prop · H1033 · 2013-09-26 00:00:00 — Stödet till utgivning av litteratur på de nationella minoritetsspråken fördelas efter bedömning i referensgruppen för nationella minoriteter. Totalt fördelades 2011 i bidrag på litteraturområdet riktat till de nationella minoritetsgrupperna. Förutom utgivningsstödet finns på statlig nivå även viss möjlighet att få stöd från och folkminnen för utgivning av litteratur på minoritetsspråk. hade institutet totalt att fördela till insatser för att revitalisera de nationella minoritetsspråken. Syftet med bidraget är att ge enskilda personer bättre förutsättningar att tillägna sig och använda sitt nationella minoritetsspråk. Insatser som riktas till barn och ungdomar stöds särskilt. 3.7 Teckenspråk och tillgången till teckenspråkig litteratur finns cirka 30 000 personer i som använder det svenska teckenspråket, enligt uppgifter från och folkminnen. Av dessa är cirka 10 000 döva och hörselskadade och har svenskt teckenspråk som modersmål. Även vissa hörande barn har det svenska teckenspråket som modersmål. I , liksom i övriga , har det skett ett perspektivskifte i synen på teckenspråket. Från att främst ha varit en funktionshinderspolitisk fråga har en förskjutning skett mot det språkpolitiska området med fokus på möjlighet till delaktighet i sam- I språklagen (2009:600) ges det svenska teckenspråket motsvarande skydd som de nationella minoritetsspråken och dess ställning stärktes Lagen slår fast att det allmänna ska ha ett särskilt ansvar för att skydda och främja det svenska teckenspråket. Det framgår också att det allmänna har ett ansvar för den enskildes tillgång till språket. att var och en som är bosatt i och som har behov av teckenspråk ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda det svenska tecken- Hur det allmännas ansvar för teckenspråket ska uppfyllas i prak- tiken framgår av särskilda bestämmelser inom t.ex. utbildningsområdet. Trots den status som det svenska teckenspråket tillerkänns i språklagen finns stora utmaningar när det gäller teckenspråkig litteratur. ningen Teckenspråk och teckenspråkiga Översyn av teckenspråkets ställning (SOU 2006:54) framgår att tillgången till litteratur på tecken- språk är starkt begränsad. Teckenspråket är svagt representerat i utgivningen av litteratur i Sve- är det statliga litteraturstöd som fördelas via Statens 2013/14:3 kulturråd teknikneutralt, vilket betyder att det är öppet att söka även för den som bedriver utgivarverksamhet avseende teckenspråkig litteratur. Få utgivare ägnar sig dock åt utgivarverksamhet avseende teckenspråkig litteratur. Det är därför svårt att se en positiv förändring när det gäller nyproduktion av teckenspråkig litteratur. har Myndigheten för tillgängliga medier i uppgift att främja teckenspråkig litteratur. Det innebär att tidigare utgivning av Specialpedagogiska skolmyndigheten digitaliseras, katalogiseras och förs över till myndighetens arkiv för distribution via alla biblioteksformer. finns exempelvis cirka 130 titlar teckenspråkig barnlitteratur tillgängliga för nedladdning och utlåning. Det är en betydande förbättring av spridningen av teckenspråkig litteratur där tidigare endast enstaka fysiska exemplar funnits tillgängliga på några få bibliotek. Någon nyproduktion av teckenspråkig litteratur förekommer dock inte och ingår heller inte i myndighetens uppdrag. Detta är något som myndigheten själv belyser som ett utvecklingsområde. utreder därför Myndigheten för tillgängliga medier hur ett vidgat uppdrag inom teckenspråksområdet kan se ut. Utredningen planeras vara klar och kommer då att redovisas till (). Enligt regeringens förslag till ny bibliotekslag (prop. 2012/13:147) ska biblioteken i det allmänna biblioteksväsendet ägna särskild uppmärksamhet åt personer med funktionsnedsättning, bland annat genom att utifrån deras olika behov och förutsättningar erbjuda litteratur och tekniska hjälpmedel för att kunna ta del av information. 