prop · H003165 · 2013-06-03 00:00:00 — Paragrafen är ny. För civil luftfart finns motsvarande bestämmelser bl.a. i 7 kap. 6 och 7 §§ luftfartslagen. Som ett klargörande kan nämnas att en anmälan enligt fjärde stycket normalt ska göras till den som lämnat tillståndet, om inte annat anges i beslutet. Se också avsnitt 6.4.1. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter, eller i ett enskilt fall besluta, om utländsk militär luftfarts övningar i . Paragrafen är ny. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om utländsk militär luftfarts övningar i . Bemyndigandet innefattar även rätt att besluta i ett enskilt fall. I 14 kap. 12 § det nu aktuella lagförslaget bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i fråga om tillträde till svenskt område för utländsk statsluftfart. Sådana tillämpningsbestämmelser finns i tillträdesförordningen (1992:118). Dessa bestämmelser gäller emellertid endast själva tillträdet till svenskt område, även om tillträdesförordningen också innehåller en anvisning om utländsk statsluftfarts framförande i . Genom bestämmelsen i 5 § tydliggörs att det är regeringen eller den Prop. 2012/13:165 myndighet som regeringen bestämmer som beslutar om utländsk militär luftfarts övningsverksamhet i . Bemyndigandet är föranlett av behovet av att med flexibilitet kunna fatta beslut inom försvarets område vid internationell samverkan för olika slag av utländsk militär flygövningsverksamhet i . Det gäller övning inför en gemensam militär insats under t.ex. EU:s ledning, eller övning inom ramen för säkerhetsfrämjande verksamhet t.ex. Partnerskap för fred, eller verksamhet inom ramen för internationell militär test-, utbildnings- och övningsverksamhet s.k. ITÖ. Se vidare avsnitt 6.6.3. Annan luftfart för statsändamål För annan luftfart för statsändamål gäller bestämmelserna i denna lag utom 1.7 kap. om tillstånd att bedriva luftfart, 2.9 kap. 25 §§ om ansvar för skador genom luftfart, 3.10 kap. 36 §§ om luftpanträtt, 4.11 kap. 4 § om avgifter och andra ersättningar för förrättningar, 5.12 kap. 1 och 47 §§ om tillsyn och överklagande, samt 6.14 kap. 25 §§ om militär luftfart. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i ett enskilt fall besluta om sådan luftfart som anges i första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även i ett enskilt fall besluta om undantag från bestämmelserna i 16 och 8 kap. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i ett enskilt fall besluta om utländsk luftfart som samverkar med svensk annan luftfart för statsändamål. I paragrafen ges de grundläggande bestämmelserna om annan luftfart för statsändamål. Första stycket motsvarar i sina huvuddrag 14 kap. 2 § luftfartslagen. Det innebär att luftfartslagen ska tillämpas också på annan luftfart för statsändamål. Det gäller dock inte följande områden. 7 kap. om tillstånd att bedriva luftfart, 9 kap. 25 §§ om ansvar för skador genom luftfart, 10 kap. 36 §§ om luftpanträtt, 11 kap. 4 § om avgifter, 12 kap. 1, 47 §§ om tillsyn, överklagande och vissa tillstånd, samt 14 kap. 25 §§ om militär luftfart, enligt det nu aktuella lagförslaget. Nytt jämfört med nuvarande reglering är att det läggs fast att vissa bestämmelser som kan ha uppfattats helt eller delvis gälla även annan luftfart för statsändamål i fortsättningen inte ska göra det. Det gäller tillstånd att bedriva luftfart och vissa bestämmelser om ansvaret för skador genom luftfart. De oklarheter i tillämpningen som råder undanröjs därmed. De undantagna ämnesområdena kommenteras i avsnitt 6.4.2. I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i ett enskilt fall besluta om annan luftfart för statsändamål. Vidare får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer i ett enskilt fall besluta om undantag från bestämmelserna i 16 och 8 kap. luftfartslagen. 