prop · H00370 · 2013-02-11 00:00:00 — Den innehåller nu till en början en bestämmelse om överklagande till regeringen av nätmyndighetens beslut i ärenden om meddelande av nätkoncession (2 kap. 1 §), bindande besked (2 kap. 4 § andra stycket), medgivande av undantag från kravet på nät- koncession (2 kap. 4 a §), medgivande att bygga eller använda en elektrisk starkströmsledning innan nödvändig nätkoncession har meddelats och medgivande att bygga en transformator- eller kopplings- station utan hinder av bestämmelsen i 2 kap. 3 § (2 kap. 5 §), förlängning av en nätkoncessions giltighetstid (2 kap. 14 och 15 §§), omprövning av en nätkoncession för linje (2 kap. 15 b §), ändring eller upphävande av villkor för nätkoncession (2 kap. 15 j och 15 k §§), tillstånd till över- låtelse av nätkoncession (2 kap. 16 §), förlängning av tiden för färdig- ställande av ledning (2 kap. 16 a § andra stycket) samt tillstånd att tillfälligt ta en ledning ur bruk (2 kap. 17 §). Regeringen ska pröva över- klagandet om ärendet avser en stamledning. Beslut att inte inleda ett omprövningsförfarande efter ansökan enligt 2 kap. 15 c § överklagas till regeringen om ärendet avser en stamledning eller en regionledning som är en utlandsförbindelse. Av 6 § 1 och 3 framgår att beslut i de aktuella frågorna i övriga fall ska överklagas till mark- och miljödomstol. Övervägandena redovisas i avsnitt 5.4, 9.7 och 10.1. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, som behandlas i avsnitt 5.4 och 9.7. 6 § Följande beslut av nätmyndigheten får överklagas till mark- och miljödomstol: 1.beslut i frågor om nätkoncession enligt 2 kap. 1, 45, 14, 15, 15 b, 15 j16 a och 17 §§, med undantag för ärenden som avser en stam- ledning, 2.beslut om gränserna för en nätkoncession för område enligt 2 kap. 12 §, 3.beslut att inte inleda en omprövning efter en ansökan som avses i 2 kap. 15 c §, om ärendet avser en regionledning som inte är en utlandsförbindelse, 4.beslut om föreläggande enligt 2 kap. 15 h § andra stycket, 5.beslut om återkallelse av nätkoncession enligt 2 kap. 18 §, och 6.beslut om återställningsåtgärder enligt 2 kap. 19 och 20 §§. Paragrafen, som är ny, innebär att en rad beslut i fortsättningen ska över- klagas till mark- och miljödomstol. Förslaget till ändringar i 2 kap. innebär att det direkt av ellagen fram- går att beslut i en rad frågor ska meddelas av nätmyndigheten i första Detta är en ändring i förhållande till den nuvarande regleringen, som har som utgångspunkt att regeringen beslutar i koncessionsfrågor om inte nätmyndigheten i förordning har bemyndigats att pröva frågan. De nya bestämmelserna om beslutande myndighet bör sättas i samband med frågan om vilken instans som ska pröva ett överklagande av nät- I vissa fall ska även i fortsättningen beslut i frågor om nätkoncession meddelas av regeringen som första och enda instans. Enligt punkten 1 får nätmyndighetens beslut i vissa frågor om nät- koncession, med undantag för ärenden som avser en stamledning, över- klagas till mark- och miljödomstol. Om ärendet avser en stamledning, får beslutet överklagas till regeringen enligt 5 § första meningen. Av punkten 2 framgår att nätmyndighetens beslut i ärenden om ändring av gränserna för en nätkoncession för område (2 kap. 12 §) alltid över- klagas till mark- och miljödomstol. Punkten 3 gäller beslut att inte inleda en omprövning efter en sådan ansökan som avses i 2 kap. 15 c §. Med undantag för ärenden som avser en stamledning eller en utlandsförbindelse ska ett sådant beslut få över- klagas till mark- och miljödomstol. Om nätmyndigheten inleder ett omprövningsförfarande efter ansökan, finns däremot ingen möjlighet att I 5 § finns en bestämmelse om överklagande till rege- ringen av beslut i ärenden som avser en stamledning eller en utlands- I punkten 4 anges att beslut om föreläggande enligt 2 kap. 15 h § andra stycket överklagas till mark- och miljödomstol. avser nätkoncessionshavarens skyldighet att ge in den utredning som behövs i ett omprövningsärende. Enligt punkten 5 ska nätmyndighetens beslut i ett ärende om åter- kallelse av nätkoncession överklagas till mark- och miljödomstol. överklagas beslutet till allmän förvaltningsdomstol. I punkten 6 anges att beslut om återställningsåtgärder enligt 2 kap. 19 och 20 §§ överklagas till mark- och miljödomstol. överklagas till allmän förvaltningsdomstol enligt nuvarande 5 §. Övervägandena redovisas i avsnitt 5.4, 9.7 och 10.1. synpunkter behandlas i avsnitt 5.4 och 9.7. 