prop · H10348 · 2013-11-26 00:00:00 — en bättre lösning för att hantera problemet. nomineringsrätten är ett uttryck för en medborgarplikt att delta i de demokratiska organens beslutsfattande. sin sida att förslaget är överdrivet försiktigt och anser att en mer effektiv modell vore att ogiltigförklara samtliga valsedlar där de nominerade kandidaterna inte uttryckligt lämnat samtycke till kandidaturen. Länsstyrelserna ser över lag positivt på förslaget, men flera av dem invänder att den senaste tidpunkten för att lämna in ett samtycke bör anser t.ex. att samtycken helst bör finnas tillgängliga redan innan valsedlarna lämnas för tryckning. bör de i vart fall finnas tillgängliga senast när förtids- styrelsen i län anser att samtycken bör finnas tillgängliga innan förtidsröstningen påbörjas, men de kan godta en något senare tidpunkt. Dessa båda länsstyrelser anser dock att de partier som inte anmäler sina kandidater ska vara skyldiga att lämna in samtycken senast i samband med beställningen av valsedlar. De menar också att en anmälan bör vara komplett, med personnummer och underskrift, för att gälla. Liknande synpunkter förs också fram av i . Även i anser att tidpunkten för inlämnande av samtycke bör tidigareläggas. i och i län har ingen invändning mot förslaget. är i grunden positiv till tanken att skapa ett skydd mot ofrivilliga kandidaturer men anser att förslaget inte löser de problem som är förknippade med sådana. Myndigheten anser att kravet på samtycke bör omfatta alla dem som finns med på en tryckt namnvalsedel samt att en anmälan om samtycke bör avse ett visst parti. Enligt myndigheten bör bara partier som har förhandsanmält deltagande i val få beställa valsedlar och en beställning göras bara om samtliga kandidater på listan har samtyckt. anser också att det i vallagen bör införas en definition av uttrycket kandidat och en reglering för de situationer då en person tas upp som kandidat på en tryckt valsedel trots att något samtycke inte lämnats. Vidare menar , som flertalet länsstyrelser, att för anmälan bör tidigareläggas. ser även ett behov av att kunna föreskriva när handläggningen av inlämnade samtycken tidigast ska börja. Enligt myndigheten finns det också behov av att ytterligare reglera förfarandet med anmälan om samtycke och överväga bl.a. frågor om rätten att överklaga beslut som rör registrering av dessa. anser att författningsregleringen bör förtydligas så att det klart framgår att en anmälan ska avse ett visst parti och att det berörda partiet inte behöver medverka vid anmälan. anser att det bör vara partierna som ska lämna in samtycken till valmyndigheterna. Skälen för regeringens förslag Skyddet för den personliga integriteten I regeringsformens målsättningsstadgande för det allmännas verksamhet slås bl.a. fast att det allmänna ska värna den enskildes privatliv och familjeliv (1 kap. 2 § fjärde stycket RF). Av regeringsformen följer vidare att var och en är tillförsäkrad bl.a. skydd för sin åsiktsfrihet och skydd mot olika former av integritetsintrång. Grundlagsskyddet för den personliga integriteten stärktes genom ändringar i 2 kap. 6 § RF som innebär att var och en är skyddad gentemot den allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten som sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (prop. 2009/10:80 s. 171). Av artikel 8 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () som gäller som svensk lag, följer att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. I privatlivsskyddet inbegrips bl.a. en rätt att slippa obefogade intrång från det allmännas sida i en privat sfär. Staterna har dock inte enbart en negativ skyldighet enligt konventionen att respektera denna rättighet i förhållande Prop. 2013/14:48 till enskilda individer utan även en positiv förpliktelse att se till så att enskilda skyddas mot intrång från andra enskilda. Av 2 kap. 19 § RF följer att en lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av