prop · H003164 · 2013-06-19 00:00:00 — Utöver sändningar via marknät sker sändningar via satellit-, kabel-, ip-tv- respektive mobilnät. hade, enligt Mediamätning i (MMS), av hushållen marksänd tv som sitt huvudsakliga mottagningssätt för tv-sändningar. hade kabel-tv som huvudsakligt mottagningssätt för tv-sändningar. Satellit-tv användes av och ip-tv av . När det gäller marksänd tv kan det vidare uppskattas att av hushållen enbart har fri-tv (SVT:s kanaler, TV4, TV6 och TV i ). Tillgängligheten till SVT:s sändningar har även ökat genom att företaget började sända sina kanaler på internet. Flera remissinstanser instämmer i kommitténs bedömning att mark- nätet under nästa tillståndsperiod kommer att utgöra en central distri- butionsplattform för SVT och UR. Myndigheten för radio och tv har haft regeringens uppdrag att under- söka om det nuvarande täckningskravet för SVT:s sändningar i marknätet är relevant i förhållande till företagets uppdrag att sända programtjänster till hela landet (dnr Ku2012/1308/MFI). I uppdraget ingick att lämna förslag på en lämplig nivå för täckningskravet i mark- nätet och, om det är motiverat, hur andra distributionssätt ska få användas för att uppfylla kravet att tv-sändningarna ska nå av den fast bosatta befolkningen i . Myndigheten bedömer att det nuvarande täckningskravet för SVT:s sändningar i marknätet är relevant bl.a. eftersom marknätet har en hög utbredning även i glesbygd och tekniken medger att samma program sänds till många personer . Enligt myndigheten är det vidare inte säkert att utgångspunkterna beträffande regional nedbryt- barhet samt säkerhet och beredskap skulle kunna upprätthållas vid ett minskat täckningskrav i marknätet. Därtill kommer att det inte går att uppnå någon betydande spektrumeffektivisering med ett sänkt krav i marknätet. Kravet bör alltså, enligt myndigheten, även under till- ståndsperioden 20142019 vara att täcka av den fast bosatta befolkningen i . inför den tillståndsperiod som följer därefter bör dock, enligt myndigheten, frågan om SVT:s täckningskrav och hur frekvensutrymmet för marksänd tv ska användas totalt sett för att uppnå största möjliga samhällsnytta och den mest effektiva spektrum- användningen utredas och beslutas. Flera remissinstanser instämmer i myndighetens bedömning att det nuvarande täckningskravet är relevant i förhållande till före- tagens uppdrag att sända programtjänster till hela landet. Regeringen gör mot bakgrund av de fördelar som anförts avseende marknätssändningar samt de begränsade möjligheterna att reglera programföretagens verksamhet på annat sätt än genom villkor i sändningstillstånd (se avsnitt 4.2) bedömningen att marknätet även under nästa tillståndsperiod kommer att utgöra den grundläggande distributionsplattformen för SVT och UR. Regeringen anser vidare att de höga kraven på programföretagen när det gäller bl.a. tillgänglighet, regional nedbrytbarhet och säkerhet inte bör sänkas och bedömer, liksom Myndigheten för radio och tv men till skillnad från , att det nuvarande täckningskravet för SVT:s sändningar i marknätet fort- farande är relevant i förhållande till företagets uppdrag att sända till hela landet. Därför bör nuvarande villkor om att av den fast bosatta befolkningen ska kunna ta emot sändningarna gälla även under nästa tillståndsperiod. För sändningar som sker med hd-tv-kvalitet i annan frekvenskanal än där SVT:s standard-tv-sändningar sker, kan det dock alltjämt finnas skäl att anpassa täckningskravet i förhållande till vad som gäller för andra programföretag i aktuellt utrymme. Mot bakgrund av bl.a. den tekniska utvecklingen bedömer regeringen vidare, liksom flera remissinstanser, att det finns skäl att inför tillstånds- perioden se över frågor om täckningskrav i marknätet, alternativa distributionsformer och andra frågor som kan vara relevanta i sammanhanget. I skälen för regeringens beslut om kompletterande tillstånd för hd-tv- sändningar anfördes bl.a. att permanenta nya tjänster som SVT och UR avser att sända i marknätet bör upprätthålla så hög kvalitet som möjligt. Vidare konstaterades att SVT i samband med tillståndsgivningen avsåg att avstå från utrymme i den frekvenskanal som bolaget disponerade . Mot denna bakgrund och efter samråd med dåvarande Radio- och bedömde regeringen att det fanns skäl att låta SVT:s två huvudkanaler ingå bland de programtjänster som fick tillstånd i de två nya frekvenskanaler som skulle tas i bruk för hd-tv-sändningar. Myndigheten för radio och tv har redovisat regeringens uppdrag att analysera olika handlingsalternativ och föreslå vilket sändningsutrymme som i olika delar av landet bör få användas för