7 § Följande beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol: 1. beslut av nätmyndigheten i fråga om a) samlad redovisning och enhetlig nättariff enligt 3 kap. 3 §, b) anslutning av anläggning enligt 3 kap. 68 §§, c) dispens enligt 3 kap. 9 b §, d) kostnader för mätning enligt 3 kap. 11 och 14 §§, e) ersättning vid inmatning av el enligt 3 kap. 15 §, f) metodprövning enligt 4 kap. 1 a §, g) tillstånd enligt 4 kap. 6 och 7 §§, h) nättariffer för mindre produktionsanläggningar enligt 4 kap. 10 §, i) intäktsram enligt 5 kap. 3, 1113, 1517, 26 och 27 §§, j)godkännande av metoder för att utforma balansavtal enligt 8 kap. Prop. 4 a §, och k)förseningsavgift enligt 12 kap. 8 och 11 §§, 2.beslut av en tillsynsmyndighet enligt 12 kap. 24 §§, samt 3.beslut av den systemansvariga myndigheten om ersättning till den som enligt 8 kap. 2 § beordrats öka eller minska produktionen av el. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. Paragrafen, som är ny, överensstämmer i sak med delar av nuvarande 5 §. Den innehåller bestämmelser om vilka beslut enligt lagen som över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. När det gäller de beslut som anges i paragrafen föreslås inga sakliga ändringar i förhållande till de nuvarande bestämmelserna om överklagande. Av första stycket första punkten framgår vilka beslut av nätmyndig- heten som får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Till skillnad från vad som gäller ska inga beslut enligt 2 kap. överklagas till förvaltningsdomstol. I 5 § finns nya bestämmelser om när överklagande ska ske till regeringen. I 6 § finns föreskrifter om överklagande till mark- och miljödomstol. Av andra och tredje punkterna framgår att vissa beslut av en tillsyns- myndighet och den systemansvariga myndigheten får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I andra stycket anges att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. 8 § Andra beslut enligt denna lag än dem som anges i 6 och 7 §§ får inte överklagas till domstol. Regeringen meddelar föreskrifter om överklagande till regeringen av andra beslut än dem som anges i 57 §§. Paragrafen är ny. I första stycket finns en bestämmelse som tydliggör att endast de beslut som anges i 6 och 7 §§ får överklagas till domstol. Någon ändring i sak är inte avsedd. Andra stycket, som innehåller en s.k. upplysningsbestämmelse, motsvarar nuvarande 5 § andra stycket. Frågorna behandlas i avsnitt 5.4.3, där även Lagrådets synpunkter behandlas. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. 9 § En sådan ideell förening eller annan juridisk person som avses i 16 kap. 13 § får överklaga nätmyndighetens beslut enligt 2 kap. 1, 45, 14, 15, 15 b, 15 j16 a och 17 §§ samt beslut att inte inleda en omprövning efter en ansökan som avses i 2 kap. 15 c §, om beslutet avser anläggningar för starkströmsluftledning med en spänning på minst 220 kilovolt och en längd av . Den som vill överklaga med stöd av första stycket ska göra det innan tiden för överklagande har gått ut för parterna och sakägarna. 