prop · H10339 · 2013-12-02 00:00:00 — Integrerat växtskydd innebär att alla tillgängliga växtskyddsmetoder noga övervägs och att lämpliga åtgärder integreras i odlingen. åtgärder är sådana som motverkar utvecklingen av skadliga organismer och som håller användningen av växtskyddsmedel och andra former av ingrepp på nivåer som är ekonomiskt och ekologiskt försvarbara och minskar eller minimerar riskerna för människors hälsa och miljön. cipen om integrerat växtskydd betonar odlingen av sunda grödor med minsta möjliga ingrepp i jordbruksekosystemen och uppmuntrar naturliga mekanismer för bekämpning av skadegörare och ogräs. Svenska erfarenheter av substitution och om nationella handlingsplaner har satt tydliga avtryck i rättsakterna om växtskyddsmedel. jämfört med vad som tidigare gällt är införandet i EU:s växtskyddsme- delsförordning av uteslutningskriterier för verksamma ämnen som kan ge upphov till cancer, skador på arvsmassan eller fortplantningen eller stör- ningar på hormonsystemet. Sådana ämnen får nu endast godkännas om det behövs för att kontrollera en allvarlig fara inom växtskyddet. den för godkännande får uppgå till högst . Förändringarna på bekämpningsmedelsområdet innebär att svenska be- stämmelser om godkännande och användning av bekämpningsmedel måste ses över. remitterade därför ett för- slag till ny förordning om bekämpningsmedel. med det remitterade förslaget är att säkerställa ett fullgott skydd för existerande och framtida allmänna vattentäkter liksom för vattenområden Förordningsförslaget syftar vidare till att säkerställa att det i det svenska jordbruket även fortsatt inte kommer att ske någon användning av kemiska växtskyddsmedel för jorddesinficering (med undantag för prydnadsväxter och användning i plantskolor) eller för behandling av frukt och matpotatis mot svampangrepp efter skörd. förekommer inte , vilket har bidragit till att svensk frukt och mat- potatis generellt sett har låga resthalter av växtskyddsmedel. Regeringen har i enlighet med kraven i direktivet också tagit fram en nationell handlingsplan för hållbar användning av växtskyddsmedel för perioden –2017. Planen innehåller kvantitativa mål, riktmärken, åt- gärder och tidtabeller för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av växtskyddsmedel för människors hälsa och miljön och för att uppmuntra utvecklingen av alternativa metoder eller tekniker för att minska beroendet av växtskyddsmedlen. regeringen hur de åtgärder som följer av artiklarna i direktivet kommer Kommissionen har tagit initiativ till att begränsa an- vändningen i växtskyddsmedel av ett antal verksamma ämnen i gruppen Neonikotinoider misstänks orsaka allvarliga skador på bin och bisamhällen. De aktuella växtskyddsmedlen har framför allt använts för att behandla utsäde till skydd mot skadeinsekter. kunnat komma i kontakt med substanserna via det damm som uppstår vid sådd och genom att äta nektar från behandlade växter. har kommissionen begränsat användningen av tre verksamma ämnen som ingår i gruppen neonikotinoider. flera andra medlemsstater har haft långtgående nationella Prop. 2013/14:39 begränsningar i fråga om användningen av växtskyddsmedel som inne- håller dessa verksamma ämnen. Begränsningarna har dock inte hindrat användning av betat utsäde, dvs. utsäde som har behandlats med neonikotinoider i andra medlemsstater. Regeringen delar kommissionens uppfattning att det har funnits anledning att agera skyndsamt för att begränsa användningen av de aktuella ämnena. Det är av grundläggande betydelse för livsmedelssektorn att kunna upprätthålla ekosystemtjänsten pollinering. För att kunna åstadkomma och upprätthålla en hög skyddsnivå och säkerställa likartade konkurrensförhållanden har det varit nödvändigt med en reglering på EU-nivå. presenterade kommissionen ett förslag till en ny stärkt förordning om växtskadegörare. Förslaget syftar till att skydda växter och växtmiljöer genom att förhindra spridning av allvarliga växtskadegörare. Ett bra skydd mot spridning av växtskadegörare