prop · H10357 · 2013-12-17 00:00:00 — höra att bl.a. erbjuda omsorg på det språk som den äldre förstår eller omsorg som på annat vis är kopplat till den äldre personens identitet. Inom ramen för en individuellt anpassad omsorg hör även att beakta olikheter i kvinnors och mäns behov och önskemål samt i övrigt vara lyhörd för individers olika förutsättningar och behov utifrån kön, köns- överskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Anpassning till individen innebär krav på variation, valfrihet och flexibilitet i äldreomsorgens insatser. I en omsorg som är individan- passad kan den äldre kvinnan eller mannen få en meningsfull vardag genom social samvaro, men också utrymme att leva enligt sin livsåskåd- ning, kultur och tro. Det kan även handla om att slippa delta i sådana Ett gott bemötande förutsätter kunnighet, lyhördhet och empati. människor har rätt till ett gott bemötande. För äldre personer är det oftast särskilt viktigt att ha möjlighet att uttrycka sig på sitt modersmål. sammanhang bör även de nationella minoriteternas språkliga och kultu- rella behov och rättigheter beaktas. Det bör vara en central uppgift för äldreomsorgen att uppmärksamma och försöka förstärka välbefinnandet. gen ska inriktas på att den äldre känner välbefinnande med de insatser Till en persons välbefinnande kan höra sådant som känsla av trygghet och meningsfullhet. De offentliga trygghetssystemen kan inte ta hand om all oro men äldreomsorgens ansvar bör vara att så långt som möjligt erbjuda en trygg miljö med god vård och omsorg så att den äldre kvinnan eller mannen kan uppleva välbefinnande även om hon eller han har omfattande om- sorgs- och vårdbehov. Den äldre personen behöver känna igen sig i den vardagliga situationen och därför är det viktigt med kontinuitet och pålitlighet i hur omsorgen bedrivs och i dess vardagliga rutiner samt att den äldre personen slipper omständigheter som kan skapa ovisshet och Trygghet kan också innebära sådant som information om för- Skr. 2013/14:57 ändringar, att ha trygghetslarm, att kunna påverka förändringar så långt det är möjligt, att veta att ingen oönskad kommer in i bostaden etc. För att öka fokus på äldre personers välbefinnande bör, enligt propositionen, biståndsbedömningen uppmärksamma den enskildes behov av socialt innehåll. Av brukarundersökning framgår att andelen nöjda brukare och anhöriga ökar. känner sig trygga medan känner sig otrygga. svarar att personalen utföra sina uppgifter bra eller mycket bra. Fler äldre än tidigare är positiva till de aktiviteter som erbjuds på äldreboenden. En lokal värdighetsgaranti är kommunens utfästelse till de äldre med äldreomsorg. Den tydliggör vad de äldre kan förvänta sig och tar sin utgångspunkt i hur man ska säkra eller värna den enskildes självbestämmande, delaktighet, integritet, individanpassade insatser samt känsla av trygghet och meningsfullhet. Det är viktigt att ta fram och införa lokala värdighetsgarantier för att göra det tydligt för äldre personer, anhöriga och kommuninvånare vad de kan förvänta sig av äldreomsorgen i kommunen. Därför har regeringen –2012 stimulerat kommunerna genom vägledning och ekonomiskt stöd. I en lägesrapport har redovisat erfarenheter från satsningen (Källa: Prestationsersättning för lokala värdighetsgarantier inom äldreomsorgen, 2013). I satsningen om lokala värdighetsgarantier deltog 264 kommuner. Drygt en tredjedel av dessa har utformat och redovisat minst tre garantier för . En förutsättning för att värdighetsgarantierna ska komma till nytta för de äldre är att personalen i äldreomsorgen är delaktig i utvecklingen av garantierna och i hur de omsätts i praktiken. har bland annat publicerat allmänna råd om värdegrunden i omsorg, vägledningsmaterial till personal och chefer samt en folder som vänder sig till enskilda äldre och deras anhöriga. infördes nya regler i socialtjänstlagen (2001:453) om anmälan av missförhållanden, . Bestämmelserna utvidgades från att omfatta äldreomsorg till att gälla hela inklusive verksamhet vid . All personal m.fl. ska medverka till god kvalitet i verksamhet och insatser. De är skyldiga att rapportera om missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden. Alla allvarliga missförhållanden eller påtagliga risker för allvarliga missförhållanden ska anmälas till Inspektionen för vård och omsorg av socialnämnden, ledningen för eller av den som bedriver yrkesmässig enskild verksamhet. 