prop · H10339 · 2013-12-02 00:00:00 — Kemikalieinspektionen, och andra berörda myndigheter bör samarbeta när det gäller att identifiera källor till de poly- och perfluorerade ämnen som ökar i t.ex. blod och bröstmjölk från människa, i dricksvatten eller i olika djurarter. Kemikalieinspektionen och andra berörda myndigheter bör vidare sprida information om de poly- och perfluorerade ämnenas egenskaper och förekomst i syfte att stimulera företag att byta ut dessa mot mindre farliga ämnen. 10 Effektivare kemikalietillsyn inom EU 10.1Etappmålet om en effektivare kemikalietillsyn inom EU Regeringen har beslutat ett etappmål om en effektivare kemikalietillsyn inom EU. Etappmålet är att har beslut fattats inom EU som förstärker och effektiviserar tillsynen i medlemsländerna samt utvecklar tillsynssamverkan inom unionen när det gäller regler för kemikalier, inklusive farliga ämnen i varor, och avfall. Skälen för regeringens etappmål utvecklas i regeringens beslut (dnr M2013/1740/Ke). 10.2Insatser för att nå etappmålet om en effektivare kemikalietillsyn inom EU Regeringens bedömning: Formella krav på erfarenhetsutbyte, metodutveckling och samverkan gällande tillsyn bör föras in i rättsakter på kemikalieområdet. Det bör även övervägas om minimikriterier för kemikalietillsynen inom EU bör tas fram liksom mål och indikatorer för tillsynen. Skälen för regeringens bedömning Tillsynssamverkan inom EU behöver öka Utmaningarna för varutillsynen ligger bl.a. i mångfalden av varor och det stora antalet företag som tillverkar, importerar och saluför dessa. pelvis uppskattas över 30 000 företag på den svenska marknaden vara potentiellt berörda av regler gällande farliga ämnen i varor. har i sin tur många varor i sitt sortiment. Företagen har ofta bristfällig kunskap om kemikalieinnehållet i de varor som de hanterar, vilket till viss del beror på att leverantörskedjorna Stickprov som görs av tillsynsmyndigheter visar inte sällan att tillåtna halter av farliga ämnen överskrids i varor. genomförs i förhållande till mängden varor på marknaden är det emeller- tid svårt att få en bild av hur vanligt detta är. Tillsyn över kemikalieregler liksom andra miljöregler är grundlägg- ande för att reglerna ska följas av olika verksamhetsutövare och för att dessa ska motiveras att ta reda på vilka krav de omfattas av. likartad kvalitet och omfattning inom hela EU är angelägen för att åstad- komma lika konkurrensvillkor för företagen. stödjer dessutom företagen i deras arbete med att följa kemikaliereglerna. Kemikaliereglerna är i stor utsträckning harmoniserade på EU-nivå och kemiska produkter och varor rör sig fritt på den inre marknaden. nen är däremot till största delen nationell och kan endast rikta sig mot företag i den egna medlemsstaten. Nationella tillsynsmyndigheter har inte möjlighet att agera direkt mot ett företag i ett annat land inom EU, exempelvis i det fall en vara inte uppfyller kraven i kemikalielagstiftningen. Lösningen på sådana problem bygger på informella kontakter mellan myndigheterna i medlemsländerna. När det gäller Reachförordningen, CLP-förordningen, och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av om tillhandahållande på marknaden och användning av biocidprodukter (EUT L 167, 27.6.2012, s. 1, Celex 32012R0528) och och rådets förordning (EG) nr 689/2008 av om export och import av farliga kemikalier (EUT L 204, 31.7.2008, s. 1, Celex 32008R0689) finns det ett nätverk för tillsynssamverkan mellan EU:s medlemsstater. Denna samverkan sker inom ramen för Forum för informationsutbyte om verkställighet (Forum). Detta är ett obligatoriskt nätverk som den europeiska kemikaliemyndigheten, Echa, ansvarar för. Forums uppgifter är bl.a. att diskutera tolkningar av förordningarna, utveckla tillsynsstrategier samt planera och följa upp samordnade tillsynsprojekt som genomförs av tillsynsmyndigheterna i medlemsländerna. I arbetet ingår också att sprida god praxis, uppmärksamma problem