tv-sändningar och sökbar text-tv till och med , samt redovisa hur många sändarnät som beräknas vara möjliga att använda inom detta utrymme. Uppdraget har genomförts i nära dialog med och . I rapporten (dnr Ku2013/1232/MFI) föreslås bl.a. att ett sändningsutrymme motsvarande det som används för marksänd tv bör få användas för sådana tv- sändningar och sökbar text-tv som kräver tillstånd enligt radio- och tv- lagen (2010:696). Beredning pågår av de frågor som tas upp i rapporten inför kommande regeringsbeslut som planeras . Radiofrekvenser är en begränsad och viktig naturresurs med stort samhällsekonomiskt värde. Tillståndsgivningen i marknätet bör därför utgå från att användningen ska ske på ett effektivt sätt. Det finns mot den bakgrunden, enligt regeringens mening, skäl att sträva efter effektivare komprimerings- och utsändningstekniker i marknätet, som utrymme ges när det gäller olika tjänster som publiken efterfrågar, t.ex. hd-tv-sändningar. Regeringen ser vidare skäl till att det under en över- gångsperiod kan vara nödvändigt att i viss omfattning bedriva parallell- sändningar med olika sändningstekniker av programtjänster från bl.a. SVT. 2012/13:164 Regeringen anser, i likhet med kommittén, att SVT tills vidare bör ha rätt att sända fyra standard-tv-kanaler (SVT1, SVT2 och två ytterligare programtjänster) i marknätet. Om SVT vill upphöra med standard-tv- sändningarna bör företaget ansöka om detta hos regeringen. När det gäller företagets sändningar i högupplöst kvalitet finner regeringen att det kan finnas skäl att utgå från nuvarande situation, dvs. med två hd-tv-kanaler (SVT1 och SVT2 i hd-tv-kvalitet). Det samma bör gälla den överföringskapacitet som SVT bör ha rätt att använda för sådana sändningar. Mot bakgrund av det planerade beslutet om vilket sändningsutrymme som bör få användas för marksänd tv under nästa tillståndsperiod finns det dock anledning att återkomma med definitiva bedömningar i dessa delar vid kommande tillståndsgivning. Regeringens beslut om sändningstillstånd i de delar som här avses bör föregås av en ansökan från SVT och ett samråd med berörda myndigheter om mark- nätets fortsatta utveckling i frågor som rör sändningsutrymme, hd-tv- sändningar, utsändningsteknik m.m. Regeringens bedömning: Det finns skäl att på nytt se över behovet av en vidaresändningsplikt i kabelnät. En utredning bör därför få i uppdrag att analysera hur allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning kan tillgodoses och förutsättningarna för att avskaffa vidaresändningsplikten. Skälen för regeringens bedömning Trådsändningar omfattas av den grundläggande principen om etable- ringsfrihet enligt 3 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Vidaresändningsplikten, som utgör en inskränkning i etablerings- friheten, regleras i 9 kap. radio- och tv-lagen (2010:696) och har stöd i 3 kap. 1 § andra stycket YGL. Där anges att det i lag får meddelas före- skrifter i fråga om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Reglerna om vidaresändningsplikt tillkom främst för att säkerställa att de som bor i en kabelansluten fastighet har tillgång till vissa program- tjänster på samma eller likvärdiga villkor som de som kan ta emot En utgångspunkt är att vidaresändningsplikten bör vara väl avvägd mellan kabeloperatörernas rätt att fritt förfoga över vilket innehåll som ska distribueras i deras nät och allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Vid en avvägning bör den tekniska utvecklingen inom distribution av tv-program och allmänhetens utökade möjligheter att ta emot tv-program beaktas. europeiska regleringen av vidaresändningsplikten finns i Europa- parlamentets och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (det s.k. USO-direktivet), ändrat genom och rådets direktiv 2009/136/EG av . Enligt artikel 31.1 i USO- Prop. 2012/13:164 direktivet får företag som omfattas av medlemsstaternas jurisdiktion och som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät som används för distribution av radio- och tv-sändningar till allmänheten där ett betydande antal slutanvändare av sådana nät använder dem som sitt huvudsakliga medel för att ta emot radio- och tv-sändningar åläggas skälig sändningsplikt för överföring av vissa angivna radio- och tv- sändningar och tilläggstjänster. Detta gäller särskilt tjänster för att ge slutanvändare med funktionshinder lämpligt tillträde. Sådan sändnings- plikt ska endast införas när det är nödvändigt för att uppfylla mål avseende allmänintresset som klart definieras av varje medlemsstat. Skyldigheterna ska vara proportionella och öppna för insyn. Medlems- staterna ska regelbundet se