prop · H003126 · 2013-03-26 00:00:00 — Regeringens proposition 2012/13:126 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att de särskilda regler som gäller för rättsliga samarbete med brottmålstribunalerna för f.d. och för , som är inrättade av , också ska gälla i förhåll- ande till en gemensam internationell avvecklingsmekanism som ersätter tribunalerna. I lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål föreslås vidare en bestämmelse om att svenska domstolar och åklagare får söka rättslig hjälp i brottmål från tribunalerna, inklusive avvecklingsmekanismen, och från . Lagen om immunitet och privilegier i vissa fall kompletteras så att den även omfattar den internationella avvecklingsmekanismen och till meka- nismen anknutna personer. I propositionen föreslås även att en författning som rör en numera obsolet konvention mellan och om utlämning av förbrytare ska upphävas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2012/13:126 Innehållsförteckning Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, 2.lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 3.lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 4.lag om upphävande av konvention (1870:37 s. 1) angående ömsesidigt utlämnande av förbrytare emellan Hans Maj:t Konungen av (och ) och Hans Maj:t Belgiernas Konung. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall1 ska ha följande lydelse. 74.Internationella av- Avvecklingsmekanismens Stadga för Internatio- nella avvecklingsmeka- nismen för brottmåls- tribunaler fastställd genom FN:s säkerhets- råds resolution Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1994:717. 2Senaste lydelse 2012:406 (jfr 2012:407). Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt ska ha följande lydelse. Denna lag gäller i förhållande till den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för f.d. och den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för . Om någon av tribunalerna begär rättsligt biträde av , skall den begärda åtgärden vidtas enligt vad som sägs i denna lag. Denna lag gäller i förhållande till följande tribunaler: 1.den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för f.d. , 2.den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för , och 3.den av säkerhetsråd inrättade internationella avvecklingsmekanismen för brott- målstribunaler. Om någon av tribunalerna begär rättsligt biträde av , ska den begärda åtgärden vidtas enligt vad som sägs i denna lag. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1995:1306. I denna lag finns vissa bestämmelser om att en svensk åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Lagen hindrar inte att en svensk åklagare även annars ansöker om rättslig hjälp utomlands i den utsträckning den andra staten tillåter det. En svensk domstol får endast ansöka om rättslig hjälp utomlands enligt bestämmelserna i denna lag. Vad som sägs i denna lag om rättslig hjälp utomlands ska i tillämpliga delar också gälla i förhållande till de tribunaler som anges i lagen (1994:569) om samarbete med de inter- nationella tribunalerna för brott mot humanitär rätt och den domstol som anges i lagen (2002:329) om samarbete med Internationella brottmålsdom- stolen. Denna lag träder i kraft . Härigenom föreskrivs att konventionen (1870:37 s. 1) angående ömsesidigt utlämnande av förbrytare emellan Hans Maj:t Konungen av (och ) och Hans Maj:t Belgiernas Konung ska upphöra att gälla . samarbetar med brottmålstribunalerna för f.d. och för som har inrättats av . Dessa tribunaler ska nu stegvis avvecklas och ersättas av en gemensam internationell avvecklingsmekanism. Genom resolution (2010), antagen , har säkerhetsrådet i enlighet med kapitel VII i FN- stadgan beslutat att tribunalerna ska avsluta sin verksamhet . Vidare beslutades att en särskild mekanism för att hantera återstående frågor den internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler (the International Residual Mechanism for Criminal Tribunals) ska inrättas. FN-staternas samarbetsskyldighet gentemot avvecklingsmekanismen är i allt väsentligt densamma som i förhållande till de två tribunalerna. I resolutionen antas även en stadga för mekanismen och vissa övergångsregler för tribunalernas fortsatta verksamhet. Resolutionen, stadgan och övergångsreglerna finns i bilaga 1 och en översättning till svenska i bilaga 2. Inom har departementspromemorian Internatio- nella avvecklingsmekanismen för FN:s brottmålstribunaler (Ds 2012:32) utarbetats. I promemorian föreslås att de särskilda regler som gäller för straffrättsligt samarbete med tribunalerna också ska gälla i förhållande till mekanismen. I promemorian föreslås vidare att svenska domstolar och åklagare ska kunna söka rättslig hjälp hos såväl tribunalerna som mekanismen. En motsvarande bestämmelse föreslås för sam- arbete med . I promemorian föreslås också att en författning som rör en numera obsolet konvention mellan och om utlämning av förbrytare ska upphävas . Promemorians lagförslag finns i bilaga 3. Prome- har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2012/5813/BIRS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. 4 FN:s internationella brottmålstribunaler 2012/13:126 sönderfall och, i resolution 808 (1993), konstaterade att de brott som begicks utgjorde ett hot mot internationell fred och säkerhet. antog säkerhetsrådet resolution 955 (1994) om inrättandet av en motsvarande tribunal för internationella brott begångna i anslutning till folkmordet i (Rwandatribunalen). Avsikten var att bidra till försoning i och fred i regionen. Tribunalerna har inrättats särskilt för de två aktuella konflikterna och med en jurisdiktion som är avgränsad och rum samt till vissa, särskilt angivna internationella brott (folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser). Stadgorna för de två tribunalerna har härefter ändrats av säkerhetsrådet , vilket huvudsakligen avsett tribunalernas interna funktioner. Tribunalerna är inrättade av säkerhetsrådet med stöd av kapitel VII i . Detta för bl.a. med sig att alla FN:s medlemsstater, däribland , är bundna av de bestämmelser i stadgorna som inne- bär en samarbetsskyldighet gentemot respektive tribunal. Föreskrifter för att uppfylla de förpliktelser som följer av resolutionerna finns i en särskild lag, lagen (1994:569) om samarbete med de internatio- nella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt (tribunal- lagen). har bistått tribunalerna vid ett flertal tillfällen med utred- ningsåtgärder och delgivningar. har åtagit sig att verkställa fängelsestraff som tribunalerna har bestämt och tribunallagen innehåller även föreskrifter för att möjliggöra detta. inrättades en permanent, internationell brottmåls- domstol med uppgift att utreda och lagföra folkmord, brott mot mänskligheten, krigsförbrytelser och, , aggressionsbrott. En av avsikterna med domstolen är att den ska kunna ersätta framtida ad hoc-tribunaler genom att finnas på plats och bl.a. kunna inleda brottsutredningar på begäran av . Till skillnad från tribunalerna är den inte ett FN-organ utan i stället inrättad genom en separat internationell överenskommelse. har tillträtt Romstadgan för och för att möjliggöra samarbete med domstolen finns särskilda regler i lagen (2002:329) om samarbete med . Jugoslavientribunalens mandat avser specificerade internationella brott begångna på f.d. territorium (artikel 1 i Jugoslavientribunalens stadga). Något slutdatum anges inte. Rwandatribunalens mandat däremot är tidsmässigt begränsat till brott begångna mellan 1994, men det omfattar även brott begångna av rwandier i något grannland (artikel 1 i Rwandatribunalens stadga). Jugoslavientribunalen har sitt säte i , , och Rwandatribunalen i Arusha, . De består av dömande kammare (rättegångskammare) och en delvis gemensam överklagandekammare. Tribunalerna hade tidigare en gemensam åklagare men har var sin åklagare biträdd av ett åklagarkontor. En registrator och ett registratorskontor för varje tribunal bistår kamrarna och åklagarna med Prop. 2012/13:126 administrativ service. På respektive tribunals hemsida finns årsrapporter för tribunalernas verksamhet i vilka bland annat framgår statistikupp- gifter avseende åtal och överförande av straffverkställighet. 