prop · H00372 · 2013-03-07 00:00:00 — Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (). Förordningen innehåller även regler om auktorisation och tillsyn av Auktorisation och tillsyn av centrala motparter utförs av nationella behöriga myndigheter med inflytande av tillsynskollegier, i vilka ingår och behöriga myndigheter i andra medlemsstater som bl.a. utövar tillsyn över de största clearingmedlemmarna. 4.2.2 Innehåll, tillämpningsområde och definitioner Förordningen ska tillämpas på centrala motparter och deras clearing- medlemmar, finansiella motparter, icke-finansiella motparter i vissa angivna fall och transaktionsregister samt handelsplatser i vissa angivna fall. Förordningen omfattar OTC-derivat som utgör finansiella instrument enligt direktivet om marknader för finansiella instrument1 (MiFID) (artikel 2.7 i förordningen). Kraven angående clearingskyldighet och rapportering till transaktionsregister gäller bl.a. för värdepappersbolag, kreditinstitut, försäkringsföretag, tjänstepensionsinstitut, fondbolag och förvaltare av alternativa investeringsfonder. om- fattas av kravet på clearingskyldighet i den utsträckning som deras handel med OTC-derivat överskrider vissa tröskelvärden. Förordningen innehåller regler om överenskommelser om samver- kande system mellan centrala motparter. Dessa regler gäller dock inte derivatkontrakt utan endast överlåtbara värdepapper och penningmark- nadsinstrument som de definieras i MiFID. 4.2.3 Clearing, rapportering och riskbegränsning av OTC-derivat Överenskommelsen i G20 innebär att alla standardi- serade OTC-derivat ska bli föremål för central clearing. Uttrycket standardiserade har sedermera kommit att avse OTC-derivat tillhörande en särskild kategori av OTC-derivat som förklarats vara lämpade för central clearing. ska upprätta och föra ett register över de kategorier av OTC- derivat som är föremål för clearingskyldighet (artikel 6). ska cleara samtliga OTC-derivat tillhörande en kategori OTC- derivat som av förklarats vara föremål för clearingskyldighet via en central motpart (artikel 4). 1 och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG (EUT L 145, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004L0039). som handlar med OTC-derivat ska om före- Prop. 2012/13:72 tagets positioner överskrider ett tröskelvärde för clearingskyldighet underrätta och den behöriga myndigheten. Om genomsnittsposi- tionen överskrider den fastställda tröskeln , ska före- taget också cleara alla relevanta framtida OTC-kontrakt inom fyra måna- der från det att företaget började omfattas av clearingkravet (artikel 10). Vid beräkning av huruvida ett icke-finansiellt företag innehar derivat- positioner som överstiger tröskelvärdet för clearingskyldighet undantas derivatpositioner som företaget har ingått i syfte att minska risker som är direkt hänförliga till bolagets kommersiella verksamhet eller till verk- samhet som avser finansförvaltning i företaget eller inom den företags- grupp i vilken företaget ingår. För OTC-derivat som inte clearas av en central motpart ställs krav på bl.a. ställande av säkerheter och på effektiva processer för bekräftelser av gjorda affärer och förlikning mellan parterna i händelse av oenighet (artikel 11). Motparter och centrala motparter ska rapportera in uppgifter om derivatkontrakt som de har ingått och alla ändringar eller avslut till ett transaktionsregister (artikel 9). Rapporteringsskyldigheten kan delegeras vilket bl.a. innebär att icke-finansiella företag kan överlämna rapporte- ringen till ett finansiellt företag som utgör motpart i en viss derivat- transaktion. En central motpart som auktoriserats för clearing av OTC-derivat av ett visst slag ska acceptera clearing av sådana derivatkontrakt utan diskrimi- nering och oberoende av handelsplats (artikel 7). En handelsplats ska i sin tur på begäran av en central motpart bistå med transaktionsuppgifter på ett icke-diskriminerande och öppet sätt till alla centrala motparter som blivit auktoriserade att cleara OTC-derivat som handlas på dessa handels- platser (artikel 8). Medlemsstaterna är skyldiga att fastställa regler om sanktioner vid överträdelser av bestämmelserna om clearing- och rapporterings- skyldighet och riskbegränsande åtgärder beträffande OTC-derivat (arti- kel 12). Sanktionerna ska åtminstone innebära administrativa avgifter. Ansvaret för auktorisation och tillsyn av centrala motparter ska åligga den behöriga myndigheten i den medlemsstat där en central motpart är etablerad. Även ett tillsynskollegium ska ha inflytande i auktorisations- processen. I tillsynskollegiet ingår , behöriga myndigheter i andra medlemsstater som utövar tillsyn över bl.a. de största