prop · H003179 · 2013-06-26 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Kriterierna för EU-miljömärket fastställs enligt artikel 8.2 i miljömärkesförordningen genom att kom- missionen antar åtgärder i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 16.2. Åtgärderna ska offentliggöras i Euro- peiska unionens officiella tidning. Kommissionen har fastställt kriterier för miljömärket genom beslut riktade till medlemsstaterna. Beslut som riktar sig till medlems- staterna är enligt artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funk- tionssätt inte gällande för medlemsstaternas medborgare. En följd av detta är att kommissionens beslutade åtgärder måste genomföras i svensk rätt. Den nya lagen om EU-miljömärket bör därför, i likhet med lagen om tillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet, innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka kriterier som ska vara uppfyllda för att en produkt ska få märkas med miljömärket. Regeringens förslag: Lagen om EU-miljömärket ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens, dock föreslås att lagen om EU-miljömärket ska träda i kraft . Remissinstanserna: Remissinstanserna lämnar förslaget och bedöm- ningen utan invändning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagen om EU- miljömärket bör kunna träda i kraft . bör lagen om tillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet upphöra att gälla. Regeringen bedömer att det inte finns behov av övergångsbestäm- melser till den nya lagen. Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några ökade kost- nader för vare sig näringsliv, allmänna förvaltningsdomstolar, statliga myndigheter, kommuner eller landsting. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i påpekar att promemorian saknar en redogörelse för hur många ansökningar som har avslagits med stöd av nuvarande lagstiftning och menar att en sådan redogörelse krävs för bedömningen av om förslaget kan komma att leda till ökade kostnader för allmänna förvaltningsdomstolar. Övriga remissinstanser lämnar bedömningen utan invändning. Skälen för regeringens bedömning: Miljömärkesförordningen har ersatt en tidigare EU-förordning gällande miljömärkning. Den nya lagen innebär en anpassning av det svenska regelverket till den nya EU- förordningen. I lagen om EU-miljömärket införs bestämmelser om tystnadsplikt och om rätt att överklaga vissa beslut. Sådana bestämmelser finns inte i den nu gällande lagen om tillämpningen av det europeiska miljömärknings- systemet. Eftersom ett privaträttsligt organ nu är behörigt organ för del kommer den nya bestämmelsen om tystnadsplikt att vara tillämplig i verksamheten. Detta kan dock inte förväntas få någon praktisk betydelse för hur verksamheten bedrivs. Det finns inte skäl att förvänta sig att förslaget kommer att leda till ökade kostnader för . Mot bakgrund av vad Förvaltningsrätten i anför finns det anledning att nämna att enligt den nuvarande ordningen aldrig har avslagit en ansökan på grund av att sökanden inte har uppfyllt kraven. Vid enstaka tillfällen har däremot avslagit ansökningar därför att den som gjort ansökan, trots påminnelser, inte har lämnat in all nödvändig dokumentation. Regering- ens bedömning är därför att förslaget bör leda till att ytterst få beslut, om ens några, kommer att överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Inte heller bedöms de nya bestämmelserna medföra några merkostnader för näringsliv, statliga myndigheter, kommuner eller landsting. Förslaget till lag om EU-miljömärket 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av om ett EU-miljömärke. 2012/13:179 I paragrafen anges att lagen kompletterar och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av om ett EU- miljömärke (miljömärkesförordningen). En kortfattad redogörelse för förordningen finns i avsnitt 4. Frågan om behovet av en ny lag behandlas i avsnitt 5. 2 § Regeringen får utse ett eller flera behöriga organ (artikel 4.1) som prövar ansökningar om tilldelning av EU-miljömärket och villkoren för att använda detta (artikel 9) samt utför marknadsövervakning och kontroll av användningen av EU-miljömärket (artikel 10). I paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, bemyndigas regeringen att utse ett eller flera behöriga organ som prövar ansökningar om tilldelning av EU-miljömärket och villkoren för att använda detta samt utför marknadsövervakning och kontroll av användningen av EU- miljömärket. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Regeringen kan utse en myndighet eller ett privaträttsligt organ. Det finns inte något hinder mot att regeringen utser flera behöriga organ. Om regeringen väljer att utse ett eller flera privaträttsliga organ, utgör bestämmelsen lagstöd för regeringen att till dessa organ delegera de nämnda förvaltningsuppgifterna. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka kriterier som enligt Europeiska kommissionens beslutade åtgärder ska vara uppfyllda för att en produkt ska få märkas med EU-miljömärket. I paragrafen bemyndigas regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om vilka kriterier som i enlighet med Europeiska kommissionens beslutade åtgärder ska vara uppfyllda för att en produkt ska få märkas med EU-miljömärket. Bestämmelsen komp- letterar artikel 8 i miljömärkesförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7. De kriterier som Europeiska kommissionen fastställer för EU-miljö- märket har inte direkt effekt, oavsett om åtgärderna bestäms i beslut riktade till medlemsstaterna eller på annat sätt. Det innebär att åtgärderna måste genomföras i svensk rätt för att grunda rättigheter som enskilda kan åberopa. Genomförandet kan göras genom föreskrifter som mot- svarar de av Europeiska kommissionen beslutade åtgärderna. Dessa före- skrifter kan åberopas av enskilda som ansöker om rätt att få använda EU- miljömärket och ligga till grund för det behöriga organets beslut enligt miljömärkesförordningen. 4 § Den som har befattat sig med ett ärende som gäller ansökan om tilldelning av EU-miljömärket och villkoren för att använda detta (artikel 9) eller marknads- övervakning och kontroll av användningen av EU-miljömärket (artikel 10) får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon har fått veta om någons affärs- eller driftförhållanden. I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretesslagen Prop. 2012/13:179 (2009:400) i stället för första stycket. I första stycket finns en bestämmelse om tystnadsplikt för den som har befattat sig med ett ärende som gäller ansökan om tilldelning av EU- miljömärket och villkoren för att använda detta eller marknadsövervak- ning och kontroll av användningen av EU-miljömärket. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Bestämmelsen är tillämplig i den verksamhet som privaträttsliga behöriga organ ansvarar för. Tystnadsplikten gäller för uppgifter om någons affärs- och driftförhållanden. Den som bryter mot tystnadsplikten kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . Bestämmelsen i andra stycket är av upplysningskaraktär. 5 § Ett behörigt organs beslut om tilldelning av EU-miljömärket och förbud mot att använda EU-miljömärket på en produkt som tilldelats märket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av ett behörigt organ får inte över- klagas. Om ett enskilt behörigt organs beslut överklagas, ska det behöriga organet vara den enskildes motpart. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. I första stycket anges att ett behörigt organs beslut om tilldelning av EU-miljömärket och förbud mot att använda EU-miljömärket på en produkt som tilldelats märket får överklagas. I första stycket anges också att andra beslut av ett behörigt organ inte får överklagas. Stycket utformas i enlighet med Lagrådets förslag. I 7 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) anges att om en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets beslut ska den myndighet som först beslutade i saken vara den enskildes motpart sedan handlingarna i ärendet överlämnats till domstolen. Om det är ett privaträttsligt behörigt organs beslut som överklagas, finns det ingen tillämplig bestämmelse om partsställningen. I andra stycket föreskrivs därför att det behöriga organet i dessa fall ska vara den enskildes motpart. I tredje stycket ställs krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft , då lagen (1994:1772) om tillämpningen av det europeiska miljömärkningssystemet ska upphöra att gälla. Ikraftträdande behandlas i avsnitt 8. och rådets förordning (EG) nr 66/201 Europeiska unionens officiella tidning L 27/1 (Rättsakter som antagits före enligt EG-fördraget, och Euratomfördraget) OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 66/2010 av (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)Målet för och rådets förordning (EG) nr 1980/2000 av om ett reviderat gemen skapsprogram för tilldelning av miljömärke (4) var att fast ställa ett frivilligt gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärken, avsett att främja produkter som har reduce rad miljöpåverkan under hela sin livscykel och att förse konsumenterna med noggrann, icke vilseledande och vetenskapligt grundad information om produkters miljöpåverkan. (2)Erfarenheterna