prop · H10316 · 2013-10-15 00:00:00 — Den övervägande delen av skatten betalades därmed efter det att en tullräkning ställts ut. ställde ut totalt 253 749 Av dessa tullräkningar avsåg 84 119 (33,) endast av den totala mervärdesskatten vid import betalades av importörer som använde egna kredittillstånd och av den totala skatten betalades av importörer som använde ett ombuds kredittillstånd. meddelar föreskrifter om utfärdande av tullräkning och tidsfrister för betalning av tull. En tullräkning omfattar samtliga importer som en importör eller ett ombud har gjort . skickas i normalfallet ut efter det att de importerade varorna har frigjorts. I tullräkningen anges det mervärdesskattebelopp som ska betalas. Betalningen ska ske i den ordning som gäller för tull och inbetalningen av mervärdesskatten görs till . En importör som är registrerad till mervärdesskatt i har rätt att göra avdrag för mervärdesskatt på importer som är hänförliga till importörens mervärdesskattepliktiga verksamhet. eventuell återbetalning av mervärdesskatt hanteras av . medför att återbetalning av mervärdesskatt sker enligt de regler som tillämpar på mervärdesskatteområdet. inträder först när en tullräkning mottagits. Det innebär att mervärdes- skatten betalas in till och återbetalas av Tiden mellan inbetalning och åter- betalning är beroende av när tullräkningen mottas och om importörerna redovisar mervärdesskatten , per kvartal eller . lämnades cirka 2,2 miljoner tulldeklarationer in till Den totala inbetalade mervärdesskatten vid import uppgick betalades av mervärdesskatteregistrerade importörer och det stora flertalet har full avdragsrätt för denna mervärdesskatt, varför Mervärdeskatten återbetalas genom att mervärdesskatteregistrerade importörer yrkar avdrag för ingående mervärdesskatt som är hänförlig till import i mervärdesskattedeklarationen. Hanteringen av mervärdesskatt vid import skiljer sig normalt från hanteringen av mervärdesskatt vid s.k. unionsinterna förvärv, dvs. varan förvärvas från en förvärv är beskattningsmyndighet. Enligt reglerna i Prop. 2013/14:16 mervärdesskattelagen ska både den utgående och den ingående mervärdesskatten för det unionsinterna förvärvet redovisas i . En skattskyldig som har full avdragsrätt behöver därför inte betala in mervärdesskatten som är hänförlig till införseln och återfå mervärdesskatten . Därmed försämras inte företagens likviditet vid unionsinterna förvärv på samma sätt som vid import från tredje land. Enligt en kartläggning av regler för redovisning av mervärdesskatt vid import som gjorde hade 13 av de 19 EU-medlemsstater som återkom med svar infört någon form av redovisning av mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration. Detta innebär att en importör redovisar mervärdesskatt för en import i mervärdesskattedeklarationen i stället för att redovisa den i tulldeklarationen. Under förutsättning att importören har full avdragsrätt för mervärdesskatten behöver någon betalning av mervärdesskatten därmed inte göras eftersom importören normalt gör avdraget för mervärdesskatten i samma mervärdesskattedeklaration (dvs. att den ingående och utgående mervärdesskatten för importen tar ut varandra). Därmed undviks den lividitetsförsämring som t.ex. den nuvarande hanteringen av mervärdesskatt vid import i innebär. 5.2Beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import Regeringens förslag: Om en importör är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid en import, ska vara beskattningsmyndighet för mervärdesskatten vid importen. Med importör avses deklaranten eller, om deklaranten är ett ombud, ombudets huvudman dvs. den för vars räkning ombudet handlar. Importören ska vara registrerad till mervärdesskatt då fattar ett tulltaxeringsbeslut för den aktuella importen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I utredningens förslag krävs dock inte att importören ska agera i egenskap av beskattningsbar person för att ska bli Vidare har utredningens förslag en annan Den materiella innebörden är dock densamma. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , Kommers- kollegium, , , , Far, Handelskammare, , , TeliaSonera, Lantmännen, , GE Nordic Region, , , Telefonaktiebolaget , AB , Sydsvenska , BIL , , , , , (publ), och Hennes & 2013/14:16 förslaget som lyfts fram av många av remissinstanserna är att förslaget innebär en viktig likviditetsförbättring samt att förslaget medför en förbättring och förenkling av regelverket och förfaranden avseende mervärdesskatt. En förenkling som anförs är att mervärdesskatteregistrerade importörer endast kommer behöva vända sig till en myndighet när det gäller frågor om mervärdesskatt. Vidare anförs att förslaget leder till en enhetlig mervärdesskattehantering av införsel från andra EU-medlemsstater och import från länder utanför EU. Andra fördelar som lyfts fram är att antalet periodiseringsfel sannolikt kommer att minska, att konkurrensneutralitet kommer att uppkomma mellan svenska och utländska företag samt att attraktionskraft som etableringsland ökar. Slutligen påpekar och att det positiva ekonomiska utfallet för företagen torde bli väsentligt högre än vad som uppskattats av utredningen. , och har inte någon erinran mot förslaget. Förvaltningsrätten i , , och TULL-KUST avstyrker förslaget eller är av olika skäl tveksamma till det. Hovrätten över och , , Kammarrätten i , , och har endast lämnat synpunkter på olika delar av förslaget. Skälen för regeringens förslag Redovisning av mervärdesskatt vid import Den nuvarande hanteringen av mervärdesskatt vid import innebär att mervärdesskatteregistrerade importörer som har avdragsrätt för mervärdesskatt vid import får en försämrad likviditet eftersom mervärdesskatten betalas in till och återbetalas av . Vidare innebär den nuvarande hanteringen en administrativ börda för importörerna bl.a. för att de måste vända sig till två myndigheter avseende frågor om mervärdesskatt och för att olika förfaranderegler blir tillämpliga för mervärdesskatt vid import och för övrig mervärdesskatt. Hanteringen skiljer sig också från hanteringen av mervärdesskatt vid EU-intern handel samt leder till en risk för periodiseringsfel vid avdrag för mervärdesskatt vid import, vilket enligt näringslivet är ett vanligt förekommande fel med nuvarande hantering. De nuvarande reglerna avseende hantering av mervärdesskatt vid import skulle vidare kunna anses utgöra en nackdel i konkurrenshänseende för företag som importerar varor till jämfört med de som importerar varor till andra medlemsstater i EU som har infört redovisning av mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration. Detta eftersom företag som importerar varor till dessa andra medlemsstater inte drabbas av försämrad likviditet på det sätt som företag som importerar varor till gör. Ytterligare en konkurrensaspekt som uppkommer med anledning av att införsel från EU-medlemsstater behandlas på annat sätt än import från länder utanför EU i mervärdesskattehänseende, är att ett företag kan tänkas föredra att förvärva en vara från en EU-medlemsstat i stället för att förvärva liknande vara från exempelvis för att undvika den försämrade likviditet som uppkommer vid import i jämförelse med handel inom EU. Regeringen föreslår att i de fall en importör är registrerad till mervärdesskatt i ska vara beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import. I stället för att som redovisa och betala mervärdesskatten till och sedan få tillbaka mervärdesskatten från , kommer dessa importörer därmed att redovisa både utgående och ingående mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklarationen. Förslaget innebär en förbättrad likviditet för importörer som är registrerade till mervärdesskatt och har full avdragsrätt eftersom dessa inte längre kommer behöva göra någon betalning av mervärdesskatten. Förslaget leder också till en minskning av den administrativa bördan för berörda importörer bl.a. för att företagen endast behöver vända sig till en myndighet avseende frågor om mervärdesskatt