2012/13:165 överensstämmer i huvudsak med den reglering och tillämpning som finns , varvid hänsyn tagits till att 7 kap. luftfartslagen inte ska gälla för annan luftfart för statsändamål. Stycket har omarbetats redaktionellt i förhållande till promemorians förslag för att tydliggöra innehållet. Se också avsnitt 6.4.2. Det tredje stycket är nytt. Genom bestämmelsen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter, eller i ett enskilt fall besluta, om utländsk luftfart som samverkar med svensk annan luftfart för statsändamål. I och med den ökande internationella samverkan inom annan luftfart för statsändamål är det angeläget att beslut kan fattas även i det enskilda fallet när det gäller samverkan med utländsk annan luftfart för statsändamål. Det kan gälla t.ex. tillstånd för utländsk statsluftfart till lågflygning och att fälla utrustning i samband med miljöövervakning eller räddningstjänst. Se också avsnitt 6.6.4. Gemensamma bestämmelser för statsluftfart Den eller de myndigheter som regeringen bestämmer utövar tillsyn över att bestämmelserna om statsluftfart i denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter följs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter i övrigt om tillsyn. Paragrafen är ny. I första stycket slås fast att tillsynen över att bestämmelserna i denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter följs ska utövas av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Tillsynsbestämmelserna gäller alla former av statsluftfart. I paragrafens andra stycke bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i övrigt om tillsyn. Härigenom ges tillsynsmyndigheterna de befogenheter som behövs för att tillsynen ska kunna utövas på ett rationellt och effektivt sätt. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se också avsnitt 6.9. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgift för tillsyn enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Paragrafen är ny. Utgångspunkten är att tillsynsverksamheten ska vara avgiftsbelagd. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avgift för tillsyn enligt lagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av den. Detta ska gälla all statsluftfart. Det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som bestämmer avgiftens storlek. Se avsnitt 6.9.5. En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de uppgifter som behövs för tillsynen enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, samt, om det behövs för tillsynen, få tillträde till luftfartyg, flygplatser, anläggningar, lokaler och andra objekt. Paragrafen är ny. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelse för civil luftfart, se 12 kap. 1 § tredje stycket och 3 § luft- På detta sätt regleras hela luftfarten på ett likformigt sätt när det gäller tillsynsmyndighetens befogenheter. Se också avsnitt 6.9.4. Regeringen får meddela föreskrifter om att en myndighet som avses i 14 kap. 2 eller 6 § får överlämna en förvaltningsuppgift, som följer av regeringens eller myndighetens föreskrifter och som gäller skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa eller trafik, till någon annan även om uppgiften innefattar myndighetsut- Bestämmelsen gäller för annan luftfart för statsändamål enligt 12 kap. 8 § andra stycket jämfört med 14 kap. 2 § luftfartslagen. är den ny när det gäller militär luftfart. Möjligheten att överlämna en förvaltningsuppgift ska således gälla inom all slags luftfart. sen har justerats med anledning av Lagrådets synpunkter. valt att ange samma områden som anges i 12 kap. 8 § första stycket som precisering av vad som får överlämnas. Se vidare avsnitt 6.4.3. Tillträde till svenskt område Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter i fråga om tillträde till svenskt område för utländsk statsluftfart. Bestämmelsen överensstämmer, med en redaktionell justering, med dagens lydelse av 14 kap. 3 § luftfartslagen (2010:500), se avsnitt 6.6.2. Bestämmelsens lydelse har också utformats i enlighet