2013/14:57 Vistelsebegreppet har förtydligats Socialtjänstlagens vistelsebegrepp har förtydligats. Om den enskilde är bosatt i en annan kommun än vistelsekommunen, ansvarar bosättningskommunen för stöd- och hjälpinsatser. Detta gäller även när den enskilde tillfälligt vistas i en annan kommun än den egna oavsett om det är en längre eller , t.ex. under en semester. 3.2Samlad och förstärkt tillsynsorganisation stärktes och förtydligades tillsynen genom ändringar i socialtjänstlagen (2001:453) som den samordnades med tillsynen av hälso- och sjukvården på . bildades en ny tillsynsmyndighet för och hälso- och sjukvården, Inspektionen för vård och omsorg, som ett fortsatt led i att stärka tillsynen. Tillsynen har fått ökade befogenheter och större resurser. Tillsynen har åren 2009–2013 haft ett uppdrag om förstärkt tillsyn inom äldreområdet. Inspektionen för vård och omsorg lämnade en slutredovisning (Källa: Äldre efterfrågar kontinuitet, Nationell tillsyn av vård och omsorg om äldre, Inspektionen för vård och omsorg 2013). I uppdraget ingick att granska vården och omsorgen om äldre med särskilt fokus på hur äldreomsorgen och hälso- och sjukvården uppfyller kraven på samverkar enligt hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen. Äldre personer med stora, sammansatta behov av vård och omsorg är ofta omgivna av en mängd olika aktörer och personal. Det är en utmaning för dessa aktörer och personal att samordna vården och omsorgen så att patientsäkerhet, kontinuitet och kvalitet garanteras. Nya metoder har inneburit att vårdtiderna kan kortas ned, och alltmer av den vård och behandling som tidigare krävde den slutna vårdens resurser kan skötas i öppenvården. Den planering som enligt lag förutsätts för att tillgodose den enskildes ev. behov av fortsatt vård och omsorg s.k. vårdplanering genomförs i regel parallellt med den medicinska utredningen. Det får till följd att det vid vårdplaneringstillfället inte alltid går att fastställa till exempel vilka läkemedel, behandlingar eller hjälpmedel den äldre behöver vid utskrivningen. Sjukgymnaster och arbetsterapeuter blir heller inte alltid kallade till vårdplaneringen med risk att rehabilitering försenas eller uteblir. genomfördes inom uppdragets ram en uppföljande tillsyn. Vid denna tillsyn visade det sig att av de berörda huvudmännen genomfört krav på förbättringar. Åtgärder hade också på olika sätt fått genomslag i verksamheterna. Men i en fjärdedel av fallen hade krav på åtgärder delvis eller inte alls vidtagits. Det som kvarstod handlade i huvudsak om dokumentation dvs. att säkerställa rättssäkerheten för den äldre vid handläggning av beslut och dokumentation när insatsen genomfördes. Enstaka verksamheter hade exempelvis inte heller genomfört planerade åtgärder avseende avvikelsehantering eller bemanning. förtydligade kraven genom nya beslut. bedömde att de allra flesta verksamheter som varit föremål för tillsyn genomfört förändringar och förbättringar för att utveckla kvaliteten i Skr. 2013/14:57 vården och omsorgen av äldre. Inspektionen för vård och omsorg finner det anmärkningsvärt att en så pass stor andel som av de granskade verksamheterna i denna uppföljande tillsyn har låtit bli att vidta tillräckliga åtgärder. Inspektionen för vård och omsorg vill emellertid inte dra alltför långtgående slutsatser från resultatet i denna uppföljande tillsyn. Antalet tillsynsobjekt har varit begränsat, och i huvudsak handlat om krav på åtgärder för dem som bedriver äldreomsorg. Inspektionen för vård och omsorg vill i