prop · H003143 · 2013-04-05 00:00:00 — Eftersom straffsanktionen har tagits bort för överträdelser av föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 kap. 18 §§ kan inte både straff och sanktionsavgift komma ifråga för en överträdelse av sådana föreskrifter. Bestämmelsen i nuvarande andra stycket, som reglerar att det inte ska dömas till ansvar om det för överträdelsen har utfärdats föreskrift om sanktionsavgift upphävs därför. I ett nytt andra stycke regleras hur föreläggande och förbud samt straff enligt denna paragraf är avsedda att förhålla sig till varandra. Lagrådet har anfört att detta förhållande bör klargöras. Regeln i andra stycket innebär att det inte ska dömas ut straff enligt denna paragraf för en gärning som omfattas av ett meddelat förbud eller föreläggande. Bestämmelsen är motiverad av att dubbla sanktioner inte bör förekomma för samma gärning. De uppräknade gärningarna i första stycket leder alltså till straff enligt denna paragraf. Om en sådan gärning omfattas av ett redan meddelat föreläggande eller förbud leder en överträdelse i stället till att ett vite döms ut eller, om föreläggandet eller förbudet inte förenats med vite, till straff enligt 8 kap. 1 §. I många fall kommer det att vara möjligt att lagföra någon enligt denna paragraf för överträdelse i förfluten tid som föreläggande eller förbud används för att åstadkomma förändring . När det gäller vissa överträdelser som är s.k. perdurerande brott och anses vara en och samma pågående gärning bör det emellertid inte vara möjligt att på detta sätt använda både föreläggande eller förbud och straff enligt denna paragraf utan får välja det ena eller det andra alternativet. Förslaget om förbud mot dubbel bestraffning behandlas i avsnitt 5.7. I förtydligande syfte har också några mindre språkliga justeringar Prop. 2012/13:143 utanför arbetsgivarens kontroll. Hel eller delvis nedsättning kan också ske om det skulle vara oskäligt att ta ut en avgift med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, t.ex. om den inte står i rimlig proportion till överträdelsen. stycket 1 utsökningsbalken framgår att verkställighet får ske av en Prop. 2012/13:143 lagakraftvunnen dom från allmän förvaltningsdomstol. avgiftsföreläggande får verkställas med stöd samma lagrum eftersom ett sådant ska anses som ett lagakraftvunnet avgörande av domstol. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Av övergångsbestämmelsen framgår att äldre bestämmelser tillämpas i fråga om överträdelser som har skett före ikraftträdandet. En överträdelse som var straffbelagd enligt de tidigare bestämmelserna kan således medföra straff även sedan de nya reglerna trätt i kraft. Förslaget behandlas i avsnitt 10. 11.2Förslaget till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673) I paragrafen har vissa språkliga ändringar gjorts utan någon saklig innebörd. I andra stycket ändras normgivningsbemyndigandet på så sätt att adressaten anges vara regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Syftet är att utformningen av bemyndigandet ska stämma bättre överens med regeringsformens bestämmelser om normgivning. Förslaget behandlas i avsnitt 7. Paragrafens andra stycke har ändrats på så sätt att det förtydligas att även förelägganden och förbud mot staten som arbetsgivare kan förenas med vite. Här avses verksamhet som bedrivs av staten och där arbetstagare utför arbete för arbetsgivarens räkning. I övrigt har vissa språkliga förändringar gjorts i paragrafen utan att någon ändring i sak är avsedd. Frågan om vite mot staten behandlas i avsnitt 5.6.1. Genom ändring i första stycket första punkten har straffsanktionen för överträdelse av bestämmelserna om ordinarie arbetstid, jourtid, övertid och mertid i 510 a §§, dygnsvila i 13 § och veckovila i 14 § tagits bort. Överträdelser mot bestämmelserna om sammanlagd veckoarbetstid enligt 10 b §, förande av anteckningar om jourtid, övertid och mertid enligt 11 § liksom föreskrifter som meddelats med stöd av 11 §, besked om den ordinarie arbetstidens och jourtidens förläggning enligt 12 § och raster enligt 1516 §§ är fortfarande straffbelagda. Av andra punkten framgår att den som lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt till , när verket har begärt upplysningar eller handlingar, döms till böter. Förslagen behandlas i avsnitt 5.2.2 och 5.2.5. 