i tillsynen på gemenskapsnivå, samordna utbytestjänstgöring för inspektörer, utveckla arbetsmetoder och verktyg för inspektionsarbete samt utveckla ett IT-baserat informationsutbyte. Arbetet i Forum innebär att kontakterna mellan tillsynsmyndigheter i olika medlemsländer ökar, vilket bl.a. medför att tillsynsmyndigheterna lättare kan vidta åtgärder vid gränsöverskridande tillsynsärenden. Forum har regelbundna kontakter med andra tillsynsnätverk och med näringslivet. Forum har även tagit fram vägledande tillsynsstrategier och minimikriterier för tillsynen över Reachförordningen och CLP-förord- ningen. bör verka för en ökad formalisering av tillsynssamverkan inom EU när det gäller kemikalietillsynen. Forum och dess arbete bör kunna tjäna som modell för en förstärkt och mer formaliserad tillsynssamverkan i fler rättsakter på kemikalieområdet. Krav på erfarenhetsutbyte och metodutveckling i tillsynen bör införas i relevanta regelverk i samband med utveckling eller revidering av dessa. Det är också viktigt att det finns formella krav på återföring av tillsynserfarenheter eftersom dessa utgör en viktig grund för utveckling av regelverket. Sådana erfarenheter kan även bli utgångspunkter för forsknings- och utvecklingsinsatser. Tillsynen skulle även kunna effektiviseras genom en bättre samordning av tillsynsinsatser på EU-nivå inom angränsande regelverk. Exempel på en situation där bättre samordning kan underlätta för såväl företag som myndigheter är då en kemisk produkt eller vara omfattas av kraven i flera regelverk. Reglerna om marknadskontroll skulle kunna utgöra en utgångspunkt för att utveckla tillsynssamverkan på varuområdet. Regler för s.k. marknadskontroll finns i och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, , s. 30, Celex 32008R0765). Förordningen avser kontroll av att harmoniserade produktregler följs och innehåller bl.a. generella krav på ansvariga myndigheters planering och genomförande av marknadskontrollen. Det finns också olika frivilliga nätverk mellan de myndigheter som har ansvaret för olika delar av marknadskontrollen i medlemsländerna, vilka kan bidra med erfarenheter och tjäna som förebild för en utvecklad tillsynssamverkan på området. Exempel på sådana är Europeiskt forum för produktsäkerhetstillsyn (the , ProSafe) samt ett tillsynsnätverk avseende och rådets direktiv /65/EU av om begränsning av användning av vissa farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning (EUT L 174, , s. 88, Celex 32011L0065). Det finns även procedurer på det icke-harmoniserade området som bl.a. syftar till att främja ett samarbete mellan de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Miniminivå för medlemsländernas tillsyn finns det inom EU en rekommendation om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna (och rådets rekommendation 2001/331/EG av om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna, EGT L 118, 27.4.2001, s. 41, Celex 32001H0331). I svensk lagstiftning innebär ett genomförande av rekommendationen. I förslaget till EU:s sjunde miljöhandlingsprogram finns skrivningar om att utöka tillämpningsområdet för rekommendationen till att omfatta fler regler på miljöområdet, däribland kemikaliereglerna, samt att prioritera ett bättre genomförande av miljötillsynen. I förslaget till miljöhandlingsprogrammet anges vidare att till 2020 ska det finnas bindande kriterier för medlemsstaternas kontroller och övervakning av unionens miljölagstiftning, inklusive kemikalielagstiftningen. Kriterier för medlemsstaternas tillsyn finns t.ex. på livsmedelsområdet. pågår förhandlingar i rådet om ett förslag till en ny förordning om offentlig kontroll för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och välbefinnande, växters sundhet, växtförökningsmaterial och växtskyddsmedel (KOM 2013 265). Förslaget är avsett att ersätta och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, s. 1, Celex 32004R0882). I förslaget till den nya förordningen