4.3Avveckling av tribunalerna och resolution (2010) Eftersom tribunalerna har inrättats som en verkställighetsåtgärd under kapitel VII, ankommer det på säkerhetsrådet att avgöra hur länge de ska fortsätta att fungera. Frågan om en avveckling av tribunalerna har diskuterats och den har visat sig vara svår och komplex. När målet att bevara fred och säkerhet i f.d. och i har uppnåtts finns det egentligen inte längre skäl att bibehålla dem. Å andra sidan handlar det om en avveckling av två särskilt inrättade och självständiga rättssystem. Det är också fråga om fortsatt ansvar för personer som verkställer straff som en tribunal har dömt ut och hur man bör förfara med utestående efterlysningar och åtal. En annan viktig fråga är arvet efter tribunalerna och då inte minst vad som ska ske med det omfattande material som de samlat in och arkiverat. 2012/13:126 förlängning ska en behovsprövning göras och mekanismen ska anpassas för återstående uppgifter. I resolutionen antas även en stadga för mekanismen och vissa över- gångsregler för tribunalernas fortsatta verksamhet. Kompetensfördelning mellan tribunalerna och den internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler Avvecklingsmekanismen och tribunalerna kommer att fungera parallellt under en övergångstid. När respektive del av mekanismen träder i kraft tar den över och fortsätter tribunalens behörighet, rättigheter och skyldig- heter samt kärnfunktioner i enlighet med resolutionen och mekanismens stadga (artikel 1.1 i stadgan). De avtal och internationella överens- kommelser som FN ingått när det gäller tribunalerna ska gälla även för avvecklingsmekanismen (punkten 4 i resolutionen). När det gäller lagföring för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser är mekanismens mandat inskränkt till personer som redan åtalats av någon av tribunalerna (artikel 1 i stadgan). Den ska alltså inte inleda nya brottsutredningar. Undantag gäller dock för mened och andra brott riktade mot dess egen rättskipande verksamhet. Av övergångsreglerna för tribunalerna framgår vilka redan inledda brottmålsprocesser som ska fullföljas vid tribunalen och som alltså inte lämnas över till mekanismen. Det gäller bl.a. rättegången i första instans mot alla tilltalade som berövats friheten mer än mekanismen träder i kraft för tribunalen i fråga. För dem som grips senare ska tribunalen bara förbereda rättegången som sedan genomförs av mekanismen. Det innebär att Jugoslavientribunalen, som inte har några utestående efterlysningar, får slutföra samtliga sina rättegångar i första instans. För Rwandatribunalen får däremot mekanismen ta över rättegångarna beträffande dem som ännu inte gripits och överlämnats dit. Överklaganden som görs före mekanismens ikraftträdande prövas av tribunalen och de som görs därefter, dvs. även i de fall då domen i första instans meddelats efter ikraftträdandet, prövas av mekanismen. För mål som återförvisas till rättegångskammaren för ny rättegång och för revision gäller särskilda regler för kompetensfördelningen. Övergångs- reglerna innehåller också bestämmelser om mened och andra brott mot den rättskipande verksamheten och hanteringen av skyddsåtgärder för brottsoffer och vittnen. Staternas samarbetsskyldighet och överlämnande av mål för nationell lagföring I resolutionen erinrar säkerhetsrådet om alla medlemsstaters skyldighet att samarbeta med tribunalerna. Vidare beslutar rådet att staterna ska samarbeta fullt ut med den internationella avvecklingsmekanismen i enlighet med