2012/13:143 I ett nytt andra stycke har en s.k. konfliktlösningsregel införts. Bestämmelsen reglerar hur föreläggande och förbud respektive straff är avsedda att förhålla sig till varandra och innebär att det inte ska utdömas straff för en gärning som omfattas av ett meddelat förbud eller föreläggande. En överträdelse av ett föreläggande eller förbud kan i stället medföra att vite döms ut eller straff enligt 23 §. Bestämmelsen i detta stycke är motiverad av att dubbla sanktioner inte bör förekomma för samma gärning. Se även kommentaren till 8 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafens första stycke har ändrats på så sätt att den tidigare termen övertidsavgift har ersatts av termen sanktionsavgift. Ändringen innebär också att sanktionsavgift kan följa för överträdelser av fler föreskrifter . Sanktionsavgift får tas ut när det gäller överträdelser av bestämmelserna om ordinarie arbetstid, jourtid, övertid och mertid enligt 510 a §§, dygnsvila enligt 13 § och veckovila enligt 14 §. Sanktionsavgiften ska tas ut även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Förslagen behandlas i avsnitt 5.4 och 6.2. Av andra stycket framgår att sanktionsavgiften ska beräknas på samma sätt som den tidigare övertidsavgiften och alltså utgå med en procent av det prisbasbelopp som gällde då överträdelsen skedde för varje otillåten arbetstimme eller jourtid för varje arbetstagare. Förslaget behandlas i avsnitt 6.3. Av tredje stycket, som är nytt, framgår att avgiften tillfaller staten. I paragrafen, som är ny, görs ett undantag från möjligheten att ta ut sanktionsavgift. Undantaget avser den situationen att gärningen omfattas av ett meddelat föreläggande eller förbud. Se vidare kommentaren till 8 kap. 5 a § arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att avgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Bestämmelsen är utformad på motsvarande sätt som i arbetsmiljölagen. Bestämmelsen om nedsättning av avgiften i andra stycket har utformats på motsvarande sätt som i arbetsmiljölagen, se kommentaren till 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen. Ett exempel på när en överträdelse kan vara ursäktlig är om den beror på en omständighet utanför arbetsgivarens kontroll. Så kan vara fallet när det gäller en överträdelse på arbetstidsområdet om arbetstagare byter arbetspass med varandra utan att informera arbetsgivaren. Förslagen behandlas i avsnitt 6.4 och 6.5. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete 2012/13:143 I andra stycket framgår att får förena ett föreläggande eller förbud med vite, vilket inte var möjligt tidigare. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6. Paragrafens första och andra stycke motsvarar i huvudsak vad som framgick av den tidigare lydelsen, med den ändringen att termen förbud har lagts till i förtydligande syfte. Av första stycket följer att det inte får dömas till straff för en gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud som förenats med vite enligt 17 §. Denna regel har sin motsvarighet i 8 kap. 1 § arbetsmiljölagen. Av ett nytt andra stycke framgår att till böter döms den som uppsåtligen lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i anteckning som avses i 6 §. Tredje stycket, som är nytt, reglerar hur föreläggande och straff är avsedda att förhålla sig till varandra och innebär att det inte ska dömas till straff enligt andra stycket för en gärning som omfattas av ett föreläggande enligt 17 §. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 8 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Se vidare kommentaren till den paragrafen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafen har ett nytt innehåll. Den paragraf som tidigare benämndes 20 § benämns nu 24 §. Av första stycket framgår att sanktionsavgift ska följa som påföljd när det gäller överträdelser av bestämmelserna om ordinarie arbetstid, övertid och nattvila i 24 och 9 §§. Överträdelser av bestämmelserna leder därmed till en direkt sanktion. Avgiften ska tas ut av den arbetsgivare i vars hushåll arbetet utförs. Av andra stycket framgår hur avgiften ska beräknas. Bestämmelsen har utformats på motsvarande sätt som enligt arbetstidslagen. Se vidare kommentaren till 26 § arbetstidslagen. Av tredje stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Förslagen behandlas i avsnitt 5.4 och 6.3. Innehållet i paragrafen är nytt. Den paragraf som tidigare benämndes 21 § benämns nu 25 §. I första stycket görs ett undantag från möjligheten att ta ut sanktionsavgift. Undantaget avser den situationen att gärningen omfattas av ett meddelat föreläggande. Se vidare kommentaren till 8 kap. 5 a § arbetsmiljölagen. Bestämmelsen om nedsättning av avgiften i andra stycket har utformats på motsvarande sätt som i arbetsmiljölagen, se kommentaren till 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen och 26 a § arbetstidslagen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.7 och 6.5. I paragrafen, som är ny, regleras förfarandet vid prövningen av frågan om sanktionsavgift ska tas ut. Av första stycket framgår att frågan om sanktionsavgift ska tas ut prövas av genom avgiftsföreläggande på motsvarande sätt som enligt arbetsmiljölagen. Det innebär att frågan