konventionen. Rätten till respekt för privat- och familjeliv skyddas även enligt artikel 7 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Rätten till skydd för personuppgifter framgår inom unionsrätten av artikel 8 i stadgan om de grundläggande rättigheterna och av och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Dataskyddsdirektivet är i svensk rätt genomfört genom bl.a. personuppgiftslagen (1998:204), förkortad PuL. Lagen syftar till att skydda enskilda mot kränkningar av den personliga integriteten vid behandling av personuppgifter. Ett särskilt starkt skydd gäller enligt 13 § PuL för s.k. känsliga personuppgifter, bl.a. sådana uppgifter som avslöjar politisk åskådning. Behandling av sådana uppgifter är som huvudregel förbjuden om den sker automatiserat eller i register. Ett undantag från förbudet gäller dock t.ex. om den registrerade själv uttryckligen har samtyckt till behandlingen eller på ett tydligt sätt offentliggjort uppgifterna (15 § PuL). Detta gäller t.ex. för den som själv offentligt ger tillkänna sin kandidatur för ett politiskt parti. Skydd mot ofrivillig kandidatur genom registrering Regleringen i 2 kap. vallagen om registrering av partibeteckning och anmälan av kandidater erbjuder ett visst skydd för enskildas rätt till självbestämmande. Av bestämmelserna framgår att en anmälan av en kandidat, som ett parti gör när det anmäler samtliga sina kandidater inför ett val, inte ska beaktas om kandidaten inte har lämnat sitt samtycke till anmälan. Om en sådan kandidat ändå tas upp på en valsedel, ska kandidaten anses obefintlig vid röstsammanräkningen. Det skydd mot ofrivillig kandidatur som erbjuds genom dessa bestämmelser gäller enbart för kandidater som mot sin vilja sätts upp på en kandidatlista för ett parti som har registrerat sin partibeteckning och som väljer att skydda sina namnvalsedlar genom att anmäla samtliga kandidater. För partier som inte registrerar sin partibeteckning och inte heller anmäler alla sina kandidater på förhand har varje väljare enligt nuvarande ordning möjlighet att på en valsedel för partiet nominera vem som helst som kandidat för det partiet. Den gällande ordningen ger också ett parti som inte har anmält sina kandidater en möjlighet att beställa valsedlar med kandidatnamn som omfattar personer som inte har lämnat samtycke till kandidaturen. Dessa kandidatlistor är inte skyddade mot väljarnas tillskrifter av ytterligare namn. Om den på detta sätt anmälda eller tillskrivna personen är valbar och får tillräckligt många röster blir han eller hon – om partiet deltar i mandatfördelningen – invald som ledamot eller ersättare i den beslutande församlingen. I tidigare lagstiftning fanns bestämmelser som gav enskilda en möjlighet att anmäla hos att de inte önskade kandidera för ett parti, om personen i fråga hade satts upp på en förtryckt namnvalsedel 2013/14:48 för ett parti som inte anmält samtliga sina kandidater, 6 kap. 7 a § vallagen (1972:620) och 6 kap. 6 § vallagen (1997:157). På så vis kunde anmälaren senare, inför massmedierna och andra, hänvisa till att han eller hon offentligt avböjt inval. Detta förfarande innebar inte att den personen skyddades mot inval. Namnet skulle således beaktas i röstsammanräkningen. Förfarande saknade även praktisk betydelse för kandidater vars namn skrivits till för hand. I samband med införandet av vallag togs någon motsvarande bestämmelse inte in i lagen. Skyddet mot ofrivillig kandidatur bör stärkas Frågan om att införa ett krav på förhandsanmälan av partier och kandidater vid val till en politisk beslutande församling har varit föremål för överväganden (se t.ex. SOU 1987:6, 1993:21, 2001:99 och 2004:111). I tidigare lagstiftningsarbete har regeringen ansett att de problem som är förknippade med ofrivilliga kandidaturer inte vägt tillräckligt tungt för att motivera en ändring av den gällande ordningen (prop. 2004/05:163 s. 94). vallagskommitté anser dock att frågan om att