och för att enhetliga förfaranderegler blir tillämpliga när det gäller hantering av all mervärdesskatt, dvs. även mervärdesskatt vid import (se vidare avsnitt 7). Genom regeringens förslag uppnås också en enhetlig hantering av mervärdesskatt vid import och vid EU-intern handel. Redovisning av mervärdesskatt i mervärdesskattedeklaration föranleder också förändringar av kontrollen av mervärdesskatt vid import (se vidare avsnitt 5.9). menar att de föreslagna bestämmelserna ska begränsas till att endast avse importer som görs av en beskattningsbar person som agerar i denna egenskap. Detta för att privatpersoner som även bedriver enskild näringsverksamhet, för vilken de är registrerade till mervärdesskatt, inte ska tvingas redovisa mervärdesskatt för privat import i näringsverksamhetens mervärdesskattedeklaration. I annat fall finns risk för att framförallt oavsiktliga fel uppkommer. Regeringen delar uppfattning. Bestämmelserna bör därför endast omfatta import av varor som görs av en beskattningsbar person som agerar i denna egenskap. SPBI utgår från att förslaget även omfattar företag som utgör en del av en mervärdesskattegrupp. Regeringen menar att även sådana importörer omfattas eftersom de är registrerade till mervärdesskatt i som en enda näringsidkare enligt 6 a kap. 1 § ML. Regeringen anser inte att ett tillståndsförfarande för att redovisa mervärdesskatt i mervärdesskattedeklaration, som framförts av , är lämpligt att införa eftersom en sådan lösning skulle leda till en icke enhetlig tillämpning av regelverket för mervärdesskatt vid import. Samma typ av importörer skulle kunna få olika beskattningsmyndigheter och vara föremål för olika förfaranderegler. Ett sådant system skulle även kunna utnyttjas av importörer som vill undvika konsekvenser av förfarandereglerna genom att välja om eller ska vara beskattningsmyndighet. anser att beskattningsunderlaget för mervärdesskatt vid import inte ska vara kopplat till varans värde för tulländamål. Beskattningsunderlaget bör i stället fastställas på liknande sätt som för unionsinterna förvärv för att undvika de problem som uppkommer när två regelverk, tullagstiftningen och skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, blir tillämpliga. Regeringen konstaterar att enligt mervärdesskattedirektivet ska beskattningsunderlaget för import av varor 2013/14:16 utgöras av det värde som i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser fastställs som tullvärdet (artikel 85 i mervärdesskattedirektivet). Någon ändring i detta avseende är därför inte aktuellt. Nästan all den mervärdesskatt vid import som blir beskattningsmyndighet för är avdragsgill. Endast i de fåtal fall när en importör importerar en vara för vilken avdragsförbud föreligger eller där importören även bedriver från mervärdesskatt undantagen verksamhet till vilken importen är hänförlig, är mervärdesskatten vid import inte avdragsgill. Därmed utgör bristande redovisning – avsiktlig eller oavsiktlig – i de allra flesta fall inte någon förlust av skatteintäkter för statskassan. Vad gäller skatteundandraganden i övrigt är det svårt att göra några prognoser om utvecklingen om förslaget genomförs. Regeringen konstaterar dock att det finns möjligheter att importera varor utan att betala mervärdesskatt bl.a. genom det s.k. förfarande 4200 och genom att varor omsätts på ett tullager (se vidare avsnitt 5.7). Det är därmed möjligt för de som av skatteundandragandeskäl vill importera varor utan att betala mervärdesskatt att göra det genom relativt enkla metoder. Regeringen konstaterar vidare att det informationsutbyte som föreslås bör leda till att får bättre underlag för kontroll av importer än som är fallet vid unionsinterna förvärv. Detta borde också motverka att mervärdesskattebedrägerier som uppkommer vid unionsinterna förvärv i stället skulle uppkomma vid import. anför att förslaget ökar risken för att oseriösa aktörer utnyttjar systemet på samma sätt som sker vid unionsinterna förvärv. framhåller att det inte kan