prop · H10338 · 2013-11-19 00:00:00 — mentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv /45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv /769/EEG och kommissionens direktiv /155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG, och 10. kostnadsansvar för fastighetsägare enligt 10 kap. 9 §. Mark- och miljödomstol prövar, om inte annat är föreskrivet, efter överklagande enligt 19 kap. 1 § tredje stycket, och andra statliga myndigheters beslut enligt denna balk eller föreskrifter som har meddelats med stöd av balken samt enligt lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. Att mark- och miljödomstol efter överklagande prövar beslut om handräckning framgår av 26 kap. 17 § andra stycket. Av den föreslagna 11 kap. 26 § framgår att det är tillsynsmyndigheten som ska fatta beslut om säkerhetsklassificeringen av en damm. Ändringen i förevarande paragraf utgör ett förtydligande av att prövningen inte utgör ett sådant mål om vattenanläggningar och vattenverksamheter som ska prövas enligt bestämmelsens första stycke. 9 § En tillsynsmyndighet får i det enskilda fallet besluta om de förelägganden och förbud som behövs för att denna balk samt föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken ska följas. Mer ingripande åtgärder än vad som behövs i det enskilda fallet får inte tillgripas. 2013/14:38 Förelägganden och förbud får inte begränsa ett beslut eller en dom om tillstånd i ansökningsmål som har rättskraft enligt 24 kap. 1 §. Ett tillståndsbeslut eller en tillståndsdom hindrar dock inte en tillsynsmyndighet från att meddela sådana förelägganden eller förbud som 1.är brådskande och nödvändiga för att undvika att ohälsa eller allvarlig skada på miljön uppkommer, eller 2.gäller säkerhetshöjande åtgärder vid en damm som klassificerats enligt 11 kap. 24 och 25 §§. I fråga om utsläpp av koldioxid, dikväveoxid eller perfluorkolväten som innebär att en verksamhet omfattas av tillståndsplikt enligt lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter, får det inte beslutas förelägganden om begränsning av utsläppen eller förelägganden som genom att reglera använd mängd fossilt bränsle syftar till en begränsning av koldioxidutsläpp. Detta gäller inte förelägganden som i fråga om dikväveoxid eller perfluorkolväten behövs för att hindra betydande lokala föroreningar. Paragrafen ändras på så sätt att undantaget från regeln om bindande verkningar hos tillståndsdomar och tillståndsbeslut utvidgas. Ändringen i fjärde stycket innebär att man, avseende dammar som klassificerats i enlighet med 11 kap. 24 § , kan ingripa mot en tillståndshavare också när sådana avgöranden föreligger om det behövs för att säkerhetsnivån hos en damm ska uppnå den nivå som bör eftersträvas enligt den reglering som föreslås. Övriga ändringar är redaktionella. Frågan har berörts i avsnitt 9. 19 a § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i fråga om dammar som ska klassificeras enligt 11 kap. 24 och 25 §§ meddela föreskrifter om 1.skyldighet att se till att det finns dokumenterade och aktuella utredningar och bedömningar av dammarnas säkerhet och de konsekvenser enligt 11 kap. 24 § första stycket som ett dammhaveri kan medföra samt skyldighet att lämna förslag till klassificering, 2.upprättande och dokumentation av övergripande mål och handlingsprinciper för dammsäkerheten, 3.upprättande och dokumentation av säkerhetsledningssystem till säkerställande av att de övergripande målen om dammsäkerheten uppnås, 4.rapportering avseende dammsäkerhet till den myndighet som utövar tillsyn över dammens säkerhet. I paragrafen, som är ny, bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i angivna hänseenden. I denna punkt bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att i fråga om dammar som ska klassificeras enligt 11 kap. 24 § första stycket se till att det finns dokumenterade och aktuella utredningar och bedömningar av dammarnas säkerhet och de