om offentlig kontroll finns detaljerade regler för hur den offentliga kontrollen i medlemsstaterna ska organiseras och genomföras. Förslaget till ny förordning utökar tillämpningsområdet till att även omfatta tillsynen över växtskyddsmedel enligt och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och om upphävande av rådets direktiv /117/EEG och 91/414/EEG (EUT L 309, 24.11.2009, s. 1, Celex 32009R1107). Möjligheterna att ange någon form av miniminivåer för medlemsländernas kemikalierelaterade tillsyn, i linje med det som gäller på livsmedels- och djurskyddsområdet, bör utredas närmare. När det gäller Reach- förordningen och CLP-förordningen skulle sådana miniminivåer kunna Prop. 2013/14:39 baseras på de strategier för tillsyn över företagens leverantörsansvar som har tagit fram. Det bör vidare utredas om det skulle vara lämpligt att på EU-nivå fastställa mål och indikatorer för kemikalietillsynen och i så fall ta fram förslag gällande utformning av sådana. Detsamma gäller utökade satsningar på EU-nivå i syfte att säkerställa en viss miniminivå för tillsynen i alla unionens medlemsstater. för genomförande och upprätthållande av miljölagstiftning (Implementation and Enforcement of Environmental , IMPEL) är ett informellt samarbete mellan miljömyndigheter i EU:s medlemsländer, kandidatländerna och EES-länderna som verkar för effektiv tillämpning av EU:s miljölagstiftning. IMPEL har på frivillig basis granskat tillsynsinsatser i länder som ingår i nätverket. Dessa erfarenheter kan vara en utgångspunkt när utökade satsningar på EU-nivå övervägs för att säkerställa en viss miniminivå för medlemsländernas tillsyn. Det finns ett behov av att undersöka hur kemikalietillsynen inom EU kan utvecklas och effektiviseras. Ett arbete bör ske i nära samarbete med berörda myndigheter, främst Kemikalieinspektionen och . Detta bör utmynna i en plan för hur prioriteringar ska drivas inom EU. 11 Giftfria och resurseffektiva kretslopp 11.1Etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp Regeringen har beslutat ett etappmål om giftfria och resurseffektiva kretslopp. Etappmålet är att användningen av återvunna material ska vara säker från hälso- och miljösynpunkt genom att återcirkulation av farliga ämnen så långt som möjligt undviks som resurseffektiva kretslopp eftersträvas. Detta uppnås genom en samlad åtgärdsstrategi inom EU, vilken har resulterat i bl.a. följande insatser: för avfall, kemikalier och varor är i huvudsak kompletterade och samordnade så att de styr mot giftfria och resurseffektiva kretslopp, och principen om höga och likvärdiga krav på innehållet av farliga ämnen i nyproducerade och återvunna material är fastslagen genom beslut där så är lämpligt. Skälen för regeringens etappmål utvecklas i regeringens beslut (dnr M2013/1740/Ke). 11.2Insatser för att nå etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp Regeringens bedömning: En samlad strategi för giftfria och resurseffektiva kretslopp bör tas fram och beslutas inom EU. Strategin bör slå fast att särskilt farliga ämnen inte bör användas i nya varor och att användningen av övriga farliga ämnen så långt som möjligt bör minska, att åtgärder och styrmedel för ökad återvinning ska fokusera på de material som är mest värdefulla från resurseffektivitetssynpunkt och som har ett lågt innehåll av farliga ämnen, att höga och likvärdiga krav ställs på återvunna och nyproducerade material när det gäller innehåll av farliga ämnen samt att information om hälso- och miljöfarliga ämnen som ingår i varor ska vara tillgänglig för alla berörda under hela livscykeln, inklusive avfallsledet. Skälen för regeringens bedömning Resurseffektivitet har varit högt prioriterat inom EU, bl.a. genom kommissionens arbete med en strategi för resurseffektivitet, vilket beskrivs i kommissionens meddelande Ett resurseffektivt – flaggskeppsinitiativ i , (KOM(2011) 21). Det arbetet sker i sin tur inom ramen för för tillväxt och