prop · H10310 · 2013-10-01 00:00:00 — Exempelvis anförs att det kunde förtydligas att personer som tidigare dömts för ekonomisk brottslighet inte ska godkännas som registrerade varumottagare. Någon särskild tidsfrist för hantering av ansökningar om godkännande som registrerad varumottagare eller upplagshavare finns inte angiven i lagstiftningen. Det har inte heller framkommit att skulle avstå från kontroll mot t.ex. register hos andra myndigheter på grund av att det skulle ta . Den huvudsakliga effekten av en granskningsperiod kan antas bli att den som ansöker om godkännande får vänta innan godkännande meddelas. En väntetid innan godkännande meddelas skulle möjligen kunna antas ha viss avskräckande effekt för den som i kriminella syften snabbt vill starta upp en verksamhet. För att uppnå en sådan effekt torde dock väntetiden behöva vara relativt lång och skulle då även påverka seriösa företags möjligheter att snabbt komma igång med verksamhet eller ändra sin verksamhet. har möjlighet att anpassa handläggningstiden för ett godkännande efter den utredning som bedöms nödvändig i ärendet. Vid en fastlagd granskningsperiod skulle möjligheter att anpassa sig till ärendet försvinna. Sammantaget bedöms det inte att en granskningsperiod skulle ha sådana fördelar att det uppväger de nackdelar som kan uppkomma för de seriösa Vad gäller förslaget att kraven för godkännande ska förtydligas kan En godkänd upplagshavare kan vara antingen en fysisk person eller en juridisk person. När frågan om en juridisk person är lämplig som upplagshavare ska bedömas är det givetvis inte bara den juridiska personen som ska bedömas utan det är viktigt att prövningen även omfattar personer med bestämmande inflytande i den juridiska personen, exempelvis ägare eller styrelseledamöter. Så har de nuvarande bestämmelserna tolkats i rättspraxis (se t.ex. KRSU , mål nr Mot bakgrund av att det inte förefaller föreligga tveksamhet om att bestämmelsen ska tolkas på detta sätt saknas anledning att i nuläget föreslå att det införs särskilda bestämmelser om prövning av personer med bestämmande inflytande i företaget. torde det vara klart att tidigare ekonomisk brottslighet är en av de faktorer som kan påverka möjligheten att godkännas som upplagshavare eller registrerad varumottagare. bestämmelser om vilka former av misskötsamhet, såsom exempelvis ekonomisk brottslighet, som ska föranleda att godkännande som upplagshavare inte ska medges kan förefalla som en enkel och tydlig Det är dock inte så lätt att peka på alla de faktorer som kan vara aktuella att pröva i ett ärende. kan det även vara fråga om att en omständighet ensam inte utgör skäl att ifrågasätta lämpligheten men att samma omständighet i kombination med andra omständigheter ger en annan bild. Sammantaget får fördelarna med en generell bestämmelse vars innehåll får tolkas i rättspraxis anses överväga. föreslås därför att den nuvarande bestämmelsen behålls oförändrad. Det kan förekomma situationer där det i efterhand visar sig att en upplagshavare eller företrädare för en upplagshavare inte är en sådan lämplig person som underlaget gav vid handa och därmed inte borde ha Det är omöjligt att helt undvika sådana situationer och innebär inte nödvändigtvis att bestämmelserna är otillfredsställande. Det har framkommit att det förekommer situationer där en befintlig upplagshavare köps upp av en oseriös aktör som skapar stora skatteskulder i bolaget för att därefter låta bolaget försättas i konkurs. att minska risken för personligt ansvar för den egentlige företrädaren för den juridiska person som är godkänd upplagshavare kan det i ett sådant fall finnas ett intresse för denne att som formell företrädare för den juridiska personen placera någon annan, en s.k. målvakt. Det finns anledning att överväga om det går att vidta åtgärder för att minska risken för denna form av handlande. promemorian Vissa förfarandefrågor på punktskatteområdet (se prop. 2011/12:155) har