konsekvenser enligt 11 kap. 24 § som ett dammhaveri kan medföra samt skyldighet att lämna förslag till klassificering. Dessa föreskrifter kommer för det första att innebära en skyldighet för den som är underhållsskyldig för en damm som ska klassificeras att upprätta en så kallad konsekvensutredning. I denna utredning ska en bedömning göras av de konsekvenser som ett dammhaveri kan medföra. Vem som är underhållsskyldig för en damm framgår av 11 kap. 17 § . Som huvudregel gäller att den som äger en vattenanläggning är skyldig att underhålla den. De konsekvenser som ska ingå i utredningen är de konsekvenser som nämns i 24 § första stycket 1–7. Föreskrifter kommer också att meddelas om att utredningen ska, tillsammans med ett förslag till klassificering, ges in till tillsynsmyndigheten, som beslutar om klassificering. Dessutom kommer föreskrifter att meddelas som innebär att helhetsbedömningar av dammsäkerheten ska ske med tioårsintervaller. Helhetsbedömningen innebär att hela frågan om dammens säkerhet behandlas i ett sammanhang. Med stöd av bemyndigandet kommer regeringen att bemyndiga att meddela huvuddelen av dessa föreskrifter. Av 26 kap. 21 § följer att tillsynsmyndigheten får förelägga även den som är skyldig att underhålla en damm som inte träffas av bestämmelserna i 11 kap. 24 och 25 §§ att lämna en konsekvensutredning. Frågorna har berörts i avsnitt 10.1. I punkten bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om upprättande och dokumentation av övergripande mål och handlingsprinciper för dammsäkerheten. Föreskrifterna kommer att innebära att den underhållsskyldige kommer att bli skyldig att upprätta och dokumentera övergripande mål för dammsäkerheten. Principen om dammsäkerhet som behandlas i avsnitt 7 blir därvid avgörande för den nivå som dammsäkerheten ska uppnå. Kort uttryckt innebär det att ju högre dammsäkerhetsklass dammen har, desto högre nivå på dammsäkerheten måste den underhållsskyldige ställa upp som övergripande mål. Vidare kommer den underhållsskyldige att bli skyldig att upprätta och dokumentera handlingsprinciper för hur man genom kontroll ska kunna säkerställa att de övergripande målen för dammsäkerheten upprätthålls. Frågorna har berörts i avsnitt 10.2. I punkten bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om upprättande och dokumentation av säkerhetsledningssystem till säkerställande av att de övergripande målen om dammsäkerheten uppnås. 2013/14:38 Föreskrifterna kommer att innebära att den underhållsskyldige för en klassificerad damm ska upprätta och dokumentera ett säkerhetsledningssystem. Detta system ska vara så utformat att det säkerställer att de övergripande målen för dammsäkerheten uppnås. Ett sådant system ska naturligtvis utformas enligt de handlingsprinciper som den underhållsskyldige har lagt fast enligt andra punkten. I detta system ska man främst lägga fast organisationsstrukturen för detta arbete, ansvarsområdena inom denna organisation, kompetenskrav för den personal som deltar i arbetet och de rutiner som ska tillämpas inom denna organisation. Vidare ska man definiera och bedöma de risker som är förknippade med verksamheten, hur verksamheten ska bedrivas, hur kontroll och underhåll av anläggningen ska organiseras, hur yttre och inre förändringar som berör verksamheten ska hanteras och hur planeringen för nödsituationer ska byggas upp. Frågorna har berörts i avsnitt 10.2. I punkten bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om rapportering avseende dammsäkerhet till den myndighet som utövar tillsyn över dammens säkerhet. Frågorna har berörts i avsnitt 10.3. Denna lag träder i kraft . Sammanfattning av betänkandet Dammsäkerhet – Tydliga regler och effektiv tillsyn (SOU 2012:46) Utredningen ska lämna förslag till ett förtydligat regelverk för dammsäkerhet som komplement till de övergripande bestämmelser som finns i bl.a. . Regelverket ska stödja en utveckling av dammsäkerhetsarbetet hos dammägarna, en