minskar behovet av att använda växtskyddsmedel och bidrar därför till en hållbar användning av växtskyddsmedel. Förslaget innebär ett ökat fokus på förebyggande åtgärder och en större möjlighet att på ett effektivt sätt anpassa regelverket till nya situationer, vilket regeringen ser positivt på. Förslaget till ny förordning behandlas i rådet och . Regeringens bedömning: Biocidanvändningen i vardagsprodukter Skälen för regeringens bedömning: Biocidprodukter är bekämp- ningsmedel som används för att skydda människor, djur och egendom mot skadliga organismer. Det har länge funnits EU-regler om utsläppan- de på marknaden och användning av biocidprodukter. 2013 gäller och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av om tillhandahållande på marknaden och användning av biocidprodukter (EUT L 167, 27.6.2012, s. 1, Celex 32012R0528). Förordningen syftar till att förbättra den inre marknadens funktion genom att harmonisera reglerna om biocidprodukter och säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön. Liksom i EU:s växt- skyddsmedelsförordning införs uteslutningskriterier för ämnen som kan ge upphov till cancer, skador på arvsmassan eller fortplantningen eller störningar på hormonsystemet (se avsnitt 15.2). Sådana ämnen får som huvudregel inte användas i biocidprodukter. En annan nyhet är att regel- verket nu omfattar även varor som har behandlats med en biocidprodukt. har risker med sådana varor, särskilt vad gäller import, fått hanteras från fall till fall, inom Reachförordningen. gäller i stället att varor som har behandlats med en biocidprodukt får släppas ut på mark- naden endast om samtliga verksamma ämnen som varan har behandlats med är godkända inom EU för relevant produkttyp och användning. Varorna måste också märkas med uppgift om vilka ämnen som ingår och vilka försiktighetsåtgärder som användaren bör vidta vid användning. 2013/14:39 Kommissionen ska, i enlighet med EU:s biocidförordning senast rapportera till och rådet om hur förordningen bidrar till en mer hållbar användning av biocidprodukter. Rapporten ska behandla behovet av att införa ytterligare åtgärder, särskilt för yrkesmässiga användare, för att minska de risker som biocidprodukter utgör för människors och djurs hälsa och för miljön. Om det är lämpligt, ska kommissionen med stöd av denna rapport lägga fram ett förslag till reglering av hållbar användning av biocidprodukter, t.ex. genom en utvidgning av tillämpningsområdet för och rådets direktiv /128/EG om hållbar användning av bekämpningsmedel (direktivet beskrivs kortfattat i avsnitt 15.2). som EU:s biocidförordning lägger en grund för en successivt höjd skyddsnivå finns det anledning till oro över nuvarande situation med ett omfattande utbud av vardagsvaror som har behandlats med biocider. I marknadsföringen framställs det ofta som att biocidbehandlingen av varorna medför fördelar för konsumenten. För många varor är det emellertid oklart om behandlingen fyller någon funktion överhuvudtaget. Så länge konsumenter tvättar, diskar, städar och vädrar på brukligt sätt finns inga egentliga risker med de mikroorganismer som biocidbehandlingen syftar till att oskadliggöra. Däremot finns det en uppenbar risk för att den omfattande, och i många fall onödiga, användningen av biocidprodukter i vardagsprodukter kan leda till att resistenta bakterier uppstår, vilket i sin tur kan hota folkhälsan. Regeringen har därför tagit initiativ till ett samarbete mellan de nordiska kemikaliemyndigheterna för strategiska gemensamma insatser i syfte att minska biocidanvändningen i framför allt vardagsprodukter. Globalt arbete för ökad Det globala arbetet är en förutsättning för att nå Regeringens bedömning: bör ha ett fortsatt stort engage- mang och en hög ambitionsnivå i internationella förhandlingar som syftar till att förebygga eller minska riskerna med farliga ämnen. rige bör vidare verka för att en säker kemikaliehantering i större ut- sträckning integreras i övergripande hållbarhets- och utvecklingsfrå- En ambitiös reglering av