bl.a. anfört att regeringen bör överväga åtgärder för försvårande av bruk av målvakter. att det är ett problem att företagsrepresentanter byts ut för att försvåra ansvarsutkrävning vid senare upptäckta olagliga handlingar. menade att det borde införas specifika regler kring utbyte av och ansvarsutkrävning av företagsrepresentanter när det gäller punktskattebelagda varor. Om företrädare för en juridisk person missköter betalning av skatt finns i vissa fall möjlighet att pröva frågan om företrädaransvar enligt 59 kap. skatteförfarandelagen. En fråga som skulle kunna diskuteras är om det utöver denna möjlighet borde införas några särskilda bestämmelser om ansvar för företrädare för juridiska personer i samband med uppskovsförfarandet. De juridiska personer som agerar inom uppskovsförfarandet som godkända upplagshavare har mycket olika verksamheter, från stora multinationella företag som hanterar enorma volymer varor till små företag som har en mycket begränsad verksamhet. Att införa ett fullt ekonomiskt ansvar för betalning av upplagshavarnas punktskatt för en eller flera företrädare för eller ägare till den juridiska personen skulle i vissa fall innebära att mycket stora belopp skulle kunna påföras företrädaren eller ägaren. I många fall kan det antas att det inte skulle vara möjligt att driva en seriös verksamhet under dessa omständigheter eftersom mycket få fysiska personer skulle acceptera ett sådant personligt betalningsansvar för de belopp, i vissa fall miljardbelopp, som kan bli aktuella i en upplagshavares verksamhet. Ett alternativ skulle vara att, i stället för ett generellt ansvar för företrädare eller ägare till en juridisk person som är upplagshavare, införa ett krav på att en särskilt angiven fysisk person ska utses som ansvarig för den juridiska personens skattebetalningar. Det kan dock antas att det, särskilt för de större företagen, kan vara svårt att hitta en fysisk person som är villig att åta sig ett ansvar som motsvarar de belopp som blir aktuella för ett stort företag. Det kan även konstateras att det kan bli svårt för att bedöma vem som skulle anses som en lämplig person för en sådan position om prövning ska göras av personens betalningsförmåga. Detta eftersom det lär förekomma mycket få fysiska personer som kan betala skattebelopp på många . Ett problem med en sådan lösning kan även vara att detta skulle inbjuda till att de grovt oseriösa företagen placerar en s.k. målvakt i denna position. Även om utför en kontroll av personens lämplighet och betalningsförmåga kommer detta sannolikt inte fullt ut kunna undvikas. En rimlig begränsning skulle kunna vara att ansvar för den fysiska personen ska uppkomma endast i de situationer där det har konstaterats att fusk har inträffat. Den remissynpunkt som ovan redovisats förefaller ta sikte på ett ansvar för en avgående företrädare om det senare framkommer att det har förekommit fusk eller att skatt inte har betalats. Ett ansvar skulle därvid föreligga avseende skatt för vilken betalningstidpunkten tidsmässigt ligger efter det att företrädaren slutat i företaget. En sådan lösning förefaller ur vissa perspektiv tilltalande. Den föranleder dock även vissa problem. Resonemanget om utökat ansvar i dessa situationer förefaller ta sin utgångspunkt i en situation där en oseriös företrädare för en upplagshavare hanterar punktskattepliktiga varor i syfte att fuska med skatten och sedan formellt sätter in någon annan i sitt ställe för att undvika risken för ansvar. I en sådan situation kan det förefalla rimligt att ett ansvar ska uppkomma för den fuskande företrädaren även om han inte längre när skatten ska betalas är företrädare för den juridiska personen. I många fall kan det dock antas att den hantering av punktskattepliktiga varor som ger upphov till skyldigheten att betala skatt rent formellt är helt i sin ordning men att upplagshavaren sedan inte betalar in skatten. Frågan är om även en sådan