från genomförandet av förordning (EG) nr 1980/2000 har visat att det finns ett behov av att ändra detta miljömärkesprogram för att öka dess genomslag skraft och effektivisera användningen. (1) EUT C 120, 28.5.2009, s. 56. (2) EUT C 218, , s. 50. (3) yttrande av (ännu ej offentlig gjort i EUT) och rådets beslut av . (4) EGT L 237, 21.9.2000, s. 1. (3)Det ändrade programmet (nedan kallat EU-miljömärkesprogrammet) bör genomföras i överensstäm melse med bestämmelserna i fördragen, särskilt försiktig hetsprincipen som fastställs i artikel 174.2 i EG-fördraget. (4)Det är nödvändigt att samordna EU-miljömärkes- programmet med fastställandet av kraven inom ramen för och rådets direktiv /125/EG av om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (5). (5)EU-miljömärkesprogrammet är en del av gemenskapens politik för hållbar konsumtion och produktion, som syftar till att minska de negativa inverkningarna av konsumtion och produktion på miljö, hälsa, klimat och naturresurser. Programmet är avsett att främja produkter som har en hög miljöprestandanivå genom användning av EU-miljömärket. Därför är det lämpligt att kräva att de kri terier som produkter måste uppfylla för att få bära EU-miljömärket måste vara baserade på de högsta miljö prestanda som uppnåtts för produkter på gemenskaps marknaden. Dessa kriterier bör vara lätta att förstå och att använda och bör baseras på vetenskapliga bevis, med beak tande av den senaste tekniska utvecklingen. Dessa kriterier bör vara marknadsorienterade och vara begränsade till produkters mest betydande miljöpåverkan under hela deras livscykel. (6)För att undvika att det skapas en mångfald av miljömär kesprogram, och för att främja bättre miljöprestanda i alla sektorer där miljöpåverkan är en faktor som påverkar konsumenternas val, bör möjligheten att använda (5) EUT L 285, 31.10.2009, s. 10. L 27/2 Europeiska unionens officiella tidning För livsmedels- och foderprodukt grupper bör det emellertid göras en undersökning för att säkerställa att kriterierna är genomförbara och att ett mer värde kan garanteras. För livsmedels- och foderprodukter samt obearbetade jordbruksprodukter som omfattas av rådets förordning (EG) nr 834/2007 av om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter (1) bör endast de produkter som är certifierat ekologiska kunna tilldelas EU-miljömärket, för att undvika att skapa förvirring hos konsumenterna. (7)EU-miljömärket bör syfta till att ersätta farliga ämnen med säkrare ämnen i de fall det är tekniskt möjligt. (8)För att allmänheten ska acceptera EU-miljömärkes- programmet är det av största vikt att icke-statliga organi sationer på miljöområdet och konsumentorganisationer spelar en framträdande roll och är aktivt engagerade i utvecklingen och fastställandet av kriterierna för EU-miljömärket. (9)Varje berörd part bör få leda utarbetandet eller översynen av kriterierna för EU-miljömärket under förutsättning att gemensamma procedurregler följs och att processen sam ordnas av kommissionen. För att säkerställa övergripande samstämmighet i gemenskapens åtgärder är det också lämpligt att kräva att gemenskapens senaste strategiska mål på miljöområdet t.ex. miljöhandlingsprogram, stra tegier för hållbar utveckling och klimatförändringspro gram beaktas vid utarbetandet och översynen av kriterierna för EU-miljömärket. (10)För att förenkla EU-miljömärkesprogrammet och minska den administrativa bördan i samband med användningen av EU-miljömärket bör utvärderings- och kontrollförfaran dena effektiviseras. (11)Det är lämpligt att fastställa villkor för användningen av EU-miljömärket och, för att säkerställa att dessa villkor uppfylls, att kräva att behöriga organ ska genomföra kon troller och förbjuda användningen av EU-miljömärket när villkoren för användning inte har uppfyllts. Det är också lämpligt att kräva att medlemsstaterna ska fastställa reg lerna för sanktioner vid överträdelser av denna förordning och säkerställa att dessa tillämpas. (12)För att öka användningen av EU-miljömärket och för att uppmuntra dem som har produkter som uppfyller kriteri erna för EU-miljömärket, bör kostnaderna för användning av EU-miljömärket minskas. (13)Det är nödvändigt att informera allmänheten och att öka allmänhetens medvetenhet om EU-miljömärket genom främjandeåtgärder och informations- och upplysnings kampanjer på lokal och nationell nivå samt på gemen- skapsnivå för att göra konsumenterna medvetna om vad EU-miljömärket innebär och för att göra det möjligt för dem att fatta välgrundade beslut. Detta är också nödvän digt för att göra programmet mer tilltalande för producen ter