prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — För sådana fonder ska AIF-förvaltaren informera om ändringar i den högsta nivån av finansiell hävstång samt eventuell rätt att förfoga över säkerheter eller andra garantier som lämnas enligt ordningen för finansiell hävstång. Detaljerade regler om den regelbundna information som AIF- förvaltaren ska lämna finns i kommissionens delegerade förordning (artiklarna 108 och 109) Bestämmelser som motsvarar reglerna i AIFM-direktivet om sådan regelbunden information som, utöver informationen i årsberättelsen, ska tillhandahållas av en AIF-förvaltare bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (artikel 23.4 och 23.5). Med hänsyn till de detaljerade regler som finns i kommissionens delegerade förordning finns det inte något behov av ytterligare bestämmelser i myndighetsföreskrifter. Regelbunden information om specialfonder och andra AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare Några bestämmelser om regelbunden information motsvarande ovan nämnda regler i AIFM-direktivet finns det inte i den svenska fondlagstiftningen . I LIF finns det emellertid ett krav på att fondbolag på begäran från andelsägare eller någon som avser att köpa andelar i en investeringsfond ska lämna kompletterande information om risker och riskhantering för fonden (4 kap. 17 §). Den regelbundna information om risker m.m. som ovan föreslås att AIF-förvaltare ska lämna överlappar i viss mån den information som ett fondbolag är skyldigt att lämna enligt LIF. Kravet i LIF skiljer sig dock i vissa avseenden från de bestämmelser som här föreslås i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Bestämmelsen i LIF innebär bl.a. att information ska lämnas 2012/13:155 på begäran, vilket kan anses vara ett striktare krav på att den informationen ska vara aktuell den lämnas. Av konsumentskyddsskäl bör bestämmelsen i LIF även i fortsättningen gälla för specialfonder. Som beskrivits i avsnitt 9.3 ska ett fondbolag lämna skriftlig information till andelsägarna i en investeringsfond om de kostnader för bl.a. förvaltning som hänför sig till andelsinnehavet (se 4 kap. 22 och 23 §§ LIF). Bestämmelsen i LIF saknar motsvarighet i UCITS-direktivet. Syftet med bestämmelsen är att underlätta för fondsparare att göra jämförelser av kostnader, bedöma värdet av förvaltningstjänsten och öka kostnadseffektiviteten m.m. (prop. 1997/98:160 s. 153 ff.). Kravet på att lämna regelbunden information om kostnader bör även det gälla fortsättningsvis beträffande specialfonder. har framhållit svårigheten för konsumenter att bedöma hur mycket som betalas för en investeringsprodukt och att motsvarande kostnadsinformation som för specialfonder bör lämnas även avseende andra AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare. Såsom utredningen har konstaterat är bestämmelserna om information om kostnader utformade för investeringsfonder och den särskilda ställning en investeringsfond har i förhållande till fondbolaget. Bestämmelserna är inte anpassade för fonder med en annan rättslig ställning än en investeringsfond. Ett krav på kostnadsinformation liknande det som gäller enligt LIF för andra AIF:er än specialfonder skulle enligt utredningens bedömning vara svårt att utforma så att informationen blir jämförbar mellan olika fonder. Regeringen anser i likhet med utredningen att något särskilt krav på att lämna information om kostnader inte bör ställas beträffande övriga AIF:er som marknadsförs till ickeprofessionella investerare i . Dessa AIF:er föreslås dock omfattas av ett krav på att andelarna eller aktierna ska vara upptagna till handel på en reglerad marknad. Som en följd av detta kommer dessa fonder att omfattas av de betydande informationskrav och redovisningsregler som gäller för noterade företag, inklusive detaljerade bestämmelser om redovisning av AIF:ens intäkter, kostnader och resultat. 13.2.6Information om förvaringsinstitutets ansvar Regeringens förslag: En AIF-förvaltare ska informera investerare innan de investerar i en AIF om de arrangemang som förvaringsinstitutet gjort för att avtalsrättsligt friskriva sig från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvaras av tredje part. En AIF-förvaltare ska utan dröjsmål informera investerare om ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Ett förvaringsinstitut får enligt AIFM-direktivet i vissa fall friskriva sig från ansvar för förlust av sådana finansiella instrument som depåförvaras av tredje part (artikel 21.13 och 21.14) Detta har behandlats i avsnitt 12.9. Om ett förvaringsinstitut har friskrivit sig från sådant ansvar ska AIF-förvaltaren