prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — l)I den metod för resultatbedömning som används för att beräkna rörliga ersättningskomponenter eller pooler av rörliga ersättningskomponenter ska det ingå en övergripande korrigeringsmekanism som ska innefatta alla rele vanta typer av löpande och framtida risker, m)Med förbehåll för den rättsliga strukturen på AIF-fonden och dess fondbestämmelser och bolagsordning ska en betydande andel som utgör åtminstone av den rörliga ersättningen bestå av andelar eller aktier i den berörda AIF-fonden, eller motsvarande ägarintressen, eller aktierelaterade instrument eller motsvarande icke-kontanta in strument, såvida inte förvaltningen av AIF-fonder enbart står för av den totala portfölj som AIF- förvaltaren förvaltar varvid minimikravet på inte ska gälla. De instrument som avses i detta led ska bli föremål för en lämplig kvarhållandepolicy som syftar till att få incitamenten att sammanfalla med intressena för AIF-förvaltaren och den AIF-fond som den förvaltar och AIF- fondens investerare. Medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter får sätta begränsningar för typen och utformningen av dessa instrument eller förbjuda vissa instrument om så anses vara lämpligt. Detta led ska till lämpas på både den del av den rörliga ersättningskomponenten som skjutits upp i enlighet med led n och den del av den rörliga ersättningskomponenten som inte skjutits upp. Europeiska unionens officiella tidning L 174/71 n)En betydande del som utgör av den rörliga ersättningskomponenten ska skjutas upp som är lämplig med tanke på den berörda AIF-fondens livscykel och inlösenpolicy och är korrekt anpassad till arten av den berörda AIF-fondens risker. Den period som avses i detta led ska vara minst tre till såvida den berörda AIF-fondens livscykel inte är kortare. Ersättning som betalas ut enligt ett förfarande för uppskjuten ersättning får inte erhållas snabbare än prorata. För en rörlig ersättningskomponent på ett särskilt högt belopp ska av beloppet skjutas upp. o)Den rörliga ersättningen, inbegripet den uppskjutna delen, ska endast betalas eller erhållas om den är hållbar i enlighet med AIF-förvaltarens finansiella situation som helhet, och motiverad enligt affärsenhetens, AIF-fondens och den berörda individens resultat. Den totala rörliga ersättningen ska i allmänhet minskas avsevärt när AIF-förvaltarens eller AIF-fondens finansiella resultat är svagt eller negativt, med beaktande av både nuvarande ersättning och minskningar av utbetalningarna av belopp som tidigare intjänats, inbegripet genom malus- och återkravsförfaranden. p)Pensionspolicyn ska överensstämma med AIF-förvaltarens och den av denne förvaltade AIF-fondens affärsstrategi, mål, värderingar och långsiktiga intressen. Om den anställde lämnar AIF-förvaltaren före pensionering ska de diskretionära pensionsförmånerna finnas kvar hos AIF-förvaltaren i form av instrument enligt definitionen i led m. I det fall då en anställd går i pension ska diskretionära pensionsförmåner betalas ut till den anställde i form av instrument enligt definitionen i led m men först efter en period . q)Personalen ska vara skyldig att förbinda sig att inte använda personliga risksäkringsstrategier eller försäkringar som är kopplade till ersättning och ansvar för att urholka de riskanpassningseffekter som ingår i deras ersättnings system. r)Rörlig ersättning ska inte betalas genom instrument eller metoder som gör det enklare att kringgå kraven i detta direktiv. 2.Principerna i punkt 1 ska gälla för all slags ersättning som utbetalas av AIF-förvaltaren, för alla belopp som betalas direkt av AIF-fonden själv, inbegripet carried interest, och för alla överföringar av andelar eller aktier i till förmån för de medarbetarkategorier, inbegripet den verkställande ledningen, risktagare, kontrollfunktioner och alla anställda vars totala ersättning är så hög att de hamnar i samma ersättningsklass som den verkställande ledningen och risktagare, som i tjänsten utför verksamhet som väsentligt berör deras riskprofil eller riskprofilen för de AIF-fonder de förvaltar. 