begränsa den fria nomineringsrätten nu måste bedömas utifrån den förändring av skyddet för den personliga integriteten som skett bl.a. i regeringsformen. Till bilden hör även att valsedlar och uppgifter om valresultatet har fått omfattande spridning genom att de offentliggörs på internet. Detta förfarande medför att det i princip inte är möjligt att förhindra att uppgifterna kommer att finnas tillgängliga för var och en med tillgång till internet. Som framgår av redogörelsen ovan kan den fria nomineringsrätten leda till att personer som över huvud taget inte önskar kandidera i ett val i vissa fall ändå sätts upp på valsedlar för ett parti som inte har skyddat sina kandidatlistor. Erfarenheterna från de allmänna valen 2006 och 2010 visar att ett antal personer, som skrivits till på valsedlar, i några fall valts till ledamöter eller ersättare trots att deras namn förekommit bara på ett fåtal valsedlar. Har ett parti inte tillhandahållit några namnvalsedlar i ett visst val kan det räcka med en enda valsedel med ett tillskrivet namn för att den på så sätt nominerade personen ska bli invald. Om en person som har nominerats på detta sätt blir invald som ledamot eller ersättare kommer den personens namn och personuppgifter att vara en del av det officiella valresultatet, som offentliggörs och i princip bevaras . Om partiet i fråga tar mandat innebär den gällande ordningen att nominerade kandidater blir en del av valresultatet oberoende av om de utses till ledamöter eller ersättare eller inte. Detta följer av bestämmelserna om protokollföring vid rösträkningen (14 kap. 5 § vallagen och 13 § valförordningen [2005:874]). Den som inte vill ställa upp som kandidat i ett val kan uppleva att hans eller hennes valhemlighet avslöjas om namnet finns på en valsedel för det parti som personen i fråga sympatiserar med. En ofrivillig kandidat kan också på annat sätt uppleva sin integritet kränkt om namnet har satts upp på en valsedel för ett parti som han eller hon inte sympatiserar med. Att namnet förekommer på något annat partis valsedel kan också vara till skada för det egna partiet. En omständighet som lyfts fram i från valen 2010 (Rapport 2011:1) är att en kandidat som är invald som ersättare för ett parti med anmälda kandi- dater, kan bli invald som ordinarie ledamot för ett annat parti som inte anmält kandidater om hans eller hennes namn finns tillskrivet på det partiets valsedel. Den personen förlorar då sin ersättarplats i sitt eget parti, oavsett om han eller hon väljer att avsäga sin ledamotsplats. Även den som av olika skäl, t.ex. av hänsyn till sitt arbete, vill avstå från politisk verksamhet kan komma att skadas av en ofrivillig kandidatur. I likhet med kommittén och det stora flertalet remissinstanser anser regeringen att det finns ett påtagligt behov av att stärka medborgarnas rätt till självbestämmande i fråga om kandidaturer i val. framhåller är det svårt att motivera från principiella utgångspunkter att en person kan väljas till ett politiskt förtroendeuppdrag utan att först ha blivit tillfrågad om det. Det uppfattas inte längre som en plikt att åta sig ett sådant uppdrag och det ter sig därmed svårt att motivera att enskilda även fortsättningsvis ska tvingas tåla att de i officiella sammanhang mot sin vilja figurerar som företrädare för ett politiskt parti. påpekar är det visserligen knappast troligt att utnyttjandet av den fria nomineringsrätten innefattar en kränkning av artikel 8 i , men detta hindrar inte att det ändå finns skäl att överväga ett stärkt integritetsskydd för enskilda i valsammanhang. Kommittén föreslår att det införs ett krav på uttryckligt samtycke från den som kandiderar för inval och att detta samtycke ska ha lämnats före valdagen. Remissinstanserna är i huvudsak positiva till kommitténs förslag. En annan möjlighet, som förordas av , är att inte ställa krav på samtycke från samtliga kandidater före valet men väl att samtycke ska kunna verifieras