och detaljister. (14)Medlemsstaterna bör överväga att införa riktlinjer när de fastställer sina nationella handlingsplaner för miljöanpas sad upphandling och kunde överväga att fastställa mål för offentlig upphandling av miljövänliga produkter. (15)För att underlätta marknadsföringen av miljömärkta pro dukter på nationell nivå och på gemenskapnivå, för att begränsa extra arbete för företag, särskilt små och medel stora företag samt för att undvika att skapa förvirring hos konsumenterna, är det också nödvändigt att öka samstäm migheten och främja harmoniseringen mellan EU-miljömärkesprogrammet och nationella miljömärkes program i gemenskapen. (16)För att säkerställa en harmoniserad tillämpning av tilldel ningssystemet, och av marknadsövervakningen och kon trollen av användningen av EU-miljömärket inom gemenskapen, bör behöriga organ utbyta information och erfarenheter. (17)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (2). (18)Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att anta de kri terier som produkter måste uppfylla för att få bära EU-miljömärket och att ändra bilagorna till denna förord ning. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, bland annat genom att komplettera den med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskri vande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut /468/EG. (19)Av tydlighets- och rättssäkerhetsskäl bör förordning (EG) nr 1980/2000 därför ersättas av den här förordningen. (20)Lämpliga övergångsbestämmelser bör fastställas för att säkerställa en smidig övergång mellan förordning (EG) nr 1980/2000 och den här förordningen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I denna förordning fastställs bestämmelser för upprättandet och tillämpningen av det frivilliga EU-miljömärkesprogrammet. (1) EUT L 189, 20.7.2007, s. 1. (2) EGT L 184, , s. 23. Europeiska unionens officiella tidning L 27/3 1.Denna förordning ska tillämpas på alla varor eller tjänster som tillhandahålls för distribution, konsumtion eller användning på gemenskapmarknaden mot betalning eller gratis (nedan kal lade produkterna). 2.Denna förordning ska varken tillämpas på humanläkeme del enligt definitionen i och rådets direktiv /83/EG av om upprättande av gemen skapsregler för humanläkemedel (1), eller på veterinärmedicinska läkemedel enligt definitionen i och rådets direktiv /82/EG av om upprättande av gemenskapsregler för veterinärmedicinska läkemedel (2), eller på någon typ av medicinsk utrustning. I denna förordning avses med 1)produktgrupp: en uppsättning produkter som har liknande syf ten och som är likvärdiga i fråga om användning eller har lik nande funktionella egenskaper och är likvärdiga i fråga om hur konsumenterna uppfattar dem, 2)aktör: producent, tillverkare, importör, tjänsteleverantör, grossist eller detaljist, 3)miljöpåverkan: varje förändring av miljön som helt eller delvis orsakats av en produkt under dess livscykel, 4)miljöprestanda: resultatet av en tillverkares hantering av de produktegenskaper som ger upphov till miljöpåverkan, 5)kontroll: ett förfarande som certifierar att produkten uppfyl ler de angivna EU-miljömärkeskriterierna. 1.Varje medlemsstat ska utse det eller de organ, inom eller utanför ministerier, som ska ansvara för utförandet av de arbets uppgifter som föreskrivs i denna förordning (det behöriga organet eller de behöriga organen) och ska säkerställa att de är verksamhets dugliga. När fler än ett behörigt organ utses ska medlemsstaten fastställa dessa organs respektive befogenheter och de samord ningskrav som ska gälla för dem. 2.De behöriga organens sammansättning ska vara sådan att deras självständighet och neutralitet garanteras, och deras arbets ordning ska säkerställa öppenhet i utövandet av deras verksam heter samt alla berörda parters medverkan. 3.Medlemsstaterna ska se till att de behöriga organen uppfyl ler kraven i bilaga V. (1) EGT L 311, 28.11.2001, s. 67. (2) EGT L 311, 28.11.2001, s. 1. De behöriga organen ska se till att kontrollen utförs på ett konsekvent, neutralt och tillförlitligt sätt av en part som är obe roende av den aktör som kontrolleras och bygger på internatio nella, europeiska eller nationella standarder och förfaranden avseende organ som tillämpar produktcertifieringsprogram. 1.Kommissionen ska inrätta en unio nens miljömärkning (EUEB) som ska bestå av företrädare för samtliga medlemsstaters behöriga organ enligt vad som avses i artikel 4 samt andra berörda parter. EUEB ska välja sin ordförande i enlighet med sin arbetsordning. EUEB ska bidra till utarbetandet och översynen av kriterierna för EU-miljömärket samt till en eventuell översyn av genomförandet av EU-miljömärkes- programmet. EUEB ska också ge råd och assistans till kommissio nen på dessa områden och, i synnerhet, utfärda rekommendatio ner om minimikrav avseende miljöprestanda. 