3.AIF-förvaltare som är betydande i fråga om sin storlek eller storleken på den AIF-fond de förvaltar, sin interna organisation samt verksamhetens art, omfattning och komplexitetsgrad ska inrätta en ersättningskommitté. ska inrättas på ett sätt som gör det möjligt för den att utöva en kompetent och oberoende bedöm ning av ersättningspolicy och ersättningspraxis samt de incitament som skapats för att hantera risker. ska ansvara för föreberedelserna inför beslut om ersättning som ska fattas av ledningsorganet i dess tillsynsfunktion, inbegripet beslut som får konsekvenser för den berörda AIF-förvaltarens eller AIF-fondens risker och riskhantering. Ordföranden i ersättningskommittén ska vara en ledamot i ledningsorganet som inte innehar någon verkställande uppgift i den berörda AIF-förvaltaren. Ledamöterna i ersättningskommittén ska vara personer från ledningsorganet som inte innehar någon verkställande funktion i den berörda AIF-förvaltaren. L 174/72 Europeiska unionens officiella tidning DOKUMENTATION OCH INFORMATION SOM SKA TILLHANDAHÅLLAS OM MARKNADSFÖRING I a)En skriftlig anmälan med en verksamhetsplan med uppgifter om vilka AIF-fonder AIF-förvaltaren avser att marknads föra och uppgift om var de är etablerade. b)AIF-fondernas fondbestämmelser eller bolagsordningar. c)Uppgift om vilket som är . d)Beskrivning av eller information om AIF-fonden som är tillgänglig för investerarna. e)Information om var master-AIF-fonden är etablerad om AIF-fonden är en feeder-AIF-fond. f)Eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1, för varje AIF-fond som AIF-förvaltaren förvaltar eller avser att förvalta. g)I tillämpliga fall, information om de åtgärder som fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i marknadsförs till icke-professionella investerare, inklusive de fall då AIF-förvaltaren använder oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende AIF-fonden. Europeiska unionens officiella tidning L 174/73 DOKUMENTATION OCH INFORMATION SOM SKA TILLHANDAHÅLLAS OM MARKNADSFÖRING I HEMMEDLEMSSTAT AVSES a)En skriftlig anmälan med en verksamhetsplan med uppgifter om vilka AIF-fonder AIF-förvaltaren avser att marknads föra och uppgift om var de är etablerade. b)AIF-fondernas fondbestämmelser eller bolagsordningar. c)Uppgift om vilket som är . d)Beskrivning av eller information om AIF-fonden som är tillgänglig för investerarna. e)Information om var master-AIF-fonden är etablerad om AIF-fonden är en feeder-AIF-fond. f)Eventuell ytterligare information enligt artikel 23.1 för varje AIF-fond som AIF-förvaltaren förvaltar eller avser att förvalta. g)Uppgift om i vilka medlemsstater den avser att marknadsföra andelar eller aktier i till professionella investerare. h)Information om de arrangemang som fastställts för att marknadsföra AIF-fonden och i tillämpliga fall om de åtgärder som fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i marknadsförs till icke-professionella investerare, inklusive de fall då AIF-förvaltaren utnyttjar oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende AIF- fonden. Europeiska unionens officiella tidning L 83/1 KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) nr 231/2013 av om komplettering av och rådets direktiv /61/EU vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, med beaktande av och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (1), särskilt artiklarna 3.6, 4.3, 9.9, 12.3, 14.4, 15.5, 16.3, 17, 18.2, 19.11, 20.7, 21.17, 22.4, 23.6, 24.6, 25.9, 34.2, 35.11, 36.3, 37.15, 40.11, 42.3 och 53.3, med beaktande av Europeiska yttrande, och av följande skäl: (1)Direktiv /61/EU ger kommissionen befogenhet att anta delegerade akter som bland annat föreskriver om beräkning av tröskeln, den finansiella hävstången, verk samhetsvillkoren för förvaltare av alternativa investerings