prop · H00373 · 2013-02-27 00:00:00 — effekter inte är möjligt att fullt ut bedöma de tekniska anpassningar av datastödet som märkningen kräver. Om märkningen av uppgifter inte går att genomföra inom ramen för befintligt datastöd, kommer det dock att krävas ett omfattande utvecklingsarbete vars kostnadsmässiga konse- kvenser uppskattas till ca 1,74,. bedömer, i motsats till utredningen, att den kostnaden inte ryms inom påpekar, mot bakgrund av den svåröverskådliga reglering som gäller för internationellt samarbete och informationsutbyte inom rättsväsendet och de ofta mycket känsliga och integritetskränkande uppgifter som aktualiseras, att förut- sättningarna för Datainspektionen att bedriva en effektiv tillsyn är av Frågan om Datainspektionen har tillräckliga resurser och kompetens inom det aktuella området för att faktiskt kunna bedriva en effektiv tillsyn har inte berörts. Utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Kriminalvården och vid- håller sina i tidigare remissyttranden redovisade synpunkter. verket delar inte bedömningen att anpassningskostnaderna för ett märk- ningssystem bör bli begränsade mot bakgrund av att det totalt sett kom- mer att röra sig om en mindre mängd uppgifter som överförs i enlighet med den nya lagstiftningen och menar att det står klart att det kommer att bli nödvändigt med ett resurstillskott för verkets utvecklingsverksamhet. framhåller att utvecklingskostnaden torde vara oberoende av om det är en större eller mindre mängd uppgifter som ska hanteras i det nya systemet. Skälen för regeringens bedömning: Genomförandet av återstående delar av dataskyddsrambeslutet innebär inte någon utökning av informa- Rambeslutet och de föreslagna författningsändringarna påverkar ändå alla myndigheter vars verksamhet helt eller delvis inne- fattar brottsbekämpning, lagföring eller verkställighet av påföljder. om myndigheterna i fråga utbyter information över gränserna i olika stor utsträckning, kräver dataskyddsrambeslutet att det vid alla myndigheter ska vara möjligt att särbehandla sådana uppgifter som omfattas av de nya De föreslagna författningsändringarna förutsätter således någon form av märkning. Det är dock inte nödvändigt att skapa några nya data- system för detta ändamål. Några kostnader för nya databaser behöver därför inte beräknas. En märkning av elektroniska uppgifter kan dock, beroende på hur den utformas, kräva viss anpassning av befintliga regis- ter och databaser. Eftersom det endast handlar om sådana uppgifter som skickas över gränserna, rör det sig totalt sett om en mindre mängd upp- Beroende på mängden uppgifter som hos en myndighet omfattas av den nya lagen, kan det inte ens uteslutas att märkningen kan ske Anpassningskostnaderna bör därför bli begränsade. av kostnaderna kan förväntas uppstå i samband med den initiala tekniska översynen och vid eventuell anpassning av befintliga system. som Kriminalvården och hyser bör därför inte Utgångspunkten är således, trots vad och anför, att kostnaderna kan hanteras inom ramen för befintlig budget. Dataskyddsrambeslutet och de föreslagna författningsändringarna in- nebär, som nämnts, inte i sig något utökat informationsutbyte hos de Av samma skäl torde inte Datainspektionens Några kostnader för ökad arbetsbelastning som Prop. 2012/13:73 befarar torde därför inte uppkomma hos myndig- Genomförandet av återstående delar av Europolrådsbeslutet bedöms inte leda till några kostnadsökningar. Inte heller i övrigt kommer enligt regeringens mening förslagen att få några konsekvenser som bör redovisas här. Förslaget till lag med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska Rubriken har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. denna lag genomförs rådets rambeslut /977/RIF av den om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (dataskyddsrambeslutet). Lagen är ny. Genom lagen genomförs de sista delarna av rådets rambe- slut /977/RIF av om skydd av personupp- gifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (dataskyddsrambeslutet). Lagen innehåller framförallt bestäm- melser om tillåtna ändamål för vidarebehandling och villkor om använd- ningsbegränsningar samt särskilda bestämmelser om överföring av upp- gifter till enskilda, till tredjeland och till internationella organ. I paragrafen upplyses om att lagen genomför dataskyddsrambeslutet. 