prop · H003113 · 2013-04-03 00:00:00 — Ambulansdirigenten gör ingen bedömning av behov utan har till uppgift att larma ut en ledig ambulans och dirigera den till platsen utifrån de direktiv respektive landsting/region lämnat till larmcentralen. Om larmet gäller exempelvis en brand eller en trafikolycka frågar SOS- operatören om någon är skadad. Om det finns misstanke om att någon är skadad eller att någon riskerar att skadas så larmar SOS-operatören ambulans som andra hjälpinsatser larmas ut, så som polis och räddningstjänst. har SOS Alarm ansvar för att samordna samhällets alarmeringsfunktioner och möjliggöra snabba och effektiva hjälpinsatser. Bolaget driver på uppdrag av staten för nödnumret 112.23 Utlarmning och dirigering av ambulanser är en tilläggstjänst som SOS Alarm ska erbjuda landstingen att sluta särskilda avtal om. kan offentliga organisationer göra en offentlig upphandling24 när de ska ingå nya avtal om utförande av verksamhet. Det har varit möjligt för landstingen att välja andra utförare eller att själva stå för alarmering och dirigering av ambulanser. 23Uppdraget regleras i alarmeringsavtalet mellan staten och SOS Alarm. 24Lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Det gemensamma nödnumret har en lång historik i . utvecklades 90 000 som ett enhetligt och gemensamt nödnummer. Organiseringen av larmcentraler sköttes av kommunerna; ambulans, räddningstjänst och polis tillhörde olika larmcentraler. bildades () av staten, landstingen och kommunerna, och organiserades som ett dotterbolag till dåvarande som också stod för statens finansieringsansvar.25 Fördelarna med en samordnad alarmeringstjänst ansågs vara flera.26 Att bilda länsvisa larmcentraler och slå samman dessa med SOS-tjänsten skulle leda till en rationaliseringsvinst eftersom ett led i larmkedjan kunde tas bort. Dessutom skulle den hjälpsökande inte längre behöva framföra samma uppgifter till såväl SOS-central som hjälporgan. Risken för att den hjälpsökande skulle kunna uppfatta att alarmeringen fullföljts och därmed avsluta samtalet för tidigt skulle också upphöra. Ytterligare ett argument som lyftes fram av var att sammanslagningen skulle underlätta samordning mellan flera olika hjälporgan. I samband med beslutet om bolagisering av beslutade att statens aktier i skulle förvaltas direkt av regeringen.27 Då genomfördes också en översyn av statens roller inom SOS Alarm. Den viktigaste förändringen var att bolagets ekonomiska handlingsutrymme skulle avgöras efter affärsmässiga förhandlingar mellan bolaget och dess kunder. Detta ansågs ge kunderna bättre möjligheter att påverka servicenivå och innehåll på leveranserna från SOS Alarm. Bolaget bedömdes därmed kunna utveckla de tjänster som kunderna har störst behov av. SOS Alarm skulle dessutom få vidare möjlighet att fungera som andra företag och behålla överskott i rörelsen, något som den tidigare ordningen inte medgav. Härigenom skulle förutsättningar skapas för en sund ekonomisk och finansiell utveckling av bolaget. Därtill skulle ägarna få en tillfredsställande ekonomisk avkastning på den förmögenhetsmassa som verksamheten förvaltade.28 1991 fattade den Europeiska Gemenskapen beslut om ett gemensamt europeiskt larmnummer 112.29 Bakgrunden var att medlemsstaterna hade olika nödnummer, vilket kunde medföra problem i en nödsituation. En annan faktor var det ökande resandet inom den Europeiska Gemenskapen. 1993/94: TU38. 1972: TU20. 