fonder (nedan kallade AIF-förvaltare), inbegripet risk- och likviditetshantering, värdering och delegering, närmare krav på de uppgifter och skyldigheter som åligger AIF- förvaltarnas förvaringsinstitut, bestämmelser om öppen het samt särskilda krav på tredjeland. Det är viktigt att alla dessa kompletterande bestämmelser börjar gälla sam tidigt som direktiv /61/EU, så att de nya kraven på (1) EUT L 174, , s. 1. AIF-förvaltarna tillämpas i praktiken. Bestämmelserna i förordningen är nära relaterade, eftersom de handlar om auktorisering av AIF-förvaltare som förvaltar och/eller saluför AIF-fonder i unionen, deras löpande verksamhet och öppenhet, som är aspekter som är nära förknippade med inledandet och bedrivandet av verksamhet som till gångsförvaltare. Det är önskvärt att alla delegerade akter som krävs enligt direktiv /61/EU samlas i en enda förordning, för att förenhetliga dessa bestämmelser, som bör träda ikraft , och underlätta för dem som omfattas av skyldigheterna att överblicka dem, däribland investerare som inte är EU-medborgare. (2)Det är viktigt att anta en förordning, för att uppnå målen för direktiv /61/EU på ett enhetligt sätt i alla med lemsstater, förbättra den inre marknadens integritet och erbjuda rättslig säkerhet för dess deltagare, inbegripet institutionella investerare, behöriga myndigheter och öv riga intressenter. Att rättsakten har formen av en förord ning gör att alla marknadsaktörer får ett enhetligt regel verk. Det är den bästa möjliga garantin för lika villkor, enhetliga konkurrensförutsättningar och en lämplig ge mensam standard för investerarskyddet. Dessutom säker ställer det att närmare enhetliga genomförandebestäm melser om AIF-förvaltarnas verksamhet är direkt tillämp liga (i sig direkt tillämpliga) och därför inte kräver ytter ligare införlivning på nationell nivå. Genom en förord ning kan man dessutom undvika att tillämpningen av direktiv /61/EU försenas i medlemsstaterna. (3)Eftersom den delegerade förordningen preciserar styrel sens och den verkställande ledningens skyldigheter bör betydelsen av dessa begrepp förklaras, särskilt att en sty relse kan bestå av personer i den verkställande ledningen. I förordningen införs även begreppet tillsynsfunktion och därför bör man i definitionen av styrelsen förtydliga att den är det organ som svarar för ledningsfunktionen, om L 83/2 Europeiska unionens officiella tidning tillsyns- och ledningsfunktionen är åtskilda enligt natio nell bolagsrätt. Enligt direktiv /61/EU är AIF-förval tare skyldiga att lämna viss information till de behöriga myndigheterna, bland annat om vilken procentandel av AIF-fondernas tillgångar som omfattas av specialarrange mang på grund av sin illikvida natur. I förordningen klargörs innebörden av specialarrangemang, så att AIF- förvaltarna ska veta exakt vilken information de ska lämna till de behöriga myndigheterna. (4)I direktiv /61/EU föreskrivs ett förenklat system för AIF-förvaltare som förvaltar AIF-fondportföljer vars sam manlagda förvaltade tillgångar inte överskrider de rele vanta trösklarna. Det är nödvändigt att klargöra hur de förvaltade tillgångarnas sammanlagda värde ska beräknas. I detta sammanhang är det viktigt att fastställa vilka åtgärder som krävs för beräkningen av tillgångarnas sam manlagda värde, att tydligt fastställa vilka tillgångar som inte ska ingå i beräkningen, att klargöra hur de tillgångar ska värderas som förvärvats genom användning av finan siell hävstång och att föreskriva om hur man ska hantera korsvist ägande mellan AIF-fonder som förvaltas av en AIF-förvaltare. (5)Det sammanlagda värdet av de förvaltade tillgångarna behöver beräknas minst en gång med användning av aktuell information. Tillgångarnas värde bör därför fastställas som föregår dagen för beräkningen av de förvaltade tillgångarnas samman lagda värde och så nära den dagen som möjligt. (6)För att kontrollera att en AIF-förvaltare fortfarande har rätt att omfattas av det