kommunen har frihet att i stället låta verk- samheten skattefinansieras. Självkostnadsprincipen innebär alltså endast en maximinivå, inte någon miniminivå för avgiftsuttaget. Syftet med självkostnadsprincipen är främst att skydda kommunmedlemmarna mot monopolprissättning. Frågan om ett generellt undantag från självkostnadsprincipen har utretts , av Kommunala kompetensutredningen. Dessa utredningar har kommit fram till att näringsverksamhet på konkurrensutsatta marknader som drivs enligt självkostnadsprincipen leder till snedvriden konkurrens och därmed samhällsekonomiska förluster. De har mot den bakgrunden dragit slutsatsen att näringsverksamhet på konkurrensutsatta marknader bör undantas från självkostnadsprincipen. För att få fram ett kompletterande och uppdaterat underlag har vi anordnat en hearing med bland annat företrädare för näringslivsorganisationer, och Kommuner och Landsting. Vi har konstaterat att självkostnadsprincipen syftar främst till att skydda kommunmedlemmarna mot överprissättning i kommunala verk- samheter där kommunerna har monopol. På marknader med fungerande konkurrens finns inte denna anledning att behålla självkostnadsprincipen. Enligt vår uppfattning skulle den främsta anledningen att göra undan- tag från självkostnadsprincipen vara att näringsverksamhet som drivs enligt självkostnadsprincipen drabbar konkurrenterna på ett sätt som inte är önskvärt. Vid vår hearing har både , som ska verka för en effektiv konkurrens i privat och offentlig verksam- het, och olika näringslivsorganisationer som företräder just de 2012/13:84 konkurrenter som skulle skyddas genom ett undantag förklarat att själv- Bilaga 1 kostnadsbaserad näringsverksamhet i viss mån är konkurrens- snedvridande men att problemet inte är så stort att det motiverar ett undantag. Enligt och näringslivsorganisationerna har de senaste årens utveckling dessutom gjort frågeställningen allt mindre relevant. De anser därför att nackdelarna med ett generellt undantag klart överväger fördelarna och att det inte bör införas ett sådant undantag. Kommuner och Landsting är av samma uppfattning, om än i viss mån av andra skäl. Särskilt med hänsyn till att och näringslivs- organisationerna är tydliga med att de anser att det inte finns något behov av ett generellt undantag från självkostnadsprincipen har vi dragit slut- satsen att något sådant undantag inte behövs. och näringslivsorganisationerna har dessutom anfört att ett sådant undantag skulle kunna få negativa konsekvenser. Kommuner och Landsting har anfört att frågan inte kan ses isolerad. Vi anser därför att det inte bör göras något generellt undantag från den kommunala självkostnadsprincipen. Författningsförslag (SOU 2011:69) Förslag till lag (2012:00) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas på statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). 2 § I denna lag avses med stöd: varje åtgärd som uppfyller de kriterier som fastställs i artikel 107.1 i EUF-fördraget, genomförandeförbudet: förbudet i artikel 108.3 sista meningen i EUF- fördraget, och olagligt stöd: stöd som lämnas i strid med genomförandeförbudet. 1 § Av artikel 108.3 i EUF-fördraget följer att Europeiska kommissionen ska underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Om kommissionen anser att någon sådan plan inte är förenlig med den inre marknaden, ska den inleda ett förfarande för att granska den anmälda åtgärden. Åtgärden får inte genomföras förrän detta förfarande lett till ett slutligt beslut. Stöd- åtgärder kan vara undantagna från underrättelseskyldigheten. Hinder mot att göra gällande rätt till olagligt stöd 2 § Rätt till olagligt stöd kan inte göras gällande med laga verkan. Skyldighet att återbetala olagligt stöd 3 § Den som har tagit emot olagligt stöd ska betala tillbaka stödet, om inte återbetalning kan underlåtas enligt . Skyldighet att återkräva olagligt stöd 4 § Den som har lämnat olagligt stöd ska återkräva stödet, om inte återkrav kan underlåtas enligt . När olagligt stöd har beslutats av en statlig myndighet ska den myndigheten återkräva stödet. 