1992/93:200, bet. 1992/93:200, bet. 29Rådet beslut av om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer (91/396/EEG). STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN gemensamt nödnummer skulle medborgare i en nöd- eller katastrofsituation enkelt kunna anropa respektive lands nationella larmtjänster. införde 112-numret som larmnummer . Av bolagsordningen för SOS Alarm följer att bolaget ska samordna och utöva det allmännas alarmeringsfunktioner, även som att mot ersättning tillhandahålla alarmerings-, larm och övervakningstjänster samt bedriva annan därmed förenlig verksamhet.30 Ett konsortialavtal mellan staten och reglerar förhållandet mellan ägarna. Enligt avtalet utser ägarna vardera ett visst antal styrelseledamöter. Staten och har vardera utsett fyra ledamöter. Aktieägarna har sedan efter samråd gemensamt utsett den ledamot som ska vara styrelsens ordförande. SOS Alarm är moderbolag i en koncern som har ett dotterbolag, , som bedriver callcenterverksamhet. En genomgång av SOS Alarms intäkter visar att tjänsterna säkerhet, trygghet och telejour stod för . Kunderna är dels privata företag, dels offentliga aktörer, till exempel brand- och inbrottslarm på skolor. Intäkterna för alarmering och dirigering åt landstingen stod för , följt av intäkterna för att sköta nödnumret 112 om (i detta ingår även ersättningar för att koppla över till jourhavande präst och jourhavande tandläkare). Kommunerna betalade för SOS Alarms uppdrag för räddningstjänsterna i landet och slutligen erhöll bolaget för krisberedskapstjänster. Ägarnas utdelningskrav på SOS Alarm är på eget kapital i snitt . På grund av ansträngd ekonomi har bolaget inte gjort någon utdelning . erhöll SOS Alarm i statliga anslag samt en extra ersättning för driften av dubbla radiosystem31 om . har statens ersättning till SOS Alarm uppgått till omräknat till dagens penningvärde.32 har det statliga anslaget varit oförändrat. 30Bolagsordning för org nr , antagen på årsstämma . 31Rakel (Radiokommunikation för effektiv ledning) är ett gemensamt radiokommunikationssystem för organisationer i samhället som arbetar med allmän ordning, säkerhet eller hälsa. SOS Alarm ska medverka till att säkerställa en effektiv kommunikationssamordning i . Det analoga systemet som upprätthålls av SOS Alarm ska successivt ersättas av Rakelsystemet. är serien framskriven med konsumentprisindex, basår 1980. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Förutom hälso- och sjukvårdslagen33 finns ett antal andra regleringar som är av vikt för larmkedjan för ambulanssjukvård. En myndighet kan genom lag bemyndigas att meddela föreskrifter. Inom hälso- och sjukvårdsområdet har bemyndigats att utfärda föreskrifter och allmänna råd.34 reglerar utförandet av ambulanssjukvården genom olika föreskrifter. Föreskrifterna för ambulanssjukvård35 omfattar både ambulanssjukvård och . Föreskrifterna ställer bland annat krav på ambulanspersonalens kompetensnivå. krävs till exempel att minst en person i ambulansen har som lägst sjuksköterskeutbildning.36 Föreskrifterna reglerar också vårdutrymmet i ambulanser, att varje landsting ska skriva avtal med larmcentraler och att varje landsting ska upprätta en plan för ambulanssjukvård inom sitt geografiska område. Även prioriteringsgraderna beskrivs i föreskrifterna37: Prio 1 Akuta livshotande symtom eller olycksfall. Prio 2 Akuta men inte livshotande symtom. Prio 3 Övriga uppdrag med vård- eller övervakningsbehov där rimlig väntetid inte bedöms påverka patientens tillstånd. 2.5.2Andra föreskrifter som reglerar ambulanssjukvården Ambulansverksamheten regleras även av föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete.38 Föreskrifterna behandlar alla vårdgivares skyldigheter att arbeta systematiskt med kvalitet och samverkan med andra aktörer. Till föreskrifterna finns en av föreskrifterna och de allmänna råden.39 Vidare omfattas ambulanssjukvården av alla andra lagar och föreskrifter inom hälso- och sjukvården. Ett exempel är föreskrifter som reglerar användningen av medicintekniska produkter. 33Hälso- och sjukvårdslag (1982:763). 34Förordning (1985:796) med vissa bemyndiganden för att meddela föreskrifter m.m. samt 4 § Förordning (2009:1243) med instruktion för . 35Socialstyrelsens föreskrifter (2009:10) om ambulanssjukvård m.m. 36I ambulansföreskriften står det formulerat att ambulansen ska vara bemannad med hälso- och sjukvårdspersonal som har behörighet att administrera läkemedel i enlighet med föreskrifter. Detta innebär i praktiken att ambulansen måste vara bemannad med någon som minst har en sjuksköterskeutbildning. 