resolutionen och mekanismens stadga och följaktligen att staterna måste vidta de lagstiftningsåtgärder som är nödvändiga för att kunna uppfylla denna skyldighet. Som en åtgärd för att förbereda avvecklingen av tribunalerna har tribunalerna haft möjlighet att överlämna inledda mål, och tilltalade som är frihetsberövade, till en stat för nationell lagföring om vissa, relativt strikta villkor är uppfyllda. resolutionen såväl tribunalerna som mekanismen att aktivt utnyttja Prop. 2012/13:126 möjligheten att överlämna mål för nationell lagföring, när det gäller dem som inte ingår i kategorin höga och ytterst ansvariga ledare. Vidare uppmanar rådet alla stater att i största möjliga utsträckning samarbeta för att ta emot mål av detta slag. Frågan berörs närmare i avsnitt 4.4 nedan. 4.4 Närmare om den internationella avvecklings- mekanismen för brottmålstribunaler Stadgan för den internationella avvecklingsmekanismen har antagits som en bilaga till säkerhetsrådets resolution och den beskrivs i detta avsnitt. Mekanismen ska också ha bevis- och förfaranderegler som utgår från motsvarande regler som gäller för tribunalerna. Reglerna ska antas av de domare som utses för mekanismen (artikel 13 i stadgan). Sådana regler antogs . Dessutom preciseras förutsättningarna för ett sådant återkall- ande. Denna rätt omfattar även överlämnanden som tribunalerna beslutat om och mekanismen har vidare ett uttryckligt mandat att övervaka de nationella processer som följer på ett överlämnande från mekanismen eller en tribunal. Mekanismens regler om överlämnande för nationell lagföring omfattar även mened och andra brott riktade mot mekanismens rättskipande verk- samhet. Reglerna om förhållandet mellan mekanismens och nationella domstol- ars jurisdiktion regleras på samma sätt som för tribunalerna (artikel 5). Mekanismen och nationella domstolar har således parallell jurisdiktion, men mekanismen ges företräde och kan när som helst under en pågående process vid en nationell domstol formellt begära att domstolen ska lämna över ärendet till mekanismen. Även reglerna om skydd mot flerfaldig lagföring för samma brott (non bis in idem) överensstämmer med vad som gäller för tribunalerna (artikel 7). Avvecklingsmekanismens två avdelningar ska vara placerade i och i Arusha (artikel 3 i stadgan). Varje del ska ha en rättegångskammare men överklagandekammaren, åklagaren och registratorskontoret är gemensamma (artikel 4). Tjugofem domare som uppfyller föreskrivna kvalifikationskrav ska väljas av , från en lista som antagits av säkerhetsrådet, för att vid behov kallas in för tjänstgöring (artiklarna 810). En av domarna ska utses som president för mekanis- men och tjänstgöra på heltid (artikel 11). Åklagaren utses av säkerhets- rådet för en fyraårsperiod och ska till sin hjälp ha en ansvarig person för respektive kontor och ett litet antal ytterligare medarbetare (artikel 14). Härtill ska det finnas ytterligare personer som vid behov ska kunna kallas in för tjänstgöring. Motsvarande ska gälla för registratorn och registra- torskontoret (artikel 15). Med undantag för tjänstgöringsvillkoren och organisationens storlek överensstämmer detta i allt väsentligt med vad som gäller för tribunalerna. Erfarenhet från tribunalerna anges dock sär- skilt som meriterande och av övergångsreglerna för tribunalerna framgår vidare att det är tillåtet att vara domare i en tribunal och i mekanismen. Motsvarande gäller för åklagaren, registratorn och övrig personal. Förfarandereglerna för avvecklingsmekanismen har utformats i enlighet med motsvarande regler för tribunalerna, dock med hänsyn tagen till de begränsningar som gäller för nya utredningar och åtal. Åklagaren ansvarar för utredningar och åtal och får därvid söka bistånd av stater (artikel 16). Åtal ska godkännas av en domare som också kan utfärda nödvändiga beslut, t.ex. en arresteringsorder (artikel 17). Stadgan inne- håller också