med Lagrådets Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter, eller i ett enskilt fall besluta, om sådan luftfart som utförs i av en annan stat, eller ett företag med säte i en annan stat, och som avser underhåll, modifiering eller utprovning för militära ändamål. Paragrafen är ny. Den innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter, eller i ett enskilt fall besluta, om luftfart som utförs i av en annan stat, eller ett företag med säte i 2012/13:165 en annan stat, och som avser underhåll, modifiering eller utprovning för militära ändamål. Genom bestämmelsen regleras den ordning som utvecklats av de berörda myndigheterna och som redan tillämpas inom militär luftfart. Begreppen underhåll, modifiering och utprovning är avsedda att täcka in all den verksamhet som kan förekomma. Begreppen ska därför inte tolkas med ett alltför snävt synsätt. Se också avsnitt 6.4.3. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får om det finns särskilda skäl meddela föreskrifter om, eller i ett enskilt fall besluta, att viss luftfart ska följa reglerna för militär luftfart eller för annan luftfart för statsändamål. Paragrafen är ny. Syftet med bestämmelsen är att utforma en ändamålsenlig flygverksamhet i en specifik situation, utan att den generella flygsäkerheten äventyras eller annan luftfart påverkas negativt. Det kan exempelvis handla om verksamhet som utan att kunna definieras som militär luftfart enligt 14 kap. 1 §, likväl är av sådan karaktär att reglerna för militär luftfart bör följas. Om det finns särskilda skäl får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i sådana fall föreskriva, eller i ett enskilt fall besluta, att viss luftfart ska följa reglerna för militär luftfart eller annan luftfart för statsändamål. I avsnitt 6.4.3 redovisas fler exempel på situationer när bestämmelsen skulle kunna tillämpas. Där erinras också om att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt, vilket understryks av kravet att det ska föreligga särskilda skäl. Regeringen får, om det finns särskilda skäl, i ett enskilt fall besluta om undantag från bestämmelserna om statsluftfart och då meddela de särskilda villkor som behövs. Paragrafen är ny. Bakgrunden behandlas i avsnitt 6.4.3. Bemyndigandet är en yttersta möjlighet för regeringen att i särskilda fall utforma en ändamålsenlig reglering av statsluftfarten. Bestämmelsen innehåller inte någon möjlighet för regeringen att delegera beslutsbefogenheten till en myndighet. En förvaltningsmyndighets beslut enligt detta kapitel eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av detta kapitel och som inte gäller militär luftfart överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt detta kapitel eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av detta kapitel och som gäller militär luftfart överklagas till regeringen. Paragrafen är ny. Den har delvis en motsvarighet i 12 kap. 4 och 6 §§ luftfartslagen. I paragrafen klargörs att frågor om överklagande inom statsluftfarten prövas i enlighet med förevarande paragraf. I första stycket stadgas att beslut som rör annan luftfart för statsändamål ska överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, och i andra stycket sägs att det krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. I tredje stycket stadgas att beslut som rör militär luftfart ska överklagas hos regeringen. Detta motiveras främst av den mycket speciella ställning som den militära luftfarten har. Det betyder också att ett beslut som gäller tillverkning av ett militärt luftfartyg åt ett annat land ska överklagas hos regeringen. Se även avsnitt 6.10. Beslut enligt detta kapitel gäller om inte annat anges i beslutet. Paragrafen är ny. Den har sin motsvarighet i 12 kap. 6 § luftfartslagen. I förhållande till promemorian har bestämmelsen placerats i en egen paragraf. Sammanfattning av (Ds 2009:56) Statsluftfarten Regeringen överlämnade remissen Luftfartens lagar till Lagrådet. I lagrådsremissen redovisar regeringen förslag till bl.a. en ny luftfartslag. 