clearingmed- lemmarna hos den centrala motparten samt berörda centralbanker. Om samtliga medlemmar i tillsynskollegiet är eniga om att auktorisation inte bör beviljas, ska den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den centrala motparten är etablerad inte bevilja auktorisation (artikel 17.4). Om ett gemensamt yttrande inte kan uppnås genom överenskommelse och om en majoritet bestående av två tredjedelar av medlemmarna i tillsynskollegiet motsätter sig att auktorisation meddelas, får den behöriga myndigheten hänskjuta frågan till för avgörande. fall ska den behöriga myndigheten meddela beslut i enlighet med Emas Auktorisationen ska gälla inom hela EU (artikel 14.2). tionen ska det anges vilka tjänster och verksamheter som den centrala motparten är auktoriserad för samt vilka klasser av finansiella instrument som omfattas av auktorisationen. Kraven på en central motpart avser bl.a. organisation, uppföranderegler och finansiella resurser. De organisatoriska kraven utgörs av bl.a. krav på styrelsens samman- sättning (minst två tredjedelar, och inte färre än två, av ledamöterna ska vara oberoende), krav på en separat riskkommitté som ska rapportera direkt till styrelsen, krav beträffande ägare med kvalificerade innehav, arrangemang för att hantera intressekonflikter och krav som säkerställer att en central motpart kan fullgöra sina åtaganden även i en krissituation. Uppförandereglerna innebär bl.a. att en central motpart ska verka i clearingmedlemmarnas och deras kunders intressen. Det ställs villkor för deltagande i clearing som clearingmedlem och separata krav på separation av positioner och tillgångar på ett sådant sätt att kundernas tillgångar skyddas i händelse av clearingmedlemmens obestånd. Kraven på finansiella resurser utöver startkapital syftar till att säkerställa att verksamheten under alla omständigheter kan avvecklas på ett ordnat sätt. De tillkommande finansiella resurserna avser s.k. margi- nalsäkerheter som syftar till att begränsa motpartsrisker, en obestånds- fond som begränsar motpartsriskerna ytterligare och tillräckliga finan- siella resurser som tillsammans med obeståndsfonden säkerställer att en central motpart under alla omständigheter kan motstå samtidiga fallisse- mang för de två största clearingmedlemmarna (i termer av ackumulerade En central motpart ska säkerställa att den, i händelse av en clearing- medlems obestånd, har rätt att likvidera medlemmens egna positioner och att överföra eller likvidera positioner som tillhör medlemmens Modeller och parametrar som en central motpart utnyttjar för att be- stämma marginalkrav och andra krav som rör riskhantering ska regel- bundet utsättas för stresstester och verifieras mot historiska data. En central motpart ska informera den behöriga myndigheten och och ha fått tillstånd innan modeller och parametrar ändras. Centrala motparter i tredjeland kan godkännas att tillhandahålla clearingtjänster inom EU under vissa förutsättningar, bl.a. att kommis- sionen har fattat ett beslut om likvärdighet angående landets reglering och tillsyn och att har upprättat ett ramverk för samarbete gällande utbyte av information och koordinerad tillsyn (artikel 25). godkännande av centrala motparter i tredjeland ges av . Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska svara för att uppgifterna enligt förordningen utförs när det gäller auktorisation och tillsyn av centrala motparter som är etablerade på deras territorium (artikel 22.1). Medlemsstaterna ska se till att de behöriga myndigheterna har tillräckliga tillsyns- och utredningsbefogenheter för att fullgöra sina uppdrag samt att lämpliga administrativa åtgärder, i enlighet med nationell lagstiftning, kan vidtas eller införas mot ansvariga fysiska eller juridiska personer, om förordningens bestämmelser inte efterlevs (arti- kel 22.2 och 22.3). Dessa åtgärder ska vara effektiva, proportionerliga Prop. 2012/13:72 och avskräckande. 4.2.5Överenskommelser om samverkande system En central motpart får ingå en överenskommelse med en annan central motpart om att deras system ska samverka (artikel 51). En central motpart får neka till eller begränsa sådan samverkan enbart med hänvisning till behovet av att hantera de risker som en samverkans- överenskommelse kan innebära. Överenskommelser om samverkan ska godkännas enligt samma förfarande som gäller vid auktorisation som central motpart. Som villkor för godkännande gäller särskilda krav på riskhantering som bl.a. har till syfte att en central motpart ska stå emot konsekvenserna av om en annan central motpart som är sammanlänkad genom en överenskommelse om samverkande system är på obestånd. Kommissionen ska ta fram en rapport som innehåller