2 § Denna lag gäller för behandling av personuppgifter i verksamhet som har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, om uppgifterna inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete görs eller har gjorts tillgäng- liga eller överförs eller har överförts mellan en svensk myndighet och 1. en stat som är medlem i Europeiska unionen (EU), , , eller , 3. ett EU-organ, eller 4. ett EU-informationssystem. När svenska myndigheter överför personuppgifter till eller gör sådana uppgif- ter tillgängliga för dem som anges i första stycket 14 gäller bara bestämmel- serna i 3 och 9 §§, med de begränsningar som följer av 4 §. Paragrafen, som genomför artikel 1.2 ac i rambeslutet, innehåller be- stämmelser om vilka uppgifter som lagen ska tillämpas på. tillsammans med 3 och 4 §§ lagens tillämpningsområde. behandlas i avsnitt 6.4.1. Med personuppgifter avses här detsamma som i 3 § personuppgiftsla- gen (1998:204), dvs. all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Med behandling avses också detsamma som i 3 § personuppgiftslagen, dvs. varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter. Det kan röra sig om t.ex. registrering, organisering, lagring, bearbetning, utlämnande och förstö- Första stycket, som utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter, anger att lagen gäller vid behandling av sådana personuppgifter som överförs inom ramen för polissamarbete eller straffrättsligt samarbete och behandlas i verksamhet som har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa Vidare anges varifrån uppgifterna ska härröra eller vart de ska skickas för att lagen ska vara tillämplig. lämplig på uppgifter som en svensk myndighet erhåller från eller skickar till en annan EU-medlemsstat (punkt 1) eller , , eller (punkt 2). Enligt rambeslutet ska det vidare tillämpas på uppgifter från och till EU-organ eller informationssystem som inrättats i enlighet med avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen eller för- draget om upprättande av Europeiska gemenskapen. även uppgifter som en svensk myndighet erhåller från eller skickar till ett EU-organ, t.ex. Europol, eller ett EU-informationssystem som avser polissamarbete eller straffrättsligt samarbete, t.ex. Europol Information System (EIS), omfattas av lagen. En slagning i EIS som resulterar i per- sonuppgifter omfattas alltså av lagens tillämpningsområde. gäller dock bara när uppgifterna behandlas i verksamhet som har till syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott, eller verkställa straffrättsliga påföljder. förs och görs tillgängliga används i dataskyddsrambeslutet och inne- börden av begreppen ska förstås utifrån rambeslutets syfte och samman- Lagen ska tillämpas bl.a. på uppgifter som polisen får från polismyn- digheter i andra stater eller från Europol. Som exempel kan nämnas upp- gifter om misstänkta brottslingar som tillhandahålls av en polismyndig- het i en annan EU-stat. Lagen är också tillämplig exempelvis på uppgif- ter som mottar vid europeiskt samarbete mot gränsöverskri- dande brottslighet, såsom tips om en misstänkt narkotikakurir eller sådan information om en kontrollerad leverans av narkotika som innefattar Lagen är vidare tillämplig när en svensk brottsbekäm- pande myndighet begärt personinformation från en motsvarande euro- Lagen ska också tillämpas på personuppgifter i en framställning från en myndighet i en annan medlemsstat om förhör i med en viss utpekad person. Lagen reglerar även vidarebehandling av uppgifter som erhållits för det primära syftet att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksam- het, utreda eller beivra brott, eller verkställa straffrättsliga påföljder. innebär att lagen även kommer att kunna påverka i vilken utsträckning uppgifter som omfattas av lagens tillämpningsområde kan användas för annan polisiär verksamhet än brottsbekämpning och för administrativa förfaranden med anknytning till brottsbekämpning, t.ex. indragning av körkort. Behandling för historiska, statistiska och vetenskapliga ändamål är ett annat exempel på vidarebehandling. Dessa frågor behandlas när- mare i kommentaren till 5 §. Visst informationsutbyte undantas genom bestämmelser i 4 §. Som framgår av 3 § omfattar regleringen bara sådan behandling av personupp- gifter som är helt eller delvis automatiserad eller som ingår i register. Det andra stycket anger att när svenska myndigheter gör tillgängliga eller överför sådana personuppgifter som omfattas av lagens tillämp- ningsområde till en annan EU-stat eller annan mottagare som anges i lagen, gäller endast bestämmelserna i 3och 9 §§, med de begränsningar som följer av 4 §. Som exempel kan nämnas att en svensk polisman sän- der över personuppgifter som underlag för ett förhör som på svensk be- gäran ska hållas i en annan medlemsstat, eller när en svensk åklagare sänder personuppgifter i syfte att en tjänsteman i en annan stat ska kunna bedöma om man kan ta över lagföringen för ett visst brott. Ett annat exempel är att Kriminalvården begär att en annan stat som omfattas av rambeslutet ska ta över verkställigheten av ett straff som har utdömts i . Stycket har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. 