14 kap. i detta förslag till luftfartslag innehåller bestämmelser om statsluftfart. I kap. 1 i denna promemoria redovisas arbetsgruppens författningsförslag. Här lämnas förslag till reglering av statsluftfarten som är avsedd att i sin helhet ersätta 14 kap. i lagrådsremissen. I kapitlet redovisas definitioner, bestämmelser för militär luftfart, bestämmelser för annan luftfart för statsändamål, bestämmelser gemensamma för statsluftfarten, övriga bestämmelser samt bestämmelser om överklagande. Vidare föreslås en helt ny statsluftfartsförordning, dvs. regeringens närmare reglering av statsluftfarten, liksom några mindre ändringar i tillträdesförordningen (1992:118), kungörelsen (1961:567) med närmare bestämmelser om befordran av krigsmateriel med luftfartyg och offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641). Kap. 2 är en inledning med en översiktlig redovisning av de grundläggande internationella konventionerna m.m. på luftfartens område, Chicagokonventionen och Montrealkonventionen. Vidare redovisas Eurocontrolkonventionen och ett antal relevanta EG-rättsakter såsom EASA-förordningen, förordningen om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och förordningarna om det gemensamma luftrummet. Chicagokonventionen är tillämplig bara på civil luftfart, men konventionsparterna ska ändå ta hänsyn till flygsäkerheten i den nationella regleringen av statsluftfarten. Motsvarande gäller för EG:s EASA-förordning. Vidare redovisas senare års utredningar på luftfartens område, betänkande Ny luftfartslag (SOU 1999:42) och departementspromemorian Ny luftfartslag supplement (Ds 2007:36). Likaså belyses behovet av åtgärder på statsluftfartens område, bl.a. flera rapporter från . I kap. 3 redovisas gällande rätt med inriktning på statsluftfarten. Luftfartslagen (1957:297) gås igenom kapitelvis, liksom luftfartsförordningen (1986:171). Utöver detta redovisas andra relevanta författningar, bl.a. tillträdesförordningen (1992:118), statsflygsförordningen (1999:1354) och kungörelsen (1961:567) med närmare bestämmelser om befordran av krigsmateriel med luftfartyg. Även myndigheternas Försvarsmaktens och Transportstyrelsens föreskrifter redovisas. I kapitlet finns också en översikt över betänkande SOU 1999:42, departementspromemorian Ds 2007:36 och regeringens lagrådsremiss . Härutöver beskrivs den förändrade myndighetsstrukturen på luftfartens område samt frågor om och statsluftfarten. I kap. 4 redovisas utgångspunkterna för översynen av regleringen av statsluftfarten. Även bör statsluftfarten regleras i ett särskilt kapitel i luftfartslagen. Regleringen bör utformas som en ramlag, vilket innebär att beslutsbefogenheterna på samma sätt som i stor utsträckning delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I kap. 5 redovisas arbetsgruppens överväganden och förslag. Kapitlet innehåller nio avsnitt som vart och ett tar upp speciella frågor i regleringen av statsluftfarten. I avsnitt 5.1 behandlas definitioner i luftfartslagen och den föreslagna statsluftfartsförordningen. I luftfartslagen redovisas definitioner av de grundläggande begreppen statsluftfart, militär luftfart, det militära luftfartssystemet och annan luftfart för statsändamål. I statsluftfartsförordningen förs in definitioner av de delsystem som ingår i militär luftfart. I avsnitt 5.2 behandlas statsluftfart, och redovisas de grundläggande förslagen om militär luftfart respektive annan luftfart för statsändamål. Det ska krävas tillstånd av Försvarsmakten för att få bedriva militär luftfart. Detta gäller alla verksamhetsutövare. Den tillståndsgivning som finns inom ramen för Försvarsmaktens Regler för militär luftfart (RML) författningsregleras på detta sätt. Försvarsmakten får meddela närmare föreskrifter om tillstånd och får ta ut avgift