om sanktionsavgift ska tas ut alltid ska prövas av genom ett avgiftsföreläggande. Av andra stycket framgår att sanktionsavgiften ska tas ut genom att den arbetsgivare i vars hushåll arbetet utförs ska föreläggas att godkänna avgiften eller . Av tredje stycket framgår att om den som avgiftsföreläggandet riktas mot framför invändningar mot att avgiften ska tas ut eller denne inte hör av sig inom angiven tid får ta ställning till om en ansökan om att sanktionsavgift ska tas ut ska ges in till förvaltningsrätten. Den som framför invändning mot att sanktionsavgift ska tas ut eller inte besvarar ett avgiftsföreläggande kan således inte bli skyldig att betala sanktionsavgift utan att frågan prövats av domstol. Av fjärde stycket framgår att det för överklagande till kammarrätten krävs prövningstillstånd. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tidsfrist för delgivning och om verkställighet av beslut om att sanktionsavgift ska tas ut. Den innehåller också en bestämmelse om preskriptionstid för beslutade avgifter. Bestämmelsen har utformats på motsvarande sätt som 27 a § arbetstidslagen. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen har en ny numrering. Den tidigare lydelsen benämndes 20 §. Av paragrafen framgår att skadeståndsskyldighet inträder om arbetsgivaren inte fullgör sina skyldigheter enligt anställningsavtalet eller bryter mot 5, 7, 11, 12, 12 a, 12 b, 13, eller 14 §. För överträdelser av föreskrifter som reglerar arbetstid inträder sanktionsavgift som påföljd enligt 20 § och rätten till skadestånd för dessa överträdelser har upphävts. Vissa språkliga ändringar har gjorts i paragrafen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.4. Paragrafen, som är ny, framgick med samma innehåll av tidigare 21 §. En språklig ändring har gjorts utan att någon ändring i sak avses. 2012/13:143 Övergångsbestämmelser Övergångsbestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelse i arbetsmiljölagen. Se vidare kommentaren till övergångsbestämmelsen i arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 10. 11.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget Ändringen i paragrafen innebär att föreläggande eller förbud förenat med vite får riktas även mot staten som arbetsgivare. Se vidare kommentaren till 7 kap. 7 § arbetsmiljölagen. Vissa språkliga ändringar har gjorts i paragrafen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6.1. I paragrafen har straffsanktionen för anlitande av arbetstagare i strid mot bestämmelsen om årsarbetstid i 4 § tagits bort. Sanktionsavgift införs som påföljd istället för straff för överträdelse av den bestämmelsen. En avgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Bestämmelsen i andra stycket om hur avgiften ska beräknas har utformats på motsvarande sätt som enligt 26 § arbetstidslagen, se kommentaren till den paragrafen. Av tredje stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Förslaget behandlas i avsnitt 5.4. I paragrafen, som är ny, föreskrivs ett undantag från möjligheten att ta ut sanktionsavgift. Undantaget avser den situationen att gärningen omfattas av ett meddelat förbud eller föreläggande. Se vidare kommentaren till 8 kap. 5 a § arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att avgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Bestämmelsen är utformad på motsvarande sätt som 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen. Bestämmelsen om nedsättning av avgiften i andra stycket har utformats på motsvarande sätt som i arbetsmiljölagen, se kommentaren till 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen och 26 a § arbetstidslagen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.7 och 6.5. I paragrafen, som är ny, regleras förfarandet vid prövningen av frågan om sanktionsavgift ska tas ut. Av första stycket framgår att frågan om sanktionsavgift ska tas ut prövas av Transportstyrelsen genom avgiftsföreläggande på motsvarande sätt som enligt arbetsmiljölagen. Det innebär att frågan om sanktionsavgift ska tas ut alltid ska prövas av Transportstyrelsen genom ett avgiftsföreläggande. Av andra stycket framgår att avgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelse i arbetsmiljölagen. Av tredje stycket framgår att om den som avgiftsföreläggandet riktas mot framför invändningar mot att avgiften ska tas ut eller denne inte hör av sig inom angiven tid får Transportstyrelsen ta ställning till om en ansökan om att sanktionsavgift ska tas ut ska ges in till förvaltningsrätten. Den som framför invändning mot att sanktionsavgift ska tas ut eller inte besvarar ett avgiftsföreläggande kan således inte bli skyldig att betala sanktionsavgift utan att frågan prövats av domstol. Förslagen behandlas i avsnitt 6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tidsfrist för delgivning och om verkställighet av beslut om att sanktionsavgift ska tas ut. Den innehåller också en bestämmelse om preskriptionstid för beslutade avgifter. Bestämmelsen har utformats på motsvarande sätt som 27 a § arbetstidslagen. Förslaget behandlas i avsnitt 6.4. Övergångsbestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelse i arbetsmiljölagen. Se vidare kommentaren till övergångsbestämmelsen i arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 10. 