3 § Lagen gäller för sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. Lagen gäller även för annan behandling av personuppgifter, om uppgifterna ingår i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgäng- liga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Paragrafen, som genomför artikel 1.3 i rambeslutet, preciserar vilka per- sonuppgifter som omfattas av lagen. Paragrafen kommenteras i avsnitt 6.4.1. Paragrafen, som är utformad efter mönster av 5 § personuppgiftslagen (1998:204), har samma innebörd som den paragrafen. Lagen gäller såle- des framförallt sådana personuppgifter som behandlas helt eller delvis automatiserat. Det avgörande är om uppgifterna behandlas helt eller delvis automatiserat hos svenska myndigheter. är automatiserad behandling oftast elektronisk. Om uppgifterna överförs eller görs till- gängliga i elektronisk form ska lagen således tillämpas. Det innebär exempelvis att uppgifter som lämnas i ett e-postmeddelande eller som vidarebefordras som bilaga i ett sådant meddelande faller under tillämp- ningsområdet. Även uppgifter i annan form, t.ex. uppgifter i pappers- form, omfattas av lagens tillämpningsområde, under förutsättning att uppgifterna hos den svenska myndigheten ingår i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Lagen är också tillämplig på uppgifter som överförs i pappersform men som därefter behandlas elektroniskt. 4 § Lagen gäller inte för sådan behandling av personuppgifter som rör nationell säkerhet. Lagen gäller inte heller för behandling av personuppgifter som görs eller har gjorts tillgängliga eller överförs eller har överförts genom 1.informationsutbyte som hänför sig till Schengens informationssystem (SIS), 2.informationsutbyte genom Tullinformationssystemet (TIS), 3.uppgiftsutbyte med stöd av rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet (Prümrådsbeslutet), eller 4.åtkomst enligt rådets beslut /633/RIF av om åtkomst till informationssystemet för viseringar (VIS) för sökningar för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol i syfte att förebygga, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott. Paragrafen, som genomför artikel 1.4 och artikel 28 i rambeslutet, regle- rar undantag från lagens tillämpningsområde. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2 och 6.14. I det första stycket, som utformats enligt Lagrådets förslag, undantas från lagens tillämpningsområde sådan behandling av personuppgifter som rör nationell säkerhet. Undantaget för nationell säkerhet omfattar dels underrättelseverksamhet, dels brottsutredande verksamhet och lagfö- ring av sådana brott som kan anses hota nationell säkerhet samt verkstäl- lighet av påföljder för sådana brott. Med nationell säkerhet avses här framför allt verksamhet till skydd för rikets säkerhet, men också exempelvis terrorismbekämpning och person- skydd för framför allt centrala statsledningen. Även bekämpning av andra brott där uppgifter om nationell säkerhet ingår kan omfattas av undantaget. Undantaget har framförallt betydelse för Säkerhetspolisen, vars nuva- rande verksamhet i allt väsentligt faller utanför lagens tillämpningsom- råde. Även andra myndigheter kan dock träffas av undantaget. Som exempel kan nämnas viss verksamhet vid åklagarkammaren för säker- hetsmål. Även andra åklagare kan komma att beröras av undantaget vid hantering av en förundersökning eller annan åklagarfråga där uppgifter om nationell säkerhet ingår. Likaså kan undantaget vara tillämpligt när en domstol handlägger bl.a. mål om brott mot rikets säkerhet eller tvångsmedelsfrågor med sådan anknytning. Det är således inte vissa myndigheter som undantas utan viss verksamhet. I andra stycket undantas från lagens tillämpningsområde sådant infor- mationsutbyte som hänför sig till Schengens informationssystem (SIS) eller sker genom Tullinformationssystemet (TIS) eller med stöd av Prüm- rådsbeslutet. nämnda informationsutbyten regleras i stället i andra författningar. Undantaget för Schengens informationssystem omfattar, förutom de uppgifter som registreras i SIS, även s.k. tilläggsinformation enligt 12 § lagen (2000:344) om Schengens informationssystem. Undan- tag görs också för brottsbekämpande myndigheters åtkomst till VIS med stöd av VIS-rådsbeslutet. Tillåtna ändamål för behandling av personuppgifter 5 § Personuppgifter som