prop · H1031d11 · 2013-09-18 00:00:00 — Landstingens och kommunernas kunskap har ökat kring vilka åtgärder som förbättrar huvudmännens samordning avseende vården och omsorgen om de mest sjuka äldre. Vidare kartläggs de äldres vårdprocesser i syfte att kunna erbjuda en god vård i ett tidigt skede för att därmed minska risken för onödiga inskrivningar på sjukhus. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Diagram 4.18 Minskning av olämplig läkemedelsförskrivning bland äldre, 2012 Källa: (Sammanhållen vård och omsorg om de mest sjuka äldre 2012 - Bedömning om kommuner och landsting uppnått grundläggande krav och resultat enligt överenskommelsen mellan regeringen och SKL). Det övergripande målet med regeringens arbete är att de äldre ska kunna åldras i trygghet och värdighet med tillgång till god vård och omsorg. Målgruppen för regeringens insatser är personer som är eller äldre och har omfattande nedsättningar i sitt funktionstillstånd till följd av åldrande, skada eller sjukdom och därmed har ett omfattande behov av omsorg och vård. Till regeringens hjälp finns en nationell äldresamordnare, vars uppgift är att driva arbetet genom debatt och konkreta förslag. Som ett led i förbättringsarbetet sluts årliga överenskommelser mellan regeringen och SKL om en sammanhållen vård och omsorg om de mest sjuka äldre. Överenskommelsen syftar till att premiera landsting och kommuner efter i huvudsak prestation och resultat. De primära fokusområdena i överenskommelsen är en god vård i livets slutskede, preventivt arbetssätt, god vård vid demenssjukdom, god läkemedelsbehandling och en sammanhållen vård och omsorg. Det är områden där det finns stor förbättringspotential och som har identifierats som särskilt angelägna för målgruppen. För att överenskommelsen verkligen ska kunna stödja en långsiktigt hållbar förbättring i landsting och kommuner, har målvärdet för några av indikatorerna individualiserats inom ramen överenskommelse. Målvärdena ska på så sätt bättre återspegla varje läns utmaningar. Ersättning utbetalas först när det har skett en förbättring som bedöms vara varaktig och inte bero på slumpen. För ytterligare information om regeringens satsning på de mest sjuka äldre, se avsnitt 7.4.1. 4.8.3En mer jämlik vård Regeringen bedriver ett omfattande arbete för minskade skillnader i vård och behandling. genomfördes dessutom en särskild satsning på jämlik vård och för det fortsatta arbetet har regeringen beslutat om en strategi för jämlik vård 2012–2016. Strategin handlar om att synliggöra och undanröja samt följa utvecklingen av omotiverade skillnader i resultat och bemötande inom vården. Särskild vikt läggs vid skillnader i hälso- och sjukvården när det gäller bemötande vid vård och behandling av olika grupper i befolkningen. I strategin presenterar regeringen sin värdegrund. Vidare slås fem fokusområden för genomförandet och arbetet för ökad jämlikhet i vården fast: –synliggörande och analys av skillnader i vård, behandling och bemötande samt resultat –system, stödstrukturer och tjänster till vården och till enskilda –strategier och åtgärder inom särskilda områden –stöd och stimulans till utveckling i vården –samverkan och dialog med hälso- och sjukvårdens aktörer, invånare och patienter. Regeringens bedömning är att med strategin för jämlik vård som grund stärks arbetet för att komma tillrätta med omotiverade skillnader i vården. Insatser för ökad kunskap om ojämlik vård I strategin för en god och mer jämlik vård 2012– 2016 redogör regeringen för områden där vården inte är jämlik. I strategin konstateras att det finns omotiverade skillnader i vården, såväl geografiska som mellan olika grupper i befolkningen och inom vissa vårdområden. Exempelvis beskrivs skillnader i vård, behandling och bemötande när det gäller barn och unga, äldre, personer med funktionsnedsättning, nationella minoriteter, utrikes födda, homo- och bisexuella samt transpersoner respektive för kvinnor och män och för personer med psykisk sjukdom samt olika socioekonomiska grupper. Mot