förenklade system som föreskrivs i direktiv /61/EU, bör ett förfarande införas som gör det möjligt att fortlöpande följa de förvaltade tillgång arnas sammanlagda värde. För att bedöma hur sannolikt det är att de överskrider tröskeln, eller om det behövs en ytterligare beräkning, får AIF-förvaltarna beakta de typer av AIF-fonder som förvaltas och de olika kategorier av tillgångar som de investerar i. (7)Om en AIF-förvaltare inte längre uppfyller kraven på trösklarna, ska den anmäla detta till sin behöriga myn dighet och ansöka om auktorisation inom 30 kalender dagar. Om över- eller underskridandet av trösklarna bara inträffar någon enstaka gång under ett visst kalenderår och förhållandet anses vara tillfälligt, bör dock AIF-för valtarna inte vara skyldiga att ansöka om auktorisation. I sådana fall bör AIF-förvaltaren informera den behöriga myndigheten om att tröskeln överskridits och förklara varför den anser att detta förhållande är av tillfällig natur. Ett förhållande som varar kan inte anses vara tillfälligt. Vid bedömningen av sannolikheten för att ett förhållande är tillfälligt bör AIF-förvaltaren beakta förväntad tecknings- och inlösenaktivitet eller, i förekommande fall, kapitalneddragningar och kapitalför delningar. Vid denna bedömning bör AIF-förvaltaren inte använda förväntade marknadsrörelser. (8)De uppgifter som AIF-förvaltare använder för beräk ningen av de förvaltade tillgångarnas sammanlagda värde behöver inte vara tillgängliga för allmänheten eller för investerare. De behöriga myndigheterna måste dock kunna verifiera att AIF-förvaltare på ett korrekt sätt be räknar och övervakar det sammanlagda värdet av de till gångar de förvaltar, inklusive bedömningen av situationer då de förvaltade tillgångarnas sammanlagda värde tillfäl ligt överskrider den relevanta tröskeln och bör därför på begäran få tillgång till dessa uppgifter. (9)Det är viktigt att AIF-förvaltare som omfattas av bestäm melserna i det förenklade systemet i direktiv /61/EU förser de behöriga myndigheterna med aktuell infor mation vid registreringstidpunkten. Alla typer av AIF-för valtare har kanske inte uppdaterade emissionsdokument som speglar den senaste utvecklingen för de AIF-fonder som de förvaltar och sådana AIF-förvaltare kanske finner det mer praktiskt att redovisa den nödvändiga infor mationen i ett separat dokument som beskriver deras investeringsstrategi. Det kan vara fallet för riskkapitalfon der, som ofta skaffar kapital genom att förhandla med tänkbara investerare. (10)En AIF-fond som enbart har aktier i börsnoterade bolag bör inte anses ha finansiell hävstång, så länge som ak tierna inte anskaffas genom lån. Om samma AIF-fond köper optioner i ett aktieindex, ska den anses ha finan siell hävstång, eftersom den har ökat fondens exponering mot en viss investering. (11)Två metoder att beräkna hävstången bör föreskrivas för att säkerställa en enhetlig tillämpning av AIF-förvaltarnas skyldighet att ge en objektiv översikt över den hävstång som används. Marknadsundersökningar har visat att de bästa resultaten uppnås genom att kombinera de så kal lade brutto- och åtagandemetoderna. (12)För att få lämplig information för övervakning av system risker och en fullständig bild av AIF-förvaltarens använd ning av finansiell hävstång, bör information om en AIF- fonds exponering lämnas till behöriga myndigheter och investerare på grundval av både brutto- och åtagandeme toden. Alla AIF-förvaltare bör därför beräkna expone ringen med både brutto- och åtagandemetoden. Brutto metoden visar AIF-fondens totala exponering, medan åta gandemetoden ger insikt i de risksäkrings- och nettnings tekniker som förvaltaren använder, och därför bör båda metoderna betraktas tillsammans. Skillnaden mellan den totala exponeringen enligt bruttometoden och åtagande metoden kan ge nyttig information. Om det behövs för att se till att all ökning av AIF-fonders exponering av speglas korrekt, får kommissionen anta ytterligare dele