prop · H10333 · 2013-11-07 00:00:00 — Regeringens proposition 2013/14:33 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) och framtida deltagande i Natos utbildningsinsats (RSM) i Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att medger att regeringen ställer en väpnad styrka om högst 600 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) till utgången av december månad 2014, givet att det finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. Det svenska styrkebidraget kommer att uppgå till ca 300 personer på plats i fram . Utöver detta tillkommer det svenska helikopterbidraget för medicinsk evakuering (ca 40 personer t.o.m. ) och personal till stöd för avveckling av infrastruktur och hemtransport av utrustning och materiel (högst 170 personer längst t.o.m. ). I syfte att åstadkomma en friktionsfri övergång mellan det nuvarande svenska ISAF-bidraget och det kommande svenska bidraget till Natos utbildningsinsats (RSM), kan de delar av det svenska bidraget som senare ska ingå i RSM komma att behöva verka inom ramen för ISAF . bidrag till RSM planeras bestå av högst 50 personer på plats i och avses i huvudsak vara verksamt i norra delarna av landet. I den begärda personalramen om 600 personer ingår resurser för förstärkning och oförutsedda evakueringsbehov. Framtagandet av regeringens förslag har föregåtts av överläggningar med Socialdemokraterna och de gröna. 2013/14:33 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Ärendet och dess beredning .............................................................. Politisk, ekonomisk och social utveckling ......................... Fred och försoning............................................. Social utveckling och mänskliga rättigheter...... Det regionala perspektivet.................................................. Den humanitära situationen.............................................. Det internationella samfundets civila engagemang i .. Den internationella säkerhetsstyrkan, ISAF.................................... Sammansättning, mål, verksamhet och utveckling........... Natos insats efter 2014, RSM ......................................................... samlade civila engagemang i ....................... 7.2Sveriges utvecklingssamarbete med och insats i norra .................................. bidrag till EUPOL och andra militära insats: Nuvarande och fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i ......................... militära insats: Framtida svenskt deltagande i Natos utbildningsinsats (RSM) ................................................................. Regeringens överväganden om fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan och deltagande i Natos Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...33 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 600 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) till utgången av december månad 2014, givet att det finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd (avsnitt 10). 2013/14:33 2 Ärendet och dess beredning godkände (FN:s) säkerhetsråd i resolution upprättandet av en internationell säkerhetsstyrka (Assistance Force, ISAF) i enlighet med , för att under kapitel VII bistå den afghanska regeringen med att upprätthålla säkerheten i och att stödja övergången till demokratiskt styre i . har senare förlängt och utökat mandatet för den internationella styrkan till att omfatta hela territorium samt stöd för uppbyggnad av de afghanska säkerhetsstyrkorna. Detta har skett genom resolutionerna (2002), 1444 (2002), 1510 (2003), 1563 (2004), 1623 (2005), 1707 (2006), 1776 (2007), 1833 (2008), 1890 (2009), 1943 (2010), 2011 (2011) och 2069 (2012). Den senaste resolutionen, 2120 (2013) grundar sig på mandatet i resolutionerna (2001) och 1510 (2003) och sträcker sig till och med . Det svenska deltagandet inom ramen för ISAF har varit föremål för ställningstagande genom förslag i prop. 2001/02:60 (bet. 