sammanhanget betona att verksamheterna genom ett systematiskt kvalitetsarbete själva behöver ta ett större ansvar för att ge en god vård och omsorg i enlighet med gällande bestämmelser. Familjen är viktig genom hela livet. Anhöriga är viktiga för varandra. Många ger ett på många sätt betydelsefullt stöd till sina äldre eller sjuka anhöriga. Även om anhörigas insatser är betydelsefulla också för samhället så ska det också understrykas att anhöriginsatser inte får vara ett tvång. Stöd till anhöriga är en skyldighet för kommunerna. Då ändrades bestämmelsen i 5 kap. 10 § socialtjänstlagen (2001:453) så att kommunerna är skyldiga att erbjuda stöd till de personer som vårdar eller stödjer en närstående som är långvarigt sjuk, äldre eller har någon funktionsnedsättning. följer utvecklingen av stödet till anhöriga. De mest vanliga stödformerna är enskilda samtal eller deltagande i anhöriggrupper som förekommer i de flesta kommuner. Andra vanliga stödformer är avlösning i eller utanför hemmet och hälsofrämjande aktiviteter. genomförde på uppdrag av regeringen en pilotundersökning om anhörigomsorgens omfattning och konsekvenser (Källa: Anhöriga som ger omsorg till närstående, 2012). Resultaten visar att: -Drygt 1,3 miljoner personer, närmare var femte person i vuxen ålder (av kvinnorna och av männen), vårdar, hjälper eller stödjer en närstående. -Omsorgsgivande är vanligt i alla åldrar men förekommer mest i åldersgruppen 45–, dvs. personer i förvärvsaktiv ålder. -tycker att det ofta eller alltid känns bra att ge hjälp. -svarar att omsorgsgivandet inte påverkar dem ekonomiskt. -Kvinnor upplever i högre grad än män att deras livskvalitet på- verkas negativt av deras omsorgsåtagande. För att få djupare kunskap om konsekvenserna för anhöriga som ger omsorg till närstående har fått i uppdrag att göra ytterligare databearbetning och undersöka bl.a. varför vissa omsorgsgivare skattar sitt hälsotillstånd som sämre än andra, dvs. om det beror på ålder, förvärvsarbete eller andra livsomständigheter. Uppdraget ska redovisas till . 2013/14:57 Under de år bestämmelsen i socialtjänstlagen om stöd till anhöriga varit i kraft har enligt rapportering stödet till anhöriga fått en tydligare struktur (Källa: Stöd till personer som vårdar eller stödjer närstående, 2012). Allt fler kommuner utvecklar strategier och planer för arbetet. Kommunerna avsätter medel, inrättar tjänster, utvecklar utbudet av serviceinsatser och förbättrar informationen om sitt stöd till anhöriga. Utvecklingen av stödet till anhöriga har sin utgångspunkt i äldreomsorgen, ofta organiserat som en separat verksamhet. Äldreomsorgen och verksamheten för personer med funktionsnedsättning ingår ofta i samma förvaltning, vilket kan ge ömsesidiga fördelar. I individ- och familjeomsorgen ingår samarbetet med och stödet till anhöriga som en del i klientarbetet. De problem som framkommer i uppföljning är att anhörigas behov av stöd inte uppmärksammas systematiskt inom hela . Det kan betyda att biståndshandläggarna inte utreder anhörigas behov av stöd och att de olika verksamheterna inte har rutiner för hur de ska uppmärksamma anhörigas situation och erbjuda stöd. studie visar att drygt tre fjärdedelar av de anhöriga inte hade behov av stöd. Bland dem som gav mer omfattande omsorg var det drygt hälften som inte hade något behov av stöd. Av de anhöriga som gav mer omfattande omsorg kände endast var tredje person till bestämmelsen om kommunernas skyldighet att stödja anhöriga i 5 kap. 10 § socialtjänstlagen (2001:453). De som vårdar, hjälper eller stödjer en annan person anser inte alltid att de behöver hjälp för egen del från kommunen. Det kan bero på att de inte känner till vilken hjälp som finns att få eller att den hjälp som erbjuds inte svarar mot behoven. Ett annat skäl kan vara att anhöriga i första hand vill att den de vårdar ska få hjälp från som t.ex. hemtjänst, korttidsvård, boendestöd eller plats i särskilt boende. Ofta är anhöriga till långvarigt sjuka