uteslutas att antalet bedrägerier kan komma att öka om förslaget genomförs. Verket föreslår att detta följs upp. Regeringen gör bedömningen att antalet oseriösa aktörer som utnyttjar systemet inte bör öka, men avser att följa utvecklingen i detta avseende. När det gäller skatteundandraganden och bedrägerier anför att det med dagens system är betydligt svårare att genomföra mervärdesskattebedrägerier jämfört med det system som utredningen föreslår. Detta bl.a. för att har möjlighet att genomföra fysiska kontroller för att säkerställa att importören inte tar in mer eller mindre än det som deklareras samt kontrollera vilken typ av vara som importeras och därmed också skapa sig en uppfattning av varornas värde. Att vem som helst kan registreras som tullombud ökar också risken för att man ska kringgå bestämmelserna angående vem som ska anges som skattskyldig i deklarationen. Regeringen delar inte uppfattning. När det gäller fysiska kontroller kommer fortfarande vara ansvarigt för att kontrollera att uppgifter om tullvärde, klassificering etc. i tulldeklarationen är korrekt. Det finns ingen anledning till att dessa kontroller ska minska för att kommer att hantera mervärdesskatten. bör därmed lika ofta som upptäcka felaktigheter i redovisningen i tulldeklarationen. Regeringen ser vidare inte hur en ökad risk kan uppkomma p.g.a. att vem som helst kan registreras som tullombud. Tullombuden blir enligt förslaget inte skattskyldiga för mervärdesskatten utan det är ombudets huvudman som blir skattskyldig (se vidare avsnitt 5.3). hänvisar också till , som tidigare hade ett system där importerande företag tilläts redovisa mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration men slopade detta med anledning av att det medförde ett intäktsbortfall till följd av att det skattskyldiga företaget försvann innan betalning skulle erläggas. Enligt beräknar att detta sparar . Regeringen har fått uppgifter från i angående denna fråga. Enligt dessa uppgifter var anledningen till att återgick till redovisning i tulldeklaration bortfall av skatteuppbörd p.g.a. att importörer försvann innan betalning skulle erläggas. Ändringen resulterade dock också i en positiv engångslikviditetseffekt för staten på vilket, enligt uppgifter från som fått, även tycks ha resulterat i en årlig ränteintäkt på . Den senare summan framstår därmed inte som någon årlig intäkt för minskade bedrägerier utan en ränteintäkt p.g.a. systemomläggningen. I en rapport från som utredningen tar upp nämns också budgetskäl som anledning till att återgick till redovisning av mervärdesskatt i tulldeklaration (RSV Rapport 1993:8 Mervärdessbeskattningen i ett EG- perspektiv s. 81). Regeringen menar därutöver att det inte är möjligt att jämföra det system för redovisning av mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration som hade med det system som regeringen föreslår. Detta för att dåvarande EG var mycket mindre och EU:s inre marknad inte hade införts. Möjligheten att följa upp och kontrollera att korrekt mervärdesskatt redovisas vid import skiljer sig också åt mellan länder beroende på hur reglerna för redovisning, förfaranden etc. är utformade och på vilket informationsutbyte och samarbete som finns mellan tullmyndigheter och skattemyndigheter. Många andra medlemsstater har dessutom valt att införa redovisning av mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration efter att återgick till redovisning i tulldeklaration, vilket indikerar att problemen med bedrägerier vid import inte bör vara särskilt stora jämfört med de bedrägerier som redan förekommer med systemet med redovisning av mervärdesskatt i tulldeklaration. Regeringen anser därför att det inte går att dra några direkta slutsatser av erfarenheten från avseende risken för skatteundandraganden om redovisning av mervärdesskatt i mervärdesskattedeklaration införs i i enlighet med regeringens förslag. Redovisning av mervärdesskatt till Redovisningen av mervärdesskatt vid import bör i möjligaste mån utformas på samma