denna bakgrund gav regeringen i uppdrag att, i samverkan med , ta fram ett utbildningspaket om bemötande som kan användas inom vården. Regeringen anser att det är angeläget att analysera de bakomliggande orsakerna till skillnader i vård och behandling och har därför gett Myndigheten för vårdanalys i uppdrag att göra fördjupade analyser av skillnaderna ur ett patientperspektiv samt vid behov lämna förslag till åtgärder för att nå en mer jämlik vård. Analyserna ska leda till en ökad kännedom och kunskap om vad i vårdens finansiering, organisation och genomförande m.m. som förklarar skillnaderna. Uppdraget ska slutredovisas senast . Regeringens bedömning är att ökad kunskap om och förklaringar till ojämlikheter i vården, tillsammans med en bedömning av vilka åtgärder som kan vidtas, blir viktiga beslutsunderlag för utvecklingen och styrningen inom hälso- och sjukvården. Regeringen har gett i uppdrag att ur ett perspektiv som gäller jämlik vård analysera de nationella riktlinjerna inom de vårdområden som visar på stora utmaningar för att nå en mer jämlik vård, se vidare avsnitt 4.5.1. I strategin konstateras också att personer med låg utbildningsnivå riskerar att få en vård och behandling som inte är likvärdig den vård som ges personer med hög utbildningsnivå. Personer med låg utbildningsnivå har dessutom ofta en sämre hälsa än personer med högre utbildningsnivå. Regeringen har därför gett i uppdrag att analysera vilken betydelse förändringarna av utbildningsnivån i befolkningen har för folkhälsan och för hälso- och sjukvården samt hur sammansättningen i gruppen med låg utbildningsnivå har förändrats . I uppdraget ingår att utreda hur grupper med låg utbildningsnivå kan stärkas i syfte att nå en bättre hälsa genom åtgärder inom hälso- och sjukvården samt främjas av insatser övrigt. Uppdraget ska slutredovisas . Regeringen har även gett i uppdrag att utveckla öppna jämförelser för jämlik vård inom det samlade uppdraget att utveckla och publicera öppna jämförelser avseende hälso- och sjukvård, läkemedel och jämlik vård (se även avsnitt 4.7.1). 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Utveckling av metoder och strategier för jämlik vård i resurssvaga områden Regeringens överenskommelse med SKL om fortsatta insatser för en mer jämlik vård 2013 avser fortsatt genomförande av lärandeprojektet på lika villkor. Projektet startades i samband med den första överenskommelsen om en mer jämlik vård 2011, som även omfattade flera andra insatser som t.ex. stöd till landstingsvisa analyser av öppna jämförelser och stärkt kunskapsstyrning. handlar om utveckling av metoder och strategier i första linjens vård i resurssvaga områden. Nio verksamheter deltar i utvecklingsarbetet som leds av SKL. Arbetet ska slutredovisas . Regeringen bedömer att de resultat som nås i projektet kan spridas och få betydelse för att nå en mer jämlik vård inom första linjens vård i resurssvaga områden i landet. Svensk cancervård är i världsklass. Den medicinska kvaliteten är hög och svenska överlevnadssiffror står sig bra i internationell jämförelse. Med utgångspunkt i regeringens nationella cancerstrategi har ett mycket omfattande, kraftfullt och brett utvecklingsarbete skett . Satsningen på att genomföra förslagen i strategin har skapat förändringskraft på många håll i svensk cancervård. Gemensamt och nydanande för alla insatser har varit att arbetet skett utifrån ett patientperspektiv och med omfattande och systematiskt deltagande av företrädare för patienter och närstående. står inför stora utmaningar på cancerområdet, då cancerprevalensen förväntas öka relativt kraftigt . För att möta utvecklingen har regeringen vidtagit en rad åtgärder med utgångspunkt i den nationella cancerstrategin. Strategin fokuserar på frågor av gemensamt och nationellt intresse. In- satser sker inom en rad områden såsom prevention, tidig upptäckt, diagnostik, behandling, kunskapsbildning och kunskapsstyrning. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 En central del av cancerstrategin är inrättandet av sex regionala cancercentrum (RCC) – ett i varje sjukvårdsregion. Syftet med RCC är dels att skapa förutsättningar för en likvärdig vård av hög kvalitet för patienter i hela landet, dels att förbättra förutsättningarna för cancerforskning på hög internationell nivå. Beslutet att utveckla RCC är det strategiskt och långsiktigt viktigaste förslaget för cancervården i ett framtidsperspektiv, då det på ett konkret sätt ska stärka kunskapsbildning och kunskapsspridning inom cancervården. Samordnande funktion för klinisk cancerforskning har det inom respektive RCC pågått ett arbete med att bygga upp och utveckla en samordnande funktion för klinisk cancerforskning. Detta sker mot bakgrund av att ökad samverkan på regional, nationell och internationell nivå bl.a. möjliggör ett snabbare genomförande av stora och högkvalitativa forskningsprojekt. Det förbättrar också förutsättningarna för att patienter med cancer snabbt ska få tillgång till nya diagnos- och behandlingsmetoder och att särskilt stora samordningsvinster kan uppnås för mindre vanliga cancersjukdomar. Patientcentrerad och sammanhållen cancervård slutrapporterade SKL det omfattande arbete som de bedrivit inom ramen för årliga överenskommelser med staten –2012. Av rapporten framgår att strategin bl.a. bidragit till flera intressanta försöksverksamheter för en patientfokuserad och sammanhållen cancervård, vilka nu knyts närmare regionala cancercentrum för fortsatt arbete. Bland försöksverksamheterna finns t.ex. insatser mot tobaksrökning och åtgärder för tidig upptäckt av cancer genom ökat deltagande i screeningprogram. Dessutom återfinns arbete med kontaktsjuksköterskor och individuella vårdplaner. Överenskommelsen mellan staten och SKL fokuserade främst på fortsatt stöd för samordning av RCC. Varje RCC har behov av att samarbeta inte bara med sjukhus och vårdenheter utan även med andra RCC bl.a. för att uppnå en ändamålsenlig uppdelning av ansvar för diagnostik och behandling av cancer. En samverkansgrupp har flera nationella arbetsgrupper med specifika uppdrag. På regeringens uppdrag har utvärderat och uppdaterat de nationella riktlinjerna för bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancer. I samband med detta tillämpades även den generiska modell för att sätta målnivåer för indikatorer i nationella riktlinjer som tagits fram inom cancervården. fortsatte också sitt påbörjade arbete med en modell för att bedöma, införa och följa upp nationella screeningprogram. Modellen prövades i ett pilotprojekt i samband med uppdatering av de nationella riktlinjerna inom bröst-, kolorektal- och prostatacancer. slutrapporterade () uppdraget om metoder för tidig upptäckt av cancer. Enligt den nationella cancerstrategin är en av de viktigaste prognostiska faktorerna för cancer i vilket skede en tumör diagnostiseras. Möjligheterna till tidig upptäckt av begynnande cancer har stor betydelse för sjukdomsförloppet. SBU har gjort en systematisk litteraturgranskning och bedömt om det utöver screening finns metoder som har vetenskapligt dokumenterat gynnsamma effekter för tidig upptäckt av cancer. Regeringen bedömer att satsningen på en nationell strategi och insatserna inom ramen för den har fallit mycket väl ut. Ännu återstår dock arbete, då det tar tid att genomföra och utvärdera nya strukturer och större projekt. Den nationella eHälsostrategin är fortsatt en viktig beståndsdel i regeringens arbete för att öka kvalitet, effektivitet och säkerhet i vården. Arbetet inom strategin inriktas på att skapa synliga och konkreta förbättringar för tre huvudsakliga målgrupper: individen, vård- och omsorgspersonalen samt beslutsfattare inom hälso- och sjukvården och . Grundtanken i strategin är att it-projekt aldrig har ett egenvärde i sig, utan ska ses som en integrerad del av utvecklingen av kvalitet, effektivitet och service i hela vård- och omsorgssektorn. Arbetet i strategin drivs och samordnas via två grupperingar: högnivågruppen och samrådsgruppen. Högnivågruppen utgör den övergripande