2001/02:UFöU2, rskr. 2001/02:140), i prop. 2001/02:179 (bet. 2001/02:UFöU3, rskr. 2001/02:323), i prop. 2002/03:21 (bet. 2002/03:UFöU1, rskr. 2002/03:71), i bet. 2003/04:UU8 (rskr. 2003/04:100), i prop. 2003/04:71, (bet. 2003/04:UFöU2, rskr. 2003/04:245), i prop. 2005/06:34 (bet. 2005/06:UFöU1, rskr. 2005/06:83), i prop. 2006/07:83, (bet. 2006/07:UFöU3, rskr. 2006/07:192), i prop. 2008/09:69 (bet. 2008/09:UFöU1, rskr. 2008/09:146), i prop. 2009/10:38 (bet. 2009/10:UFöU1, rskr. 2009/10:60), i prop. 2010/11:35 (bet. 2010/11:UFöU1, rskr. 2010/11:108), i prop. 2011/12:29 (bet. 2011/12:UFöU2, rskr. 2011/12:81), samt i prop. 2012/13:41 (bet. 2012/13:UFöU1, rskr. 2012/13:130). I proposition 2012/13:41, överlämnad till , föreslog regeringen att åter skulle bemyndiga regeringen att bidra till den internationella säkerhetsstyrkan samt stödja uppbyggnaden av de afghanska säkerhetsstyrkorna. biföll regeringens förslag (bet. 2012/13:UFöU1, rskr. 2012/13:130) och medgav att regeringen ställde en väpnad styrka bestående av högst 785 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i fram till utgången av december månad 2013 under förutsättning att det även fortsättningsvis fanns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. På uppdrag av (Försvarsdepartementet) har Försvarsmakten redovisat nuvarande förbandsbidrag, förslag på förändringar av bidraget till den internationella säkerhetsstyrkan fram , samt förslag till framtida bidrag inom ramen för Natos efterföljande utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support. Framtagandet av regeringens förslag har föregåtts av överläggningar med Socialdemokraterna och de gröna. 3.1Politisk, ekonomisk och social utveckling – 2014 – blir på flera sätt ännu ett viktigt vägskäl i historia. ska en ny president väljas med vid makten som folkvald. sker val till provinsråd. Att valen genomförs på ett fritt, säkert och rättvist sätt blir av stor betydelse för politiska stabilitet. Ett val präglat av våld, valfusk och bristande valdeltagande skulle däremot ytterligare späda på osäkerheten om framtiden. godkände president de två vallagar som ska utgöra det juridiska ramverket för de kommande valen. Lagarna har godkänts av de båda kamrarna i parlamentet och lägger god grund för en oberoende och en överklagandeinstans som har att administrera valen och bekräfta deras resultat. I upptakten till presidentvalet träder nu konturerna av ett nytt politiskt landskap fram. En rad olika politiska allianser formeras och ett antal kandidater till president- och de två vicepresidentposterna har registrerat sig inför valet. Säkerheten kring valet bedöms vara det största hotet mot dess genomförande. Under valet hade av vallokalerna stängt på valdagen på grund av säkerhetsläget. Varaktig fred i förutsätter en politisk lösning. Från såväl den afghanska regeringen som det internationella samfundet har tydligt framförts att en politisk uppgörelse måste baseras på den afghanska konstitutionen. Fredsdialog och försoning ska omfatta alla afghaner, kvinnor som män, oberoende av etnicitet och religion. Jämte valen är fredsprocessen det område inom vilket president starkast hävdat suveränitet. Karzai menar att samtalen ska ägas av den afghanska regeringen och föras direkt mellan regeringen (representerad av Höga fredsrådet) och talibanerna. Olika försök till fredssamtal med internationellt stöd har gjorts, dock utan avgörande genombrott. Invigningen av talibanrörelsens representationskontor i utgjorde ett försök att få igång fredsprocessen. De kontroversiella formerna för kontorets öppnande fick dock afghanska företrädare att kraftfullt protestera. Utsikterna till konstruktiva samtal framöver har därmed försämrats. Även de trepartssamtal som har initierat med och har utgjort ett försök att finna en framkomlig väg. är den ekonomiska tillväxten tämligen god, men instabil. Tillväxten har varierat mellan . I genomsnitt har BNP ökat med . Fluktuationerna kan i hög