jobb. Övergripande motiv för insatserna i strategin är minskad klimatpåverkan och tryggad försörjning med råmaterial. har i dessa sammanhang lyft frågan om farliga ämnen. Inom ramen för arbetet har kommissionen tagit fram en färdplan för ett resurseffektivt , som presenterades 2011 (meddelande från kommissionen till , rådet, europeiska ekonomiska och sociala kommittén och regionkommittén, Färdplan för ett resurseffektivt KOM(2011) 571 slutlig). Av meddelandet framgår bl.a. att kommissionen ska presentera reviderade mål för återvinning av avfall från hushåll, byggsektor och förpackningsmaterial samt mål för att undvika deponering av biologiskt nedbrytbart avfall. Hållbar materialhantering står högt på dagordningen även utanför EU. Inom ramen för FN:s globala kemikaliestrategi SAICM pågår arbetet med ett globalt program för information om farliga ämnen i varor, bl.a. i syfte att förebygga problem i avfallsledet och underlätta återvinning. är drivande i G8-ländernas intiativ 3R (Reduce, Reuse, Recycle) och har tillsammans med lyft frågan om informationssystem för kemikalier i varor inom den globala kemikaliestrategin SAICM. enades rådet och om ett sjunde miljöhandlingsprogram för unionen, vilket ska gälla fram . I programmet finns målsättningar om kemikalier, avfall, återvinning och resurseffektivitet, vilka har tillkommit bl.a. på svenskt initiativ. Miljöhandlingsprogrammet innehåller skrivningar om att en strategi för giftfri miljö som omfattar giftfria materialkretslopp ska tas . Att en sådan strategi tas fram och beslutas inom EU är viktigt för att etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp ska kunna nås. tegin bör ha som övergripande mål att säkerställa en hälso- och miljömässigt säker användning av återvunnet material. om avfall, varor och kemikalier är komplext och omfattar flera förordningar och direktiv. Strategin bör syfta till att säkerställa att utveckling och tillämpning av regelverken samordnas bättre och styr i riktning mot kretslopp som är resurseffektiva och så långt som möjligt fria från farliga ämnen. Innehållet i strategin för giftfria och resurseffektiva kretslopp De mål för kemikalier, avfall, återvinning och resurseffektivitet som beskrivs i det sjunde miljöhandlingsprogrammet kan tjäna som utgångspunkt vid utformningen av strategin för giftfria och resurseffektiva kretslopp. En viktig utgångspunkt för strategin för giftfria och resurseffektiva kretslopp bör vara att särskilt farliga ämnen inte bör användas i nya varor och att användningen av övriga farliga ämnen så långt som möjligt bör minska. Vad som avses med särskilt farliga ämnen beskrivs i avsnitt 3.5. Takten i utfasningen av sådana ämnen behöver öka för att möjliggöra en hög grad av återvinning. Redan vid utformningen av nya produkter bör tillverkaren kunna beskriva hur produkterna ska tas om hand på ett resurseffektivt sätt när de är förbrukade. Det gäller både design och materialval och användning av farliga ämnen som tillsatser i material eller varor. Även en minskad användning av farliga ämnen i övrigt bör eftersträvas. Dessa ämnen bör användas på ett sådant sätt att människor och miljön exponeras för dem så lite som möjligt under livscykeln som återvinning inte försvåras på annat sätt. Utfasning av särskilt farliga ämnen bör inriktas mot de material och varugrupper där det finns särskilda återvinningsmål (t.ex. bilar, elektronik, byggvaror, förpackningar). Det finns många exempel på hur återvinning försvåras eller hindras av att särskilt farliga ämnen använts i vissa material eller varuslag. Sådana problem kan ofta bestå efter att användningen har upphört. Ett exempel är bromerade flamskyddsmedel i bilar och elektronik, kadmium i förpackningar och bly i glas. Strategin för giftfria och resurseffektiva kretslopp bör vidare utgå från att åtgärder och styrmedel för ökad återvinning ska fokusera på de material som är mest värdefulla från resurseffektivitetssynpunkt och som har lågt