informera investerare Prop. 2012/13:155 om detta innan de investerar i AIF:en (artikel 23.2). också utan dröjsmål informera investerare i en AIF om alla ändringar som rör förvaringsinstitutets ansvar. En bestämmelse motsvarande reglerna i AIFM-direktivet bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Skyldigheten för AIF-förvaltaren att informera om friskrivning av ansvar gäller beträffande alla AIF:er som denne förvaltar och således oavsett var de är etablerade och var de marknadsförs. Inför en investering i en AIF får information om förvaringsinstitutets ansvar lämnas i den informationsbroschyr som avser fonden, under förutsättning av att investeraren får del av informationsbroschyren. I det fall AIF-förvaltaren offentliggör ett prospekt i enlighet med lagen om handel med finansiella instrument får informationen lämnas där. Det framgår varken av AIFM-direktivet eller av kommissionens delegerade förordning hur AIF-förvaltaren ska informera investerare om ändringar i förvaringsinstitutets ansvar. Kravet bör dock inte tolkas som att en AIF-förvaltare måste skicka information eller på annat sätt söka upp investerare för att informera om en ändring. Enligt regeringens uppfattning bör det vara tillräckligt att informationen görs tillgänglig elektroniskt och på begäran lämnas till investerarna. 13.3Rapportering till behöriga myndigheter Regeringens förslag: En AIF-förvaltare ska regelbundet lämna infor- 1. de marknader där förvaltaren är medlem eller deltagare eller bedriver aktiv handel för AIF:ens räkning, 2. de instrument som förvaltaren huvudsakligen handlar med, samt 3. varje AIF:s huvudsakliga exponeringar och riskkoncentrationer. En AIF-förvaltare ska avseende de EES-baserade AIF:er som för- valtaren förvaltar samt de AIF:er som förvaltaren marknadsför inom EES lämna information till om 1. andelen icke likvida tillgångar i AIF:en, 2. ändringar i AIF:ens likviditetshantering, AIF:ens riskprofil och riskhanteringssystem, 4. de huvudsakliga kategorier av tillgångar som AIF:en har investeringar i, samt 5. resultatet av genomförda stresstester. En AIF-förvaltare ska på begäran av överlämna årsberättelsen för de EES-baserade AIF:er som förvaltaren förvaltar och de AIF:er som förvaltaren marknadsför inom EES samt en vid utgången av varje kvartal uppdaterad förteckning över de AIF:er som AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er som i betydande grad använder finansiell hävstång, ska regelbundet informera om den finansiella hävstångens nivå och sammansättning samt om de för AIF:en fem mest betydande exponeringarna. 2012/13:155 Icke EES-baserade AIF-förvaltare som i marknadsför AIF:er som i betydande grad använder finansiell hävstång, ska regelbundet informera om den finansiella hävstångens nivå och sammansättning samt om de för AIF:en fem mest betydande exponeringarna. Om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet, får begära att en AIF-förvaltare lämnar ytterligare information till . Inspektionen ska i så fall informera . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter som AIF-förvaltare ska lämna . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: AIFM-direktivet innehåller regler om en AIF-förvaltares skyldighet att rapportera till den behöriga myndigheten i hemlandet. AIF-förvaltaren ska bl.a. rapportera om på vilka marknader och i vilka tillgångar förvaltaren huvudsakligen bedriver handel för AIF:ens räkning, samt huvudsakliga exponeringar och riskkoncentrationer i AIF:erna (artikel 24.1). Kravet på att regelbundet lämna information om de tillgångar i AIF:erna som AIF-förvaltaren huvudsakligen bedriver handel med samt exponeringar och riskkoncentrationer omfattar även AIF-förvaltare som inte överskrider de tröskelvärden som anges i artikel 3.2 (artikel 3.3 d). Den behöriga myndigheten ska för varje AIF få information från AIF- förvaltaren om bl.a. andelen icke likvida tillgångar, ändringar i likviditetshanteringen, aktuell riskprofil och riskhanteringssystem, tillgångar som fonden har investerat i och resultatet av stresstester (artikel 24.2). AIF-förvaltaren ska dessutom på begäran av den behöriga myndigheten överlämna en förteckning över samt årsredovisningar för de AIF:er som förvaltaren förvaltar (artikel 24.3). AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er som i betydande grad använder finansiell hävstång ska göra viss information om den finansiella hävstången och betydelsefulla motparter tillgänglig för den behöriga myndigheten i hemlandet (artikel 24.4). När en finansiell hävstång ska anses användas i betydande grad framgår av kommissionens delegerade förordning (artikel 111). Den behöriga myndigheten ska ha befogenhet att begära in ytterligare information regelbundet och på ad hoc-basis om det behövs för en effektiv övervakning av riskerna i det finansiella systemet (artikel 24.5). Även får under exceptionella omständigheter begära att de behöriga myndigheterna inför ytterligare rapporteringskrav när det krävs av stabilitetsskäl, för att främja det ekonomiska systemets integritet eller långsiktig ekonomisk tillväxt (artikel 24.5 andra stycket). I kommissionens delegerade förordning finns detaljerade regler om den information som regelbundet ska rapporteras till behöriga myndigheter (artikel 110). Där regleras även hur ofta rapportering ska ske, vilket bl.a. styrs av det sammanlagda värdet på tillgångarna i de AIF:er som en AIF- förvaltare förvaltar. Bestämmelser som motsvarar reglerna om rapportering till den behöriga myndigheten i AIFM-direktivet bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. I bestämmelserna bör det anges den information som en AIF-förvaltare är skyldig att rapportera till och hålla tillgänglig för samt vilka AIF:er som rapporteringsskyldigheten omfattar. De detaljerade rapporteringskraven framgår av kommissionens delegerade förordning (artikel 110). I förordningen finns regler om med vilka intervall en AIF-förvaltare ska rapportera till den behöriga myndigheten. Det som avgör hur ofta rapportering ska ske är främst hur stora tillgångar som en AIF-förvaltare förvaltar. Av förordningen framgår det emellertid inte hur ofta rapportering ska ske när en förvaltare förvaltar portföljer av AIF:er vars sammanlagda tillgångar inte når upp till de tröskelvärden som anges där. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om hur AIF-förvaltare ska lämna regelbunden information till i de fall som inte omfattas av reglerna i den delegerade förordningen. Kraven i AIFM-direktivet på att årsberättelse, listan på förvaltade fonder samt information om finansiell hävstång är utformade så att informationen på begäran ska överlämnas alternativt göras tillgänglig för den behöriga myndigheten (artikel 24.3 och 24.4). Det kan hävdas att sådan information som en AIF-förvaltare är skyldig att på begäran tillhandahålla inte behöver preciseras i lagen med hänsyn till att inom ramen för sin befogenhet som tillsynsmyndighet bör ges möjlighet att begära in den information och de handlingar som behövs för att utöva tillsynen. Mot detta kan invändas att reglerna i direktivet kan förstås som en maximireglering vars syfte är att skydda AIF-förvaltare från alltför betungande administrativa krav. Begränsningen till kvartalsvis rapportering i artikel 24.3 b bör förstås på detta sätt. Reglerna i AIFM-direktivet som ger de behöriga myndigheterna möjlighet att begära in ytterligare information, i den mån det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet, tyder också på en restriktiv hållning i fråga om den information som en AIF-förvaltare ska vara skyldig att tillhandahålla (artikel 24.5). I fråga om den information som ska tillhandahållas om finansiell hävstång kan dessutom ett specifikt krav i lag tydliggöra skyldigheten för en AIF-förvaltare att upprätthålla rutiner och processer som möjliggör att informationen kan göras tillgänglig utan dröjsmål. Regeringen anser därför i likhet med utredningen att kraven i artikel 24.3 och 24.4 inte bör inbegripas i en allmän skyldighet för AIF- förvaltare att lämna in den information och de handlingar som begär. Dessa krav bör således anges uttryckligen i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. bör dock få införa ytterligare krav på regelbunden rapportering i den mån det är nödvändigt för att övervaka riskerna i det finansiella systemet. ska i så fall informera om att sådana krav införts. I fråga om icke EES-baserade AIF-förvaltare omfattar rapporteringsskyldigheten i artikel 24.4 i AIFM-direktivet EES-baserade AIF:er samt icke EES-baserade AIF:er som marknadsförs inom EES. 2012/13:155 avsnitt 15.3 föreslår regeringen att sådana AIF-förvaltare ska kunna få tillstånd att marknadsföra AIF:er i . Av förslagen i samma avsnitt följer dock att en svensk AIF inte får förvaltas av en icke EES-baserad AIF-förvaltare. I enlighet med detta bör AIF-förvaltare som marknadsför icke EES-baserade AIF:er i och som i betydande grad använder sig av finansiell hävstång vara skyldiga att regelbundet rapportera den finansiella hävstångens nivå och sammansättning till samt lämna uppgifter om de för fonden fem mest betydande exponeringarna. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den ytterligare information som AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder ska lämna till . AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder ska ge in informationsbroschyr, årsberättelse, halvårsredogörelse och faktablad till så snart de färdigställts. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Rapporteringskraven i LIF innebär att fondbolag, förvaltningsbolag, fondföretag vars andelar marknadsförs i samt förvaringsinstitut är skyldiga att lämna upplysningar om sin verksamhet (10 kap. 2 §). ska rapporteras till och hur ofta rapportering ska ske framgår av 20 kap. föreskrifter om investerings- Föreskrifterna innehåller bl.a. bestämmelser om kvartalsvis rapportering för fondbolag, rapportering av en investeringsfonds innehav, om användningen av derivatinstrument samt om riskrapporte- ring för specialfonder. Bestämmelserna om rapportering i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska tillämpas för specialfonder, se avsnitt Av investerarskyddsskäl kan det finnas anledning att behålla delar av nuvarande rapporteringskrav för specialfonder som finns i Det nuvarande regelverket kommer dock att behöva anpassas till det som följer av delegerade akter till Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om rapporteringskrav för AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder. För specialfonder gäller enligt LIF att informationsbroschyrer, fakta- blad, årsberättelser och halvårsredogörelser ska ges in till Finans- inspektionen så snart de färdigställts (4 kap. 21 §). bygger på UCITS-direktivet (artiklarna 74 och 82.1). regler finns inte i AIFM-direktivet, bortsett från att en AIF-förvaltare på begäran ska ge in årsberättelsen till den behöriga myndigheten (artikel Kravet i LIF bör gälla även fortsättningsvis för specialfonder. den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder bör det därför också ställas upp ett krav på att AIF-förvaltare i fråga om special- Prop. 2012/13:155 fonder ska ge in informationsbroschyr, årsberättelse, halvårsredogörelse och faktablad till så snart de färdigställts. 13.4Rapporteringskrav för förvaltare av AIF:er som inte överstiger tröskelvärdena Regeringens förslag: Förvaltare av AIF:er som inte överstiger tröskelvärdena ska regelbundet rapportera information om de huvudsakliga instrument som förvaltaren handlar med, viktiga exponeringar samt större riskkoncentrationer för de AIF:er som de förvaltar till . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Enligt AIFM-direktivet ska sådana AIF-förvaltare som förvaltar portföljer av AIF:er vars sammanlagda tillgångar inte överskrider direktivets tröskelvärden regelbundet rapportera viss information till den behöriga myndigheten. Informationen ska omfatta de huvudsakliga instrument som förvaltaren bedriver handel med, viktiga exponeringar samt större koncentrationer i syfte att möjliggöra för den behöriga myndigheten att övervaka systemrisker (artikel 3.3 d). I kommissionens delegerade förordning finns detaljerade regler om vad informationen ska innehålla och hur ofta rapportering ska ske (artikel 110). En bestämmelse som motsvarar reglerna om rapportering i AIFM- direktivet bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Bestämmelsen bör enbart omfatta sådana förvaltare som inte har tillstånd som AIF-förvaltare enligt AIFM-direktivet. Förvaltare av specialfonder och AIF:er som marknadsförs till ickeprofessionella investerare samt AIF-förvaltare som frivilligt väljer att ansöka om tillstånd ska följa de rapporteringskrav som föreslås i avsnitten 13.3.1 och 13.3.2. 14AIF:er med kontroll över onoterade företag eller emittenter I AIFM-direktivet finns särskilda regler som är tillämpliga på AIF- förvaltare som förvaltar AIF:er som kontrollerar onoterade företag eller emittenter (artiklarna ). Dessa regler avser dels AIF-förvaltarens skyldighet att informera om förvärv och överlåtelser som uppnår vissa tröskelvärden (artiklarna ), dels förvaltarens skyldighet att avstå från vissa åtgärder som innebär att företag som förvärvats av AIF:er töms på tillgångar (artikel 30). Syftet med dessa regler är att den behöriga myndigheten i en AIF- förvaltares hemland, de företag som kontrolleras av en AIF och de anställda i sådana företag ska få den information som krävs för att företagen ska kunna göra en bedömning av hur den kontrollen kommer at påverka deras situation (skäl 52). När en AIF-förvaltare förvaltar en AIF som utövar kontroll över en emittent gäller de allmänna informationskrav som finns i och rådets direktiv /25/EG av om uppköpserbjudanden1 utöver de särskilda krav som anges i AIFM-direktivet (skäl 53). Länderna inom EES får enligt AIFM-direktivet ställa