kemikalier på global nivå är en förutsätt- ning för att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö samt för att nå en håll- Skälen för regeringens bedömning: ska kemikalier pro- duceras och användas på ett sådant sätt att skadliga effekter på männis- kors hälsa och miljön blir så begränsade som möjligt. Detta är målet för den globala kemikaliestrategin, Strategic Approach to International (), överenskommen på världsmötet i och bekräftad på om hållbar utveckling i (Rio-mötet). Vid Rio-mötet uppmanades världens regeringar att ytterligare stärka insatserna för att nå målet, både vad gäller genomförande av existerande internationella åtaganden men också vad gäller förbättringen av den internationella på kemikalieområdet. FN:s miljöprogram presenterade en rapport som visar att försäljningen av kemikalier i världen kommer att öka med , (Outlook, , 2012, s. 13). Det är inte enbart de omsatta volymerna som kommer att öka utan även antalet kemiska ämnen i kommersiellt bruk. I många fall bidrar kemikalier till centrala samhällsfunktioner och ökad livskvalitet i form av vattenrening, ökad jordbruksproduktion och produktsäkerhet, men de kan också leda till allvarliga hälso- och miljöeffekter. Rapporten pekar på en tydlig kemikalieintensifiering på global nivå genom ökade producerade och använda volymer av kemikalier, ökad global handel och användning av kemikalieintensiva produkter och ökade utsläpp från stora och viktiga ekonomiska sektorer. Rapporten pekar vidare på att det har skett ett skifte i tillverkningen av kemikalier, från högt industrialiserade länder till utvecklingsländer och övergångsekonomier. Varor som konsumeras i är till stor del tillverkade i andra länder, ofta utanför EU. De internationella produktions- och handelskedjorna är ofta långa och komplexa. I flera av de länder som är stora varuproducenter saknas delvis eller helt en förebyggande kemikaliekontroll och regelverk. Detta påverkar möjligheterna att ställa krav om hälso- och miljöhänsyn vid tillverkning och information om varornas innehåll. I takt med att spridningsmönstren blir allt mer globala ökar också vikten av att finna globala lösningar för att begränsa spridningen av farliga ämnen, att främja ett globalt kunskaps- och informationsflöde men också att verka för att länderna själva utvecklar nationella kontrollsystem. Ett antal globala överenskommelser hanterar till viss del dessa globala utmaningar. Världssamfundet har enats om en överenskommelse kring klassificering och märkning av kemikalier, det globala systemet om klassificering och märkning (, GHS) som genomförs i olika delar av världen. En internationell överenskommelse har också tagits fram om föranmälan om export och import av vissa farliga kemikalier (s.k. PIC-procedur) genom Rotterdamkonventionen. Internationellt regleras även produktion, användning och utsläpp av 23 ämnen som är långlivade organiska föroreningar (s.k. POP:s-ämnen varav flertalet är bekämpningsmedel) genom . Det finns även regionala konventioner såsom FN:s konvention om luftkvalitet för och (UNECE LRTAP). Vidare regleras gränsöverskridande transport av farligt avfall genom . En ny global konvention om begränsning av kvicksilver i hela livscykeln antogs (Minamatakonventionen). Därutöver finns också det politiskt bindande ramverket SAICM som har det övergripande syftet att minska skillnaderna vad gäller fungerande kemikaliehantering i olika delar av världen. väljer att hantera möjligheterna och utmaningarna med en alltmer kemikalieintensiv värld kommer i hög grad att påverka möjligheter att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö men även andra miljökvalitetsmål såsom luft, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kvalitet, Hav i balans, Levande kust och skärgård, Ett rikt odlingslandskap samt Ett rikt växt- och djurliv. En säker kemikaliehantering kan också ha en direkt positiv effekt på andra mer övergripande mål inom områdena hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning så som tillgång till rent