gerade akter om en extra och valfri metod för beräk ningen av hävstången. Europeiska unionens officiella tidning L 83/3 (13)Vid beräkning av exponeringen bör AIF-fondens samtliga positioner inledningsvis tas med, inklusive korta och långa tillgångar och skulder, lån, derivatinstrument och varje annan metod som ökar exponeringen, om tillgång arnas eller skuldernas risker och vinster ligger hos AIF- fonden. Alla andra positioner som nettotillgångsvärdet är sammansatt av ska också tas med. (14)Lånearrangemang som AIF-fonden ingår bör uteslutas, om de är av tillfällig natur och relaterade till och helt täcks av investerarnas kapitalinsatser. Revolverande låne krediter bör inte anses vara av tillfällig natur. (15)Förutom att beräkna exponeringen med hjälp av brutto metoden bör alla AIF-förvaltare beräkna exponeringen med hjälp av åtagandemetoden. Enligt åtagandemetoden ska finansiella derivatinstrument omvandlas till motsva rande positioner i den underliggande tillgången. Om emellertid en AIF-fond investerar i vissa derivat för att uppväga marknadsrisken för andra tillgångar som fonden investerats i, bör dessa derivat under vissa omständighe ter inte omvandlas till motsvarande position i de under liggande tillgångarna, eftersom de båda tillgångarnas ex ponering uppväger varandra. Detta bör exempelvis vara fallet när en AIF-portfölj investerar i ett visst index och innehar ett derivatinstrument som byter det indexets re sultat mot ett annat index resultat, som bör motsvara innehavsexponeringen mot det andra indexet i portföljen, så att AIF-fondens nettotillgångsvärde inte blir beroende av det första indexets resultat. (16)Vid beräkning av exponeringen enligt åtagandemetoden ger derivat som uppfyller de kriterier som fastställs i denna förordning inte någon extra exponering. Om AIF-fonden investerar i indexterminsaffärer och innehar likvida medel motsvarande terminsaffärernas samman lagda marknadsvärde, motsvarar detta en direktinveste ring i indexandelarna och därför bör indexterminsaffären inte beaktas i beräkningen av AIF-fondens exponering. (17)Vid beräkning av exponeringen med åtagandemetoden bör AIF-förvaltarna ha rätt att beakta risksäkrings- och nettningsarrangemang, förutsatt att de uppfyller åtagan demetodens kriterier. (18)Kravet att nettningsarrangemang ska avse samma under liggande tillgång bör tolkas strikt. Tillgångar som AIF- förvaltaren beaktar som likvärdiga eller starkt korrelerade, som olika aktiekategorier eller obligationer som emitte rats av samma emittent, bör därför inte anses vara iden tiska när det gäller nettningsarrangemang. Syftet med definitionen av nettningsarrangemang är att se till att endast sådana affärer beaktas som uppväger de risker som är förknippade med andra affärer, utan någon vä sentlig återstående risk. Kombinationer av affärer för att generera en avkastning, hur liten den än må vara, genom att minska vissa risker som andra behålls, bör inte betraktas som nettningsarrangemang, som vid ar bitrageinvestmentstrategier som syftar till att generera av kastning genom att utnyttja prisskillnader mellan derivat instrument med samma underliggande tillgångar men med olika löptider. (19)En portföljförvaltningsmetod som syftar till att minska en risks duration, genom att kombinera en investering i en obligation med lång löptid och en ränteswap eller minska en AIF-obligationsportföljs duration genom en kort po sition i terminsaffärer med obligationer som motsvarar portföljens ränterisk (durationsrisksäkring) ska anses vara ett risksäkringsarrangemang, om de uppfyller risksäk ringskriterierna. (20)Ett portföljhanteringsförfarande som syftar till att upp väga de betydande riskerna med en investering i en väl diversifierad aktieportfölj genom en kort position i en aktieindextermin bör anses uppfylla risksäkringskriterier na. Villkoret är att aktieportföljens sammansättning ligger mycket nära aktiemarknadsindexets och att dess avkast ning är starkt