4Nationella mål för litteratur- och läsfrämjande Regeringens förslag: Följande nationella mål ska gälla för politiken för litteratur- och läsfrämjande. Alla i ska, oavsett bakgrund och med utgångspunkt i vars och ens särskilda förutsättningar, ges möjlighet att utveckla en god läsförmåga och ha tillgång till litteratur av hög kvalitet. Regeringens bedömning: För att nå det övergripande målet ska statens samlade insatser syfta till: att läsförmågan förbättras jämfört med , att fler än regelbundet tar del av både fack- och skönlitteratur, och att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning, bildning och delaktighet i samhällslivet ökar jämfört med . En befintlig myndighet bör ges i uppdrag att följa upp måluppfyllelsen för de insatser som genomförs utanför skolans område. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens när det gäller mål för att lyfta betydelsen av läsning. ningens målformuleringar är dock mer specifikt riktade till barn och unga Utredningen anger också att målen ska vara uppfyllda Utredningen har även föreslagit att en parlamentarisk bered- ning ska ges i uppdrag att bedöma måluppfyllelsen och effekterna av Prop. 2013/14:3 tidigare genomförda reformer. gör också bedömningen att lärarnas kunskaper om litteratur, och särskilt barn- och ungdomslitteratur samt litteraturdi- daktiska kunskaper behöver stärkas och framtida satsningar riktas in på Utredningen har dessutom föreslagit att ska ges i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och Stiftelsen för lättläst nyhetsinformation och litteratur (), initiera en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna i syfte att stärka litteratu- ren och läsningen i förskolan. Därutöver har föreslagit att det i skolförord- ningen (2011:185) och i gymnasieförordningen (2010:2039) införs be- stämmelser som anger att huvudmännen ska sträva efter att skolbiblio- teken är bemannade med bibliotekarier som har kompetens att vara ett stöd till elever och lärare i det läsfrämjande och pedagogiska arbetet. föreslås få i uppdrag att utvärdera om skolbibliotek som resurs stöder elevernas lärande och främjar intresse för läsning och litte- Nationella mål för litteratur- och läsfrämjande Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändningar. Flera förslag till kompletteringar och ju- steringar finns dock. Ett antal remissinstanser, bland annat Statens kul- turråd, Myndigheten för kulturanalys, Styrelsen för författar- fond, kommun, Länsbibliotek , länsbiblio- tek, Regionbibliotek , (), ges Tidskrifter är positiva till förslaget under förutsättning att regeringen avsätter resurser som står i proportion till de förväntade resultaten. anser att nationella mål för ett läslyft bör formuleras på ett sätt som inte begränsar det omfattande uppdrag förskolan och skolan har och att särskild skolform eller åldersgrupp därför inte ska Huvudmän och skolor bör själva få kartlägga, analysera och formulera åtgärder utifrån lokala behov. Vissa remissinstanser, däribland och Svensklä- rarföreningen, anser att då delmålen föreslås vara upp- nådda riskerar att leda till kortsiktiga effekter. Fokus bör ligga på att få långsiktigt hållbara effekter. Bland andra och ut- trycker att det krävs en bred samling av aktörer, myndigheter och depar- tement kunniga inom olika former av berättande, gestaltande och läsning för att nå avsedda effekter. och Länsbiblioteket i anser att ett läslyft är nära relate- rat till folk- och skolbibliotekens uppdrag och därför tydligt bör kopplas till dessa institutioner och deras infrastruktur. Flera instanser, t.ex. Länsbiblioteket i , Länsbiblioteket i Väs- terbotten, , , Arbetarnas Bild- ningsförbund (ABF), , Författarcentrum Riks och KLYS, betonar vikten av att läs- och litteraturfrämjande arbete riktat till vuxna inkluderas i satsningen och framhåller att vad barn och unga gör ofta är en spegling av vuxnas värderingar och handlingar eller brist på handlingar. Utredningens förslag om en parlamentarisk beredning med uppdrag att följa måluppfyllelsen lämnar ett flertal instanser utan invändningar, däribland , , Västra , Länsbiblioteket , Regionbibliotek , , , Författarcentrum Riks och . Myndigheten för kulturanalys föreslår att beredningen får ett tydligare utvärderingsuppdrag och tillförsäkras utvärderingskompetens inom kansliet och i gruppen av experter som knyts till beredningen. Ett antal remissinstanser, bland andra och Nordiska oberoende förlags förläggarförening, anser att övergripande samordning och uppföljning i stället bör placeras inom ramen för befintliga myndigheter. Kompetensutveckling för lärare inom läs- och skrivområdet Flertalet instanser instämmer i bedömningen att lärarnas kompetens om litteratur och litteraturdidaktiska metoder bör vidareutvecklas. anser det nödvändigt att eventuell kompetensutveckling när det gäller läsning inte ses som en isolerad fråga utan har ett tydligt skolutvecklingsperspektiv. Kompetensutveckling bör även samordnas med det genomförande av nya läroplaner som förskolor och skolor är inbegripna i. bedömer att det är förskollärares och lärares kunskap om olika typer av texter som behöver öka, liksom kunskapen om didaktiska metoder för att arbeta med dessa i undervisningen. Ett antal instanser, t.ex. , , och länsbibliotekarier framhåller vikten av att den föreslagna kompetensutvecklingen för lärare även riktar sig till skolrespektive folkbibliotekarier för att folkbibliotek och skola ska kunna samarbeta och komplettera varandra i uppdraget läsfrämjande. När det gäller utredningens förslag om att initiera en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna är många remissinstanser positiva eller har inget att invända mot förslaget. avstyrker dock förslaget och anser att ökad kunskap i förskolan om högläsningens betydelse, språk-, läs- och skrivutveckling samt didaktiska metoder med fördel bör kunna tas om hand i eventuella kompetensutvecklingsinsatser. Flera instanser, däribland läns landsting, Regionbibliotek , länsbibliotekarier och ett antal kommuner anser att det redan finns befintliga insatser att gå vidare med när det gäller bland annat samarbete mellan folkbiblioteken och skolan. Några instanser, bland annat , Läsrörelsen och Länsbiblioteket , anser att inte har kompetens inriktad på förskolebarn. En övervägande majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot utredningens förslag om att tydliggöra skolbibliotekens betydelse i skolförordningen (2011:185) och gymnasieförordningen (2010:2039) för att främja elevernas intresse för läsning. Flera av instanserna, t.ex. , , Västra , Nationella skolbiblioteksgruppen och , anser att krav på bemannade skolbibliotek i stället bör lagregleras eller omformuleras till ett krav. Kommuner och Landsting anser att paragrafer som, enligt utredningens förslag, ger uttryck för en strävan är svåra att förhålla sig till och att de tenderar att tolkas mycket vitt och att de bör motsvaras av ekonomiska tillskott. , , Nationella skolbiblioteksgruppen och m.fl. tillstyrker, eller har inget att invända mot förslaget att ges i uppdrag att utvärdera om de skolbibliotek som finns fungerar som en pedagogisk resurs, stöder elevernas lärarande och främjar intresset för läsning och litteratur. avstyrker förslaget om ett uppdrag. gör bedömningen att myndigheten har begränsade möjligheter att genomföra nya uppdrag inom befintliga ramar och förutsätter därför att medel tillförs vid kommande uppdrag. Skälen för regeringens förslag och bedömning Nationella mål för litteratur- och läsfrämjande Det är angeläget att öka medvetenheten om att läsning och läsförmåga har stor samhällelig och individuell betydelse. Läsning är grundläggande för demokratiskt deltagande, inlärning och utbildning generellt samt individens möjligheter i arbetslivet. Medvetenheten om värdet av läsningen behöver öka bland beslutsfattare på både nationell, regional och lokal nivå. Insatser inom olika samhällsområden behöver ses i ett sammanhang och dessutom samverka i ökad grad. I ett antal länder som är jämförbara med har parlament och regeringar lyft frågan om läsning