2.Kommissionen ska säkerställa att EUEB i sin verksamhet ser till att alla relevanta intresserade parter som berörs av varje pro duktgrupp t.ex. behöriga organ, producenter, tillverkare, impor törer, tjänsteleverantörer, grossister, detaljister, särskilt små och medelstora företag, miljöskyddsgrupper och konsumentorganisa tioner deltar i avvägd utsträckning. Allmänna krav för kriterierna för EU-miljömärket 1.Kriterierna för EU-miljömärket ska vara baserade på pro dukters miljöprestanda, med beaktande av gemenskapens senaste strategiska mål på miljöområdet. 2.Genom kriterierna för EU-miljömärket ska de miljökrav som en produkt måste uppfylla för att få bära EU-miljömärket fastställas. 3.Kriterierna för EU-miljömärket ska fastställas på grundval av vetenskapliga belägg och med beaktande av produkternas hela livscykel. När kriterierna fastställs ska följande beaktas: a)Den mest betydande miljöpåverkan, i synnerhet inverkan på klimatförändringen, inverkan på natur och biologisk mång fald, energi och resursförbrukning, avfallsgenerering, utsläpp till alla delar av miljön, föroreningar genom fysiska effekter samt användning och utsläpp av farliga ämnen. L 27/4 Europeiska unionens officiella tidning b)Ersättande av farliga ämnen med säkrare ämnen som sådana eller genom att använda alternativa material eller utform ningar, varhelst detta är tekniskt genomförbart. c)Möjligheten att minska miljöpåverkan med hjälp av produk ters hållbarhet och återanvändning. d)Den miljömässiga nettobalansen mellan miljöfördelar och miljöbelastningar, inbegripet hälso- och säkerhetsaspekter, under de olika stadierna i produkternas livscykel. e)I förekommande fall sociala och etiska aspekter, t.ex. genom hänvisning till relevanta internationella konventioner och överenskommelser såsom ILO-standarder och uppförandekoder. f)Kriterier som fastställts för andra miljömärken, i synnerhet miljömärkning EN ISO 14024 typ I officiellt erkänd på natio nell eller regional nivå, och där sådana existerar för den pro duktgruppen för att öka synergieffekterna. g)I största möjliga utsträckning principen om att minska anta let djurförsök. 4.Kriterierna för EU-miljömärket ska inbegripa krav som är avsedda att säkerställa att de produkter som bär EU-miljömärket fungerar tillfredsställande i enlighet med deras avsedda användning. 5.Innan kommissionen utarbetar kriterier för EU-miljömärket för livsmedels- och foderprodukter enligt definitionen i parlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av om allmänna principer och krav för livsmed elslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livs medelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (1) ska den genomföra en undersökning om möjligheten att fastställa tillför litliga kriterier för sådana produkters miljöprestanda under hela deras livscykel, inbegripet fiske- och vattenbruksprodukter. Undersökningen bör lägga särskild vikt vid hur kriterierna för EU-miljömärket påverkar livsmedels- och foderprodukter samt obearbetade jordbruksprodukter som omfattas av förordning (EG) nr 834/2007. Undersökningen bör ta hänsyn till möjligheten att endast de produkter som är certifierade som ekologiska ska kunna tilldelas EU-miljömärket, för att undvika att skapa förvirring hos konsumenterna. Kommissionen ska med hänsyn till undersökningens slutsatser och EUEB:s yttrande besluta för vilka eventuella livsmedels- och fodergrupper det är genomförbart att utarbeta kriterier för EU-miljömärket i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 16.2. EU-miljömärket får inte tilldelas varor som innehåller ämnen eller preparat/blandningar som uppfyller kriterierna för att klassificeras som giftiga, miljöfarliga, cancerogena, mutagena eller reproduktionstoxiska (CMR), i enlighet med och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar (2) eller varor som innehåller ämnen som avses i arti kel 57 i och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvär dering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet (3) Kommissionen får vidta åtgärder för att bevilja undantag från punkt 6 för vissa kategorier av varor som innehåller ämnen som avses i punkt 6, och bara om det inte är tekniskt möjligt att ersätta dem som sådana, använda alternativa material eller utformningar, eller för produkter som har en betydligt högre total miljöprestanda jämfört med andra varor i samma kategori.