för tillstånd. Ett tillstånd ska kunna återkallas. På samma sätt som ska endast vissa delar av luftfartslagen gälla även för militär luftfart. Det är frågor om befälhavarens befogenheter, besättningen ombord och tjänstgöring vid sjukdom eller påverkan av bl.a. alkohol. Vidare är det reglerna om flygtrafiktjänst och flygledare, bestämmelserna om transport av visst gods, bestämmelserna om jämkning vid skada samt vissa bestämmelser om bärgning och undersökning av olyckor. Likaså ska vissa bemyndiganden att meddela föreskrifter som gäller skydd för liv m.m. och vid krig eller krigsfara gälla också inom militär luftfart. Det gäller även vissa ansvarsbestämmelser. Försvarsmakten bemyndigas att meddela föreskrifter eller besluta i ett enskilt fall om militär luftfart. Annan luftfart för statsändamål utförs i första hand av polisen och . För annan statsluftfart ska luftfartslagen gälla utom i de avseenden som preciseras i 14 kap. De undantagna områdena gäller tillstånd till luftfart, ansvar för skador vid luftfart, luftpanträtt, och avgifter samt vissa bestämmelser om tillsyn, överklagande och överlämnande av förvaltningsuppgift. Transportstyrelsen bemyndigas att föreskriva, besluta i ett enskilt fall eller i ett enskilt fall besluta om undantag, liksom att meddela de särskilda föreskrifter som behövs. Försvarsmakten och Transportstyrelsen får meddela ytterligare föreskrifter om skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa eller trafik. De två myndigheterna får också överlämna en förvaltningsuppgift som ansluter till myndighetens föreskrifter till en annan. Om det föreligger särskilda skäl får Försvarsmakten och Transportstyrelsen föreskriva eller i ett enskilt fall besluta att viss luftfart ska följa reglerna för militär luftfart eller för annan statsluftfart. Under samma förutsättningar får regeringen besluta om undantag från bestämmelserna om statsluftfart och meddela de särskilda föreskrifter som behövs. I avsnitt 5.3 behandlas myndigheternas ansvar och föreskriftsrätt. Försvarsmakten får omfattande befogenheter att meddela föreskrifter för militär luftfart och Transportstyrelsen för annan luftfart för statsändamål. Myndigheterna får också besluta i ett enskilt fall. Vidare får Transportstyrelsen besluta om undantag från bestämmelserna i ett enskilt fall. 2012/13:165 Bemyndigandet för Försvarsmakten att meddela föreskrifter gäller bl.a. Bilaga 1 registrering, system- och luftvärdighet, befälhavare ombord och luftfartygs bemanning, militära flygplats- och bassystem samt trafikregler för militär luftfart. För Transportstyrelsens del gäller det bl.a. luft- och miljövärdighet, befälhavare ombord och bemanning, markorganisationen samt vissa bestämmelser för lufttrafiken. har ett system med integrerad civil och militär flygtrafikledning. Det är som svarar för flygtrafikledningen, även den militära. I dessa avseenden föreslås inga förändringar. I avsnitt 5.4 redogörs för utländsk flygverksamhet i . Nuvarande reglering om tillträde till svenskt område för utländsk statsluftfart bibehålls. Nya regler införs däremot för utländsk militär luftfarts övningar i . Huvudregeln är att regeringen meddelar föreskrifter eller beslutar i ett enskilt fall. Om det gäller utländsk militär luftfarts verksamhet i inom ramen för internationell test-, utbildnings- eller övningsverksamhet (ITÖ) får dock Försvarsmakten meddela föreskrifter och besluta i ett enskilt fall. Tillträdesförordningen ändras så att Försvarsmakten får meddela föreskrifter eller besluta i ett enskilt fall när det gäller utländsk militär luftfarts flygverksamhet i landet. I övrigt bibehålls dagens regler som innebär att ett utländskt statsluftfartyg ska följa bestämmelserna för civil luftfart och framföras enligt anvisningar från flygtrafikledningen. I en annan ändring i tillträdesförordningen sägs att Försvarsmakten får besluta om skjutövningar och andra övningar som genomförs inom ramen för ITÖ. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter eller besluta i ett enskilt fall när det gäller samverkan mellan annan statsluftfart och utländsk luftfart. I avsnitt 5.5 redovisas att Försvarsmakten får meddela föreskrifter eller besluta i ett enskilt fall om luftfart som utförs i av en annan stat eller ett utländskt företag och som avser underhåll, modifiering eller utprovning för militära ändamål. Försvarsmakten ska höra i sådana ärenden. Om verksamheten berör civil luftfart ska beslut fattas i samråd med Transportstyrelsen. Försvarsmakten får också föreskriva eller i ett enskilt fall besluta att bestämmelser för militär luftfart ska tillämpas vid den nämnda verksamheten även om ändamålet inte är uppenbart militärt. I dessa fall ska Försvarsmakten besluta i samråd med . I avsnitt 5.6 behandlas frågor om befälhavaren och besättningen ombord. För annan statluftfart ska samma regler gälla som för civil luftfart. Huvuddelen av luftfartslagens bestämmelser såvitt avser befälhavaren och besättningen ombord ska gälla även för militär luftfart. Några undantag, som är knutna till den militära luftfartens speciella karaktär anges i 14 kap. luftfartslagen. I sak innebär detta att befälhavarens ansvar för övervakning av luftfartygets luftvärdighet m.m. är lika inom all luftfart. Vidare får befälhavaren på ett statluftfartyg på samma sätt som befälhavaren inom civil luftfart rätt att använda våld mot den som utgör en omedelbar fara för flygsäkerheten eller luftfartsskyddet. Inom all statsluftfart föreligger också en skyldighet att rapportera vid en olyckshändelse. Vidare införs straffansvar för onykterhet vid tjänstgöring ombord. Detta ansvar gäller också viss markpersonal. Nya bestämmelser införs om s.k. blandade besättningar inom militär luftfart. Huvudregeln är att ombord på ett svenskt militärt luftfartyg ska svenska bestämmelser gälla, även för utländska besättningsmedlemmar. För svenska besättningsmedlemmar ombord på ett utländskt militär luftfartyg är huvudregeln också att svenska bestämmelser ska gälla. Detta gäller dock endast om de svenska reglerna inte står i strid med de bestämmelser som gäller på det utländska luftfartyget. I avsnitt 5.7 redovisas frågor om transport av farligt gods och krigsmateriel. Kungörelsen med närmare bestämmelser om befordran av krigsmateriel med luftfartyg ändras så att vissa ärenden som huvudregel ska avgöras av Transportstyrelsen. I avsnitt 5.8 behandlas tillsyn. Försvarsmakten ska utöva tillsyn inom militär luftfart och Transportstyrelsen inom annan statsluftfart. Tillsynen ska vara avgiftsfinansierad och en tillsynsmyndighet får besluta om och ta ut avgift för tillsyn. Tillsynen ska utövas på ett likartat sätt inom all luftfart. I princip samma bestämmelser ska därför gälla för statsluftfarten som för civil luftfart. Vidare anges att tillsynsfunktionen inom Försvarsmakten bör ges en mer självständig ställning och regleras i myndighetens instruktion. Offentlighets- och sekretessförordningen ändras så att sekretess gäller också vid Försvarsmaktens tillståndsgivning och tillsyn. I avsnitt 5.9 behandlas frågor om överklagande. Även i denna del ansluter sig förslagen till vad som gäller inom civil luftfart. En förvaltningsmyndighets beslut om tillstånd, liksom en förvaltningsmyndighets beslut gentemot en myndighet kan överklagas till regeringen. Beslut i en tillsynsfråga rörande en enskild överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Kap. 6 innehåller en konsekvensbeskrivning. Promemorians förslag innebär att det nu blir en samlad reglering av statsluftfarten. Inom framförallt militär luftfart är det i allt väsentligt fråga om en ny reglering. Förslagen bedöms inte ha någon nämnvärd betydelse för kostnader och intäkter hos staten, kommunerna, landstingen, företag eller enskilda. Detta gäller även om myndigheterna får ta ut avgift för tillstånd och tillsyn.