och läsförståelse på ett samlat vis, bland annat i och . I förslag till rådsslutsatser inom området läs- och skrivförmåga (literacy) betonas också vikten av breda insatser som täcker fler politikområden. Bland annat betonas tillgången till olika typer av texter i både skolor och bibliotek, lärarnas pedagogiska kompetens och att tidig inlärning är viktigt såväl i förskolan som i hemmet. Regeringen bedömer, liksom utredningen, att insatser för att främja läsfrämjande befinner sig i en skärningspunkt mellan olika politikområden. Det finns därför behov av nationella mål som vägleder arbetet. Grundläggande är de insatser som redan genomförs inom utbildningspolitiken och, vad gäller tillgång till litteratur, inom kulturpolitiken. När det gäller utbudet av litteratur är den primära uppgiften för staten att stödja utgivning och spridning av litteratur av hög konstnärlig kvalitet och litteratur som bidrar till ökad bildning och fördjupad samhällsdebatt. 2013/14:3 läsande och delaktighet har också viktiga kopplingar till socialpolitik, minoritetspolitik, jämställdhetspolitik och funktionshindersfrågor. Regeringen delar de synpunkter som flera remissinsatser har framfört om att det krävs insatser inom flera samhällsområden och vikten av att aktörer inom olika samhällssektorer samverkar. Folk- och skolbiblioteken har i detta sammanhang en viktig roll för att främja läsning och litteratur, vilket också framgår av regeringens förslag till ny bibliotekslag (prop. 2012/13:147). Även det civila samhällets aktörer har en betydelsefull roll i arbetet. Regeringen föreslår mot den bakgrunden nationella mål för politiken inom litteratur- och läsfrämjande. Det övergripande målet är att alla i , oavsett bakgrund och med utgångspunkt i vars och ens särskilda förutsättningar, ges möjlighet att utveckla en god läsförmåga och ha tillgång till litteratur av hög kvalitet. För att nå det övergripande målet ska statens samlade insatser syfta till: -att läsförmågan förbättras jämfört med , -att fler än regelbundet tar del av både fack- och skönlitteratur, och -att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning, bildning och delaktighet i samhällslivet ökar jämfört med . Det är också angeläget att insatser som genomförs för att uppnå målen präglas av ett jämställdhetsperspektiv. De nationella målen för litteratur- och läsfrämjande syftar till att tydliggöra de nationella kulturpolitiska målen och ligger i linje med det uppdrag skolan har enligt läroplanerna när det gäller elevers läs- och skrivutveckling. Det nationella målen för litteratur- och läsfrämjande ska vara styrande för de statliga myndig- De ska även inspirera och vägleda kommuner och lands- ting samt inspirera aktörer i det civila samhället. att styra Statens kulturråds utvidgade uppdrag när det gäller läsfrämjande insatser, se avsnitt 5.1. Utgångspunkt för målen är den situation som råder där olika stu- dier samstämmigt visar att läsförmågan har försämrats , framför allt hos unga, och läsvanorna har förändrats, se vidare avsnitt Målen ska inte begränsa det omfattande uppdrag som förskolan och skolan har, utan som påpekar i sitt remissvar lämna det öppet för huvudmän och skolor att själva kartlägga, analysera och for- mulera åtgärder utifrån lokala behov. Regeringen bedömer att den kom- petensutvecklingsinsats inom läs- och skrivområdet, som beskrivs nedan, ligger i linje med de föreslagna nationella målen för litteratur- och läs- I övrigt ansluter målen till de insatser som redan görs inom föreslår ett krav på att målen ska vara uppfyllda Regeringen anser att det kan vara lämpligt att göra en utvär- dering av måluppfyllelsen vid en viss given tidpunkt, men anser i likhet med och att målen bör ha en mer långsiktig karaktär. Det är viktigt att arbetet med att stärka läsförmågan följs upp och ut- värderas regelbundet av berörda myndigheter på området. bedömer dock att det inte är ändamålsenligt att bygga upp ytterligare en uppföljnings- och utvärderingsinstans genom att en särskild