vatten och en förbättrad För att kunna nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö och generationsmålet bör ha ett stort engagemang och en hög ambitionsnivå i interna- förhandlingar som syftar till att förebygga eller minska riskerna med farliga ämnen. En säker kemikaliehantering bör i större utsträckning integreras i övergripande hållbarhets- och utvecklingsfrågor på alla nivå- Utgångspunkten är att kemikaliekontrollen bör verka förebyggande och syfta till att säkra att kretsloppen är fria från farliga ämnen från början bör även gälla på det globala planet. bör vidare fortsatt bidra till att stärka den institutionella kapa- citeten i länder som saknar förutsättningar för en säker kemikalie- starka engagemang i det bilaterala samarbetet har visat sig vara ett mycket uppskattat och effektivt sätt att överföra arbetsmeto- der, erfarenhet och kunskap. Det är inte möjligt att nå en hållbar utveckling på global nivå utan att nyttja kemikalier på ett ansvarsfullt sätt och på allvar hantera de utman- ingar som de skapar. Det är därför viktigt att frågan om en hållbar hanter- ing av kemikalier tas med i de lösningar och strategier på global nivå som syftar till att främja en hållbar utveckling. För att vi ska kunna mini- mera de allvarliga risker för människors hälsa och miljön som annars kan orsakas av hanteringen av kemikalier måste kemikaliesäkerhet i större ut- sträckning bli en del av diskussionerna kring hållbar utveckling. innovation är en viktig drivkraft i dessa ansträngningar, bör även försik- tighetsprincipen vara vägledande i de åtgärder som genomförs inom FN- I det globala förhandlingsarbetet bör agera i första hand genom En gemensam EU-position är ofta en stor fördel om man ska nå framgång och få gehör för en ståndpunkt. Det nationella arbetet kan vara en drivkraft för EU och på den globala nivån men det globala arbetet kan i sin tur också stimulera en utveckling inom unionen eller nationellt. Informationskrav om kemikalier i varor och den nya kvicksilverkonven- tionen, Minamatakonventionen, är exempel på detta. I ljuset av att andra länders kemikaliekontroll behöver stärkas och ut- vecklas finns det ett fortsatt behov av bilateralt och multilateralt stöd för att nå det globala 2020-målet om att kemikalier ska produceras och an- vändas på ett sådant sätt att skadliga effekter på människors hälsa och miljön blir så begränsade som möjligt samt för att nå det svenska miljö- kvalitetsmålet Giftfri miljö. Det svenska bilaterala samarbetet samt fi- nansiering av åtgärder inom ramen för existerande globala överenskom- melser inom kemikalier och avfall bör fortsätta. Detta arbete bör också rikta sig mot att integrera kemikaliefrågan i de hållbarhetsmål som är pla- nerade att antas av . 16.2Åtta fokusområden för globala insatser Regeringens bedömning: bör på global nivå vidta åtgärder på de områden som omfattas av regeringens initiativ – 8 steg – På väg mot en hållbar användning av kemikalier till 2020. I det arbetet bör särskilt fokusera på att öka tillgången till information, att stärka kapacitetsuppbyggnad i utvecklingsländerna samt att stärka den internationella styrningen på miljöområdet. bör i det arbetet verka för att globala principer för information om farliga ämnen i varor utvecklas inom den internationella kemikaliestrategin SAICM samt fortsätta att driva på för att fler ämnen läggs till existerande konventioner och att internationella konventioner upprättar fullt fungerande efterlevnadsmekanismer. Vidare bör svenska myndigheter fortsätta att arbeta med att stärka utvecklingsländernas institutioner och lagstiftning på kemikalieområdet och förutsättningar för att genomföra globala överenskommelser. SAICM bör utvecklas i riktning mot en global struktur för att hantera icke-reglerade ämnen. Skälen för regeringens bedömning Regeringen lanserade 2012 initiativet – 8 steg – På väg mot en hållbar hantering av kemikalier till 2020 som en satsning på att öka förutsättningarna att nå målet om en hållbar hantering av kemikalier