samordnad beredskap för dammbrott, samt en stärkt tillsyn av dammsäkerheten, särskilt avseende de dammar som i händelse av dammbrott förutom fara för många människors liv och hälsa, skulle kunna förorsaka allvarliga störningar i samhällsviktiga verksamheter. Utredaren ska bl.a.: lämna förslag till utformning av ett obligatoriskt klassificeringssystem för alla dammanläggningar utifrån de konsekvenser som ett dammbrott skulle kunna orsaka, lämna förslag till lagstiftning och andra åtgärder som krävs för att möjliggöra en strukturerad rapportering från dammägare till tillsynsmyndigheterna vars omfattning ska anpassas efter vilken kategori dammarna tillhör, utreda om tillsynsvägledningen för dammsäkerhet och åtgärder för att främja dammsäkerheten i landet sker i tillräcklig omfattning och genom lämplig organisation eller om den bör inordnas i någon annan myndighets organisation. I finns uppskattningsvis 10 000 dammar av varierande storlek Av dessa utgör 190 vattenkraftdammar som man inter- nationellt betecknar som höga dammar, dvs. de är högre än 15 m. de 190 höga vattenkraftdammarna finns det cirka 15 gruvdammar som är högre än 15 m. Dammarna är till stor del belägna i reglerade vattendrag. De flesta byggdes – 1970 men det finns dammar som är äldre. Ett dammbrott i en damm med stor indämd volym kan orsaka mycket Människor kan omkomma och viktiga samhälls- funktioner såsom vägar, järnvägar, el-, tele-, vatten-, och avloppssystem kan slås ut eller allvarligt förstöras. Drygt 500 av dammarna i landet skulle medföra betydande konsekvenser för samhället och dammens omgivning vid ett dammbrott. En vanlig dammbrottsorsak är överströmning av dammkrönet. orsaker till dammbrott kan vara läckage eller otillräcklig stabilitet. Det finns inte någon särskild lag om dammsäkerhet i . säkerheten regleras i flera regelverk där och lagen om skydd mot olyckor (LSO) är de mest centrala. Enligt dessa regelverk är verk- samhetsutövaren skyldig att skaffa den kunskap som behövs, undersöka och bedöma riskerna med verksamheten från hälso- och miljösynpunkt, 2013/14:38 utarbeta och följa rutiner för egenkontroll samt i övrigt vidta erforderliga Bilaga 1 åtgärder och ha beredskap för att undvika skador. Regelverkens mer generella karaktär innebär dock att tillämpningen av bestämmelserna Gruvdammar omfattas av bestämmelserna i förordningen (2008:722) om utvinningsavfall. Förordningen ställer uttryckliga krav på verksamhetsutövaren att bl.a. upprätta ett säkerhetsledningssystem och en intern beredskapsplan. Dammsäkerhet utgör en del av tillsynsområdet vattenverksamheter enligt för vilket är tillsynsmyndighet. Länsstyrelsernas tillsyn över dammsäkerhet har skett i begränsad omfattning, med ingen eller mycket liten tid till egeninitierad tillsyn. Uppgiften att främja dammsäkerheten i landet, vilket även omfattar att vara tillsynsvägledande för länsstyrelserna, åvilar . Förslag om system för dammsäkerhetsklassificering För samhället är det viktigt att ha kännedom om sådana objekt som kan utgöra en risk för omgivningen eller samhället i stort. Dammanläggningar kan vid ett haveri utgöra en sådan risk med stora konsekvenser för samhället som följd. För att identifiera dessa dammar har utredningen föreslagit att bestämmelser om ett klassificeringssystem för dammar införs i MB. Som grund för klassificeringssystemet bör följande styrande principer gälla för dammar där dammbrott kan orsaka konsekvenser för samhället, dvs. mer än små lokala konsekvenser: Sannolikheten för dammbrott ska hållas på lägsta rimliga nivå med hänsyn till föreliggande kunskaper och tillgänglig teknik. Konsekvenserna av dammbrott ska så långt möjligt reduceras eller förhindras. Beroende på de konsekvenser som ett dammbrott skulle kunna förorsaka ska principerna tillämpas olika. Utöver att utgöra grund för klassificeringssystemet utgör tillämpningen av principerna en grund för den differentiering av såväl dammägarens