en utvärdering av potentiella systemrisker och ökade kostnader till följd av överenskommelser om samverkande system. Enligt förordningen ska parterna och den centrala motparten rapportera ingångna derivatkontrakt till ett transaktionsregister (se artikel 9). Ett transaktionsregister ska vara en i EU etablerad juridisk person som uppfyller förordningens krav. ska registrera och utöva tillsyn över transaktionsregister i samråd med behöriga myndigheter (jfr artikel 55.1 och artikel 71.2). har befogenhet att efter hörande av berörda parter (artikel 67) besluta om avgifter och viten (artiklarna 65 och 66). Sådana beslut kan överprövas av (artikel 69). får för fullgörande av sitt uppdrag kräva in information, göra allmänna utredningar och inspektioner. Ett transaktionsregister i tredjeland får godkännas av under förutsättning att (1) EU har ingått en internationell överenskommelse med landet i fråga gällande ömsesidig tillgång till och utbyte av information, (2) kommissionen har fattat beslut om att regelverket och tillsynen i landet är likvärdiga med regelverket och tillsynen i EU samt (3) det finns arrangemang mellan och relevanta behöriga myndigheter i det tredjelandet som minst omfattar utbyte av information och koordination av tillsynen (artikel 77). Kraven på transaktionsregister gäller bl.a. verksamhetens tillförlitlighet samt informationens tillgänglighet och kvalitet. Informationen ska göras tillgänglig för bl.a. , behöriga myndigheter och centralbanker. Information i aggregerad form ska offentliggöras. Ett transaktionsregister ska offentliggöra totala positioner per klass av derivat i de kontrakt som inrapporterats (artikel 81). Till dess att ett beslut om registrering eller godkännande av ett transaktionsregister enligt förordningen har fattats ska nationella regler om auktorisation, registrering och godkännande av transaktionsregister fortsätta att gälla och den behöriga myndigheten i den medlemsstat där 2012/13:72 transaktionsregistret är etablerat fortsätta att utöva tillsynen över detta (artikel 89.7). 4.3Det fortsatta arbetet inom EU Medlemsstaterna ska underrätta kommis- sionen om de bestämmelser om sanktioner som gäller vid överträdelser av förordningen i enlighet med artikel 12. Kommissionen ska göra en allmän utvärde- ring av förordningen (artikel 85.1). En rapport ska läggas fram till och rådet, eventuellt åtföljd av lämpliga förslag. Kommissionen ska exempelvis i samordning med och relevanta sektorsmyndigheter bedöma vilken systemvikt icke-finansiella företags transaktioner med OTC-derivat har och i synnerhet vilken effekt förordningen får på icke-finansiella företags användning av OTC-derivat. Kommissionen ska också , efter samråd med och den Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Pension Authority, Eiopa), göra en utvärdering av de åtgärder som vidtagits av de centrala motparterna i syfte att ta fram tekniska lösningar för pensionsförvaltares ställande av tilläggssäkerheter (artikel 85.2). ska, , överlämna rapporter till kommissionen i flera frågor som rör tillämpningen av förordningen. ska ta fram en årlig sammanställning till , rådet och kommissionen över de sanktioner som meddelats av behöriga myndigheter. Regeringens förslag: En ny lag med de bestämmelser som är nöd- vändiga till följd av EU-förordningen om OTC-derivat, centrala mot- parter och transaktionsregister införs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. Skälen för regeringens förslag: En EU-förordning är direkt tillämplig i varje medlemsstat. En sådan rättsakt varken ska eller får inkorporeras i eller transformeras till nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att införliva EU-förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister i svensk rätt får därför inte vidta. Som redogjorts för i avsnitt 4 förutsätter förordningen dock att vissa nationella regler införs. Det krävs att varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska svara för att uppgifterna enligt förordningen utförs. Vidare fordras att denna myndighet ges de befogenheter som den enligt förordningen ska ha, samt att medlemsstaterna inför sanktioner mot överträdelser av reglerna i förordningen. Mot bakgrund härav föreslås att en ny lag med de bestämmelser som är nödvändiga till följd av EU-förordningen införs. I lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden finns regler om clearingorganisationer som agerar central motpart. De bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden som reglerar den behöriga myndig- hetens befogenheter vid fullgörandet av sina uppgifter samt den behöriga myndighetens möjligheter att påföra sanktioner gentemot clearing- organisationer som agerar central