mest intresserade av hjälp från hälso- och sjukvård. kartläggning lyfter fram flera hel del intressanta erfarenheter. Service i olika former som stöd till anhöriga är en mycket utbredd verksamhet även om det är svårt att värdera omfattningen efter en första kartläggning. Många anhöriga och den sjuke har långvariga kontakter med hälso- och sjukvården. har samarbete med hälso- och sjukvården gått trögt. Men kontakterna och informationsutbytet börjar resultera i att samverkansrutiner växer fram. Kuratorn inom sjukvården är en viktig kontaktyta. Samarbetet mellan huvudmännen inom missbruks- och beroendevården innebär att stödet till anhöriga blir en naturlig del i klientarbetet. Regionala och lokala vårdprogram i enlighet med nationella riktlinjer för demensvård har bidragit till en bättre struktur för samarbetet mellan sjukvård och socialtjänst. (Källa: Nationella riktlinjer för vård och omsorg vid demenssjukdom 2010, 2010). uppföljning visar att det finns ytterligare behov av vägledning i tillämpningen av bestämmelsen i socialtjänstlagen. kommer att pröva möjligheten att ta fram en webbaserad utbildning om innebörden av 5 kap 10 § socialtjänstlagen. kommer att stödja patient-, anhörig-, funktionshinder-, och frivilligorganisationerna i deras arbete för stöd till anhöriga, genom olika typer av initiativ. För att stödja samverkan med hälso- och sjukvården i arbetet med att stödja anhöriga, kommer att ta fram goda exempel på hur sådan samverkan kan utformas. kommer, där det är relevant, att beakta de anhörigas situation i arbetet med att utveckla nya och revidera existerande nationella riktlinjer. 3.4Nationellt kompetenscenter – anhöriga utsåg , län för att utveckla ett nationellt för anhörigfrågor. Nationellt anhöriga har till uppgift att samla in, strukturera och sprida kunskaper och erfarenheter inom anhörigområdet, samt stimulera och stödja utvecklingsarbete och implementering av kunskaper rörande anhörigas situation. Nationellt anhöriga ska bidra till högre kvalitet och produktivitet inom vård och omsorg samt ta del av internationella erfarenheter och forskningsresultat. Man ska också ta vara på den kunskap och de erfarenheter som finns hos anhöriga och brukare, personal, beslutsfattare samt forskare. Nationellt anhöriga gör kunskapsöversikter över aktuell forskning och sprider goda exempel från olika utvecklingsprojekt. Nationellt anhöriga är medarrangör i Anhörigriksdagen, en konferens som samlar cirka 800 deltagare från alla målgrupper och hålls en gång . Vidare arbetar man med bl.a. regionala konferenser, lärande nätverk, informationsspridning genom nyhetsbrev och hemsidan. Nationellt anhöriga ska stimulera policyutveckling och policyskapare på lokal, regional och nationell nivå genom att erbjuda information och kunskap som kan vara värdefull i deras arbete. 3.5Personer med demenssjukdom m.fl. Regeringen satsar i ett särskilt åtgärdsprogram på stöd för utveckling av god kvalitet i vård och omsorg i syfte att minimera användningen av begränsningsåtgärder eller tvång. Åtgärdsprogrammet togs fram efter det att beredningen av betänkandet SOU 2006:110 Regler för skydd och rättssäkerhet för personer med demenssjukdom avslutades . Det övergripande målet för åtgärdsprogrammet är att stärka utvecklingen av vägledning och annat stöd så att personer med nedsatt beslutsförmåga ska kunna vara så delaktiga som möjligt i beslutsfattande om sina egna liv och ytterst också kunna minimera användningen av 2013/14:57 begränsningar och tvång. Programmet syftar till att stödja en utveckling av sådana stödformer som främjar beslutsoförmögna personers integritet och självständighet. Det kan handla om bättre kvalitet i vård- och omsorgsinsatser, stöd till närstående, boendemiljö, teknik och hjälpmedel. ska följa upp hur vård och omsorg om vuxna personer med nedsatt beslutsförmåga som kommunerna ansvarar för är utformad. Även stödet för anhöriga till personer med nedsatt beslutsförmåga ska beskrivas. I uppdraget