några grundläggande bestämmelser om rättegången som överensstämmer med reglerna i tribunalernas stadgor, dock med det viktiga tillägget att rättegångar med ensamdomare, i stället för en tre- domarpanel, tillåts vid mekanismen (artikel 18). Även de bestämmelser som avser domar och överklaganden motsvarar tribunalernas regler (artiklarna 21 och 23). Det gäller också reglerna om revision som härtill Prop. 2012/13:126 har utvidgats till att omfatta tribunalernas domar och kompletterats med några föreskrifter som för tribunalerna finns i bevis- och förfarande- reglerna (artikel 24). Liksom i tribunalernas stadgor föreskrivs vissa grundläggande rättig- heter för tilltalade som är hämtade ur om civila och politiska rättigheter (artikel 19). Vidare föreskrivs att bevis- och förfarandereglerna ska innehålla regler om skydd för brottsoffer och vittnen, vilket här ska avse såväl mekanismens som tribunalernas vittnen och brottsoffer (artikel 20). De påföljder som kan bli aktuella är fängelse och, såvitt avser mened och andra brott mot mekanismens rättskipning, även böter (artikel 22). Tillämpliga påföljder och övriga anvisningar för påföljdsbestämning är desamma som vid tribunalerna. Tribunalerna har inrättats för att bidra till fred och försoning i f.d. och i . Inom ramen för processen att hålla enskilda personer ansvariga för internationella brott i konflikterna har stora mängder dokument, upptagningar av vittnesuppgifter m.m. samlats in och arkiverats. En viktig aspekt av uppfyllandet av tribunalernas mandat är att göra det arkiverade materialet tillgängligt för dem som berörts av konflikterna, nationella rättsliga myndigheter som utreder och lagför konfliktrelaterade brott och andra. Avvecklingsmekanismen tar över de två tribunalernas arkiv och ansvarar för att vidmakthålla dem (artikel 27). Arkiven ska fortsätta att tillhöra FN om inte annat överenskommits med den som tillhandahållit vissa uppgifter eller dokument. Arkiven ska, oavsett var de placeras, ha det skydd som föreskrivs konvention om immunitet och privilegier för FN. I fråga om tillgång till arkiven ska mekanismen garantera skydd för hemliga uppgifter, vilket även omfattar uppgifter om skyddade vittnen, och uppgifter som lämnats under förbehåll om sekre- tess. Särskilda regler om datasäkerhet och tillgång till arkiverade upp- gifter ska införas av mekanismen. Samarbete och rättsligt bistånd I resolutionen om att inrätta avvecklingsmekanismen fastställs alla FN- staters skyldighet att fullt ut samarbeta med mekanismen och att genomföra de författningsändringar som är nödvändiga för att detta ska vara möjligt (se avsnitt 4.3). När det gäller överlämnande av mål till en stat för nationell lagföring uppmanas alla stater att samarbeta i så stor utsträckning som möjligt. Bestämmelser om samarbete och rättsligt bistånd finns vidare i meka- nismens stadga (artikel 28). Dessa återger motsvarande bestämmelser i tribunalernas stadgor, men de innehåller också några viktiga tillägg och ändringar. Liksom i förhållande till tribunalerna lämnas en icke uttömmande lista över åtgärder som staterna ska kunna hjälpa till med (artikel 28.2): identifiering och lokalisering av personer, hörande av vittnen, misstänkta och experter, delgivning, gripande eller häktning av 2012/13:126 personer samt överlämnande eller överförande av en tilltalad till meka- nismen. Samarbetsskyldigheten gentemot mekanismen omfattar inte bara folk- mord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser utan även en uttrycklig föreskrift om samarbete beträffande mened och andra brott mot mekanismens rättskipande verksamhet. Vidare klargörs att en fram- ställning eller order kan beslutas av såväl en kammare med tre domare som av en ensamdomare. En annan nyhet i mekanismens stadga är bestämmelser om rättslig hjälp från mekanismen till nationella myndigheter i en stat som utreder eller lagför någon för allvarliga överträdelser