säkerhetsarbete och rapportering som den myndighetstillsyn som föreslås. Klassificeringen ska utgå från en bedömning av ett dammbrotts sammanlagda konsekvenser. Med konsekvenser på omgivningen innefattas bl.a. förlust av människoliv, förstörelse av bostäder, kulturmiljö och byggnader, förstörelse av eller störningar på samhällsviktiga funktioner och infrastruktur såsom elförsörjningen, dammanläggningar, vatten- och avloppsanläggningar, broar, vägar, järnvägar, telekommunikation m.m., miljöskada och ekonomisk skada. Systemet ska innehålla tre dammsäkerhetsklasser, A till C, där klass A är de dammar som bedöms ha störst konsekvenser vid ett dammbrott. Dammanläggningar där dammbrott inte bedöms ha mer än små lokala konsekvenser ges ingen dammsäkerhetsklass och några särskilda dammsäkerhetskrav ställs inte på dessa. Vattenanläggningar som innehåller eller utestänger vatten, blandningar av vatten och annat material, t.ex. anrikningssand ska omfattas av det Kraftverksdammar, reglerings- Prop. 2013/14:38 dammar, gruvdammar, slussar och skyddsvallar utgör exempel på vad Bilaga 1 som ska omfattas av klassificeringssystemet. Såväl nya som befintliga anläggningar ska omfattas av klassificeringssystemet. Dammägaren ska upprätta en konsekvensutredning med en redogörelse för bedömningen av sammanlagda konsekvenser i händelse av dammbrott. Utifrån utredningen ska ägaren lämna förslag till tillsynsmyndigheten om vilken klass dammen anses tillhöra. fattar därefter beslut om dammsäkerhetsklass. Beslutet ska endast kunna överklagas av ägaren. Utredningen föreslår att klassificeringsprocessen bedrivs som ett särskilt projekt hos tillsynsmyndigheten , där dammarna med störst vattenvolym som kan frisläppas vid dammbrott klassificeras först. ska enligt förslaget bemyndigas att meddela närmare föreskrifter avseende konsekvensutredningarnas innehåll. Förslag om rutiner för egenkontroll och rapportering För MB:s efterlevnad är en väl fungerande egenkontroll hos verksamhetsutövaren central. ska kontrollera efterlevnaden genom att följa upp att egenkontrollen är ändamålsenligt utformad och vid behov påtala brister i verksamheten. Utredningen föreslår att det för dammanläggningar med dammar i dammsäkerhetsklass A, B och C införs ett krav på att verksamhetsutövaren ska upprätta och arbeta efter ett säkerhetsledningssystem. Systemet ska bl.a. beskriva hur verksamhetens ansvarsområden är fördelade, allvarliga risker som kan leda till dammbrott, rutiner för drift, tillståndskontroll och underhåll, rutiner för hur ändringar hanteras, planering för nödsituationer och hur säkerhetsledningssystemet ska revideras. Förslaget omfattar även ett krav på att ägaren ska utföra en helhetsbedömning av respektive anläggnings säkerhet samt lämna en årlig dammsäkerhetsrapport till tillsynsmyndigheten. Underlåtenhet att ge in dammsäkerhetsrapporten inom angiven tid ska enligt förslaget vara förenat med en miljösanktionsavgift. Syftet med de preciserade kraven är att möjliggöra en bättre insyn i ägarnas dammsäkerhetsarbete för tillsynsmyndigheten men också att stärka ägarnas egenkontroll. Gruvdammar omfattas som redan nämnts av utvinningsavfallsförordningen där vissa krav finns på verksamhetsutövarens säkerhetsarbete. För att undvika en dubbelreglering för gruvdammar ska en ägare till sådana gruvdammar som utgör en riskanläggning enligt förordningen endast genomföra en helhetsbedömning av anläggningens säkerhet med ett visst tidsintervall och lämna en dammsäkerhetsrapport till tillsynsmyndigheten. föreslås att genom bemyndigande meddela föreskrifter om det närmare innehållet i säkerhetsledningssystemet samt innehåll i och frekvens av helhetsbedömningen och rapporteringen. Utredningen har bedömt att länsstyrelsernas dammsäkerhetstillsyn varit Det har berott på länsstyrelsernas begränsade resurser för tillsyn av vattenverksamheter i allmänhet och dammsäkerhet i synnerhet. Den dammsäkerhetstillsyn som bedrivits har inte