från alla dem som kommer i fråga för inval och ersättaruppdrag. Ett sådant samtycke måste föreligga senast när eller fattar sitt beslut att utse en person till ledamot eller ersättare. Om det efter valet visar sig att den behöriga valmyndigheten får svårigheter att nå en person som står på tur för ett sådant uppdrag kan en ordning med samtycke i efterhand få till följd att fastställandet av det slutliga valresultatet fördröjs. Regeringen anser mot denna bakgrund att starka skäl talar mot att välja ett system med samtycke i efterhand. Den reglering som kommittén föreslår, med krav på samtycke till kandidatur före ett val, skapar enligt regeringens mening ett bättre skydd av den personliga integriteten än en ordning med samtycke i efterhand. Med en ordning med anmälan på förhand kan man nämligen vid röstsammanräkningen bortse från namnen på de personer som inte före valet lämnat något samtycke till sin kandidatur. Regleringen riskerar inte heller att försena valresultatet. Regeringen delar den uppfattning som bl.a. några kommuner ger uttryck för, att den föreslagna regleringen ger positiva effekter såväl för integritetsskyddet för enskilda som för valadministrationen och allmänhetens förtroende för valsystemet. Regeringen anser sammanfattningsvis att den nuvarande ordningen ger upphov till risker för intrång i den personliga integriteten som inte är godtagbara. Även om antalet fall av ofrivilliga kandidaturer vid varje val är förhållandevis få i relation till det totala antalet kandidaturer kan följderna för den enskilde individen bli allvarliga. Regeringen anser att kommitténs förslag att införa en ordning med obligatoriskt samtycke från 2013/14:48 samtliga kandidater senast före ett val är väl genomtänkt och att skälen för förslaget väger tyngre än skälen emot. För att förslaget ska få avsedd verkan och kunna förhindra att en person blir nominerad för ett annat än sitt eget parti, bör samtycket som och framhåller avse ett visst parti. Samtycket bör kunna lämnas in av partierna, av kandidaterna själva eller av en väljare som övertygat en kandidat att ställa upp i valet och fått ett samtycke från honom eller henne undertecknat. Krav på samtycke till kandidatur bör vidare gälla för ett visst val och för den mandatperiod som valet avser. Eftersom partierna har möjlighet att registrera sin partibeteckning och anmäla kandidater inför varje val, bör en anmälan av samtycke som lämnas av en kandidat inför ett ordinarie val dock inte gälla för den händelse det förordnas om omval. I sådana fall bör en ny anmälan göras. saknas förutsättningar för att ta emot förklaringar enligt 2 kap. 9 § vallagen i elektronisk form då det krävs att dessa undertecknats egenhändigt av kandidaten. Detta utesluter dock inte att det skapas förutsättningar att ta emot anmälningar om samtycke elektroniskt. I sådana fall är det dock nödvändigt att rutiner inrättas för att, med hjälp av avancerad elektronisk signatur eller liknande, säkerställa att det är kandidaten som står bakom anmälan. Regeringen delar kommitténs uppfattning att det inte bör ställas upp ett generellt krav på medgivande från partierna att de personer som anmäls som kandidater får ställa upp i valet för dessa partier. Den möjlighet som partierna enligt den nuvarande ordningen har att skydda sina kandidatlistor från tillskrifter bedöms i tillräcklig mån tillgodose deras intresse av kontroll över kandidatnomineringarna. Hur före valet ska samtycke lämnas? Regeringen konstaterar att ett formellt krav på uttryckligt samtycke från samtliga kandidater före ett val medför att väljarnas fria nomineringsrätt begränsas i principiellt hänseende. För de etablerade partierna, som i stor utsträckning väljer att skydda sina kandidatlistor, innebär detta ingen stor förändring. För nya och mindre partier med svag etablering kan reformen dock medföra vissa praktiska svårigheter att hitta och nominera kandidater inför ett val. Det blir därför av stor