11.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:475) om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik Paragrafen har ändrats på så sätt att det framgår att föreläggande eller förbud förenat med vite får riktas även mot staten som arbetsgivare. Se vidare kommentaren till 7 kap. 7 § arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.6.1. 2012/13:143 27 § Första stycket har ändrats på så sätt att straffsanktionen för att förlägga arbetet så att en arbetstagare inte fått dygnsvila enligt vad som föreskrivs i 69 §§ eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av 9 § andra stycket, eller veckovila enligt vad som föreskrivs i 1113 §§, arbetstagarens körtid överstigit vad som är tillåtet enligt 18 § och för brott mot skyldigheten att föra tjänstgöringslista i 20 § har tagits bort. Av första punkten framgår att det är förenat med böter att förlägga arbetet så att raster inte har kunnat tas enligt 14 och 15 §§. Av andra punkten följer att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt när tillsynsmyndigheten har begärt upplysningar eller handlingar enligt 22 § också döms till böter. I ett nytt andra stycke har en s.k. konfliktlösningsregel införts. Bestämmelsen reglerar hur föreläggande och förbud respektive straff är avsedda att förhålla sig till varandra och innebär att det inte ska dömas till ansvar för en gärning som omfattas av ett meddelat förbud eller föreläggande. Bestämmelsen är motiverad av att dubbla sanktioner inte bör förekomma för samma gärning. Se även kommentaren till 8 kap. 2 § arbetsmiljölagen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7 Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att sanktionsavgift ska tas ut när det gäller överträdelse av bestämmelserna om dygnsvila enligt 69 §§, eller föreskrifter som har meddelats med stöd av 9 § andra stycket, veckovila enligt 1113 §§ och körtid enligt 18 §. Sanktionsavgift införs som påföljd istället för straff. Bestämmelsen i andra stycket om hur avgiften ska beräknas har utformats på motsvarande sätt som enligt 26 § arbetstidslagen. Av tredje stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Förslagen behandlas i avsnitt 5.4. I paragrafen, som är ny, görs ett undantag från möjligheten att ta ut sanktionsavgift. Undantaget avser den situationen att gärningen omfattas av ett meddelat förbud eller föreläggande. Se vidare kommentaren till 8 kap. 5 a § arbetsmiljölagen. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att avgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Bestämmelsen är utformad på motsvarande sätt som 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen. Bestämmelsen om nedsättning av avgiften i andra stycket har utformats på motsvarande sätt som i arbetsmiljölagen, se kommentaren till 8 kap. 6 § arbetsmiljölagen och 26 a § arbetstidslagen. Förslagen behandlas i avsnitt 5.7 och 6.4. 11.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Ändringen är ett tydliggörande av att ska medla i tvister som gäller slutande av kollektivavtal och inte i tvister där en enskild arbetstagare är part. Förslaget behandlas i avsnitt 8. 11.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1986:163) om rätt till ledighet för utbildning i svenska för invandrare Paragrafen har ändrats på så sätt att ett tillägg gjorts om att även en arbetstagare som har antagits till utbildning motsvarande utbildning i svenska för invandrare enligt 24 kap. skollagen (2010:800) omfattas av bestämmelserna i lagen. För övrigt har det gjorts en redaktionell ändring. Förslaget behandlas i avsnitt 9. Första och andra styckena har ändrats på så sätt att tillägg gjorts om att även en arbetstagare som har antagits till utbildning motsvarande utbildning i svenska för invandrare enligt 24 kap. skollagen omfattas av bestämmelserna. I övrigt har styckena ändrats redaktionellt. Förslaget behandlas i avsnitt 9. Sammanfattning av SOU 2011:57 Utredningen har haft i uppdrag att överväga och föreslå förändringar i arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen som syftar till en bättre efterlevnad av de krav som ställs i respektive lagstiftning. I uppdraget har det ingått att i detta syfte se över sanktionsreglerna i arbetsmiljölagen, arbetsmiljöförordningen, arbetstidslagen, arbetstidsförordningen, lagen om arbetstid m.m. i