upp krav som går längre än dem i direktivet i fråga om innehav i onoterade företag och emittenter på det egna territoriet (artikel 26.7). Regeringens förslag: har kontroll över ett onoterat företag enligt den nya lagen om förvaltare av investeringsfonder, om AIF:en innehar mer än fem tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i företaget. Vid beräkningen av en AIF:s innehav ska följande aktier i det onoterade företaget likställas med AIF:ens egna, nämligen aktier som innehas av 1.andra AIF:er som förvaltas av samma AIF-förvaltare som förvaltar AIF:en, om det finns en överenskommelse mellan dem avseende kontroll över företaget, 2.AIF:er som förvaltas av andra AIF-förvaltare, om det finns en överenskommelse mellan dem avseende kontroll över företaget, 3.företag som kontrolleras av AIF:en, och 4.andra, fysiska eller juridiska personer, som innehar aktierna i företaget i eget namn men som agerar för AIF:ens eller ett företags som kontrolleras av AIF:en räkning. 1 EUT L 142, 30.4.2004, s. 12 (Celex 32004L0025). Beräkningen av rösträttsandelen ska göras med utgångspunkt i alla aktier som företaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte Bestämmelserna om kontroll över onoterade företag ska inte tillämpas på innehav i 1. små eller medelstora företag i den mening som avses i artikel 2.1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den avseende definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag2, eller 2. specialföretag vars syfte är att förvärva, inneha eller administrera har kontroll över en emittent med säte i och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad om AIF:en innehar aktier som representerar minst tre tiondelar av röstetalet för samtliga aktier i emittenten. För emittenter med säte i ett annat land inom EES och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad ska kontroll bestämmas enligt de i det landet tillämpliga Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: I AIFM-direktivet finns regler som ställer upp särskilda krav som huvudsakligen gäller för AIF-förvaltares förvaltning av AIF:er som kontrollerar onoterade företag eller emittenter (artiklarna ). Vid tillämpningen av reglerna avses med onoterat företag ett företag som har sitt säte inom EES och vars aktier inte är upptagna till handel på en reglerad marknad (se definitionen i artikel 4.1 ac). Med emittent avses juridisk person som har sitt säte inom EES och som har gett ut värdepapper som är upptagna till handel på en reglerad marknad (artikel 4.1 t). I avsnitt 14.3 behandlas det utvidgade tillämpningsområde som gäller för reglerna om den information som en AIF-förvaltare ska lämna när en AIF som denne förvaltar förvärvar större ägarandelar i ett onoterat företag oavsett om ett sådant förvärv innebär att en AIF uppnår kontroll över företaget (artikel 26.3). I fråga om onoterade företag gäller reglerna när en AIF-förvaltare förvaltar en eller flera AIF:er som förvärvar kontroll över ett sådant företag, antingen enskilt eller tillsammans på grundval av ett avtal som syftar till att AIF:erna ska förvärva kontroll över företaget (artikel 26.1 a). Reglerna gäller även när AIF-förvaltare samarbetar med en eller flera andra AIF-förvaltare på grundval av ett avtal enligt vilket AIF:er som de förvaltar ska förvärva kontroll över ett onoterat företag (artikel 26.1 b). som har av rösträtterna i ett onoterat företag anses vid tillämpningen av dessa regler ha kontroll över företaget (artikel 26.5). Vid beräkningen av den procentandelen ska även andra AIF:ers innehav i det onoterade företaget tas med i sådana situationer som har beskrivits ovan. Också rösträtter som innehas av företag som kontrolleras av AIF:en ska tas med i beräkningen, dvs. om en AIF inne- 2 EUT L 124, 20.5.2003, s. 36 (Celex 32003H0361). 2012/13:155 har av rösträtterna i ett företag ska det företagets aktieinnehav i det onoterade företaget likställas med AIF:ens eget innehav vid beräkningen (artikel 26.5 andra stycket a). Detsamma gäller för innehav som andra, både fysiska och juridiska personer, har i det onoterade företaget i eget namn, om dessa personer agerar för AIF:ens räkning eller för ett företag som AIF:en kontrollerar (artikel 26.5 andra stycket b). Beräkningen av den procentuella andelen av rösträtterna ska ske med utgångspunkt i alla aktier som det onoterade företaget har gett ut, även om rösträtten för vissa aktier inte kan utövas (artikel 26.5 tredje stycket, jfr 4 kap. 45 § aktiebolagslagen [2005:551]). De förevarande reglerna i AIFM-direktivet ska dock inte tillämpas på innehav av två kategorier av onoterade företag (artikel 26.2):