har erhållits enligt 2 § första stycket får endast behand- las för andra ändamål än det som uppgifterna först överfördes eller gjordes till- gängliga för, om syftet med behandlingen är att 1.förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller be- ivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, 2.vidta åtgärder i rättsliga eller administrativa förfaranden med direkt an- knytning till att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, eller 3. avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet. Personuppgifter får även behandlas för andra ändamål än dem som anges i första stycket, om den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga har läm- nat sitt medgivande eller den som uppgifterna avser har samtyckt till det. Personuppgifter får också behandlas för historiska, vetenskapliga och statis- tiska ändamål. Paragrafen, som genomför artikel 11 ad i rambeslutet, anger för vilka ändamål en svensk myndighet får vidarebehandla uppgifter som omfattas av lagen. Den kommenteras i avsnitt 6.6.2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. En självklar utgångspunkt i lagen är att personuppgifter alltid får be- handlas för det ändamål för vilket de ursprungligen överfördes eller gjor- des tillgängliga. För att frågan om vidarebehandling, vilket denna para- graf reglerar, över huvud taget ska aktualiseras måste självfallet behand- lingen i fråga vara nödvändig och tillåten enligt den svenska lagstiftning- en om personuppgiftsbehandling. Eventuell vidarebehandling får inte heller strida mot villkor enligt 8 §. Av första stycket framgår att vidarebehandling alltid är tillåten utöver för det ändamål för vilket personuppgifterna ursprungligen överfördes eller gjordes tillgängliga för vissa andra i paragrafen angivna ändamål. Första stycket första punkten ger generell möjlighet att behandla per- sonuppgifter som omfattas av lagen i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, i andra fall än det för vilka uppgifterna över- fördes eller gjordes tillgängliga. Härigenom skapas bl.a. förutsättningar för att använda överförda uppgifter för i princip all brottsbekämpande verksamhet. För åklagarväsendets del innebär regleringen att uppgifter får användas för förundersökning och lagföring beträffande andra brott. Kriminalvården och andra myndigheter som verkställer påföljder får använda uppgifterna för verkställighet av andra påföljder. Det sagda gäller dock inte om den som översänt eller gjort uppgifterna tillgängliga i ett enskilt fall har ställt som villkor att användningen av uppgifterna begränsas på visst sätt, se kommentaren till 8 §. Första stycket andra punkten ger möjlighet att behandla personuppgif- ter som omfattas av lagen i syfte att fatta beslut och vidta åtgärder i rätts- liga eller administrativa förfaranden med direkt anknytning till att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Punkten kan vara tillämplig exempelvis vid handläggning av frågor om disciplinansvar, körkorts- återkallelse, kontakt- eller tillträdesförbud och indragning av legitimation som grundas på sådana uppgifter om brott eller brottslig verksamhet som överförts eller gjorts tillgängliga med stöd av rambeslutet. Första stycket tredje punkten ger även möjlighet att behandla person- uppgifter i syfte att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet. Exempel på situationer som kan föranleda behandling med stöd av denna punkt är omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet som uppkommer i samband med kapning av flygplan eller andra kommuni- kationsmedel eller vid vissa idrottsevenemang av högriskkaraktär. I andra stycket anges att vidarebehandling av personuppgifter som om- fattas av lagen får ske också för andra ändamål, under förutsättning att den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga lämnar sitt medgi- vande till den nya behandlingen. Detsamma gäller om den enskilde själv samtycker till behandlingen. Om den överförande staten inte har varit villig att ge sitt medgivande, ligger det dock nära till hands att avstå från den nya behandlingen även om den enskilde skulle samtycka till den. Den som överfört uppgifterna kan ju nämligen ha verksamhetsskäl för att inte acceptera vidarebehandling. I tredje stycket anges att det alltid är tillåtet att behandla personuppgif- ter för historiska, vetenskapliga och statistiska ändamål. Den aktuella paragrafen utgör den yttre ramen för vidarebehandling av uppgifter som omfattas av lagens tillämpningsområde. Om det i annan lagstiftning finns avvikande bestämmelser som inskränker möjligheterna till behandling ska även de beaktas. Överföring av personuppgifter till enskilda 6 § Personuppgifter som har erhållits enligt 2 § första stycket får överföras till enskilda om 1.den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga har medgett att de överförs, 2.