375 kap. föreskrifter (2009:10) om ambulanssjukvård m.m. 38Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2011:9). 39Ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete av föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2011:9) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete, , 2012. STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN Statens alarmeringsavtal40 med SOS Alarm tecknades och har reviderats två gånger, senast i slutet på 2008. I avtalet företräds staten av Försvarsdepartementet eftersom 112 är telefonnumret vid nödsituationer och kriser. MSB utövar tillsyn över SOS Alarms verksamhet enligt avtalet. Den årliga ersättningen för 112-numret regleras i budgetpropositionen och beslutas av . Syftet med avtalet är att säkerställa en effektiv SOS-tjänst och skapa möjligheter att tillkalla eller annars komma i förbindelse med polis, statlig eller samt ambulans.41 Tjänsten innebär att en SOS-operatör genom en intervju primärt ska fastställa vad som har hänt och var det har hänt. Utifrån intervjun ska SOS-operatören avgöra vilken eller vilka hjälpinsatser som behövs och utifrån det koppla samtalet till rätt räddningsorgan samt säkerställa att den som vidarekopplas får svar. 2.5.4Lag om elektronisk kommunikation I lagen om elektronisk kommunikation42 (LEK) framgår att teleoperatörer är skyldiga att medverka till att nödsamtal förmedlas avgiftsfritt för användaren och att vid nödsamtal avgiftsfritt lämna lokaliseringsuppgifter (geografisk positionering) till en regional alarmeringscentral som avses i lagen om verksamhet hos vissa regionala alarmeringscentraler. ansvarar för att ta fram föreskrifter för teleoperatörernas hantering av telefonnummer, bland annat vid nödsamtal. Myndigheten får däremot inte reglera ansvarsförhållandena kring SOS Alarms eventuella skyldighet att koppla över A-nummer43 till en annan aktör. 2.5.5Lagen om verksamhet hos vissa regionala alarmeringscentraler 1981 tillkom lagen för verksamhet hos vissa regionala alarmeringscentraler (LRA).44 Lagen gäller verksamheter som har till syfte att möjliggöra snabba och effektiva hjälpinsatser i nödsituationer och som har upprättats efter avtal med staten.45 Eftersom det bara är SOS Alarm som har ett avtal med staten om detta är det ingen annan alarmeringscentral som i praktiken lyder under denna lag, 40Alarmeringsavtal mellan Svenska staten och , org.nr. 41Alarmeringsavtalet, s. 3. 42Lag (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK). 43A-numret är den inringandes telefonnummer och uppgifterna avser abonnentuppgifterna för detta telefonnummer. 44Lag (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler (LRA). 451 § Lag (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN även om inte SOS Alarm nämns i lagen. Enligt lagen behöver den som svarar för alarmeringscentraler som lyder under denna lag ha tillstånd av regeringen att spela in telefonsamtal, varigenom någon avser att tillkalla eller annars komma i förbindelse med polis, organisation för räddningstjänst, ambulans eller något annat hjälporgan och som befordras via ett allmänt telefonnät till eller från en sådan central.46 Mot bakgrund av utvecklingen inom området skydd mot olyckor och krisberedskap samt den tekniska utvecklingen beslutade regeringen den att tillsätta en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av samhällets alarmeringstjänst.47 Syftet med översynen är att säkerställa att alarmeringstjänsten bedrivs på ett effektivt, säkert och ändamålsenligt sätt. Utredaren har fått i uppdrag att: Kartlägga nuvarande alarmeringstjänst och anknytande tjänster såsom utalarmering av resurser för hjälpinsatser inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. Beskriva konsekvenser av att flera operatörer tillhandahåller tjänster för utalarmering, prioritering och dirigering m.m. av sådana resurser. Föreslå vilka delar inom allmän ordning, säkerhet och hälsa som ska ingå i samhällets alarmeringstjänst för att säkerställa bland annat de enskildas säkra och lika rätt till att få kontakt med samhällets hjälporgan i en nödsituation. Föreslå hur alarmeringstjänsten i samhället ska vara organiserad och finansierad. Ta ställning till hur det offentliga åtagandet bör avgränsas, utformas, organiseras och finansieras. Analysera ansvarsfördelningen mellan staten, kommunerna och landstingen. Uppdraget ska redovisas . 