innehåll av farliga ämnen. Det kan vara stora skillnader mellan olika material när det gäller såväl miljövinsten med återvinning som vilka möjligheter det finns att öka återvinningen. När styrmedel och åtgärder utformas bör det göras med både resurseffektivitet och giftfrihet i åtanke. Det kan t.ex. innebära att material som har ett lågt innehåll av farliga ämnen prioriteras eller att material som innehåller ämnen som enkelt kan avlägsnas genom rening eller separering prioriteras. En analys av nämnda aspekter bör göras , innan mål för återvinning formuleras och tekniska aspekter kring insamling och materialåtervinning börjar utformas. Ambitionen att öka återvinningen bör normalt inte medföra att kraven på innehåll av farliga ämnen är lägre för återvunnet material än för nyproducerat. Samma höga krav avseende innehållet av farliga ämnen bör som huvudregel ställas på återvunna och nyproducerade material. Även detta bör vara en utgångspunkt för strategin om giftfria och resurseffektiva kretslopp. Därigenom kan en hög skyddsnivå uppnås och återcirkulation av farliga ämnen i kretsloppen så långt som möjligt förhindras. Att kraven på innehåll av farliga ämnen i återvunnet material är höga och likvärdiga med dem som gäller för nyproducerat är vidare viktigt för att långsiktigt stärka konkurrenskraften hos återvunnet material och därmed gynna återvinningen. Utgångspunkten innebär att produkt- och kemikalielagstiftningen normalt inte bör göra skillnad på nytt och återvunnet material när det gäller t.ex. förbud och gränsvärden för innehåll av farliga ämnen. Ämnen som är förbjudna i nytillverkade varor ska således inte heller förekomma i och spridas från sådana varor som tillverkats av återvunnet material. Såväl nytillverkat som återvunnet material ska vara säkert från kemikaliesynpunkt, dvs. skyddsnivån ska vara hög. Kraven på återvunna material bör inte heller vara högre än på nyproducerade. Skälet till detta är att det är tillåtet att använda miljö- och hälsofarliga ämnen i många typer av kemiska produkter, material och varor. Därmed kommer dessa ämnen även att förekomma i vissa återvunna material. För att kunna använda sådana material krävs dock generellt att regler och system för återvinning utvecklas. Användningen måste begränsas till områden där den är säker från miljö- och hälsosynpunkt, vilket bl.a. kommer att ställa krav på att information om innehållet av farliga ämnen i material och varor följer med även i avfalls- och återvinningsledet. Det kommer också att kräva system för insamling där materialströmmar av olika kvalitet kan separeras. Ytterligare en utgångspunkt för strategin om giftfria och resurseffektiva kretslopp är att information om hälso- och miljöfarliga ämnen som ingår i varor ska vara tillgänglig för aktörer under hela livscykeln, inklusive avfallsledet. De informationskrav som finns och som ger avfallsledet information om kemikalieinnehåll i varor gäller framför allt märkningskrav för tungmetaller, i de fall sådana ingår i batterier och i bilar. När det gäller kraven i Reachförordningen att lämna information om en varas innehåll av särskilt farliga ämnen som finns i kandidatförteckningen finns inga regler som säkerställer att informationen förs vidare till avfallsledet. Kunskapen ökar kontinuerligt om ämnens farliga egenskaper och deras förekomst i varor. Denna kunskap bör omsättas i information som ges till mottagaren av varan. Informationen bör även göras tillgänglig för avfalls- och återvinningsbranschen i den utsträckning som behövs för att de ska kunna minimera risker med farliga ämnen. En sådan utveckling är i linje med den ambition som regeringen anger i etappmålet om farliga ämnen i varor, som den är grundläggande för att nå etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp. Kemikalieinspektionen och arbetar redan med att analysera vilka styrmedel som är mest effektiva och lämpliga för att reglera användningen av farliga ämnen i ett livscykelperspektiv