av internationell humanitär rätt i f.d. eller i (artikel 28.3). Detta kan t.ex. bestå i hjälp med att lokalisera eftersökta personer i mål som överlämnats från mekanismen eller någon av tribunalerna för nationell lagföring. Fram- ställningar ska göras till avvecklingsmekanismen från och med det datum då den träder i funktion för respektive tribunal. Verkställighet av de fängelsestraff som avvecklingsmekanismen har bestämt kommer att ske på samma sätt som för tribunalerna. Det innebär att straffen verkställs i en stat som åtagit sig och träffat avtal med FN om detta (artikel 25.1). Mekanismen avgör verkställighetsstat i varje enskilt fall. Straffverkställigheten sker i enlighet med den verkställande statens lag men under mekanismens överinseende och mekanismen ska också utöva tillsyn över verkställigheten av tribunalernas fängelsedomar (artikel 25.2). I stadgan regleras också frågor om nåd och omvandling av straff (artikel 26). När den som dömts av mekanismen eller någon av tribu- nalerna kan komma i fråga för nåd eller omvandling av straff enligt nationell rätt i den verkställande staten ska staten underrätta mekanismen om detta. Mekanismens president ska sedan besluta i saken. I likhet med Rwandatribunalens stadga föreskrivs att nåd och omvandling endast får ske om mekanismens president så beslutar i enlighet med intresset av rättvisa och allmänna rättsprinciper. Bestämmelserna i tribunalens stadga är något annorlunda utformade och anvisar att tribu- nalens president ska besluta i saken i enlighet med nämnda bedöm- ningsgrunder. Mekanismens president övertar ansvaret för frågor om val av verk- ställighetsstat, övervakning av straffverkställighet, nåd och omvandling av straff i samband med att mekanismen övertar respektive tribunals funktioner, dvs. för Rwandatribunalen och för Jugoslavientribunalen. Detta avser även då pågående straff- verkställighet. arbeta med mekanismen, är det dock lämpligt att detta uttryckligen kommer till uttryck i lagen. Avvecklingsmekanismen kommer i allt väsentligt att ha samma uppgifter som tribunalerna för f.d. och . Det bör därför i lagen tydligt framgå att även avvecklings- mekanismen är en tribunal. Utöver att avvecklingsmekanismen tar över Jugoslavien- och Rwanda- tribunalens rättigheter och skyldigheter ska vidare de avtal och interna- överenskommelser som FN ingått när det gäller tribunalerna gälla även för avvecklingsmekanismen. Ett exempel på en överens- kommelse som för del kommer att gälla även i förhållande till avvecklingsmekanismen, fram till dess någon av parterna säger upp avtalet, är avtalet med tribunalen för f.d. om omplacering till av personer som har vittnat eller kommer att vittna inför Internationella tribunalen och vid behov deras närstående (SÖ 2000:24). I utlänningslagen (2005:716) finns bestämmelser om skydd för personer som vittnat eller kommer att vittna inför en internatio- nell domstol eller tribunal, med vilka har ingått avtal om sådant skydd, samt för deras nära anhöriga (se 22 kap. utlänningslagen). Bestämmelserna har införts i syfte att garantera att ska kunna leva upp till sina åtaganden i avtal om vittnesskydd som ingåtts med internationella tribunaler och domstolar (se prop. 2004/05:172 s. 24). En person som har eller ska vittna i ett mål som avvecklingsmekanismen övertagit från Jugoslavientribunalen kommer således att kunna omfattas av utlänningslagens reglering. Som framgår av avsnitt 4.4 överensstämmer samarbetsskyldigheten i förhållande till avvecklingsmekanismen i huvudsak med motsvarande förpliktelser gentemot tribunalerna. Vissa skillnader finns emellertid. Enligt artikel 28 i stadgan för avvecklingsmekanismen omfattar sam- arbetsskyldigheten inte bara folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser utan även osann utsaga och andra brott mot meka- nismens rättskipande verksamhet, samlade som en form av domstolstrots (contempt of court).