parlamentarisk kommitté inrättas, enligt Litteraturutrednings förslag. I stället bör uppföljning och utvärdering skötas inom befintliga myndighetsstrukturer. De insatser som redan genomförs på utbildningsområdet ska följas upp och utvärderas av de myndigheter som har uppdraget. En befintlig myndighet bör ges i uppdrag att följa upp måluppfyllelsen för de insatser som genomförs utanför skolans område. Den berörda myndigheten kan knyta till sig extern expertis från bland annat forskningsområdet, vilket både utredningen och ett antal remissinstanser bland andra Myndigheten för kulturanalys betonat. På detta sätt kan riksdag, regering och allmänhet få en regelbunden och gedigen rapportering av utfallet. Regeringen avser att återkomma i frågan om vilken myndighet som bör följa upp måluppfyllelsen. Nedan följer en redovisning av vad statens samlade insatser för litteratur- och läsfrämjande ska syfta till. - Att läsförmågan förbättras jämfört med . Förbättrad läsförmåga och motivation att läsa bland barn och unga är prioriterat. Det gäller särskilt i grupper som i undersökningar visat sig halka efter i läsutvecklingen. Sådana grupper utgörs bland annat av gruppen pojkar generellt, men även barn från socioekonomiskt svaga familjer och barn som har föräldrar som talar andra språk än svenska i hemmet. Särskilt viktigt är det att dessa förbättringar kan iakttas hos yngre barn. Vidare är det angeläget att uppmärksamma de förutsättningar som gäller för barn och ungdomar med funktionsnedsättningar som dyslexi. De nationella minoriteternas särskilda förutsättningar ska också beaktas bland annat mot bakgrund av att det finns begränsat med litteratur utgiven på de nationella minoritetsspråken. Även om barn och unga är särskilt prioriterade behöver det läsfrämjande arbetet få ett genomslag i hela befolkningen, vilket också flera remissinstanser har påpekat, däribland Detta är inte minst angeläget med tanke på att en ökande grupp i samhället tillägnar sig läsförmågan i svenska i vuxen ålder. - Att fler än regelbundet tar del av både fack- och skönlitteratur. En förutsättning för att utveckla god läsförståelse är aktiv läsning. Särskilt skönlitteratur är av stor betydelse för lusten att läsa och utveckla en läsning som bidrar till mer avancerad läsförståelse. Det är av stor vikt att barn och unga regelbundet tar del av litteratur av olika slag, både fack- och skönlitteratur. -Att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning, bildning och delaktighet i samhällslivet ökar jämfört med . Det är väl dokumenterat att ungas läsning hänger nära samman med vuxengenerationens vanor. För att kunna vända utvecklingen behövs därför även insatser för att minska skillnaderna i befolkningen i stort vad gäller läsning. Ett led i detta är att öka kunskapen om läsningens betydelse. Om inte vuxna i barnens omgivning uppfattar att det finns ett 2013/14:3 värde i litteratur och själva läser, eller om vuxna inte läser för barn, är det svårt att vända den negativa trenden vad gäller läsförmågan. Även om ett stort ansvar ligger på skolan att ge alla barn likvärdiga förutsättningar, krävs också en medvetenhet om läsningens betydelse i hemmet. Fortbildningsinsats inom läs- och skrivområdet Forskningen om vad som gör skolor framgångsrika är entydig; bra lärare är den enskilt viktigaste faktorn för att höja elevers studieresultat. visar den senaste PISA-undersökningen att den främsta anledningen till att svenska elever presterar sämre än tidigare är att de läser allt mindre. Enligt 2 kap. 34 § skollagen (2010:800) är det huvudmännen som ska se till att personalen vid förskole- och skolenheterna ges möjligheter till kompetensutveckling. Statliga satsningar som syftar till att stärka lärarnas kompetens, t.ex. Lärarlyftet, Förskolelyftet och Läsa-skriva-räkna- satsningen, har initierats. För att förbättra läsningen bland barn och unga krävs dock ytterligare insatser för att framför allt stärka lärarnas kunskap om olika metoder för läs- och skrivutveckling. visar