sätt oavsett vem som är importör. Om förslaget skulle omfatta samtliga importörer (dvs. även importörer som inte är registrerade till mervärdesskatt i ) skulle visserligen redovisningen av mervärdesskatt vid import bli helt enhetlig eftersom en myndighet skulle hantera all mervärdesskatt och skatteförfarandelagen skulle vara tillämplig på all mervärdesskatt. En sådan reglering skulle 2013/14:16 dock innebära att samtliga importörer skulle behöva lämna in en särskild skattedeklaration till i vilken mervärdesskatt för import skulle redovisas. Detta skulle innebära en ökad administration för de importörer som inte är registrerade till mervärdesskatt liksom för . Regeringen anser också att redovisning i skattedeklaration för importörer som inte är registrerade till mervärdesskatt skulle öka risken för skatteundandragande vid import jämfört med vad som är fallet , eftersom tidpunkten för betalningen av mervärdesskatt (som faktiskt ska betalas) skulle infalla . Vidare är det mot bakgrund av att icke mervärdesskatteregistrerade importörer inte har avdragsrätt för mervärdesskatt vid import, inte motiverat att de ska få kredit med att betala denna mervärdesskatt. För dessa importörer utgör mervärdesskatt en kostnad på samma sätt som tull, och skatten bör därmed hanteras på motsvarande sätt. Sammantaget anser regeringen därför att det är lämpligt att begränsa möjligheten till redovisning av mervärdesskatt vid import i mervärdesskattedeklaration till importörer som är registrerade till mervärdesskatt i (och som agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen). menar att om redovisning i mervärdesskattedeklaration begränsas till att endast omfatta importörer som är registrerade till mervärdesskatt leder detta till två parallella system med olika förfaranderegler. Som ovan anförts anser regeringen att om det hade varit en lämplig lösning att föra över all mervärdesskatt vid import till , hade det varit en bättre lösning eftersom systemet hade blivit helt enhetligt. En sådan lösning är inte möjlig varför förfaranderegler även i fortsättningen kommer att behöva tillämpas i de fall importörer inte är registrerade till mervärdesskatt (och i de fall importörer är registrerade till mervärdesskatt men inte agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen). Regeringen anser att det är motiverat att dessa importörer, som inte har avdragsrätt för mervärdesskatten för importen, får hantera denna kostnad på samma sätt som tullkostnaden medan de som är registrerade till mervärdesskatt (och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen) får hantera mervärdesskatt vid import på samma sätt som de hanterar övrig mervärdesskatt. Enligt regeringens förslag kommer vara beskattningsmyndighet under förutsättning att deklaranten (eller om denne är ett ombud, huvudmannen) är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen. Detta innebär att endast kan bli beskattningsmyndighet för importer där det anses finnas en deklarant, dvs. vid legal införsel (artikel 201 i tullkodex). I de fall det inte anses finnas någon deklarant, t.ex. vid olaglig införsel, blir den föreslagna bestämmelsen inte tillämplig, och förblir beskattningsmyndighet. Regeringen anser att denna avgränsning är motiverad. I annat fall skulle risken för skatteundandraganden öka. Redovisningsperioden för mervärdesskatt är antingen en kalendermånad, ett kalenderkvartal eller ett beskattningsår. och befarar att utredningens förslag, vid en bibehållen möjlighet till helårsredovisning av mervärdesskatt, kan komma att leda till en ökad risk för skatteundandragande. Långa redovisningsperioder kan antas vara till fördel för den som har för avsikt att undandra skatt. Ju längre redovisningsperioder, desto från själva importtransaktionen till dess myndigheterna får anledning att uppmärksamma importören. Detta skulle tala för att en begränsning bör införas när det gäller mervärdesskatt vid import, antingen genom att t.ex. helt förbjuda kvartals- eller årsredovisning för företag