till 2020. Initiativet fokuserar på att stärka samarbetet mellan de olika aktörerna kring genomförande av existerande internationella regler och överenskommelser och omfattar följande steg. Förståelse av utmaningarna genom att fokusera på att sprida kunskap om en säker kemikaliehantering som en förutsättning för hållbar utveckling. Tillgång till information genom att fokusera på åtgärder som underlättar för beslutsfattare på alla nivåer i samhället att få tydlig, aktuell och relevant information. Hälsoaspekter genom att fokusera på åtgärder som ytterligare förtydligar de fördelar för människors hälsa som är förknippade med en säker kemikaliehantering och som ytterligare integrerar kemikaliehanteringen i aktuella hälsofrågor. Substitution genom att fokusera på åtgärder för en progressiv substitution av kemikalier som utgör en oacceptabel risk för människors hälsa och miljön. Resurseffektivitet genom att fokusera på åtgärder som förebygger avfall och förbättrar avfallshanteringen, inklusive förebyggande av risker med kemikalier i avfallet. Kemikalier i utvecklingsagendan genom att fokusera på åtgärder som bidrar till att stärka kopplingarna mellan en säker kemikaliehantering och utvecklingsagendan. Kapacitetsuppbyggnad genom att fokusera på samordnade insatser för att överbrygga skillnader i förmåga att hantera utmaningar och möj- ligheter för en säker kemikaliehantering. Internationell styrning på miljöområdet genom att fokusera på att ytterligare förstärka samarbetet och samordningen samt genomförande av en integrerad strategi för finansiering av kemikalier och avfall. De åtta punkterna adresserar delar av de frågor som hanteras i slutdokumentet från om hållbar utveckling, +20, The future we want. I samband med den internationella konferensen +40 bjöd regeringen in representanter från näringsliv, frivilligorganisationer och internationella organisationer samt representanter från olika länder till en dialog kring initiativet. Deltagarna i konferensen kunde förenas kring att de identifierade områdena var de mest relevanta och mest kritiska för att nå 2020-målet samt om behovet av ett bättre samarbete över sektorernas gränser. En viktig slutsats var även behovet av att tydliggöra den centrala roll som en ambitiös och väl genomförd kemikaliepolitik har för att nå hållbar utveckling. Det fortsatta arbetet på global nivå bör inriktas på de områden som omfattas av initiativet – 8 steg – På väg mot en hållbar hantering av kemikalier till 2020 och utifrån följande utgångspunkter. Politiska och privata beslutsfattare behöver uppmärksammas på att säker kemikaliehantering är en förutsättning för hållbar utveckling. bör fortsätta verka för en ökad medvetenhet hos beslutsfattare på alla nivåer och i alla sektorer. För att tydliggöra hur hanteringen av kemikalier påverkar samhället i stort bör kostnader av att inte vidta åtgärder, såväl som fördelar av vidtagna åtgärder, i större utsträckning kommuniceras till beslutsfattare. Det 10-åriga ramverket för hållbar produktion och konsumtion som beslutades vid Rio+20 och dess program om bl.a. hållbart byggande, konsumentinformation, hållbara livsstilar och utbildning, hållbar offentlig upphandling samt hållbar turism utgör en möjlighet att ytterligare integrera kemikaliefrågan i åtgärder som syftar till hållbar produktion och konsumtion. bör fortsätta verka för utvecklingen av globala principer för information om farliga ämnen i varor. Arbetet bör även i fortsättningen drivas inom ramen för den internationella kemikaliestrategin (SAICM). Globala principer för information om kemikalier i varor kan bidra till att nå de tidigare fastställda etappmålen om information om farliga ämnen i varor och giftfria och resurseffektiva kretslopp. För att uppnå giftfria och resurseffektiva kretslopp behöver tillgången till information om miljö- och hälsofarliga ämnen som ingår i varor förbättras och vara tillgänglig under hela deras livscykel, inklusive avfallsledet. importeras varor i stor utsträckning från länder utanför EU. I