ledningsnivån inom strategin. I denna grupp ingår representanter för regeringen (), , SKL samt branschorganisationerna Vårdföretagarna och Famna. Högnivågruppen tar fram övergripande riktlinjer för hur arbetet inom strategin ska genomföras. I samrådsgruppen ingår ett drygt 30-tal aktörer och gruppen är en viktig arena för dialog och diskussion. Båda grupperna har varit aktiva . Inom ramen för samrådsgruppen har bl.a. personalgruppernas organisationer med stöd av regeringen () genomfört ett arbete för att analysera användbarheten i vårdens och omsorgens it-system. Den nationella strategin är ett uttryck för en samsyn mellan de centrala aktörerna. Huvudansvaret för finansieringen av vård och omsorg ligger på kommuner och landsting som ansvariga huvudmän för att tillhandahålla hälso- och sjukvård och socialtjänst. Privata företag och idé- burna organisationer spelar en allt större roll som utförare av vård och omsorg. Ansvaret för beslut om investeringar i nya e-hälsotjänster vilar på huvudmännen och utförarna. Staten ansvarar för att skapa förutsättningar bl.a. genom lagar och regelverk som möter teknikens möjligheter och verksamhetens behov. Flertalet av de insatser som omnämns i den nationella eHälsostrategin är integrerade i pågående nationella satsningar från regeringen, bl.a. i patientsäkerhetssatsningen (se avsnitt 4.8.1), i den nationella läkemedelstrategin (se avsnitt 4.8.6)och i uppbyggnaden av en nationell tjänst som gör det möjligt för individen att digitalt lagra sin egen hälso- och vårdinformation (se avsnitt 4.4.4) och regeringen kan konstatera att dessa satsningar har gett effekter av olika slag. I det följande beskrivs några utvalda insatser som staten gör för att uppnå målsättningarna i strategin utifrån det ansvar som ligger på den nationella nivån. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Ny myndighet på e-hälsoområdet I propositionen Ny myndighet för hälso- och vårdinfrastruktur (prop. 2012/13:128, bet. 2012/13:SoU26, rskr. 2012/13:279) gör regeringen bedömningen att en ny myndighet vars verksamhet ska utgå från de uppgifter som utgjort verksamheten i ska bildas. Det innebär att den nya myndigheten ska verka för sådana funktioner och system som främjar en patientsäker och kostnadseffektiv läkemedelsdistribution på en omreglerad apoteksmarknad. Myndigheten ska även bl.a. ansvara för att sammanställa och tillhandahålla nationell läkemedelsstatistik som ligger på . Den nya myndigheten ska inleda sin verksamhet . Förändringen innebär att ska avvecklas. Myndigheten bör kunna få ansvar för uppgifter utöver de som utförs av . För ställningstagande till framtida uppgifter krävs dock ytterligare analyser. En särskild utredare har tillsatts för att förbereda bildandet av den nya myndigheten (dir 2013:15). Fortsatta insatser för att stödja införandet av nationella e-tjänster Den nationella patientöversikten (NPÖ), som syftar till att göra det möjligt för behörig vårdpersonal att med patientens samtycke ta del av journalinformation som registrerats hos andra vårdgivare, har införts i samtliga landsting. Detta kan jämföras med 2011 då enbart sex landsting var anslutna till tjänsten. Vid ingången av 2013 hade även drygt 40 kommuner anslutit sig till tjänsten. Regeringen stöttade införandet av NPÖ genom patientsäkerhetsöverenskommelse mellan staten och SKL. Ett av grundkraven i överenskommelsen var att de enskilda landstingen skulle ha anslutit sig till NPÖ. Detta område ligger kvar överenskommelse men kraven har där höjts ytterligare. Landstingen ska ha anslutit sig till och också fortsättningsvis kunnat visa på en bred användning av NPÖ vilket bl.a. innebär att av vårdenheterna i ska kunna dela uppgifter, dvs. både lämna ut till och ta emot uppgifter från andra vårdgivare. För att tjänsten ska 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 tillgodose det behov av delad information som finns måste den dock utnyttjas i högre grad än , av vårdgivare i både landsting och kommun. Inom ramen patientsäkerhetsöverenskommelse har