grad förklaras av den väderberoende jordbrukssektorn som står för en tredjedel av ekonomin. Politisk instabilitet och den problematiska säkerhetssituationen väntas fortsätta hämma tillväxten . De offentliga utgifterna ökade med . Kostnaden för säkerheten ökade och utgör nu av landets driftsbudget. En stor del av statsbudgeten finansieras av utländskt bistånd och de årliga budgetunderskotten uppgår till cirka 5–. Statens inkomster och aktivitetsnivån i ekonomin väntas falla ytterligare som en följd av att den internationella militära närvaron avvecklas. Den mest påtagliga effekten av trupptillbakadragandet har varit en minskning av valutareserven. har höga biståndsnivåer varit nära kopplade till den internationella truppnärvaron. I enlighet med de åtaganden givarkretsen gjorde vid väntas biståndsnivåerna upprätthållas till 2017. Den omfattande korruptionen utgör ett stort hinder för utveckling i landet och bidrar till bristande investeringsvilja. I organisationen index för uppfattning av korruption i den offentliga sektorn (Corruption Perceptions Index) rankades på en delad sista plats tillsammans med och . Det saknas resurser och i vissa fall politisk vilja att använda befintlig lagstiftning som i sig är bristfällig för att på ett effektivt sätt bekämpa korruptionen. En rapport av FN och en oberoende afghansk kommitté, som baseras på fyra sektorspecifika undersökningar inom polis, rättsväsende, lokal förvaltning och utbildningssektorn, visar att den offentliga sektorn förblir allvarligt påverkad av korruption och att korruptionen fortsätter att ha en stor inverkan på landets ekonomi. Den är också en viktig orsak till befolkningens låga förtroende för offentliga institutioner och mer kraftfulla åtgärder är nödvändiga för att vända denna utveckling. Ett annat hinder för utveckling i landet är den illegala narkotikaproduktionen som även utgör ett problem för omvärlden. Enligt FN är fortfarande den största globala producenten av illegalt opium. stod landet för av världsproduktionen vilket uppges motsvara av BNP. 3.1.4Social utveckling och mänskliga rättigheter tillhör världens fattigaste länder. I FN:s index för mänsklig utveckling rankas totalt som 175 av 186 länder och näst sist avseende jämlikhet mellan könen. Landet står inför betydande ekonomiska och sociala utmaningar och statens förmåga att erbjuda grundläggande offentlig service är begränsad. Ekonomiska reformer inom skatteförvaltningen och tullväsendet, samt lagar och reglering rörande investeringar, bl.a. i gruvindustrin, behövs. 2013/14:33 Arbetslösheten utgör ett stort problem. Andelen undersysselsatta män är hög och motsvarande andel kvinnor ännu högre. Läskunnigheten och utbildningsnivån är låg, särskilt bland kvinnor och flickor. Tillförlitlig statistik saknas. Situationen för de mänskliga rättigheterna är allvarlig. Rättssäkerheten är svag och lagföring grundas på erkännanden som ibland erhålls genom tortyr. Även olaga frihetsberövanden förekommer. President har utnämnt nya kommissionärer till den afghanska kommissionen för mänskliga rättigheter. Nomineringsprocessen och utnämningarna vållade kritik från FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, det civila samhället och organisationen . Ökad respekt för mänskliga rättigheter, särskilt när det gäller kvinnors och flickors åtnjutande av sådana, står i centrum för en uthållig social utveckling. Dödligheten för barn är 149 per 1000 födslar och en tredjedel av överlevande barn är underviktiga. Mödradödligheten är hög med 460 dödsfall per 100 000 födslar. Det görs dock framsteg inom hälsosektorn och rapporterar att av befolkningen har tillgång till grundläggande hälsovård. Kvinnors situation i landet är fortsatt allvarlig. Våld mot och diskriminering av kvinnor är vanligt förekommande. Antalet rapporterade fall av våld mot kvinnor har ökat kraftigt men mörkertalet är fortfarande stort. har skrivit under FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor och FN:s konvention om barnets rättigheter som ska skydda kvinnors, pojkars och flickors rättigheter. En nationell handlingsplan för 1325 (2000) om kvinnor, fred och säkerhet håller på att arbetas fram av det afghanska utrikesministeriet med stöd av givare. Nationell lagstiftning i form av ett presidentdekret för avskaffande av våld mot kvinnor finns. Lagföringen av sådana våldsbrott är dock begränsad då rättssystemet generellt har stora brister med utbredd straffrihet som följd. En diskussion pågår att även genom parlamentet lagstifta om åtgärder för att motverka våld mot kvinnor. Ett lagförslag har lagts fram. Konservativa krafter har dock framfört stark kritik mot förslaget som man ansåg strida mot sharia. Lagförslaget bordlades i parlamentet men ett nytt försök att få igenom förslaget görs . Parlamentet har även antagit lagar med innehåll som diskriminerar kvinnor. I takt med att ISAF-styrkorna lämnar ökar osäkerheten bland grannländerna kring hur detta kommer att påverka dem. Även om tillbakadragandet på många håll välkomnas finns frågetecken kring hur de afghanska säkerhetsstyrkorna (Forces, ANSF) kommer att kunna axla säkerhetsansvaret. En negativ utveckling i riskerar att påverka hela den regionala säkerhetssituationen. Grannländerna förbereder sig nu för olika scenarier. är det land som bedöms ha särskilt stort inflytande på framtid och möjligheter att uppnå fred och försoning. Det omtvistade, långsträckta och otillgängliga gränsområdet längs Durandlinjen mellan och är en fortsatt oroshärd mellan länderna. har flera allvarliga gränsincidenter inträffat. Gränsområdet är svårövervakat, vilket bidrar till att olika väpnade grupper och andra illegala nätverk kan röra sig relativt fritt och söka tillflykt i området. En viss omsvängning i deklarerade politik gentemot kan skönjas. Att officiellt uppmanat talibanledare att delta i den afghanska freds- och försoningsprocessen och betonat vikten av en politisk lösning är ett framsteg. Den pakistanska regeringen har också breddat sina kontakter med afghanska aktörer, inklusive med företrädare för norra . Den nyvalde premiärministern har som uttalad målsättning att förbättra relationen med , vilket skulle kunna utgöra en möjlighet till nystart i relationen länderna emellan. President besökte i . Besöket, som på plats förlängdes med , rapporteras ha varit konstruktivt. I enlighet med Karzais önskemål har även frigivit ett antal fängslade talibaner med syfte att understödja fredsprocessen. I betraktas intentioner och vilja till en fredlig utveckling dock med viss misstro. anklagas för att spela ett dubbelspel i form av såväl direkt som indirekt stöd till talibanrörelsen. Talibanledare som mullah och , som har genomfört ett stort antal angrepp i , förmodas ha en i . Från håll följer man noggrant och med misstänksamhet ett fortsatt närmande mellan och . Den lukrativa narkotikaindustrin utgör en viktig orsak till den fortsatta konflikten i . Narkotikahandeln underminerar förutsättningarna för en fredlig utveckling i landet och verkar destabiliserande även utanför dess gränser. Konflikten i har även kännbara effekter på flyktingströmmar. Det finns enligt () nästan 2,9 miljoner registrerade afghanska flyktingar i exil i och och uppskattningsvis 2,4 miljoner icke registrerade. som utmaningarna är gränsöverskridande finns stora möjligheter till samarbete inom bl.a. handel och energiutbyte som skulle kunna bidra till ökad stabilitet i området och inom vilket skulle kunna bli ett nyckelland. Ett positivt tecken är att handeln mellan och har ökat från 170 miljoner –2001 till 2,5 miljarder –2011. En återupptagen fredsdialog mellan och rymmer en alldeles särskild potential för stabilisering av regionen på lång sikt. Den s.k. Istanbulprocessen (även benämnd "Heart of "), har fortsatt utvecklas i syfte att finna gemensamma lösningar för att bygga förtroende, samt stärka säkerheten, ekonomisk tillväxt och social utveckling