i tillräcklig utsträckning kunnat säkerställa att dammägarna i sin egenkontroll upptäcker och åtgärdar allvarliga svagheter och brister. Utredningen har därför bedömt att dammsäkerhetstillsynen behöver förstärkas med såväl resurser som ska enligt utredningens förslag även fortsättningsvis vara tillsynsmyndighet för dammsäkerhet. I fråga om dammar omfattar länsstyrelsernas uppdrag vattenverksamhetstillsyn vari dammsäkerhets- Utöver det har ett omfattande ansvar för samordningen av beredskap inom länet. Myndigheten har goda förutsätt- ningar för att samordna de olika ansvarområdena. avvägningar mellan dessa ansvarsområden kan enligt utredningen lättare uppnås om dammsäkerhetstillsynen ligger kvar på . I de län där det finns en damm i dammsäkerhetsklass A bör det enligt utredningens förslag finnas en dammsäkerhetshandläggare som ute- slutande arbetar med dammsäkerhetstillsyn och andra ärenden som berör Det kommer troligen att beröra , Väster- bottens län, , , , I dessa län finns utöver dammanlägg- ningarna med dammar i dammsäkerhetsklass A även av dammanläggningarna med dammar i dammsäkerhetsklass B och C. Även i bör förstärkas med en damm- säkerhetshandläggare trots att det inom länet troligtvis inte finns någon damm i dammsäkerhetsklass A. Det finns dock många dammar i B och C ligger i nedre delen av Ljusnan. i förstärks med en dammsäkerhetshand- läggare kommer de tio stora kraftverksälvarna ligga i län vars länsstyrelser har en särskild dammsäkerhetskompetens. Det är en fördel för genomförande och uppföljning av samordnad beredskapsplanering för dammbrott som bedrivs älvsvis i de stora reglerade älvarna. I övriga 13 län kan dammsäkerhetstillsynen över dammanläggningar med dammar i dammsäkerhetsklass B och C bedrivas av vattenhand- läggare som även ansvarar för tillsynen över vattenverksamheten vid Dessa länsstyrelser kan få råd och stöd av dammsäker- hetshandläggarna på de åtta utpekade länsstyrelserna ovan eller på Utredningen förslår att en särskild kod för dammsäkerhetstillsyn införs i länsstyrelsernas tidredovisningssystem. Om en sådan kod finns till- gänglig möjliggörs uppföljning och planering av dammsäkerhetstillsyn. Utredningen föreslår att ett nätverk för dammsäkerhetshandläggare bildas där dammsäkerhetshandläggarna på länsstyrelserna i de åtta länen angivna ovan ingår tillsammans med dammsäkerhetshandläggarna på den centrala myndighetsfunktionen för dammsäkerhet på . Nätverket ska engagera sig för utökad samverkan och utveckling av Ett handläggarnätverk möjliggör att likvärdiga tillsynsmetoder och bedömningar utarbetas vilket är förutsättningen för en effektiv och likvärdig tillsyn. Det behövs sammanlagt sju–nio årsarbetskrafter för den löpande operativa dammsäkerhetstillsynen av dammanläggningar med dammar i dammsäkerhetsklass A, B och C i hela landet. Tillsynen baseras lämpligen på den årliga dammsäkerhetsrapporte- ringen som utredningen föreslår. ramen för Svenska kraftnäts regeringsuppdrag om tillsynsvägledning avseende dammar med särskilt stora konsekvenser i händelse av dammbrott ska enligt utredningen vara vägledande för den tillsyn som ska bedrivas för dessa dammar . För att säkerställa att tillsynen bedrivs likriktat, i tillräcklig omfattning samt följer regelverk och föreskrifter krävs uppföljning av den utförda Utredningen föreslår att länsstyrelserna ska upprätta årliga rapporter om dammsäkerhetstillsynen som genomförts. ges in till . Dammsäkerhetshandläggare behöver ha kompetens inom framförallt dammbyggnad och dammsäkerhetsarbete. Därutöver behöver en hand- läggare kompetens inom tillsynsmetodik och juridik. Förslag om tillsynsvägledning och främjande av dammsäkerhet Utredningen har bedömt att även tillsynsvägledningen avseende damm- säkerhet har varit otillräcklig. Tillgången till elberedskapsmedel har gjort att kunnat göra goda insatser för dammsäkerheten i landet genom att stödja forsknings- och utvecklingsprojekt. verket enligt