situation ska omfattas av den tänkta ansvarsbestämmelsen. företag förekommer givetvis att företrädare byts ut. företrädare när en skattskyldighet uppkommer men sedan slutar som företrädare innan tidpunkten för deklaration och betalning av skatten kan normalt inte påverka om skatten faktiskt betalas in eller inte. Det är knappast rimligt att en företrädare ska ha ett generellt personligt ansvar som täcker förhållanden som han inte kan påverka. det fall företrädaren även efter sitt utträde ur företaget kan påverka om skatt betalas eller inte kan det diskuteras om inte en prövning kan ske av om det är fråga om en situation där företrädaren är en sådan faktiskt företrädare vars ansvar kan prövas enligt skatteförfarandelagens Sammantaget kan det konstateras att det är svårt att utforma ytterligare ansvarsbestämmelser som fångar upp de situationer där det sker avsiktligt undandragande av skatt utan att bestämmelserna riskerar att medföra icke önskvärda effekter för de seriösa upplagshavarna och deras företrädare. Mot denna bakgrund föreslår regeringen inte några bestämmelser om särskilt ansvar för företrädare eller ägare i uppskovsförfarandet. Det finns då anledning att överväga om det finns andra åtgärder som skulle kunna förbättra möjligheterna att snabbt fånga upp situationer där sådana förändringar sker som borde föranleda en ny prövning av godkännandet som upplagshavare. När förändringar sker vad gäller ägare och företrädare för en juridisk person som är upplagshavare är det viktigt att får möjlighet att bedöma lämpligheten av de nya företrädarna. För att kunna göra detta måste bli informerat om att en förändring sker. har även möjlighet att från inhämta information om förändringar av företrädare för juridiska personer. Enligt bestämmelser i förordningarna om alkoholskatt, tobaksskatt och skatt på energi och föreskrifter ankommer det på upplagshavaren och andra godkända aktörer att meddela förändringar av de uppgifter som lämnats i ansökan om godkännande. ägarförhållanden och förändringar av firmatecknare, revisor eller styrelse men även andra ändringar som sker av sådana uppgifter som lämnats i samband med ansökan om godkännande. anmäla om grunderna för beräkning av ställd säkerhet ändras eller om det sker ändringar av uppgifter som lämnats om ett skatteupplag. förordningen [2010:173] om alkoholskatt, 9 § förordningen [2010:177] om tobaksskatt och 8 § förordningen [2010:178] om skatt på energi samt, till och med , föreskrifter RSFS 1996:18). Eftersom denna anmälningsskyldighet utgör en viktig grund för möjligheter att kontrollera godkännandet som upplagshavare under förändrade omständigheter kan det finnas anledning att överväga om dessa bestämmelser bör flyttas till lagarna. dock anfört följande. Någon motsvarande reglering av vilka uppgifter som ska lämnas i samband med ansökan om godkännande finns inte. Redan av detta skäl framstår det som mindre lämpligt att i lag föreskriva vilka ändrade förhållanden som ska anmälas till . Enligt Lagrådets mening finns det inget konstitutionellt hinder mot att på lägre nivå än lag reglera både vilka uppgifter som ska lämnas i samband med ansökan om godkännande och vilka ändrade förhållanden som ska anmälas. Det kan inte heller anses lämpligt att i lag reglera vilka uppgfter som ska lämnas i samband med ansökan om godkännande. Mot bakgrund av vad Lagrådet har anfört bedömer regeringen att de nuvarande bestämmelserna om anmälningsskyldighet för aktörer inom uppskovsförfarandet inte bör flyttas till lagarna. Det förslag som lämnades i promemorian bör således inte genomföras i denna del. Någon annan ändring vad avser kontrollen av ändringar av bl.a. företrädare för godkända aktörer föreslås inte heller. anser att godkända upplagshavare även bör åläggas att till regelbundet rapportera in försäljningsstatistik över tobaksförsäljning i syfte att ytterligare skärpa kontrollen av hanteringen av tobaksvaror. Av 2 § LTS följer att en