5 § Av följer att den som har lämnat olagligt stöd kan vara skyldig att ersätta den skada som uppkommer därigenom. 6 § Den som ska betala tillbaka olagligt stöd ska betala ränta på stöd- beloppet från den dag då stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag då stödet betalas tillbaka. Om Europeiska kommissionen beslutar att ett olagligt stöd är förenligt med den inre marknaden, ska stödmottagaren betala ränta på stödbeloppet från den dag då stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag då Europeiska kommissionen meddelar beslutet. Räntan enligt första stycket beräknas enligt bestämmelserna i kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpnings- föreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget. 7 § Preskriptionslagen (1981:130) gäller i fråga om preskription av en fordran avseende återbetalning av olagligt stöd. Förutom genom sådana åtgärder som avses i 5 § preskriptionslagen avbryts preskription av en sådan fordran på det sätt som avses i artikel 15 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget. 8 § Rätten till ersättning som avses i 5 § faller bort, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om 1.talan om förbud att genomföra olagligt stöd, 2.talan om förpliktande att betala tillbaka olagligt stöd, 3.talan om fastställelse av skyldighet att återkräva olagligt stöd, samt 4.talan om ersättning för skada som uppkommit genom att olagligt stöd genomförts. Talan om förbud att genomföra olagligt stöd 2 § Talan om förbud att genomföra olagligt stöd får väckas mot stöd- givaren och stödmottagaren eller mot stödgivaren ensam. Om en sådan talan väcks mot stödgivaren och stödmottagaren, är 14 kap. 8 § andra stycket tillämpligt. Talan om förpliktande att betala tillbaka olagligt stöd 3 § Talan får väckas om förpliktande för en stödmottagare att till stöd- givaren betala tillbaka olagligt stöd och betala ränta på sådant stöd. Talan om fastställelse av skyldighet att återkräva olagligt stöd 4 § Talan får väckas om fastställelse av skyldighet för en stödgivare att återkräva olagligt stöd från stödmottagare. Yrkandet måste inte avse återkrav från angivna stödmottagare. 5 § Rätten får meddela förbud att genomföra olagligt stöd för tiden till dess att frågan slutligt har avgjorts, om käranden visar sannolika skäl för sin talan enligt 2 §. I fråga om beslut enligt första stycket tillämpas 15 kap. 5 § andra fjärde styckena samt 6 och 8 §§ . 6 § Rätten får besluta om omedelbar återbetalning av olagligt stöd och om omedelbar betalning av ränta på sådant stöd, om käranden visar sannolika skäl för sin talan enligt 3 §. I fråga om beslut enligt första stycket tillämpas 15 kap. 5 § andra fjärde styckena samt 6 och 8 §§ . 7 § Betalning enligt 6 § ska ske till i . Belopp som betalats till ska genast sättas in i bank eller kreditmarknadsföretag mot ränta. När dom avseende talan om återbetal- ningsskyldighet har vunnit laga kraft, ska betala ut beloppet jämte ränta till stödgivaren i den mån talan har bifallits och till svaranden i den mån talan har lämnats utan bifall eller målet har avskrivits. 8 § Ett förbud vid talan enligt 2 § får förenas med vite. Var och av vem talan får väckas 9 § Talan enligt 24 §§ förs vid . Talan enligt 24 §§ får föras av den som kan anses taleberättigad med stöd av unionsrätten. Talan enligt 3 § får alltid föras av stödgivaren. 10 § Den som väcker talan enligt 2 § mot en stödgivare eller enligt 4 § ska i sin ansökan om stämning lämna uppgift om namn, personnummer eller organisationsnummer samt postadress och e-postadress för mottagare av individuellt stöd som avses med talan och som är kända för käranden. Inträde i rättegång som svarandepart 11 § Om talan enligt 2 § har väckts mot en stödgivare, får den som visar sannolika skäl för att vara berättigad till den åtgärd som förbuds- talan avser inträda i rättegången som medpart till svaranden. Om inträde medges, är 14 kap. 8 § andra stycket tillämpligt. 