som importerar varor eller införa en reglering som innebär att importörer med kvartal eller år som redovisningsperiod måste redovisa mervärdesskatt till även i fortsättningen. Regeringen anser dock att ingen av dessa begränsningar är lämplig att genomföra. Den första lösningen skulle leda till en ökad administrativ börda för mindre företag som skulle vara oproportionerlig mot den fördel som regeringens förslag innebär. Den andra lösningen skulle leda till att samma typ av importörer skulle kunna ha olika beskattningsmyndigheter och vara föremål för olika förfaranderegler. Ett sådant system skulle även kunna utnyttjas av importörer som genom byten av redovisningsperiod skulle kunna undvika konsekvenser av eller förfaranderegler. Dessutom skulle en begränsning av redovisningsperioderna snedvrida konkurrensen mot EU-handel där månads-, kvartals- och årsredovisning är tillåtet. Regleringen i skatteförfarandelagen som ger möjlighet att på eget initiativ besluta om kortare redovisningsperioder om särskilda skäl finns (26 kap.13 § SFL) bör därutöver kunna motverka risken för undandragande av skatt. Enligt förarbetena finns det särskilda skäl när av kontrollskäl vill att den skattskyldige ska redovisa mervärdesskatten med kortare tidsintervaller. Om får uppgifter från t.ex. som tyder på att en importör rätteligen bör tillämpa kortare redovisningsperioder bör bestämmelsen bli tillämplig. Även andra omständigheter bör kunna utgöra kontrollskäl, t.ex. bristande redovisning av mervärdesskatt vid import, att en importör verkar vara ett skenföretag eller om importören är verksam i en riskbransch, t.ex. bilinförsel. Tidpunkten för registrering till mervärdesskatt fattar tulltaxeringsbeslut för en import. har tillgång till den information som behövs för att avgöra vem som ska vara beskattningsmyndighet och efter denna tidpunkt godtas inte heller några ändringar av tulldeklarationen. En importör bör därför vara registrerad till mervärdesskatt . Vidare torde det inte uppstå några svårigheter med att i efterhand fastställa om någon varit registrerad . I de fall en importör registreras till mervärdesskatt t.ex. i mitten av en redovisningsperiod, men import sker , ska redovisning till ske först efter det att beslutat om registrering. För tiden innan är beskattningsmyndighet. Denna situation uppstår dock endast då importören registreras (eller avregistreras) och bör därför inte vara särskilt ofta förekommande. Det är därför inte motiverat att införa någon särskild regel för denna situation. Det förekommer att skattskyldiga ska redovisa mervärdesskatt i mervärdesskattedeklaration för tid innan själva registreringsbeslutet fattades. Det kan t.ex. ske om i efterhand upptäcker att det har bedrivits mervärdesskattepliktig verksamhet utan att denna har registrerats. blir dock som nämnts inte beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import förrän registreringsbeslutet fattas. finner regeringen att det är motiverat med någon särskild reglering. I utredningen reglerades förslaget genom ett nytt tredje stycke i 5 kap. 11 § tullagen. Lagrådet anser att bestämmelsen bör ges en mer framskjuten placering i lagen och att rubriksättningen bör ändras. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Förslaget föranleder en ny bestämmelse, 5 kap. 11 a § tullagen, samt en ändring av rubriken under vilken den nya bestämmelsen är placerad. 5.3Ombud och betalningsansvar för mervärdesskatt Den som importerar varor till får utse ett ombud som fullgör de handlingar och formaliteter som fastställs i tullagstiftningen. Ombudet kan vara direkt, dvs. handla i importörens namn för dennes räkning, eller indirekt, dvs. handla i eget namn för importörens räkning (artikel 5.1 och 5.2 i tullkodex). Enligt huvudregeln i mervärdesskattelagen är den som är skyldig att betala tullskulden eller skulle ha varit betalningsskyldig om varan hade varit tullbelagd, också skyldig att betala mervärdesskatten (skattskyldig) vid import av varor (1 kap. 2 § första stycket 6 ML).