och för att skapa synergier mellan resurseffektivitet och lågt innehåll av farliga ämnen. Detta arbete kommer att utgöra en grund för arbete med EU- strategin för giftfria och resurseffektiva kretslopp. Ett fortsatt analys- och Prop. 2013/14:39 utredningsarbete kommer dock att behövas för att bygga upp kunskaps- basen för ett svenskt bidrag till strategin. Frågor som kan behöva undersökas närmare är bl.a. hur man i arbetet med att begränsa användningen av farliga ämnen kan ta hänsyn till ett resurseffektivt omhändertagande i avfalls- och återvinningsleden samt vilka styrmedel och åtgärder som är mest lämpade att använda för att nå synergier mellan giftfritt och resurseffektivt. Det behövs också forskning och utveckling gällande teknik för avfallshantering och återvinning, produktdesign som underlättar återvinning samt kompletterande styrmedel. Det kan exempelvis gälla teknik som gör det möjligt att sortera ut sådant avfall som på grund av innehållet av farliga ämnen inte lämpar sig för materialåtervinning. Det kan också handla om tekniker för att rena material från farliga ämnen samt för att göra det enklare att spåra material och avgöra dess ursprung. Ytterligare insatser för att nå etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp Många av de insatser som tas upp i andra avsnitt i denna proposition bidrar även till att nå etappmålet om giftfria och resurseffektiva kretslopp. Det gäller bl.a. de insatser som beskrivs i avsnitt 12.2.1 om byggprodukter. Insatser för att generellt utveckla varureglerna liksom olika aspekter av Reachförordningen har också stor betydelse för att förbättra förutsättningarna för giftfria och resurseffektiva kretslopp. Även utveckling och tillämpning av ekonomiska och informativa styrmedel liksom kemikaliekrav vid offentlig upphandling kan bidra till måluppfyllelsen. För att uppfylla kraven i EU:s ramdirektiv om avfall kommer att beslut ett nationellt program för förebyggande av avfall. redovisade sitt betänkande Mot det hållbara samhället – resurseffektiv avfallshantering (SOU 2012:56). Be- tänkandet har remitterats till berörda aktörer och bereds inom . 12Minska barns exponering för farliga kemikalier 12.1Etappmålet om att minska barns exponering för farliga kemikalier Regeringen har beslutat ett etappmål om att minska barns exponering för farliga kemikalier. Etappmålet är att har beslut fattats avseende befintliga och vid behov nya regelverk och andra styrmedel, vilka medför en betydande minskning av hälsoriskerna för barn till följd av den samlade exponeringen för kemikalier. Riskminskningen ska bedömas i jämförelse med situationen 2012. Skälen för regeringens etappmål utvecklas i regeringens beslut den (dnr M2013/1740/Ke). 12.2Insatser för att nå etappmålet om att minska barns exponering för farliga kemikalier Regeringens bedömning: Användningen av särskilt farliga ämnen, inklusive hormonstörande och allergiframkallande ämnen, bör begränsas i varor som barn ofta kommer i kontakt med. Arbetet med att minska barns exponering för farliga kemikalier i varor bör fokusera på byggprodukter och inredningar, elektriska och elektroniska produkter, textilier samt leksaker och andra varor avsedda för barn. Skälen för regeringens bedömning Barn riskerar att få i sig högre halter av kemikalier, i förhållandet till sin vikt, än vad vuxna får. Barn äter, dricker och andas mer än vuxna i för- hållande till sin storlek. De mindre barnen utforskar världen krypande och de suger och tuggar på saker för att uppleva dem. och andra varor kan avge små mängder av kemikalier. binds också till damm. har de sätt på vilka barn och ungdomar ut- sätts för kemikalier kraftigt förändrats. Exponeringen för vissa särskilt farliga kemikalier, t.ex. bly, är betydligt lägre men i stället utsätts barn och ungdomar för många fler kemikalier. Barn och ungdomar har i dag ett mycket större antal leksaker, kläder och andra varor som inne- håller olika kemikalier än .