överföringen är nödvändig för att a)myndigheten ska kunna fullgöra en författningsreglerad uppgift, b)förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, c)avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet, eller d)förhindra att enskildas rättigheter allvarligt kränks, och 3.inga berättigade intressen hos den som uppgifterna avser hindrar att de Första stycket gäller inte i fråga om uppgifter som lämnas till enskilda vid handläggning av brottmål. Paragrafen, som genomför artikel 14 i rambeslutet, innehåller särskilda bestämmelser som måste iakttas om uppgifter som omfattas av lagen ska överföras till enskild. Paragrafen, som har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, behandlas i avsnitt 6.13. Regleringen i paragrafen hindrar inte ett utlämnande av allmänna hand- lingar enligt tryckfrihetsförordningen (se avsnitt 6.6.4). Jfr också 8 § personuppgiftslagen. Enligt första stycket får överföring till enskild bara ske om de i punkt 13 angivna förutsättningarna är uppfyllda. Punkterna 2 ad är alternativa. Med enskild avses här t.ex. enskilda personer och företag, i motsats till myndigheter och andra offentliga organ. Som exempel på när andra punkten a kan vara tillämplig kan nämnas en författningsreglerad underrättelseskyldighet. Ett exempel på när det kan vara nödvändigt att lämna uppgifter enligt andra punkten c är om det finns uppgifter om förestående allvarliga störningar i samhällslivet som har samband med brott eller andra särskilda händelser som kan vålla omfattande ordnings- störningar. Andra punkten d kan vara tillämplig t.ex. om det är nödvän- digt att varna banker eller av förfalskade sedlar eller värdepapper. Ett annat exempel på tillåten överföring enligt denna punkt är när uppgifter om fordonsstölder lämnas till försäkringsbo- lag för att förhindra olaglig handel över gränserna med stulna motorfor- don eller för att kunna återföra stulna motorfordon från utlandet. 2012/13:73 tredje punkten innebär att den som vill överföra uppgifter måste försäkra sig om att en sådan överföring inte hindras av några berättigade intressen hos den som uppgifterna rör. Om det skulle ligga i den enskildes eget intresse att uppgifterna överförs, exempelvis för att ett brottsoffer ska kunna återfå egendom, bör en överföring alltid kunna ske, även om det inte finns ett formellt samtycke från honom eller henne. I andra stycket, som återspeglar skäl 17 och 18 i rambeslutet, finns ett viktigt undantag. Begränsningarna i första stycket gäller inte vid överfö- ring av uppgifter till enskilda vid handläggningen av brottmål. Bestäm- melsen begränsar således inte möjligheterna för bl.a. parter, målsägande- ombud och offentliga försvarare att få del av uppgifter i samband med förundersökning och åtal. Regleringen hindrar inte heller att exempelvis Kriminalvården vidarebefordrar uppgifter till enskilda i enlighet med den lagstiftning som gäller för behandling i häkte. Eftersom sådant utläm- nande ofta sker i pappersform används här formuleringen lämnas i stället för överförs. Överföring av personuppgifter till tredjeland eller internationella organ 7 § Personuppgifter som har erhållits enligt 2 § första stycket får, förutom till dem som anges i 2 § första stycket 14, överföras till tredjeland eller interna- organ. Uppgifterna får dock endast överföras om 1.den som överfört eller gjort uppgifterna tillgängliga har medgett att de överförs, 2.det är nödvändigt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verk- samhet, utreda eller beivra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, 3.mottagaren har ansvar för sådan verksamhet som anges i 2, och 4.den stat där den mottagande myndigheten eller det mottagande internatio- nella organet finns har en adekvat skyddsnivå för den avsedda personuppgiftsbe- handlingen. Om kravet på adekvat skyddsnivå enligt första stycket 4 inte är uppfyllt, får personuppgifter ändå överföras i ett enskilt fall om överföringen är motiverad av ett berättigat intresse hos den som uppgifterna avser eller av ett särskilt viktigt allmänt intresse eller om mottagaren i det enskilda fallet tillhandahåller tillräck- liga skyddsåtgärder för personuppgifterna. Om medgivande enligt första stycket 1 på grund av tidsbrist inte kan utverkas i förväg, får personuppgifter ändå överföras om det är nödvändigt för att avvärja en omedelbar och allvarlig fara för allmän säkerhet.