462 § Lag (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. 47Alarmeringstjänstutredningen 2011:06 och 2012:28. STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Syftet med granskningen är att granska statens insatser inom larmkedjan för ambulanssjukvård. Den del av larmkedjan som avses i granskningen börjar när en hjälpsökande ringer 112 och slutar när en ambulans är framme på plats. Revisionsfrågan är om statens insatser bidrar till en effektiv och säker larmkedja för ambulanssjukvården. För att kunna svara på detta har vi undersökt hur larmkedjan fungerar och var eventuella brister finns. I det här kapitlet presenteras de iakttagelser gjort. 3.1Det tar att få en ambulans än sedan tog det i genomsnitt för ambulansen, i de mest prioriterade fallen (prio 1), att komma fram till platsen från det att en hjälpsökande som ringt 112 fått svar hos SOS Alarm, den så kallade responstiden.48 Det är en ökning med drygt sedan april 2009.49 Hela larmkedjan består både av svarstiden, det vill säga tiden det tar att få svar på 112-anrop hos SOS Alarm, och av responstiden. Respektive del av larmkedjan beskrivs nedan, med de iakttagelser som gjort. Bilden nedan ger en övergripande bild av de olika delarna i denna larmkedja. 48Statistik från SOS Alarm 2012. Tiden är mediantid i hela landet, för den så kallade responstiden som består av larmbehandlingstid och framkörningstid. Svarstiden är inte inräknad i detta, då det inte är möjligt att dela upp svarstiderna på prioritet samt eftersom statistiken för svarstiderna gäller för samtliga samtal till 112-numret, inte bara vårdärenden. 49Medianen på helår för responstiden har ökat med knappt en minut . STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN Bild 4: Händelsförlopp i larmkedjan för ambulanssjukvård SOS Alarm besvarar 112-samtal Responstid (tid från nödanrop till hjälp på plats) Källa: bearbetning. Tiderna i larmkedjan består således av följande: 1.Svarstiden: tiden det tar för SOS Alarm att svara på ett samtal som kommer in till 112-numret. 2.Larmbehandlingstiden: tiden från det att SOS Alarm, det vill säga SOS- operatören, besvarar telefonsamtalet till dess att en ambulans larmas ut och intervjun med den hjälpsökande avslutats. Inom ramen för larmbehandlingen sker i många fall också en överkoppling från SOS- operatören till en operatör som ansvarar för att bedöma vårdbehovet. Överkopplingen kan ske internt inom SOS Alarm om landstingen har krav på att vårdbehovet ska bedömas av en sjuksköterska. Överkopplingen kan också ske externt till en annan aktör än SOS Alarm. En sådan extern överkoppling sker i de fall i fråga har upphandlat en annan aktör än SOS Alarm för alarmering och dirigering av ambulanser. I samband med överkopplingen, såväl externt som internt, finns det också olika moment som tar tid. Det kan handla om att det tar tid innan den som samtalet kopplas till svarar, överföring av information med mera. Detta beskrivs närmare under avsnitt 3.1.2 där faktorer som påverkar tiderna i larmkedjan beskrivs. 3.Framkörningstiden: tiden det tar från det att en ambulans är utlarmad till det att ambulansen är framme på plats. Här ingår tiden från det att uppdraget kvitterats av ambulanspersonalen, den tid det tar innan ambulansen faktiskt åker och slutligen den tid det tar för ambulansen att komma fram till hämtplatsen. 4.Responstiden: den sammanlagda tiden från det att samtalet till 112-numret besvaras av SOS Alarm till dess att ambulansen är framme på plats. Det vill säga detta är en sammanslagning av larmbehandlingstiden och framkörningstiden. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Att det tar att få en ambulans än kan bero på att tiderna har ökat i en eller flera av dessa delar. Det beskrivs i det följande avsnittet. Statistiken för tiderna i de olika delarna i larmkedjan kommer uteslutande från SOS Alarm. Det innebär att statistiken avseende larmbehandlingstider och framkörningstider endast rör ärenden där SOS Alarm har hanterat dessa moment. 3.1.1Utvecklingen av tiderna i larmkedjan för ambulans Svarstiderna för 112-numret har ökat och varierar i landet Från det att en signal har gått fram till SOS Alarm på 112-numret till det att en SOS-operatör svarar ska det i genomsnitt inte ta än . Denna svarstid har staten och SOS Alarm avtalat om och det är också denna svarstid som MSB följer upp i sin tillsyn. Medelsvarstiden har ökat från 6,8 till 8,4 sekunder.50 har också undersökt svarstiderna för april månad under respektive år för att kunna få med 2012. Det visar att tiderna har sjunkit något igen under perioden 20112012.51 Svarstiderna skiljer sig även åt mellan SOS-centralerna och därmed mellan olika delar av landet. 2009 hade SOS-centralen i den lägsta genomsnittliga svarstiden , medan hade den högsta genomsnittliga svarstiden . 2011 återfanns den lägsta svarstiden fortfarande i , nu , och den högsta i på . Faktorer som kan påverka skillnader i svarstider mellan centralerna är antalet samtal som kommer in till en central, bemanning, omorganiseringar och stor personalomsättning. Att svarstiderna var längre för att sedan kortas under första tertialet 2012 beror enligt SOS Alarm bland annat på att vissa larmcentraler hade stor personalomsättning . En förändring som genomförts är att inkommande 112-samtal automatiskt fördelas mellan centralerna. Den central som först hinner svara tar samtalet istället för den central som ligger i det område som nödsamtalet kommer ifrån. SOS Alarms förhoppning är att svarstiderna mellan olika delar av landet kommer att jämnas ut i och med detta. 50Statistik från SOS Alarm 2012 och gäller medel på helår för alla samtal (exklusive samtal från simkortslösa telefoner). Alla extremvärden som är tekniskt omöjliga är borttagna ur statistiken. Det innebär att alla svarstider är borttagna. 51Medelsvarstiden för var medan den för var . STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN Larmbehandlingstiden hos SOS Alarm har ökat och varierar i landet Tiden från det att ett larmsamtal besvaras av SOS Alarm till det att en ambulans tilldelas uppdraget, det vill säga larmbehandlingstiden för vårdärenden, har generellt sett ökat något mellan 2009 och 201252, oavsett prioriteringsgrad. I bilden nedan presenteras utvecklingen för samtliga prioriteringsgrader, mätt och sekunder. Bild 5: Utveckling av larmbehandlingstider för ambulans, mediantider mätt och sekunder53 Källa: SOS Alarm. Att det endast skiljer i larmbehandlingen för prio 1-larm mellan kan tyckas lite mätt . Dessa larm är emellertid de mest akuta och därför är varje ökning av larmbehandlingstiden viktig att bevaka. Den genomsnittliga larmbehandlingstiden för prio 2-larm, som också innebär akuta symptom, har ökat med en dryg minut. Att larmbehandlingstiderna har ökat för prio 3-larmen är inte lika allvarligt, även om det kan tyda på ett ökat tryck på ambulansverksamheten.54 Vid en jämförelse av hur larmbehandlingen tar vid SOS Alarms olika larmcentraler framkommer att skillnaderna i landet är relativt stora.55 Vid prio 1-larm har larmbehandlingstiden legat på de larmcentraler som har de kortaste larmbehandlingstider. På de larmcentraler som har de längsta larmbehandlingstiderna har larmbehandlingen av prio 1-larm tagit mellan tre och tre och en halv Vid prio 2-larm ligger centralerna med bäst genomsnittlig larmbehandlingstid på mellan tre och en halv och . Centraler med sämst genomsnittliga tider för 52Statistik för april månad respektive år har jämförts för att få med utvecklingen . 