ingår att särskilt beskriva vilka arbetssätt och metoder som används i vård och omsorg om olika grupper av personer som har beteendemässiga störningar samt i olika verksamheter där vård och omsorg till dessa ges. ska även belysa i vilken mån bästa tillgängliga kunskap, relaterat till olika grupper av personer med nedsatt beslutsförmåga, används i vård och omsorgsarbetet och i utvecklingen av detta. ska överväga om åtgärder behöver vidtas för att få till stånd en bättre kunskapsstyrning inom området. I regleringsbrev ges Inspektionen för vård och omsorg () i uppdrag att genomföra en särskild tillsynsinsats avseende verksamheter där vuxna personer med nedsatt beslutsförmåga bor eller vistas. Vid genomförandet av uppdraget ska särskilt granska hur verksamheterna bedriver sitt kvalitetsarbete och säkrar att uppnådda goda resultat i form av åtgärder som stöder en vård och omsorg med så få inslag som möjligt av både begränsningar och tvång blir varaktiga. Handisam ska i samverkan med stödja utvärderingar av miljöanpassningar, teknik och användning av hjälpmedel. I uppdraget ingår att ta fram informationsmaterial som beskriver teknisk utveckling inom området och kan användas som vägledning vid upphandling i syfte att underlätta införande av teknik med nya eller förbättrade funktioner. Det behövs både inspiration och kunskap om ny eller förbättrad teknik som kan ge personer med nedsatt beslutsförmåga ökad självständighet och livskvalitet. Svenskt Demenscentrum har beviljats medel för att ta fram en itanpassad handbok som med utgångspunkt i bästa tillgängliga kunskap om vård och omsorg om personer med demenssjukdom kan ge stöd bl.a. för bedömningar, val av stödinsatser, planering och uppföljning. För att sprida och tillgängliggöra kunskap är det lämpligt att tillvarata de möjligheter som kan skapas av lokala och regionala stödstrukturer. Återkommande samråd med Kommuner och Landsting äger rum. 3.6Nationella riktlinjer vård och omsorg vid demenssjukdom Nationella riktlinjer för vård och omsorg vid demenssjukdom 2010 är de första nationella riktlinjerna inom området. Riktlinjerna lyfter fram evidensbaserade och utvärderade behandlingar och metoder inom vård och omsorg för personer med demenssjukdom och för stöd till deras anhöriga. De nationella riktlinjerna har genom Svenskt demenscentrums Skr. 2013/14:57 webbaserade utbildning Demens ABC gjorts tillgänglig för vårdpersonal. Över 52 000 personer har genomgått utbildningen. 3.7Föreskrifter om bemanning i särskilt boende har regeringens uppdrag att ta fram vägledning för kommunerna om hur man kan organisera särskilt boende dels för personer med demenssjukdom dels för andra grupper än dem med demenssjukdom. planerar för att föreskrifterna ska införas . I en del län övertog kommunerna huvudmannaskapet för hemsjukvård genom en överenskommelse i samband med Ädel-reformen. Ytterligare län har kommunaliserat hemsjukvården . genomförde på regeringens uppdrag en kartläggning av hemsjukvården. fann att patienterna har bättre och mer kontinuerlig tillgång till hälso- och sjukvårdsinsatser när hemsjukvårdsansvaret i ordinärt och särskilt boende samordnas i ett huvudmannaskap. Regeringen tillsatte en nationell samordnare med uppdraget att –2011 stödja landsting och kommuner i de återstående tio länen att på frivillig väg föra över ansvaret för hemsjukvården från till kommunerna. Resultatet har inte låtit vänta på sig. I nio av de tio länen kommer kommunerna att ha tagit över ansvaret för hemsjukvården senast . I har kommunerna och meddelat att en överflyttning av ansvaret för hemsjukvården från till kommunerna inte är aktuell . Kommunerna har lagstadgat ansvar när det gäller att förebygga våld och att utreda och ge stöd till alla inblandade när det förekommer våld i en nära relation. Regeringen har vidtagit flera åtgärder i syfte hjälpa och stödja kommunerna när det gäller att öka kunskapen och höja kompetensen bland omsorgspersonalen gällande våld mot äldre. Bland annat