tillverkare eller hans representant eller, i fråga om cigaretter som importeras från tredje land, importören en gång ska lämna uppgifter om försäljning av cigaretter för det föregående kalenderåret. Regeringen ser inte anledning att införa någon särskild rapportering för upplagshavarna. har anfört att det skulle underlätta för tillsynsarbete att anmälningsplikten i LAS uttryckligen även omfattade ändring av verksamhetslokal. Regeringen konstaterar att upplagshavare måste ha sina skatteupplag, dvs. de platser där obeskattade punktskattepliktiga varor får förvaras, godkända och att ändrade lokaler för skatteupplag därmed förutsätter en ny prövning av . Genom de förslag som lämnas i avsnitt 7.1 ska vidare en registrerad varumottagare och tillfälligt registrerad varumottagare till ange den mottagningsplats där de ska ta emot varor som flyttas under uppskovsförfarandet. Om upplagshavare och registrerade varumottagare tar emot varor under uppskovsförfarandet på andra mottagningsplatser ska dessa vara anmälda hos som s.k. direkta leveransplatser. Regeringen finner inte anledning att införa en anmälningsskyldighet för andra verksamhetslokaler. Att någon har brustit i anmälningsskyldigheten kan uppmärksammas av i samband med kontroll av uppgifter i bolagsregistret, en revision hos den godkända upplagshavaren eller genom att information lämnas från annat håll. Om en upplagshavare eller någon annan godkänd aktör inte uppfyller sin skyldighet att anmäla ändrade förhållanden får detta beaktas vid en prövning av aktörens lämplighet. Om aktören underlåter att anmäla sådana förhållanden som skulle kunna vara av betydelse för godkännandet bör detta innebära att aktörens lämplighet kan ifrågasättas. Detta gäller oavsett om bestämmelserna om anmälningsskyldighet finns på förordningsnivå eller har tagits in i lag. När det sker betydande förändringar i ägandeförhållandena för en juridisk person kan detta tala för att förändringar därefter kommer att ske i företagets verksamhet. Det kan därför finnas anledning att pröva godkännandet som upplagshavare när det sker en stor 2013/14:10 förändring av ägandet i en juridisk person som är godkänd upplagshavare. Ett godkännande som upplagshavare får återkallas bl.a. om förutsättningarna för godkännande inte längre finns (11 § LTS, 10 § LAS och 4 kap. 4 § LSE). har ett ansvar att fortlöpande pröva frågan om förutsättningar för godkännande alltjämt föreligger. Frågan är om det utöver detta finns behov av en särskild reglerad åtgärd vid större förändringar av ägandet i en juridisk person. Ett sätt att åstadkomma detta skulle kunna vara att ett godkännande som upplagshavare skulle upphöra vid stora ägandeförändringar och att den juridiska personen därmed skulle behöva söka ett nytt godkännande från . Ett godkännande som upplagshavare ligger dock till grund inte bara för upplagshavarens eget agerande utan även för de andra aktörer som sänder varor till eller tar emot varor från upplagshavaren under uppskovsförfarandet. Om godkännandet automatiskt skulle upphöra vid vissa omständigheter skulle detta skapa osäkerhet i systemet. När beslutar om att återkalla ett godkännande registrerar denna information i det register, , som ligger till grund för kontroller av de elektroniska administrativa dokument som utfärdas i samband med flyttningar som hanteras i det datoriserade systemet, EMCS. Om ett godkännande automatiskt skulle upphöra vid vissa omständigheter skulle det inte vara säkert att denna information förs in i . Detta eftersom först måste få kännedom om att omständigheterna har uppstått. Flyttningar under uppskovsförfarandet skulle därmed kunna komma att ske utan att den som kontrollerar en upplagshavares godkännande i har anledning att misstänka att godkännandet är giltigt. Detta kan inte ses som en lämplig ordning. Motsvarande kan anföras om fråga skulle vara om att låta godkännanden av skatteupplag upphöra automatiskt. Om får information om att