2012/13:70 Paragrafen, som är ny, motsvarar delvis nuvarande 16 § andra stycket elförordningen. Av första stycket framgår att beslut i en rad frågor om nätkoncession får överklagas av vissa miljöorganisationer. Det rör sig i samtliga fall om beslut som enligt 5 § ska överklagas till regeringen, eftersom besluten gäller ledningar med en spänning på minst , dvs. Bestämmelsen i andra stycket innebär att beslut vinner laga kraft mot miljöorganisationer som mot parter och andra sakägare, utan att avgörandet behöver delges organisationen (jfr prop. 1997/98:45 II s.212 f. och 490 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Denna lag träder i kraft . I punkten 1 finns en bestämmelse om ikraftträdande. Trots det som anges i 2 kap. 1 a § ska ärenden som har inletts hos regeringen före ikraftträdandet men ännu inte avgjorts prövas av regeringen. Av punkten 2 följer att ärenden som har inletts hos regeringen före ikraftträdandet men ännu inte avgjorts ska prövas av regeringen även i de fall där nätmyndigheten enligt de nya föreskrifterna ska göra prövningen som första instans. I övrigt ska de nya bestämmelserna tillämpas. I praktiken har bestämmelsen betydelse endast för den lilla grupp av ärenden som enligt nuvarande 3 § elförordningen ska prövas av rege- ringen men som ska prövas av nätmyndigheten som första instans. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Bestämmelsen i punkten 3 innebär att beslut som nätmyndigheten har meddelat enligt ellagen före ikraftträdandet ska handläggas enligt de äldre instansordningsreglerna. Beslut enligt 2 kap. 1820 §§ ska därför överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I fråga om andra beslut enligt 2 kap. finns inga bestämmelser om överklagande i ellagen. Däremot innehåller nuvarande 16 § elförordningen föreskrifter om överklagande till regeringen. Regeringens avsikt är att bestämmelserna i elförordningen ska gälla i fråga om överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Den frågan kommer dock att regleras genom övergångs- bestämmelser till de nya föreskrifterna i förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. En nätkoncession som gäller vid ikraftträdandet ska gälla tills En nätkoncession för linje som gäller vid ikraftträdandet ska dock anses som en sådan nätkoncession för linje som enligt 2 kap. 13 § i dess nya lydelse gäller för , om den senast bestämda giltig- hetstiden är kortare än eller nätkoncessionshavaren före ikraftträdandet har ansökt om att giltighetstiden ska förlängas med Detta innebär inte att den giltighetstid som redan har bestämts begränsas. I punkten 4 finns övergångsbestämmelser som klargör vad som ska gälla i fråga om nätkoncessioner som redan har meddelats vid ikraftträdandet. Av första stycket framgår att en nätkoncession som gäller vid ikraft- trädandet ska fortsätta att gälla utan någon tidsbegränsning. krävs således inte någon ny prövning för att en redan meddelad nät- koncession ska gälla tills vidare. En nätkoncession gäller naturligtvis vid ikraftträdandet om den har meddelats för som fortfarande löper. Bestämmelsen omfattar dock även nätkoncessioner vars giltighetstid har gått ut, under förutsättning att nätkoncessionshavaren har ansökt om förlängning av giltighetstiden. Enligt 2 kap. 14 § tredje stycket gäller nätkoncessionen i ett sådant fall till dess att ansökningen har prövats I andra stycket finns bestämmelser om undantag från det som anges i I vissa fall ska en nätkoncession för linje anses ha meddelats för en bestämd tid även efter det att lagändringarna har trätt i Detta innebär dock inte att den redan meddelade giltighetstiden begränsas till , vilket enligt 2 kap. 13 § i dess föreslagna nya lydelse annars ska vara den bortre gränsen för en nätkoncession med viss giltig- Övervägandena finns i avsnitt 12.4.1. En ansökan, som har lämnats in före ikraftträdandet, om förläng- ning av giltighetstiden för en nätkoncession för linje med fyrtio år ska prövas i sak, om nätkoncessionshavaren begär det före utgången Ansökan ska i sådant fall behandlas som en ansökan enligt 2 kap. 14 § i dess nya lydelse om att nätkoncessionen ska gälla tills vidare. I punkten 5 finns en särskild bestämmelse i fråga om ansökningar om förlängning av giltighetstiden för nätkoncession för linje. avsnitt 12.4.2 finns det skäl att i vissa fall pröva en sådan ansökan i sak trots att nätkoncessionen i annat fall ändå ska fortsätta att gälla tills Det anges till en början att en ansökan, som har lämnats in före ikraft- trädandet, ska prövas i sak om nätkoncessionshavaren begär det före Om en sådan begäran inte lämnas in, ska ärendet skrivas av. Nätkoncessionen kommer i så fall att gälla tills vidare men kan komma att omprövas enligt 2 kap. 15 b §. Vid en prövning i sak ska 2 kap. 14 § i dess nya lydelse tillämpas. Ansökan ska behandlas som en begäran om att nätkoncessionen ska gälla tills vidare. 