53Här presenteras mediantider istället för medeltider, då det inte är möjligt att enkelt ta bort extremvärden som beror på något fel i registreringssystemet snarare än faktiska långa larmbehandlingstider. Mediantiderna bedöms därmed ge en mer rättvisande bild, även om det kan innebära att vissa faktiska långa larmbehandlingstider inte syns. larmbehandlingen ligger på runt för prio 1, mellan 9 och för prio 2 och runt för prio 3, det vill säga att tiderna för medelvärdet är nästan dubbelt så långa som tiderna för medianen. 54Prio 3 innebär övriga uppdrag med vård- eller övervakningsbehov där rimlig väntetid inte bedöms påverka en patients tillstånd. 55Tiderna som jämförs är mediantider per helår för respektive SOS-central. Statistik från SOS Alarm. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN behandling av prio 2-larm ligger på närmare . Rangordningen mellan de olika centralerna är relativt . De tre storstadscentralerna, , och , har haft längst larmbehandlingstider , oavsett om det gäller prio 1- eller prio 2-larm.56 De beskrivna skillnaderna innebär med andra ord att det i vissa delar av landet tar dubbelt så att behandla ett prio 1-larm än i andra delar av landet, och att de regionala skillnaderna är ännu lite större vid behandling av prio 2-larm. Granskningen har inte varit inriktad på att identifiera regionala faktorer som kan ha lett till skilda resultat. Men faktorer som kan påverka möjligheten att snabbt larma ut en ambulans är exempelvis eventuella överkopplingar, tillgängliga resurser och väntetider internt inom centralen samt tillgången till lediga ambulansresurser i området. Det senare är något som varken staten eller SOS Alarm kan påverka, eftersom det är landstingens ansvarsområde. Jämförbarheten i framkörningstid inte tillfredsställande Framkörningstiden är tiden från det att en ambulans fått uppdraget från en ambulansdirigent till att ambulanspersonalen med en knapptryckning uppger att de är framme. Medianvärdet för framkörningstiden har enligt SOS Alarms statistik legat relativt men ökat något oavsett prioritet. För prio 1-larm tog det i genomsnitt, sammanräknat för hela landet, och för ambulansen att komma fram efter det att den fått larmet. 2012 tog det och . Framkörningstiden vid prio 2-larm har ökat och och . För prio 3-larm har framkörningstiden legat på i genomsnitt runt och ökat mellan 2009 och 2012.57 Även här finns det regionala skillnader i hur det tar för ambulansen att komma fram till hjälpsökande. har inte analyserat dessa skillnader, dels för att ansvaret för detta ligger på landstingen, dels för att statistiken för framkörningstider är förknippad med viss osäkerhet. Statistiken för framkörningstider mäter inte alltid samma sak. Knappen för att registrera sig framme med ambulansen används på olika sätt och ibland används den inte alls. Därmed mäter statistiken för framkörningstiden olika saker både vid olika tillfällen och i olika landsting. Det är enligt företrädare 56Det går dock i övrigt inte att se någon trend vad gäller glesbyggd eller tätort. En del centraler i mellersta och norra har också längre larmbehandlingstider än mer tätbefolkade områden i södra delar av landet, och vise versa. 57Statistik från SOS Alarm, gäller mediantider på per april åren 20092012. Medelvärdena för april ligger på runt för prio 1, runt för prio 2 samt runt för prio 3. STATENS INSATSER INOM AMBULANSVERKSAMHETEN för SOS Alarm58 ovanligt att framme mäter framme vid patient. Snarare mäter det framme vid adressen, trots att den tekniska möjligheten att mäta vid patient numera finns i och med införandet av . Tidskillnaden mellan att vara framme vid adressen och framme vid patienten kan skilja på flera minuter.59 menar att tillförlitlig statistik är nödvändig för uppföljning och styrning av ambulansverksamheten. Den situation som beskrivits är inte tillfredsställande eftersom den baseras på olika rutiner. Detta är dock det mått som går att få fram för närvarande.60 Flera landsting har framhållit att de ser ett behov av nationella riktlinjer för tillgänglighet. Det gäller både hur mätningen ska ske och hur som kan anses vara rimlig att vänta på ambulans.61 3.1.2Flera faktorer påverkar tiderna i larmkedjan