och med att produkt- och leveranskedjorna blir alltmer globala behöver man vidta åtgärder på global nivå om man vill säkra information längs hela kedjan. Information bör spridas i hela livscykeln till alla inblandade. Dagens informationskrav är ofta otillräckliga och varierande från land till land och därför behövs en utveckling av regelverk och informationssystem inte bara inom EU utan också globalt. Särskilt viktigt är att fram- steg gör inom produktområden såsom leksaker, bygg, elektronik och textil. Dessa produktgrupper är desamma som regeringen särskilt lyft fram som prioriterade (se avsnitt 12.2). Arbetet med globala rapporteringsprinciper för information om farliga ämnen i varor har även en viktig roll för arbetet med avfall och återvinning. Kopplingarna till hållbar produktion och konsumtion bör stärkas för att ytterligare tillvarata möjligheter till synergieffekter. Ökad information krävs dock inte bara när det gäller information kopplad till varor. En större genomslagskraft och genomförande av FN:s system för klassificering och märkning av ämnen och blandningar (GHS, for Classification and Labelling of Chemicals) i alla länder är en central förutsättning för ett bättre informationsflöde i livscykeln. En möjlig åtgärd för att bidra till att förbättra information och kunskapsnivå globalt är vidare att göra den information om kemiska ämnen som samlas i Echa:s databaser (och klassificerings- och märkningsregistret) samt i e-Chem Portal mer tillgänglig och anpassad för olika målgrupper globalt. Genom sådana insatser kan produktutveckling, substitution och andra riskbegränsande åtgärder underlättas. () har i en rapport beräknat att en miljon människor dör till följd av skador från industrikemikalier, bekämpningsmedel och förgiftning på arbetsplatser (WHO (2010). Global Status Report on Non-communicable Diseases). Det bör noteras att denna siffra är i samma storleksordning som antalet årliga dödsfall relaterade till malaria (0,9 miljoner) och trafikoffer (1,27 miljoner). WHO har i samma rapport beräknat att 21 miljoner människor får skador som är hänförliga till kemikalier och som leder till en försämrad livskvalitet. Kemiska föroreningar påverkar också jordens mark- och vattenresurser. Tillgång till rent vatten spelar en central roll för att nå hållbar utveckling. Trots betydande förbättringar saknar 780 miljoner människor tillgång till rent dricksvatten. Kemiska föroreningar i dricksvatten ges ofta en lägre prioritet än mikrobiella sådana eftersom de mikrobiella har en omedelbar effekt medan de kemiska föroreningarna oftast kan sättas i samband med negativa hälsoeffekter först efter en längre tids exponering. Icke desto mindre kan förekomsten av kemiska ämnen i dricksvatten ge upphov till allvarliga problem. Förebyggande insatser för en säker kemikaliehantering förväntas få positiv effekt på antalet friska levnadsår hos människor. Därför behövs ökad samverkan mellan berörda politikområden och behov av att förtydliga kemikaliefrågan i ett folkhälsoperspektiv. Ytterligare insatser för att öka medvetenheten kring risker och effekter på människors hälsa till följd av avsaknad av system för en säker kemikaliehantering är nödvändiga. Hälsoaspekterna är också en central del av genomförandet av Minamatakonventionen om kvicksilver. Ett utökat tvärsektoriellt arbete och en ökad samverkan mellan politikområden behövs för att nå en ökad medvetenhet och bättre påverkans- Större miljöhänsyn måste tas under produktion och användning av läkemedel världen över (se avsnitt 13.2.1). Det globala kemikaliearbetet behöver fokusera på åtgärder för en snabb och progressiv substitution av kemikalier som utgör en oacceptabel risk för människors hälsa och miljön. Kemikalieanvändning bör i högre grad ersättas med kemikaliefria alternativ när det gäller exempelvis produktionsmetoder och funktionalitet. För att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö krävs att fler företag arbetar aktivt med substitution och innovation för att fasa ut farliga ämnen.