betydelse hur före ett val samtyckena till nomineringar måste finnas tillgängliga för valmyndigheterna. Kommittén föreslår att sista dag för anmälan ska vara fredagen före valdagen. Den föreslagna tidpunkten ifrågasätts av flera remissinstanser, bl.a. , och flera länsstyrelser. Flera av dem anser att samtycket bör lämnas in innan förtidsröstningen påbörjas, före valet, eller allra helst innan tryckning av valsedlarna sker. pekar i det sammanhanget på att det kan uppfattas som vilseledande att myndigheterna trycker upp valsedlar som upptar namn på personer som inte har lämnat samtycke och därför inte med säkerhet kan konstateras vara valbara. Regeringen konstaterar att den gällande ordningen innebär att det saknas stöd för valadministrationen att ställa några krav på godkännande från personer som tas upp på de kandidatlistor som beställs av ett parti som inte har registrerat sin partibeteckning och anmält samtliga kandidater. Med den ordning som föreslås, med obligatoriskt samtycke för alla kandidater före valdagen, kommer en person som inte anmält samtycke inte att vara valbar på valdagen. Med denna ordning öppnas därmed i och för sig nya möjligheter att ställa krav på alla partier att visa att det finns ett samtycke från alla dem som tas upp på de valsedlar som partierna beställer. Regeringen konstaterar att det från integritetsskyddssynpunkt är av betydelse att de kandidater som finns upptagna på partiernas namnvalsedlar vid valsedelsbeställningarna är införstådda med och accepterar en nominering. I annat fall kommer dessa personer att kunna bli förknippade med partiet mot sin vilja, bl.a. genom att valsedlarna görs tillgängliga för allmänheten via internet. , i , i , i och i län gör regeringen dock bedömningen att dessa omständigheter inte innebär att det är nödvändigt att ställa krav på att samtyckena ska finnas tillgängliga för valsedelsbeställning. Det ligger för det första i ett partis eget intresse att dess valsedlar inte upptar namn på personer som tar avstånd från partiet. För det andra skulle den ordning som remissinstanserna förespråkar medföra att skillnad görs mellan olika namnvalsedlar beroende på vem som har beställt tryckningen av dem. I 6 kap. 6 § vallagen slås i och för sig fast att alla valsedlar som används i valet ska tillhandahållas av . Men av bestämmelserna om valsedlars giltighet följer att valsedlar som ett parti själv trycker upp inte blir ogiltiga. Det är visserligen mycket ovanligt att partier själva trycker upp sina valsedlar, men om det ändå förekommer skulle den ordning som remissinstanserna föreslår medföra att skillnader görs mellan valsedlar av samma slag på ett sätt som är svårt att motivera från rättsliga utgångspunkter och som väljare i allmänhet sannolikt skulle ha svårt att förstå skälen för. Något formellt krav på att samtycken ska ha lämnats in före tryckning bör därför inte ställas upp. Regeringen utgår dock från att partierna lägger största vikt vid att säkerställa att personer som nomineras som kandidater på detta sätt faktiskt accepterar nomineringen och har lämnat, eller kommer att lämna, samtycke till kandidaturen. I likhet med kommittén anser regeringen att det är nödvändigt att regleringen utformas så att den inte hindrar att en person som i ett förhållandevis sent skede i valprocessen accepterar en kandidatur ges möjlighet att bli invald för ett parti som inte anmäler samtliga sina kandidater. Frågan är då sådana samtycken senast måste vara inlämnade före valet. Regeringen anser att det finns vissa fördelar med en ordning som innebär att samtliga samtycken ska ha lämnats in innan förtidsröstningen påbörjas, eller allra helst redan innan brevrösterna får börja göras i ordning. Brevröster får göras i ordning tidigast före valdagen. Förtidsröstningen på utlandsmyndigheter påbörjas tidigast före valdagen, medan förtidsröstningen i kommunerna påbörjas före valdagen. Som framgår i avsnitt 6.2.1 motiveras kravet på