att lärarna ofta saknar relevanta verktyg för sin undervisning inom detta område. Regeringen delar utredningens och flertalet remissinstansers bedömning om behovet av att lärarna behöver använda sig av olika metoder för att kunna stödja elevernas läs- och skrivutveckling. I budgetpropositionen föreslår regeringen en fortbildningsinsats för lärare i och gymnasieskolans första år inom läs- och skrivutveck- Satsningen föreslås pågå under 20142018 och beräknas omfatta . har i sitt remissvar framhållit vikten av att kompetensutvecklingen har ett tydligt skolutvecklingsperspektiv och att den samordnas med det genomförande av nya läroplaner som förskolor och skolor är inbegripna i. Regeringen delar bedömningen att de föreslagna kompetensutvecklingsinsatserna ska ligga i linje med det utvecklingsarbete som bedrivs inom skolan och förskolan. Regeringen instämmer också i att det finns behov av kompetensutveckling för fler grupper som arbetar med läsfrämjande, däribland bibliotekarier, vilket även ett antal remissinsatser påpekar, t.ex. , och länsbibliotekarier. Lärarna har dock en särskild roll för att förbättra barns och ungas läsförmåga. Den föreslagna kompetensutvecklingsinsatsen är därför inriktad mot läs- och skrivområdet inom och gymnasieskolans första år. har föreslagit att ska ges i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och , initiera en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna i syfte att stärka litteraturen och läsningen i förskolan. För att barnen i förskolan ska få god tillgång till litteratur och för att komplettera den kompetens som finns i förskolan behöver folkbibliotek och förskolor samarbeta. Det finns flera exempel på regional och lokal nivå där modeller för samverkan har utvecklats. har avstyrkt förslaget om ett uppdrag i sitt Några instanser, bland annat , Läs- rörelsen och Länsbiblioteket , menar också att inte har kompetens inriktad på förskolebarn. Mot bakgrund av den pågående beredningen av betänkande (SOU 2013:58) som rör framtiden för är regeringens bedömning att det inte är lämpligt att gå vidare med utredningens förslag om en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna. Arbetet med att stärka litteraturen och läsningen i förskolan är emellertid viktigt och bör i stället ske genom vidareutvecklad och ökad samverkan mellan förskolor och folkbibliotek, vilket ett antal remissinstanser också föreslagit, t.ex. länsbibliotekarier och Läsrörelsen. Genom att litteratur och läsfrämjande avses ingå som en del av kultursamverkansmodellen finns goda förutsättningar till vidareutvecklad samverkan mellan förskolor och folkbibliotek, se avsnitt 5.2. Även kan spela en roll i detta sammanhang genom sitt nationella ansvar för läsfrämjande insatser utanför skolan. I 2 kap. 36 § skollagen (2010:800) finns krav på att samtliga elever inom , grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha tillgång till bibliotek. hade av skolenheterna grundskolor, grundsärskolor, specialskolor och gymnasieskolor tillgång till ett skolbibliotek enligt en rapport från Kungl. (Skolbibliotek 2012). Även om det inte finns några lagstadgade krav om att ha personal avsatt för skolbiblioteksverksamhet hade de flesta skolor med skolbibliotek särskild personal med ansvar för . undersökning uppgav av skolenheterna som har skolbibliotek att de har avsatt personaltimmar för skolbiblioteket en normal arbetsvecka. Många av dessa skolenheter hade dock mycket få timmar avsatta; av skolenheterna hade en högre bemanning än . Bemannade skolbibliotek har enligt såväl internationell som svensk forskning visat sig ha positiva effekter på ungas läsvanor och läsförmåga. Flera av utvärderingarna pekar på att elever i skolor med skolbibliotek med utbildade bibliotekarier har mellan resultat i standardiserade lästest än elever i skolor med sämre biblioteksresurser. Regeringens bedömning är mot denna bakgrund att skolbiblioteken spelar en betydelsefull roll för att stimulera elevernas intresse för läsning och litteratur.