12 § Om talan enligt 4 § har väckts, får den som visar sannolika skäl för att talan avser skyldighet att återkräva stöd från honom eller henne inträda i rättegången som medpart till svaranden. Om inträde medges, är 14 kap. 8 § andra stycket tillämpligt. § Om talan väckts enligt 2 § mot en stödgivare eller enligt 4 §, ska rätten genast underrätta stödmottagare som avses med talan om rätte- gången och om möjligheten att inträda i denna. käranden lämnat uppgifter om i enlighet med 10 § ska underrättas på Andra stödmottagare ska underrättas genom kungörelse i Post- och och, om det finns skäl till det, i ortstidning. Om en mottagare av individuellt stöd blir känd för rätten under rätte- gången, ska underrättelse enligt första stycket genast ske på lämpligt sätt. § Den som vill inträda som medpart i en rättegång enligt 11 eller § ska ansöka om detta hos rätten. § Inträde i en rättegång enligt 11 eller 12 § får ske endast vid tings- Om ansökan om inträde görs sedan huvudförhandling påbörjats eller käromålet på annat sätt företagits till avgörande, får inträde medges endast om inträdet kan ske utan olägenhet för rättegången. § Parterna ska höras över ansökan. meddela beslut avseende ansökan. § Talan om att döma ut vite förs vid tingsrätt av den på vars talan vitesföreläggandet har beslutats. är alltid behörig att pröva en talan enligt första § Talan om ersättning för skada som uppkommit genom att olagligt stöd lämnats väcks vid . En sådan talan får även väckas vid en tingsrätt som är behörig enligt 10 kap. . § och beslut av i mål enligt denna lag För domar och beslut i mål om skadestånd gäller detta dock endast när ett sådant mål handlagts gemen- samt med ett mål avseende talan enligt 24 §§. och beslut i mål om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna lag överklagas dock hos hovrätt enligt vad som föreskrivs i lagen (1985:206) om viten. Beslut av tingsrätten i frågor som avses i 5, 6, 11 och 12 §§ får över- klagas särskilt. 20 § Om något annat inte följer av denna lag, tillämpas i domstol de bestämmelser som anges i 21 och 22 §§. 21 § Bestämmelserna i om tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten tillämpas i mål avseende talan enligt 24 §§. I mål om skadestånd gäller vad som är föreskrivet i om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. 22 § I mål om utdömande av vite enligt 17 § tillämpas bestämmelserna i om brottmål. 23 § I mål enligt 19 § ska det som sägs om hovrätten i 49, 50 och 52 kap. i stället gälla . 24 § får, om det är lämpligt, besluta att ett mål om skadestånd ska handläggas gemensamt med mål avseende talan enligt 24 §§. Om en fortsatt gemensam handläggning skulle medföra väsent- liga olägenheter, får tingsrätten besluta att särskilja målen. 25 § Vid huvudförhandling i mål avseende talan enligt 24 §§ ska tingsrätten bestå av fyra ledamöter, av vilka två ska vara lagfarna domare och två ekonomiska experter. En av de lagfarna domarna ska vara rättens ordförande. Om någon av ledamöterna får förhinder efter det att huvudförhand- lingen har påbörjats, är rätten ändå domför. Vid huvudförhandling i fall som avses i 1 kap. 3 a § andra eller tredje stycket ska tingsrätten bestå av en lagfaren domare. I sådana fall får även en ekonomisk expert delta. 26 § När mål avgörs utan huvudförhandling och när frågor som hör till rättegången prövas består tingsrätten av en lagfaren domare. I sådana fall får även en ekonomisk expert delta. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet, får tingsrätten ha den sammansättning som anges i 25 § första stycket. 27 § Bestämmelser om ekonomiska experter finns i 8 kap. 11 § konkurrenslagen (2008:579). 28 § I mål enligt denna lag tillämpas 18 kap. . Om det finns särskilda skäl, får dock rätten i ett mål avseende talan enligt 24 §§ besluta att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader. 4 kap. Övriga bestämmelser Verkställighet av dom eller beslut avseende återbetalningsskyldighet 1 § Verkställighet av dom varigenom en stödmottagare har förpliktats att betala tillbaka olagligt stöd eller att betala ränta på sådant stöd hindras inte genom att gäldenären ställer säkerhet på något av de sätt som anges i 3 kap. 6 § första stycket 2 och 3 utsökningsbalken. Verkställighet av ett interimistiskt beslut varigenom en stödmottagare har förpliktats att betala tillbaka olagligt stöd eller att betala ränta på sådant stöd hindras inte genom att gäldenären vidtar någon sådan åtgärd som avses i 3 kap. 6 § utsökningsbalken. 