husligt arbete, lagen om arbetstid vid visst vägtransportarbete (vägarbetstidslagen), förordningen om arbetstid vid visst vägtransportarbete, lagen om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget, lagen om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik samt förordningen om tillsynsmyndighet för kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik, liksom aktuella bemyndiganden i dessa författningar i den mån de har betydelse för hur en viss regel sanktioneras. I uppdraget har legat att bedöma vilken reglering som långsiktigt kan antas vara mest effektiv för att åstadkomma efterlevnad av olika slag av krav avseende arbetsmiljö- och arbetstid. Det har bl.a. gällt att undersöka om det är lämpligt och möjligt att avkriminalisera överträdelser mot de aktuella författningsreglerna och i stället använda sanktionsavgifter eller liknande avgifter alternativt föreläggande och förbud och föreslå de ändringar i lagstiftningen som översynen av reglerna ger anledning till. regler om straff för arbetsmiljöbrott har inte omfattats av uppdraget. Utredningens förslag ska syfta till en enklare och tydligare utformning av de aktuella reglerna så att det klart framgår vilken eller vilka sanktioner som är knutna till en viss bestämmelse. Det har också legat i uppdraget att se över att systemet är utformat i enlighet med regeringsformens regler om normgivningsmakten. Utredningen har inhämtat uppgifter om verksamhet och tagit fram statistiska uppgifter ur verkets diarieföringssystem. Utredningen har också tagit fram statistiska uppgifter ur ärendehanteringssystem om antalet anmälningar av brottsmisstankar som givits in till polis och åklagare och besluten som fattats med anledning av anmälningarna. Vidare har utredningen undersökt hur de olika polismyndigheterna är organiserade och var inom myndigheten ansvaret för utredningar av brott på arbetsmiljöområdet ligger. Dessutom har uppgifter om mål hos domstolarna tagits fram ur domstolarnas målhanteringssystem. Utredningen har också genomfört intervjuer med chefsjuristen och chefen för avdelningen Regler och expertstöd hos , tillsynsdirektörerna för distrikten i och , chefen för och en åklagare vid Riksenheten för miljö- och arbetsmiljömål inom samt poliser som utreder arbetsmiljöbrott vid i , och . Föreläggande och förbud är effektivt och bör användas i större utsträckning De statistiska uppgifterna och uppgifterna som lämnats vid intervjuerna visar att de krav som ställer i sina inspektionsmeddelanden följs i stor utsträckning. Förelägganden och förbud är ett effektivt medel för att få till stånd åtgärdande av brister i arbetsmiljön. Antalet förelägganden och förbud är mycket lågt i förhållande till antalet inspektionsmeddelanden. meddelar cirka 13 000 inspektionsmeddelanden medan antalet förelägganden uppgår till cirka 300 och antalet förbud till omkring 600. Nästan alla förelägganden förenas med vite. var det ett tiotal förelägganden som inte förenades med vite. 2010 var det så få som fyra förelägganden som inte förenades med vite. Något fler förbud förenas inte med vite men till allra största delen förenas även förbud med vite. Andelen förbud som inte förenas med vite har minskat . Antalet ansökningar till förvaltningsrätten om utdömande av vite är också lågt i förhållande till antalet utfärdade förelägganden och förbud som förenats med vite. gav in 45 sådana ansökningar. Inom är uppfattningen att när det gäller överträdelser av föreskrifter som i praktiken innebär ett förbud och när det är fråga om s.k. perdurerande brott är det inte möjligt för verket att utfärda förelägganden eller förbud utan det verket kan göra i de situationerna är att göra en åtalsanmälan. Detta ses som ett problem eftersom ett föreläggande eller förbud uppfattas som det effektivaste sättet att åstadkomma ett åtgärdande av en brist i arbetsmiljön. Eftersom förelägganden och förbud är ett effektivt medel för att få till stånd åtgärdande av brister i arbetsmiljön i enskilda fall har utredningen övervägt om dessa medel kan användas i fler situationer än och om det är möjligt att använda dessa medel även i de fall där anser att verket endast kan göra en åtalsanmälan. väljer om ett föreläggande eller förbud ska förenas med vite eller inte. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett föreläggande eller förbud som har meddelat döms till böter eller fängelse i högst . Det gäller dock inte om föreläggandet eller förbudet har förenats med vite. Om ett föreläggande eller förbud, som har förenats med vite, inte efterlevs kan ansöka om att vitet döms ut. Vilken påföljd som kan följa för den som inte följer ett föreläggande eller bryter mot ett förbud, straff eller utdömt vite, beror alltså på beslut att förena föreläggandet eller förbudet med vite eller inte.