2012/13:70 6. Ett beslut enligt 2 kap. 14 § i dess äldre lydelse att förlänga giltig- hetstiden för en nätkoncession för linje med ska vid tillämpningen av 2 kap. 15 b § jämställas med ett beslut att meddela nätkoncession. Bestämmelsen i punkten 6 gäller en nätkoncession för linje vars giltig- hetstid redan före ikraftträdandet har förlängts med efter ansökan av nätkoncessionshavaren. Vid tillämpningen av de nya omprövningsbestämmelserna ska beslutet om förlängning ha samma rättsverkningar som ett beslut att meddela en ny nätkoncession. Ompröv- ning får således ske först när har förflutit sedan ärendet om förlängning avgjordes. Övervägandena finns i avsnitt 12.4.1, där även Lagrådets synpunkter behandlas. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Om ett beslut att meddela nätkoncession för linje har vunnit laga kraft före ikraftträdandet, ska innehavaren av nätkoncessionen färdigställa den ledning som nätkoncessionen avser före utgången av i stället för inom den tid som anges i 3 kap. 16 a § första stycket. I punkten 7 finns en övergångsbestämmelse som gäller det nya kravet att en innehavare av en nätkoncession för linje senast efter det att beslutet om att meddela nätkoncessionen vunnit laga kraft ska ha färdig- ställt den ledning som nätkoncessionen avser (se avsnitt 10.1). Som angetts i avsnitt 12.5 är det motiverat med en övergångsbestämmelse som ger berörda nätkoncessionshavare ytterligare tid att färdigställa led- ningen. Tiden för färdigställande ska därför vara räknat från ikraftträdandet i stället för den tidpunkt när beslutet vunnit laga kraft. Trots det som anges i 2 kap. 16 c § behöver en anmälan inte göras före utgången av i fråga om en ledning som har färdig- ställts före ikraftträdandet. Övergångsbestämmelsen i punkten 8 avser kravet att innehavaren av en nätkoncession för område ska anmäla de ledningar med en högre spänning än som nätkoncessionshavaren har byggt inom området till nätmyndigheten. Enligt 2 kap. 16 c § andra meningen ska en anmälan göras senast efter det att ledningen färdigställts. Övergångsbestämmelsen gäller ledningar som redan är färdigställda vid ikraftträdandet. När det gäller sådana ledningar löper ingen frist för anmälan från färdigställandet. Nätkoncessionshavaren är i stället skyldig att göra en anmälan . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 12.5. Sammanfattning av slutbetänkande Koncessioner för el- och gasnät (SOU 2009:48) Utredningens avslutande uppdrag gäller bl.a. att analysera om den nuvarande uppdelningen mellan områdeskoncession och linjekoncession samt dess koppling till reglerna för tariffsättning och redovisning är lämplig för att åstadkomma ändamålsenliga, driftsäkra och kostnads- effektiva elnät och, om så inte är fallet, föreslå åtgärder för detta. Vi ska också beakta de slutsatser som dras vid analysen av elmarknaden och som är relevanta för det förslag till utvidgat koncessionskrav för natur- gasmarknaden som lagts fram av El- och gasmarknadsutredningen. Vidare har vi genom tilläggsdirektiv fått ett antal nya uppgifter. En sådan gäller att analysera om beslut i tillståndsfrågor bör överklagas till förvaltningsdomstol i stället för till regeringen och eventuellt lämna förslag till ändrad instansordning. Utredningen ska också överväga om nätkoncessioner kan förenas med en omprövningsmöjlighet i stället för att vara tidsbegränsade. Slutligen ska utredningen analysera om nuvarande regelverk för tillståndsprövning av en nätkoncession för linje är ändamålsenligt vid strukturförändringar av det befintliga