2 § Den som avser att vidta eller ändra stödåtgärder som Europeiska kommissionen enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska underrättas om, ska lämna upplysningar om åtgärderna till regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Den som kan antas ha upplysningar som regeringen behöver i ett ärende om statligt stöd vid Europeiska kommissionen ska på regeringens begäran lämna dessa uppgifter till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 3 § När Europeiska kommissionen har beslutat om ett kontrollbesök enligt rådets förordning (EG) nr 659/1999 av om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget har kommissionen rätt att få handräckning av för att genomföra följande åtgärder hos företag: 1.granska räkenskaper och andra affärshandlingar samt ta kopior av dessa handlingar, och 2.få tillträde till samtliga lokaler och markområden som utnyttjas av det berörda företaget. Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av Kronofogde- myndigheten. ska inte underrätta företaget om en begäran om handräckning innan verkställighet sker. Därutöver gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler ska upphöra att gälla. 2.Bestämmelserna i 2 kap. 2, 3 och 68 §§ tillämpas också på olagligt stöd som genomförts innan denna lag träder i kraft. 3.Bestämmelserna i 3 kap. ska inte tillämpas i fråga om mål som är anhängiga när denna lag träder i kraft. Förslag till lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. ska ha följande lydelse. mål och ärenden enligt mål och ärenden enligt 1. konkurrenslagen (2008:579), 1. konkurrenslagen (2008:579), (2008:486), (2008:486), 3. lagen (1994:1512) om avtals- 3. lagen (1994:1512) om avtals- villkor i konsumentförhållanden, villkor i konsumentförhållanden, villkor mellan näringsidkare, villkor mellan näringsidkare, 5. lagen (2000:1175) om talerätt 5. lagen (2000:1175) om talerätt för vissa utländska konsument- för vissa utländska konsument- (2005:104), (2005:104), 7. lagen (2005:590) om insyn i 7. lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m., vissa finansiella förbindelser m.m., 11. lagen (2010:1350) om upp- 11. lagen (2010:1350) om upp- giftsskyldighet i fråga om mark- giftsskyldighet i fråga om mark- nads- och konkurrensförhållanden. nads- och konkurrensförhållanden, 12. lagen (2012:00) om tillämp- tillämpas inte i mål eller ärenden tillämpas inte i mål eller ärenden enligt konkurrenslagen, marknads- enligt konkurrenslagen, marknads- lagen, lagen om insyn i vissa lagen, lagen om insyn i vissa lufttransporter, lagen om närings- lufttransporter, lagen om närings- förbud, lagen om uppgiftsskyldig- skyldighet i fråga om marknads- enligt marknadsföringslagen, för- säkringsavtalslagen eller lagen om skyldighet tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller rättegångs- reglerna i dessa lagar. het i fråga om marknads- och konkurrensförhållanden eller lagen om tillämpningen av Europeiska unionens statsstöds- regler. I mål enligt marknads- föringslagen, försäkringsavtals- lagen eller lagen om franchise- givares informationsskyldighet tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller rättegångsreglerna i dessa lagar. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. dels att 7 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 7 § ska lyda Granskning och intyg. Företagets revisor skall för varje räkenskapsår granska om en öppen redovisning och en separat redo- visning för ett företag har full- gjorts i enlighet med bestämmel- serna i denna lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Revisorn skall utfärda ett sär- skilt intyg över granskningen.