i och i regionen. har deltagit från början i processen. Utöver att denna process utgör ett viktigt forum för regional politisk dialog på hög nivå har konkreta förslag till förtroendeskapande åtgärder utarbetats. Vid ministermötet i , bildades sex olika arbetsgrupper och en handlingsplan antogs som ska Prop. 2013/14:33 genomföras. Vid uttalade det internationella samfundet, däribland , stöd för president ambition att afghanska säkerhetsstyrkor ska kunna planera och leda militära insatser i samtliga provinser vid slutet av 2014. Det internationella samfundet åtog sig att stödja de afghanska ansträngningarna att stegvis överta fullt säkerhetsansvar genom fortsatta truppbidrag och finansiering till stödfonder i syfte att nå gemensamt antagna målsättningar. Ett omfattande arbete pågår under den afghanska regeringens ledning för att genomföra denna transitionsprocess. ISAF stödjer processen genom att bl.a. utbilda och genomföra rådgivning till de afghanska säkerhetsstyrkorna i syfte att förbättra deras förmåga att självständigt ansvara för säkerheten i landet. utarbetade regeringen i , tillsammans med Nato/ISAF, principer för överlämnande av säkerhetsansvaret från ISAF till afghanska säkerhetsstrukturer. Med utgångspunkt i dessa principer har afghanska regeringen, ISAF och berörda truppbidragare gemensamt utvärderat framstegen. Vid Nato/i beslutades att inleda transitionsprocessen . Målet med transitionsprocessen är att de afghanska säkerhetsstyrkorna ska ta fullt ansvar för säkerheten i landet före utgången av 2014. Varje provins har utvärderats mot ett antal kriterier inom säkerhet, utveckling och gott samhällsstyre. När en provins har uppnått kriterierna, i enlighet med beslut av den afghanska regeringen och Nato, samt efter samråd med övriga internationella aktörer, har ansvaret successivt lämnats över från ISAF till afghanska säkerhetsstrukturer. Efter ett beslut om överlämning har de afghanska säkerhetsstrukturerna agerat alltmer självständigt – i den takt deras förmåga har medgivit det. I samma takt har ISAF:s roll anpassats till att bli alltmer stödjande och rådgivande. Den afghanska regeringen tillkännagav transitionens inledande i samband med högtidlighållandet av det afghanska nyåret och inleddes transitionen. Transitionsprocessen har genomförts i fem omgångar. tillkännagav president den femte och avslutande transitionsomgången. Den omfattade återstående 91 distrikt i huvudsakligen östra och södra . I och med genomförandet av denna milstolpe ansvarar afghanska myndigheter numera för säkerheten i hela landet och ISAF:s roll har övergått till att vara enbart stödjande. I takt med att överlämningen av säkerhetsansvar till afghanska myndigheter har fortskridit, har successiva reduceringar av ISAF:s truppnivåer möjliggjorts. När det gäller det svenska ansvarsområdet återstod tre distrikt där transitionen ännu inte inletts: Sayad i provinsen Pul, samt Qush Tepah och Darzab i provinsen . Dessa tre distrikt ingick i den fjärde transitionsomgången, vilken tillkännagavs . För svenskt vidkommande innebär detta således att 2013/14:33 säkerhetsansvaret i hela det svenska ansvarsområdet nu är överlämnat till afghanska myndigheter. I enlighet med överenskomna riktlinjer mellan den afghanska regeringen och det internationella samfundet har de regionala enheterna för säkerhet och återuppbyggnad (Provincial Reconstruction Team, PRT) fasats ut, i takt med att säkerhetsansvaret överlämnats från ISAF till de afghanska myndigheterna. Den regionala enhet för säkerhet och återuppbyggnad som ansvarat för i Mazar-e i norra (PRT MeS) ersattes av en ny struktur, Transition Support Team (TST), för vilken en civil ledning etablerades. Konflikten i har successivt ändrat karaktär. Lokala makthavare, väpnade grupperingar och kriminella nätverk kämpar om makten över resurser i skiftande allianser och i lokala fejder. Inför presidentvalet samt med ISAF:s utfasning och de afghanska säkerhetsstyrkornas (ANSF) övertagande av säkerhetsansvaret ökar positioneringen. Kopplingar mellan ANSF och lokala makthavare – inte sällan med anknytningar till kriminella aktörer – och inkorporeringen av lokala miliser i de afghanska säkerhetsstyrkorna påverkar regeringens kontroll över säkerheten och dess legitimitet hos befolkningen. Den utbredda narkotikaindustrin bidrar till att finansiera terrorism och det väpnade motståndet. Parallella maktstrukturer underminerar förutsättningarna för en fredlig och demokratisk utveckling i . Den afghanska staten har bristfällig kontroll över delar av landet, i synnerhet gränsområdena mot grannländerna, framförallt i sydöstra och östra . Detta bidrar till de väpnade gruppernas rörelsefrihet, motståndskraft och återväxt. Omfattande korruption och ett bristfälligt rättsväsende tillsammans med utbredd fattigdom, arbetslöshet, kriminalitet och upplevd osäkerhet ger fortsatt näring åt det väpnade motståndet. Väpnade regeringsfientliga grupper genomför kontinuerligt våldsdåd och attacker. Merparten av våldsdåden utförs i södra och östra , men även i andra delar av landet, inklusive i , genomförs återkommande attacker. Enligt FN:s statistik har drygt 1300 civila dödats till följd av attentat och stridigheter , vilket innebär en viss ökning jämfört med . Våldet som drabbar kvinnor och barn har ökat. Regeringsfientliga aktörer bär, enligt FN, liksom tidigare ansvaret för merparten av de civila dödade och skadade. Den främsta orsaken bakom ökningen av civila dödsfall är enligt FN att regeringsfientliga aktörer alltmer riktar attacker mot civila mål, liksom ett ökat urskillningslöst användande av improviserade sprängladdningar (IED). Antalet döda och skadade civila till följd av ANSF:s militära insatser har enligt FN också ökat , till följd av övertagandet av säkerhetsansvar. ISAF arbetar med ANSF för att förbättra de afghanska styrkornas förmåga att undvika civila döds- och skadeutfall vid säkerhetsinsatser. Attacker riktade mot afghanska politiker, ämbetsmän och företrädare för säkerhetsstrukturerna har ökat i förhållande till . Valarbetare har även utsatts för attacker i upptakten till valprocessen. Attacker mot internationella organisationer förekommer också. utsattes både den internationella flyktingorganisationen (IOM) och internationella röda korset (ICRC) för våldsdåd. Även Svenska Afghanistankommitténs verksamhet har drabbats. Antalet attacker mot ISAF har fortsatt att minska i takt med att säkerhetsansvaret successivt lämnats över till ANSF. Istället har antalet attacker riktade mot afghanska poliser och militärer ökat kraftigt som en följd av dess ökade numerär och säkerhetsansvar. De s.k. insiderattackerna mot ISAF och de afghanska säkerhetsstyrkorna fortsätter att utgöra ett problem, men har genom olika åtgärder, bland annat förbättrade bakgrundskontroller, kunnat förebyggas i flera fall. Säkerhetssituationen i är således alltjämt utmanande. är situationen svårbedömd och tillförlitlig information blir allt svårare att tillgå i takt med den internationella militära utfasningen. Situationen skiljer sig även avsevärt mellan olika delar av landet. Säkerhetsläget är alltjämt bättre i delar av norra än i de södra och östra delarna av landet. Det väpnade motståndet består av olika aktörer med varierande drivkrafter och intressen, många med lokal koppling, där kriminalitet och kontroll över odling och handel med narkotika spelar viktiga roller. Detta gäller inte minst i norra där motståndet utgörs av olika ibland konkurrerande och ibland samarbetande grupperingar och individer, främst med ekonomiska intressen. Ideologi, och strävan efter makt utgör andra drivkrafter. Även om talibanrörelsen och religiöst extrema grupper med internationella kopplingar är verksamma i norra har dessa haft begränsad framgång att utöka sitt inflytande i denna region. Den afghanska staten och de afghanska säkerhetsstyrkorna har ansvaret för säkerheten i hela landet.