korrelerad till aktiemarknadsindexets samt att den korta positionen i aktieindexterminen möjliggör en obestridlig minskning av den allmänna marknadsris ken för aktieportföljen och att den specifika risken är obetydlig, t.ex. betarisksäkring av en väldiversifierad ak tieportfölj där den specifika risken anses vara obetydlig. (21)Ett portföljhanteringsförfarande som syftar till att upp väga risken för en investering i en fastränteobligation genom att kombinera en lång position i en kreditswap med en ränteswap som byter den fasta räntan mot en ränta lika med en lämplig marknadsreferensränta plus en spread bör anses vara ett risksäkringsarrangemang, om åtagandemetodens alla risksäkringskriterier i princip är uppfyllda. (22)Ett portföljhanteringsförfarande som syftar till att upp väga risken för en viss aktie genom en kort position via ett derivatkontrakt avseende en annan aktie som är starkt korrelerad till den första aktien bör inte anses upp fylla risksäkringskriterierna. Även om en sådan strategi bygger på att inta motsatta positioner för samma till gångskategori, säkrar den inte den specifika risken för investeringen i en viss aktie. Den bör därför inte anses vara ett risksäkringsarrangemang enligt åtagandemeto dens kriterier. (23)Ett portföljhanteringsförfarande som syftar till att upp rätthålla alfavärdet för en aktiekorg (bestående av ett begränsat antal aktier) genom att kombinera investe ringen i den aktiekorgen med en betajusterad kort posi tion i en aktieindextermin bör inte anses uppfylla risk säkringskriterierna. En sådan strategi syftar inte till att uppväga de betydande riskerna med investeringen i L 83/4 Europeiska unionens officiella tidning den aktiekorgen utan att uppväga investeringens beta (marknadsrisken) och upprätthålla alfavärdet. Aktiekor gens alfakomponent kan dominera över betakomponen ten och därigenom leda till förluster på AIF-nivå. Därför bör detta inte anses vara ett risksäkringsarrangemang. (24)En riskarbitragestrategi är en strategi där en kort position i en aktie kombineras med en lång position i en annan aktie. En sådan strategi syftar till att risksäkra positioner nas beta (marknadsrisk) och generera en avkastning som är relaterad till båda aktiernas relativa resultat. Aktiekor gens alfakomponent kan dominera över betakomponen ten och därigenom leda till förluster på AIF-nivå. Detta bör inte anses vara ett risksäkringsarrangemang enligt åtagandemetodens kriterier. (25)En strategi som syftar till att risksäkra en lång position i en aktie eller obligation med köpt kreditriskskydd för samma emitterare gäller två olika tillgångskategorier och bör därför inte anses vara ett risksäkringsarrange mang. (26)Om metoder används som ökar en AIF-fond exponering, bör AIF-förvaltaren iaktta allmänna principer som att utöver transaktionens rättsliga form även beakta dess substans. Särskilt i fråga om återköpstransaktioner bör AIF-förvaltaren beakta om AIF-fonden överför eller be håller de berörda tillgångarnas risker och vinster. AIF- förvaltaren bör också gå från derivatinstrument eller an dra kontraktsarrangemang till de underliggande tillgång arna för att bestämma vilka tänkbara framtida åtaganden för AIF-fonden som dessa transaktioner leder till. (27)Eftersom åtagandemetoden leder till att räntor med olika durationer betraktas som skilda underliggande tillgångar, får AIF-fonder som enligt sin huvudinvesteringsstrategi främst investerar i räntederivat använda särskilda regler för durationsnettning för att beakta korrelationen mellan räntekurvans löptidssegment. När en AIF-fond fastställer sin investeringspolitik och riskprofil, bör den kunna de finiera ränterisknivån och följaktligen fastställa sitt dura tionsmål. AIF-fonden bör beakta det fördefinierade dura tionsmålet, när den gör sina investeringsval. Om portföl jens duration avviker från durationsmålet, bör strategin inte anses vara ett durationsnettningsarrangemang enligt åtagandemetodens kriterier.