det sker förändringar vad avser de förhållanden som legat till grund för ett godkännande som upplagshavare, registrerad varumottagare eller annan godkänd aktör åligger det att bedöma om denna information föranleder vidare utredning och eventuellt ett övervägande om att återkalla godkännandet. Detta gäller alla former av förändringar som kan ha betydelse för godkännandet. Det bör härvid framhållas att om får information om att det har skett en betydande förändring av ägarförhållandena i en juridisk person får det anses viktigt att aktivt följer upp detta för att kunna bedöma om detta föranleder någon vidare utredning och åtgärd vad avser godkännandet. Tydligare krav i uppskovsförfarandet 7.1Skyldigheter för upplagshavare och varumottagare Regeringens förslag: Det förtydligas att en upplagshavare som tar emot varor som flyttas under uppskovsförfarandet ska göra det på det skatteupplag eller den direkta leveransplats som anggetts i det elektroniska administrativa dokumentet eller ersättningsdokumentet. Det förtydligas vidare att när varor flyttas under uppskovsförfarande till ett skatteupplag ska upplagshavaren vid mottagandet ta in varorna i sitt skatteupplag. Om varor som tagits emot i direkt anslutning till ett skatteupplag inte tas in i skatteupplaget, ska skattskyldighet under vissa omständigheter inträda för den mottagande upplagshavaren. En registrerad varumottagare och tillfälligt registrerad varumottagare ska till ange sin ordinarie mottagningsplats. Varumottagare som tar emot varor som flyttas under uppskov ska göra det på sin ordinarie mottagningsplats eller den direkta leveransplats som angetts i det elektroniska administrativa dokumentet eller ersättningsdokumentet. Ändringarna föreslås träda i kraft i fråga om ordinarie mottagningsplats för varor och i övrigt . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ser övergripande positivt på förslaget då det med föreslagen lydelse i större utsträckning harmoniserar med bestämmelserna i rådets direktiv /118/EG. Svenska () anför följande. Det är SPBI:s uppfattning att de föreslagna kraven på att ta emot varor på det skatteupplag som angetts i det elektroniska administrativa dokumentet enbart kan avse de förflyttningar som sker från registrerad avsändare till skatteupplag då övriga förflyttningar av energiprodukter inte använder EMCS. Motsvarande begränsning behöver gälla för etanol när det används som drivmedel och E85 om produkten klassas om till alkohol. SPBI framför vidare att det av texten framgår att det således inte är acceptabelt att en upplagshavare tar emot varorna på en annan plats än den som han uppgett för avsändaren och som anmälts i EMCS. Om varorna ska tas emot på en annan plats än den som angivits i det ursprungliga elektroniska dokumentet eller ersättningsdokumentet, t.ex. ett annat skatteupplag som tillhör den mottagande upplagshavaren, ska avsändaren i det elektroniska systemet anmäla den ändrade mottagningsplatsen. SPBI förstår logiken i resonemanget men konstaterar att bulkleveranser av drivmedel ofta medför att det inte är den beställda kvantiteten som lossas. Om en upplagshavare (depå) inte kan ta emot hela den beställda kvantiteten så kan fartyget lossa denna volym vid en annan upplagshavarens depå efter rutten. Problemet uppstår inte vid leveranser inom landet när dessa undantas från EMCS men berör all införsel från andra EU länder. Enligt LSE 6 kap. 8 § ska mottagning bekräftas senast i efterskott. 2013/14:10 tänkt att gälla för att avsändaren ska ändra i det elektroniska systemet? Kommer i praktiken varor att fysiskt vara mottagna innan avsändaren hunnit ändra i EMCS systemet t.ex. vid lossning ? Det är SPBI:s uppfattning att regelverket måste vara utformat så att skattskyldighet inte inträder i situationer där mottagningsplats ändras till följd av normal hantering i verksamheten. Dagens lagstiftning kräver att en förflyttning av produkter från ett skatteupplag, om det sker inom ramen för uppskovsförfarandet, ska avslutas på någon av de i lagtexten angivna slutdestinationerna. kan konstatera att föreslagna krav och kontrollmöjligheter de facto kommer att medföra en ökad insyn i syfte att motverka kriminell verksamhet. Det finns ingen anledning att anta att de kommer ha några negativa effekter för seriösa aktörer som hanterar punktskattepliktiga varor. anför att förslagen berör både upplagshavare och varumottagare vilket de tycker är bra. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag Uppskovsförfarandet innebär en möjlighet för vissa godkända aktörer att hantera obeskattade varor. Det är viktigt att det därvid är tydligt, både för aktörerna och för , vilka krav som gäller för de aktörer som tillåts hantera varor i obeskattat skick. Nedan föreslås därför vissa förtydliganden och kompletteringar av bestämmelserna för upplagshavare och varumottagare. Punktskattedirektivet (rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG, EUT L 9, , s. 12, Celex 32008L0118) utgår från att varor får flyttas under skatteuppskov om de flyttas till ett skatteupplag eller en direkt leveransplats. Detta är även utgångspunkten för den svenska lagstiftningen. Det finns även i direktivet och i den svenska lagstiftningen krav på att den mottagande upplagshavaren lämnar en mottagningsrapport i det datoriserade systemet, EMCS, när varorna tagits emot på skatteupplaget eller den direkta leveransplatsen. Av lagstiftningen följer således att en flyttning, för att anses ske under uppskovsförfarandet, ska avslutas på någon av de i lagtexten angivna destinationerna. Dessa bestämmelser är utformade så att de avgör flyttningens karaktär som uppskovsflyttning. Det kan dock vara lämpligt att det förtydligas vilket ansvar en upplagshavare har när han i egenskap av godkänd upplagshavare agerar som mottagare till varor under uppskovsförfarandet. Det bör därmed tydligt av lagstiftningen framgå att den mottagande upplagshavaren har ett ansvar för att ta emot de varor som skickas till honom i sitt skatteupplag eller på sin direkta leveransplats. Det är således inte acceptabelt att en upplagshavare tar emot varorna på en annan plats än den som han uppgett för avsändaren och som anmälts i EMCS. varorna ska tas emot på en annan plats än den som angivits i det ursprungliga elektroniska dokumentet eller ersättningsdokumentet, t.ex. ett annat skatteupplag som tillhör den mottagande upplagshavaren, ska avsändaren i det elektroniska systemet anmäla den ändrade mottagningsplatsen. Givetvis kan det antas vara relativt vanligt att transporten rent fysiskt lastas av strax utanför det utrymme som är godkänt som skatteupplag, exempelvis på lastkajen eller gårdsplanen. Det kan antas att den avsändande upplagshavaren och dennes transportör normalt därefter inte kan påverka hur varorna hanteras utan måste förlita sig på att den mottagande upplagshavaren tar in varorna i skatteupplaget. Det bör förtydligas i lagtexten att den mottagande upplagshavaren har en skyldighet att ta in varorna i skatteupplaget. Av befintliga bestämmelser i 10 a § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, 9 a § lagen (1994:1564) om alkoholskatt, förkortad LAS, och 4 kap. 3 a § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE följer att upplagshavaren därvid ska bokföra dem i sin lagerbokföring. Om den mottagande upplagshavaren av någon anledning inte vill acceptera mottagandet av varorna, exempelvis för att han konstaterar att det är fel varor som levererats eller därför att han inte har beställt varorna, har den mottagande upplagshavaren möjlighet att i det elektroniska systemet avvisa varorna. Detta sker, på samma sätt som vid accepterande av mottagandet, genom den s.k. mottagningsrapporten. Om mottagaren avvisar varorna ansvarar avsändaren även fortsättningsvis för varorna och får, genom en ändring av flyttningens destination i EMCS, återta varorna eller flytta dem till någon annan plats.