obligatorisk förhandsanmälan av partier före valet huvudsakligen av intresset att väljare ska få bättre förutsättningar att göra ett rationellt partival. Samma argument kan åberopas när det gäller personvalet för att 2013/14:48 motivera att anmälningstidpunkten för anmälan av samtycke till kandidatur bör ligga före den dag då röstningen påbörjas. Mot en sådan ordning talar emellertid att ett krav på samtycke till kandidatur före valet innebär att väljarnas fria nomineringsrätt begränsas i förhållande till dagens ordning. Detta torde främst få betydelse för nya och mindre partier som kan ha förhållandevis svag etablering i ett valområde. Men även för de mera etablerade partierna kan den lokala partiorganisationens styrka i olika delar av landet variera . För att reformen inte ska få omotiverat stor negativ inverkan på partiernas möjligheter att hitta och nominera valbara kandidater inför ett val bör den absolut senaste tidpunkten för inlämnande av samtycke ligga så nära valdagen som möjligt. Kommitténs förslag, att samtycke ska lämnas in senast före valdagen ger enligt regeringen valmyndigheterna möjlighet att hinna registrera dessa senast dagen före valdagen och distribuera informationen till vallokalerna så att den finns tillgänglig på valdagen. Denna ordning medför visserligen att en väljare som förtidsröstat på ett parti, som inte har registrerat sin partibeteckning och anmält samtliga kandidater, inte kan vara säker på vilka personer som är valbara för det aktuella partiet. Väljaren ges dock möjlighet att före valet få kännedom om vilka kandidater som ställer upp för partiet och kan, om han eller hon vill, korrigera sin personröst genom att ångerrösta i vallokalen på valdagen. De undertecknade förklaringar som partierna lämnar in med stöd av 2 kap. 9 § andra stycket vallagen i samband med anmälan av samtliga sina kandidater bör, som påpekar, behandlas som sådana samtycken som fordras för att en kandidat ska vara valbar. Det bör alltså inte krävas att dessa kandidater både, via partiet, lämnar en förklaring om samtycke till kandidatanmälan och, själva eller via partiet, lämnar in ett särskilt samtycke till kandidaturen. Det är naturligtvis av stor vikt att de anmälningar av samtycken som kommer in till valmyndigheterna innehåller tillräckligt med information för att det ska vara möjligt att identifiera den som lämnar samtycket. Som bl.a. i framhåller bör en anmälan innehålla uppgift om personnummer för att det ska vara möjligt att säkert identifiera anmälaren. I anmälan bör kandidaten också ange för vilket parti samtycket gäller. Även andra uppgifter, t.ex. kontaktuppgifter, bör lämnas för att valmyndigheterna vid behov ska kunna begära kompletteringar. En anmälan bör vidare lämnas i sådan form att det skapas förutsättningar för att myndigheten ska kunna verifiera vem anmälan härrör från. Det kan t.ex. ske genom att kandidaten egenhändigt undertecknar en anmälan som lämnas i pappersform. Det bör dock inte ställas upp något formellt krav på egenhändigt undertecknade. I den mån myndigheterna använder sig av elektroniska förfaranden kan uppgiftslämnarens identitet verifieras t.ex. genom användande av avancerad elektronisk signatur. På så sätt möjliggörs en kontroll av att samtycket lämnas behörigen. Det är av största vikt att den som gör en anmälan om samtycke nära inpå valdagen är noga med att se till att anmälan är komplett. anmälan om samtycke är ofullständig kan svårigheter uppstå när upp- Prop. 2013/14:48 gifterna om vilka personer som är valbara för de olika partierna ska göras tillgänglig för väljarna före valet. Det framstår inte som rimligt att valadministrationen ska behöva efterforska vilken person som avses med en anmälan och begära kompletteringar efter den senaste tidpunkt då anmälan får lämnas in. I annat fall skulle de risker för förseningar av valresultatet som är förknippade med anmälan i efterhand kunna uppkomma även med den nu föreslagna ordningen.