regeringen även stöttat införandet av det s.k. Infektionsverktyget, som är ett nationellt enhetligt it-stöd som ska användas i lokalt förbättringsarbete. Syftet är att förebygga vårdrelaterade infektioner och förbättra kvaliteten i användningen av antibiotika. Inom ramen för patientsäkerhetsöverenskommelsen fördelas medel till de landsting som har påbörjat arbetet med att införa Infektionsverktyget genom att ha tagit väsentliga steg till en organisation för införandet på samtliga sjukhus. Det innebär att respektive landsting skriftligen ska ha utsett ansvariga för detta samt avsatt budgetmedel. Vidare ska ha upprättat en tidplan för införandet. Samtliga landsting hade uppfyllt detta krav i överenskommelsen. Regeringen och SKL har även inom ramen för Dagmaröverenskommelsen avtalat att det ska genomföras två till tre samarbetsprojekt kring användandet av NPÖ inom och mellan landsting och kommun för att uppnå dokumenterad nytta av NPÖ-användning inom och mellan dessa aktörer. Samordning för förvaltning och spridning av en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation Regeringen vill se att en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation används inom hälso- och sjukvården och . Regeringen kan konstatera att det är nödvändigt att etablera ett tydligt nationellt ledarskap för en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation inom hälso- och sjukvården och och har fått detta uppdrag. Samordningsansvaret omfattar det som myndigheten gör inom ramen för både nationellt fackspråk och nationell informationsstruktur. lämnade en slutrapport för arbetet till regeringen . I rapporten framgår att myndigheten genomför insatser för att stärka förvaltningsorganisationen kring den gemensamma informationsstrukturen med syfte att på ett bättre sätt stödja bl.a. vård- och omsorgsgivare samt utvecklare av dokumentationssystem och nationella tjänster. En viktig aspekt i detta arbete är att Social- styrelsen ska få bättre förutsättningar att leverera produkter och stöd som motsvarar användarnas behov och krav. bedömer i rapporten att det nationella utvecklingsarbetet framöver bör fokusera på ett begränsat antal strategiska projekt för avgränsade områden. Ambitionen är att också inkludera praktiska försök och pilotverksamheter. Av rapporten framgår också att i enlighet med tidigare uppdrag inrättat ett särskilt nationellt råd för e-hälsa. Rådet ska vägleda myndigheten och verka för en nationell samsyn och ett agerande som ligger i linje med den nationella eHälsostrategin. Med stöd från rådet kan ta beslut som gör den gemensamma informationsstrukturen användbar för hälso- och sjukvården och . generaldirektör är rådets ordförande och i rådet ingår ledamöter från bl.a. SKL, läns landsting, , och Famna. I uppdraget framgick att myndigheten bl.a. skulle besluta om försöksverksamheter för användning av nationell informationsstruktur och nationellt fackspråk samt tilldela medel till dessa försöksverksamheter. Sammanlagt fick verksamheter i sex landsting ta del av medlen som uppgick till . Regeringen avser att följa detta arbete för att se vilka möjligheter och ytterligare utvecklingsbehov som finns när informationsstrukturen och fackspråket ska föras ut vid genomförandet av det arbete som myndigheten genomfört i praktisk verksamhet. Regeringen har även inom ramen för Dagmaröverenskommelsen avsatt för genomförande av den gemensamma informationsstrukturen. I överenskommelsen framgår att i samverkan (CeHis) ska vara en aktiv part i arbetet med att ta fram förslag till gemensam förvaltningsorganisation för att stärka användningen av en gemensam informationsstruktur. genomförde en enkätstudie i syfte att få aktuell kunskap om landstingens förutsättningar, planer, utvecklingsarbeten och behov av stöd inom området, i införandet och användandet av den nationella informationsstrukturen och det nationella fackspråket i sina dokumentationssystem. Studien visade att samtliga landsting arbetar med fackspråk och informationsstruktur men med skiftande ansats