utredningen inte satsat tillräckliga resurser på tillsynsväg- Uppgiften att främja dammsäkerheten inkluderat den tillsynsväg- ledande rollen avseende dammsäkerhet ska enligt utredningen ligga kvar Utredningen har inte kunnat finna några över- vägande skäl att föra över ansvaret för främjande och tillsynsvägledning av dammsäkerheten till annan myndighet. En organisatoriskt sammanhållen enhet med ansvar för säkerhet och beredskap inom elområdet är gynnsam. sation möjlighet att ansvara för och fokusera på alla arbetsuppgifter som den centrala myndighetsfunktionen för dammsäkerhet bör driva. enligt utredningen en förutsättning för god utveckling inom området. Möjligheterna att rekrytera personer med dammsäkerhetskompetens till bedöms som goda. Finansieringen med elberedskapsmedel är av stor betydelse för hur den centrala myndighetsfunktionen för dammsäkerhet har kommit att Det är också en förutsättning för att främjandet av damm- säkerheten i landet ska kunna fortsätta att utvecklas. Det är därför positivt för dammsäkerheten att frågorna hanteras i nära anslutning till elbered- ska som central myndighetsfunktion för dammsäker- het fortsätta utföra de tillsynsvägledande och främjande arbetsupp- gifterna som utför i enlighet med verkets Instruktionen för ska justeras för att bl.a. förtydliga samverkan med länsstyrelser för att åstadkomma ett effektivt Utredningen föreslår att den centrala myndighetsfunktionen för damm- säkerhet på ges i uppdrag att utreda formerna för samt utveckla och administrera en dammsäkerhetsdatabas med erforderliga uppgifter om dammarna som behövs för en god dammsäkerhetstillsyn. Dammsäkerhetsdatabasen bör i förlängningen innehålla alla dammar i landet där dammens dammsäkerhetsklass har fastställts. databasen bör medge att dammägaren själv ska kunna rapportera direkt in i databasen och också kunna se information om sina dammar. webbaserade databasen ska även utgöra underlag för länsstyrelsernas ska ha möjlighet att se uppgifter om dammar i sina län och rapportera in genomförda tillsynsinsatser. en dammsäkerhetsdatabas är en förutsättning för en effektiv dammsäker- hetstillsyn eftersom den förenklar inrapporteringsprocessen av års- rapporter, underlättar för länsstyrelserna att planera och följa upp till- synsinsatser samt underlättar för att följa upp inrappor- tering och genomförd tillsyn. De utökade arbetsuppgifterna medför att den totala arbetsbördan för den centrala myndighetsfunktionen för dammsäkerhet på Svenska kraft- nät bör uppgå till sex årsarbetskrafter. Dammsäkerhetshandläggare på behöver liksom mot- svarande handläggare på ha kompetens inom dammbygg- nad och dammsäkerhetsarbete. Därutöver behöver en handläggare kompetens inom tillsynsmetodik och juridik. Finansiering av tillsyn och tillsynsvägledning Utredningen föreslår att ägare av dammar i dammsäkerhetsklass A–C ska betala en årlig schablonavgift för tillsyn. Schablonavgiften ska utgöra en grundavgift för den dammsäkerhetstillsyn som ska utföra utifrån de krav som ställs i MB och som följer av utredningens förslag till förtydligat regelverk. Avgiftens storlek ska motsvara den dammsäkerhetstillsyn som utförs av . Det är därför viktigt att utförd tillsyn följs upp. Utredningen föreslår att den årliga tillsynsavgiften ska uppgå till för en damm i dammsäkerhetsklass A, för en damm i dammsäkerhetsklass B och för en damm i dammsäkerhetsklass C. Om tillsynsmyndigheten behöver vidta tillsynsåtgärder som ligger utanför det grundläggande tillsynsbehovet ska det finnas möjlighet att debitera en tilläggsavgift i form av timavgift. Har en dammanläggning mer än en damm bör jämkning av tillsynsavgiften göras. Finansieringen av tillsynsvägledningen för dammsäkerhet ska ske genom ett eget anslag. Anslaget för tillsynsvägledning samt utveckling av metoder för tillsyn och egenkontroll inklusive personalkostnader bör uppgå till . Finansiering av främjande av dammsäkerhet ska även fortsättningsvis