ledningsnätet och eventuellt föreslå lämpliga åtgärder. Utredningens avslutande redovisning innefattar en inledning där det gällande regelverket och förutsättningarna för utredningsarbetet i övrigt beskrivs i kapitel 1. Därefter redogör utredningen för de gällande regel- verken i , , och . I kapitlen 38 behandlas i tur och ordning de frågor som räknats upp ovan. I kapitlen 9 och 10 behandlas förslag rörande ikraftträdandet av de föreslagna bestämmelserna samt ekonomiska och andra konsekvenser. I det följande redovisar utredningen de viktigaste förslagen i dessa kapitel. Avgränsning av områdes- och linjekoncession (kap. 3) I ellagens 2 kapitel återfinns de bestämmelser som rör nätkoncessioner. Nätkoncession för linje (linjekoncession) avser en ledning med i huvud- sak bestämd sträckning och kommer i fråga främst för ledningar med högre spänning, vanligen i stamnätet eller i regionnätet. för område (områdeskoncession) avser inte en särskild ledning utan ger innehavaren rätt att inom ett angivet område utan särskild prövning bygga ledningar som ingår i det lokala överföringsnätet. En områdeskoncession får endast meddelas om området utgör en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet. Området får inte helt eller delvis sammanfalla med ett annat koncessionsområde och i beslutet ska en högsta tillåtna spänning för ledningsnätet anges. Som utredningen redovisar är det inte alltid enkelt att bestämma vilken spänning som kan förutses att behövas under ett nätföretags Med utredningens förslag att nätkoncession för område 2012/13:70 ska gälla till vidare (se kap. 5) ska särskilt beaktas den spänning som kan Bilaga 1 förutses behövas för att driva nätet under en rimligt överblickbar framtid. Utredningen föreslår att bestämmelsen i ellagen, att en högsta tillåtna spänning för ledningsnätet ska anges i ett beslut om nätkoncession för område, kompletteras med regler om att vid valet av högsta tillåtna spänning ska beaktas den spänning som kan förutses behövas för att driva nätet, inverkan på miljön vid en framtida utbyggnad av lednings- nätet, säkerställandet av en samhällsekonomiskt motiverad utbyggnad och konsekvenser för berörda kunder. Vid tillståndsprövning av en områdeskoncession avgörs inte var och hur en ledning ska dras fram. Detta är skälet till att det inte krävs att en miljökonsekvensbeskrivning upprättas vid ansökan om områdes- koncession. För utbyggnad inom ramen för en områdeskoncession gäller att en miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas i den utsträckning som behövs i det enskilda fallet, medan en miljökonsekvensbeskrivning alltid ska ingå i en ansökan om nätkoncession för linje. Enligt vår uppfattning medför upprättandet av en miljökonsekvens- beskrivning som regel betydande kostnader och fördröjning i tillstånds- processen för den sökande. Det är därför angeläget att krav på upprättande av en miljökonsekvensbeskrivning, såsom är fallet vid utbyggnad av ett områdeskoncessionerat nät, endast ställs där det är av särskild betydelse. Utredningen anser att luftledningar med en spänning upp till och med , och jordkablar upp till och med , ofta inte innebär någon särskild påverkan på miljön. Inom nämnda spänningsspann är det inte ledningens spänning som är avgörande för om påverkan på miljön kan anses föreligga, utan det är mer karaktären av de omgivningar genom vilka ledningarna är tänkta att gå som är avgörande. Vi föreslår därför att kraven att en miljökonsekvensbeskrivning ska ingå i en ansökan om nätkoncession för linje tas bort för nämnda spänningsintervall och ersätts med en bestämmelse att berörd länsstyrelse inom ramen för samråd enligt bestämmer om en miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas. Nättariffer och redovisning av nätverksamhet (kap. 4) Huvudfrågan i kapitel 4 rör samlad redovisning av nätkoncession för område tillsammans med ledningar som omfattas av nätkoncession för linje. Den nuvarande lydelsen i 11 § redovisningsförordningen anger att ledning