och omfattning. undersökningen framkom även en önskan om starkare styrning från nationell nivå inom området fackspråk och informationsstruktur, dels genom föreskrifter men också i form av krav på information som ska dokumenteras för att möjliggöra uppföljning av processer. Regeringen har gett i uppdrag att fortsätta arbetet med den nationella informationsstrukturen och det nationella fackspråket för hälso- och sjukvård och socialtjänst. Uppdraget har samma inriktning som föregående års uppdrag, dvs. ska vidareutveckla och kvalitetssäkra den nationella informationsstrukturen så att den stödjer och leder till målen om en strukturerad och ändamålsenlig dokumentation i hälso- och sjukvård och socialtjänst. En nationell källa för ordinationsorsak ökar patientsäkerheten fick i uppdrag att utveckla en nationell källa för ordinationsorsak, i form av ett strukturerat kodsystem för ordinationer. Uppdraget avser ordinationer från såväl öppen som sluten vård. I uppdraget ingår att analysera och lämna förslag till hur en sådan källa skulle kunna införas i hälso- och sjukvården. Ut- gångspunkten för uppdraget är de bedömningar och förslag som finns i myndighetens rapport för dokumentation av ordinationsorsak och analys av samspel med närliggande kunskapsstöd. I uppdraget ingick även att förbereda för att ett framtida kodsystem ska kunna tillgängliggöras i den nationella ordinationsdatabasen () och ordinationsverktyget . Av slutredovisningen framgår att genomfört arbetet i nära samverkan med olika berörda organisationer, bl.a. i samverkan (CeHis). föreslår att myndigheten får ansvaret för den innehållsmässiga förvaltningen av den nationella källan utifrån myndighetens nuvarande uppdrag kring kunskapsstyrning, kunskapsutveckling och nationellt fackspråk. föreslår också att det med ett sådant ansvar ska komma med ett uppdrag att bl.a. sätta upp riktlinjer och krav för användningen av kodsystemet med särskilt beaktande av aspekterna informations- och patientsäkerhet, integritet och användarnytta samt i samråd med berörda organisationer 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 utreda hur olika system som hanterar indikationer och ordinationsorsaker kan harmoniseras. Rapporten bereds inom . Ökade förutsättningar för att utbyta information över landsgränser Regeringen stödjer det europeiska projektet Services for European patients (epSOS) som syftar till att möjliggöra att viss hälsoinformation följer patienten inom . Projektet syftar till att det ska bli lättare för den som rör sig över landsgränser att få samma goda vård i de länder som deltar i projektet, då åtkomst till information från hemlandet blir lättare. SepSOS är den svenska delen av projektet som utöver att bygga upp det svenska systemet i enlighet med nationella tjänster även bidrar till det europeiska projektet med expertis och erfarenheter. Sammanlagt 23 länder samarbetar inom ramen för epSOS- projektet. Projektet arbetar för att definiera, specificera, testa de gränsöverskridande tjänsterna e-recept och patientöversikt. fram till har projektets pilotdrift successivt gjort tjänster i olika omfattning tillgängliga för invånare och vårdgivare i , , , , , , , och . I arbetar man för att införa e- recept som pilotområde inom epSOS. Den svenska pilotsatsningen syftar till att möjliggöra för svenskar att hämta ut sina e-recept på epSOS-godkända apotek i andra länder samt för utländska medborgare att ha möjligheten att hämta ut sina recept i . Utöver epSOS-projektet är regeringen aktiv i det e-hälsoarbete som sker på europeisk nivå. 4.8.6Rätt läkemedelsanvändning till nytta för patient och samhälle Fortsatt utveckling av läkemedels- och apoteksmarknaden Den prismodell för öppenvårdsläkemedel som tillämpas i har betydelse för möjligheterna att uppnå målen om en modern hälso- och sjukvård som är tillgänglig på lika villkor. Regeringen menar att en prismodell så långt det 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 är möjligt bör bidra till tidig tillgång till nya och innovativa läkemedel.