motpart, ska kvarstå. Se avsnitt 5.7. Regeringens förslag: ska vara behörig myndighet enligt EU-förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. har efterfrågat att inspektionen utses till behörig myndighet genom en förordning för det fall de tekniska standarder som avses i EU-förordningen skulle träda i kraft före den förslagna lagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 10.5 i förordningen ska varje medlemsstat utse en behörig myndighet som ska utöva tillsyn över att icke-finansiella företag följer reglerna i förordningen. Enligt artikel 22 i förordningen ska varje medlemsstat även utse en behörig myndighet som ska utföra uppgifterna enligt förordningen när det gäller auktorisation och tillsyn av centrala motparter. 2012/13:72 Enligt förordningen ska ansvara för tillsynen och registreringen av transaktionsregister men även de behöriga myndigheterna ska ha vissa befogenheter när det gäller tillsynen över transaktionsregister. Förordningen riktar sig till såväl finansiella företag som icke- finansiella företag under vissa i förordningen givna förutsättningar. står under tillsyn av enligt flera olika lagar, bl.a. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I ansvarar för tillsynen över företagen på finansmarknaden och ska enligt förordningen (2009:93) med instruktion för arbeta bl.a. för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system och följa och analysera utvecklingen inom sitt ansvars- område. har kunnig personal med god insyn i finans- marknaden. har också ett internationellt kontaktnät med andra tillsynsmyndigheter. har även utsetts till behörig myndighet enligt flera tidigare EU-rättsakter på det finansiella området. Clearingorganisationer som bedriver clearingverksamhet som består i att agera central motpart står enligt gällande rätt under Finansinspek- tionens tillsyn enligt lagen om värdepappersmarknaden. Mot bakgrund av det anförda görs bedömningen att är den lämpligaste myndigheten att hantera tillämpning och övervak- ningen även avseende övriga regler i förordningen. Regeringen har genom en ändring i förordningen med instruktion för tills vidare utsett inspektionen till behörig myndighet enligt förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transak- tionsregister (SFS 2012:739). Detta var nödvändigt eftersom EU- förordningen trädde i kraft . Regeringen föreslår dock, för att hålla samman de bestämmelser som gäller befogenheter enligt förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister, att det i den föreslagna nya lagen anges att är behörig myndighet. Genom att utses som behörig myndighet får inspektionen de befogenheter som den behöriga myndigheten har direkt på grund av förordningen. Detta följer av att förordningen är direkt tillämplig i alla medlemsstater. Därmed fordras inga lagstiftningsåtgärder från svensk sida i dessa delar. Däremot krävs enligt förordningen att den behöriga myndigheten genom nationella lagstiftningsåtgärder ges vissa befogenheter för att kunna fullgöra efterlevnaden av förordningens bestämmelser. Dessa lagstiftningsåtgärder behandlas i avsnitten 5.3 och 5.4. Förordningen saknar bestämmelser om de befogenheter de nationella behöriga myndigheterna ska ha vid tillsynen över att bestämmelserna om clearing- och rapporteringsskyldighet samt riskbegränsande åtgärder Enligt artikel 12 i förordningen ställs enbart krav på att det ska finnas sanktioner vid överträdelser av dessa bestämmelser. Enligt artikel 22.2 i förordningen ska varje medlemsstat se till att den Prop. 2012/13:72 behöriga myndigheten har tillräckliga tillsyns- och utredningsbefogen- heter för att fullgöra sitt uppdrag när det gäller auktorisation och tillsyn över centrala motparter som är etablerade på deras territorium. Regeringens förslag: För tillsynen över att EU-förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister följs får förelägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat, och att den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken ska inställa sig till förhör. Föreläggandet får dock inte strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. får också förelägga den som har åsidosatt sina skyldigheter enligt EU-förordningen att vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett visst agerande. Ett föreläggande får förenas med vite. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians förslag fanns det inte någon möjlighet för Finansinspek- tionen att förelägga den som åsidosatt sina skyldigheter enligt förordningen att vidta rättelse eller att förena ett föreläggande med vite. Remissinstanserna: och riksbank anser att ett företag eller någon annan som inte följer en begäran om att till- handahålla uppgifter eller handlingar ska kunna föreläggas vid vite att förutsätter att uppgiftsskyldigheten inte om- FAR anser att även revisorer uttryckligen bör undantas från uppgiftsskyldigheten när uppgiftslämnandet skulle strida mot den lagstadgade tystnadsplikten för revisorer. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande rätt följer Finans- inspektionens befogenheter av de olika lagar som reglerar den berörda verksamheten, t.ex. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och lagen (2004:46) genheter för tillsyn avseende bestämmelserna i bör vara att de ska ligga i linje med det som gäller i jämförbar lagstiftning, under förutsättning att detta är förenligt med förordningen och särskilda skäl inte talar emot det. I syfte att utöva tillsyn över såväl finansiella företag som icke-finansiella företag enligt bestämmelserna i förordningen om clearingskyldighet, rapporteringsskyldighet, riskbegrän- sande åtgärder och centrala motparter bör möjligheten att förelägga företag eller annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat, och att den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken ska ställa in sig till förhör utgöra tillräckliga befogenheter för . och efterfrågar en möjlighet för inspektionen att förelägga den som inte följer en begäran om att till- handahålla uppgifter eller annat eller att inställa sig till förhör att göra rättelse och att ett sådant föreläggande ska kunna förenas med vite. 2012/13:72 är en möjlighet som har enligt flera lagar på värde- pappersmarknadsområdet (se t.ex. 6 kap. 1 a och 3 §§ lagen om handel med finansiella instrument samt 23 kap. 3 § och 25 kap. 29 § lagen om värdepappersmarknaden). Regeringen instämmer i synpunkterna från och att inspektionen bör få möjlighet att även förena en begäran enligt den föreslagna nya lagen med vite. Enligt 4 och 5 §§ lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning har möjlighet att förelägga den som har åsidosatt sina skyldigheter enligt den EU- förordningen att vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett visst agerande. Ett sådant föreläg- gande får förenas med vite. Regeringen anser att bör ha motsvarande möjlighet även enligt den föreslagna nya lagen. tillsynsbefogenheter bör framgå direkt av den nya lagen. I likhet med vad som anges i bl.a. 23 kap. 3 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden bör det anges att ett föreläggande inte får strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Advokater som avkrävs uppgifter kan alltså underlåta att lämna sådana, om det skulle kunna medföra straffrättsligt ansvar för brott mot tystnadsplikt. FAR anser att även revisorer uttryckligen bör undantas från uppgifts- skyldighet när uppgiftslämnande skulle strida mot den lagstadgade tystnadsplikten för revisorer. Bestämmelsen, som har sin motsvarighet i ett antal lagar på bl.a. det finansiella området, är inte avsedd att tolkas motsatsvis, dvs. den utesluter inte att även andra tystnadsplikter kan upprätthållas (jfr prop. 2011/12:175 s. 19 f.). Mot bakgrund av det anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl för att införa ett uttryckligt undantag även för revisorer. Det bör också i detta sammanhang påpekas att skyldigheten att inställa sig till förhör inte innebär någon skyldighet att yttra sig vid förhöret, oavsett tystnadsplikt (prop. 2004/05:142 s. 117 f.). Det faller sig naturligt att som är en myndighet under inte bör omfattas av en uppgiftsskyldighet gentemot Finans- inspektionen vid dess tillsyn över att bestämmelserna i följs. Regeringen instämmer därför i synpunkt rörande uppgiftsskyldigheten. I sammanhanget kan noteras att har en skyldighet enligt 4 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank att i viktigare frågor som har samband med betalningssystemets stabilitet eller berör tillsynsverksamhet samråda med inspektionen samt vid ett sådant samråd lämna de uppgifter som behövs. Därtill kommer den skyldighet som följer för relevanta myndigheter av artikel 84 i EU-förordningen att utan onödigt dröjsmål förse varandra med den information som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter enligt förordningen (se avsnitt 5.6.1). 5.4.1Medverkan av den behöriga myndigheten Regeringens bedömning: får, direkt på grund av artikel 63.5 och 63.6 i EU-förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister, vidta de åtgärder som föreskrivs där avseende transaktionsregister. Förordningen föranleder inte några lagstiftningsåtgärder i denna del. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen erinran Skälen för regeringens bedömning: Enligt förordningen svarar för övervakning och tillsyn över transaktionsregister.