som omfattas av nätkoncession för linje och som är helt belägen inom koncessionsområdet ska, om ledningen organisatoriskt och tekniskt ingår i området, redovisas tillsammans med nätkoncession för område. Bestämmelsen i 11 § redovisningsförordningen har tillämpats och tolkats på olika sätt av elnätsföretagen, eftersom det är nätföretagen som avgör vilka ledningar som ska redovisas samlat. Utredningens förslag syftar till att, inom ramen för ellagens grund- läggande principer, bättre anpassa reglerna om redovisning och nät- tariffernas utformning till de gällande förutsättningarna för elnätsverk- samhet. Vi föreslår att bestämmelsen införs i ellagen för att ge ett tydligare för- fattningsstöd som bestämmelsen utökas och förtydligas genom delvis ny ordalydelse. föreslås få möjlighet att, efter ansökan från nät- koncessionshavaren, genom beslut tillåta samlad redovisning i andra fall än de som framgår av den nuvarande lydelsen i 11 § redovisnings- förordningen och de ändringar av bestämmelsen som utredningen före- Samlad redovisning efter nätmyndighetens beslut innebär att ledningarnas funktion i elnätet får större betydelse för hur ledningen redovisas, vilket får betydelse för vilka regler som ska tillämpas vad gäller nättariffernas utformning. Utformningen av nättarifferna för kunder vars anläggningar är anslutna till en viss ledning blir i dessa fall mer beroende av vilken funktion den berörda ledningen har i koncessionshavarens ledningsnät, snarare än vilken koncessionstyp som har meddelats för ledningen. För koncessionshavaren innebär detta en enklare och tydligare utform- ning av nättarifferna i koncessionshavarens samlade elnätsverksamhet. För kunderna innebär förslaget att samma tariffsättning tillämpas för den aktuella kundkategorin oavsett om kundens anläggning är ansluten till en ledning som omfattas av nätkoncession för område eller linje. Vid övergången till samlad redovisning kan nättarifferna komma att påverkas i höjande eller sänkande riktning för olika kundkategorier. att undvika att alltför stora och omfattande förändringar genomförs direkt, föreslås att nätmyndigheten ska kunna besluta om en övergångs- period om upp till och med för tillämpning av en enhetlig nät- Ellagens regler om nättariffernas utformning innebär att nättarifferna ska vara avståndsoberoende för samtliga kunder på lokal- och region- För inmatningskunder vars anläggningar är anslutna till regionledningar gäller dock att koncessionshavaren får tillämpa regler för samlad redovisning kan komma att påverka förutsättningarna för vilka regler som ska tillämpas avseende nättariffernas utformning. Dessa konsekvenser får dock anses vara förenliga med de grundläggande principerna om nättariffernas utformning och kostnadsutjämning i Utredningen föreslår därför inga förändringar avseende det Nätkoncessionens giltighetstid (kap. 5) En nätkoncession meddelas för viss bestämd tid, för en linje- koncession och för en områdeskoncession. Om det finns särskilda skäl, eller sökanden begär det, kan bestämmas. Efter ansökan av koncessionshavaren får koncessionens giltighetstid sedan förlängas med respektive . I princip ska då samma prövning ske som vid en ansökan om ny koncession. Utredningen har haft i uppdrag att analysera om tillstånden kan förenas med en omprövnings- möjlighet i stället för att vara tidsbegränsade. 2012/13:70 Vad gäller omprövningen av nätkoncessioner för område kan generellt Bilaga 1 sägas att nätmyndigheten i allmänhet har kunnat meddela förnyad nätkoncession utan att prövningen i sak ha gett upphov till svårare över- väganden. Utredningen anser att om det skulle finnas behov av föränd- ringar av distributionsnätet för el av skäl som t.ex. har att göra med energipolitikens utformning eller energisystemets omställning, så torde det vara tämligen ineffektivt att utnyttja omprövningsinstitutet. Det bör finnas andra åtgärder som ger snabbare resultat eftersom en omprövning av nätkoncession för område sker med ett tidsintervall .