har på regeringens uppdrag tagit fram allmänna råd för socialnämndens arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. (Källa: arbete med våldsutsatta kvinnor samt barn som bevittnat våld, SOSFS 2009:22 (S), 2009.) håller också på att ta fram ett utbildningsmaterial med särskilt fokus på våld mot äldre kvinnor och män. Vidare har i med hjälp av regeringens särskilda utvecklingsmedel, genomfört en utbildning om våld mot äldre inom äldreomsorgen i , Våga se, våga fråga, våga agera!. ningens steg 2 och 3 att genomföras. Utbildningen riktar sig till både 2013/14:57 förtroendevalda, kommunernas äldreomsorg, privata verksamheter, ideella organisationer samt andra som kommer i kontakt med äldre. Därutöver avser regeringen att ge i uppdrag att genomföra informationsinsatser i länen. Syftet är att påverka attityder, kommunicera hur våld mot äldre kan identifieras och förebyggas, visa på goda exempel samt informera om utbildning och andra verktyg som finns att tillgå. Målgrupperna är kommunpolitiker och tjänstemän. Därutöver avser regeringen att återkomma till med en redovisning av regeringens strategi för att motverka våld mot äldre. Strategin är tänkt att bl.a. utgöra ett praktiskt stöd i det kommunala planerings- och utvecklingsarbetet när det gäller våld mot äldre. 3.10Äldre med psykisk ohälsa lider av alla äldre personer av psykisk ohälsa enligt en rapport från . (Källa: Ökat stöd till äldre med psykisk ohälsa, 2013). Psykisk ohälsa är en av våra största folksjukdomar och drabbar i hög grad äldre. Självmord är den yttersta konsekvensen av psykisk ohälsa och aktuell statistik visar att de flesta fullbordade självmorden återfinns bland män i åldersgruppen . Regeringen har satsat på suicidprevention på flera sätt, bl.a. har ett material Första hjälpen till psykisk hälsa för äldre tagits fram. Materialet kommer att användas i en utbildningssatsning . fick regeringens uppdrag att ta fram vägledning för att utveckla det psykiatriska stödet till äldre personer med psykisk ohälsa, sjukdom eller funktionsnedsättning. har i en rapport visat att äldre inte får tillgång till specialiserad psykiatrisk öppen- och slutenvård i samma utsträckning som yngre personer och riskerar därför att bli underbehandlade (Källa: Äldres behov av psykiatrisk vård och stöd, 2012). Det är relativt vanligt med olämplig läkemedelsbehandling av äldre. Det gäller exempelvis användningen av ångestdämpande läkemedel och sömnmedel. Trots att många får överförskrivning av psykofarmaka var det också relativt vanligt att äldre med behov av psykofarmaka underbehandlades. Som en del i öppna jämförelser har följt upp hur huvudmännen tar emot den nya lagstiftningen om överenskommelser om samarbete mellan huvudmännen kring personer med psykisk funktionsnedsättning. Inom ramen för uppdraget kartlades om dessa överenskommelser även inbegriper personer . Resultaten visar att det finns brister i det formaliserade samarbetet mellan primärvård, psykiatri och socialtjänst. av kommunerna hade samverkansöverenskommelser med , men enbart anses stämma med de nya kraven i socialtjänstlagen (2001:453) och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). genomförde olika aktiviteter inom området. En webbaserad kunskapsguide utvecklades i samverkan med Kommuner och Landsting och andra myndigheter. Informations- och kunskapsmaterial framställdes och spreds t.ex. vid föreläsningar för vård- och omsorgspersonal. gett stöd till utvecklingssatsningar inom området psykisk ohälsa bland Skr. 2013/14:57 äldre, i första hand med fokus på samarbete mellan huvudmännen. –2013 har tre vägledningsdokument tagits fram. Den ena vägledningen riktar sig till allmänläkare och sjuksköterskor och tar fasta på hur man upptäcker, diagnosticerar, behandlar och följer upp psykisk ohälsa bland äldre personer. Den andra riktar sig till personal med innehåll om vad som är psykisk ohälsa, att upptäcka ohälsa, relationsarbete och när man ska ta kontakt med andra yrkesgrupper.