över sändningsplikten. Regeringen gjorde i propositionen En ny radio- och tv-lag (prop. 2009/10:115 s. 193) bl.a. bedömningen att det fortfarande finns ett behov av en lagstadgad vidaresändningsplikt för att tillgodose allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Vidare bedömdes i propo- sitionen att de nuvarande och de föreslagna bestämmelserna om vidare- sändningsplikten uppfyller USO-direktivets krav på tydligt angivna mål, proportionalitet och öppenhet för insyn. I propositionen angavs att regeringen såg anledning att fortsatt följa och vid behov återkomma i frågor som rör vidaresändningsplikten (s. 199). Myndigheten för radio och tv har haft regeringens uppdrag (dnr Ku2011/664/MFI) att göra en översyn av reglerna om vidaresändnings- plikt i kabelnät. Uppdraget redovisades i rapporten Vidaresändningsplikt för tv-sändningar genom tråd. bl.a. bedömningen att det finns ett fortsatt behov av en vidaresändnings- plikt i trådbundna nät och att reglerna är förenliga med USO-direktivet. Myndigheten anser vidare att SVT bör ta en mer aktiv del i hanteringen av de upphovsrättsliga kostnaderna för vidaresändning, även om upp- hovsrättslagstiftningen tydligt anger skyldigheter för den som vidare- sänder att se till att förutsättningarna för en vidaresändning enligt upphovsrättslagen är uppfyllda. Rapporten har remissbehandlats. Frågan utreds på nytt Regeringen konstaterar att det har gått myndigheten redovisade sitt uppdrag. har den tekniska utvecklingen inom distribution av tv-program fortsatt och allmänhetens möjligheter att ta emot tv-program ökat, bl.a. genom tillkomsten av ett antal internet- baserade tjänster som utmanar de traditionella tv-plattformarna. aktörer har lanserat eller aviserat lansering av sådana tv-tjänster i konkurrens med redan etablerade aktörer inom tv- En annan förändring är att SVT valde att göra sina kanaler fritt tillgängliga på internet via SVT Play. bedömningen av huruvida det webbaserade utbudet kan utgöra ett alternativ när det gäller möjligheter att få del av hela SVT:s utbud. kommer att pågående utbyggnad av olika elektroniska kommunikations- nät ger fler möjligheter att ta emot bl.a. tv-sändningar. 2012/13:164 Regeringen anser att det finns skäl att fortsatt följa hur den senaste tidens utveckling inom distribution av tv-program påverkar allmänhetens möjligheter att ta emot tv-sändningar, inte minst programtjänster från SVT, och därmed också bedömningar kring behovet av en fortsatt vidaresändningsplikt. En jämförelse med andra länder kan här också vara av betydelse. Som ett exempel kan bl.a. konstateras att vidaresändningsplikten i , från att tidigare också ha omfattat ett antal kanaler från bl.a. , har begränsats till att omfatta enbart Folketingskanalen och vissa tjänster för personer med funktionsnedsättning. Regeringen avser mot denna bakgrund att tillsätta en utredning med syfte att analysera hur allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning kan tillgodoses och förutsättningarna för att avskaffa vidaresändningsplikten. Frågor som rör fördelningen av upphovsrättsliga kostnader vid vidaresändningsplikt bör också ingå i utredningen. 7.4.1Marksänd ljudradio och andra distributionsformer Regeringens bedömning: Ljudradiodistribution via marknätet har sådana fördelar framför andra distributionsformer att marknätet kommer att vara en central distributionsform för ljudradio. Det nuvarande täckningskravet för SR:s och UR:s analoga ljud- radiosändningar i marknätet är relevant i förhållande till företagens uppdrag att sända programtjänster till hela landet och dessutom viktigt ur beredskapssynpunkt. Det innebär att av den fast bosatta befolkningen ska kunna ta emot sändningarna. Kommitténs bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén föreslår även att nuvarande villkor om täckning består. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i denna del, dramatiska högskola, Myndigheten för radio och tv, SR, SVT och , delar helt eller i allt väsentligt kommitténs bedömning om ljudradiodistribution via marknätet. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, länsstyrelserna i sammanlagt tretton län samt Region anser att det är viktigt ur beredskapssynpunkt att något nät har en täckning på av befolkningen. Även SR anser att något av näten alltid ska ha en täckning på . Skälen för regeringens bedömning: Ljudradio kan distribueras via olika tekniker för ljudradio i marknätet, via distributionsnät primärt avsedda för tv-distribution, via satellit för mobil mottagning eller via internet i fasta och mobila bredbandsnät. radiokanaler i huvudsak via marksänd frekvensmodulerad analog ljud- Prop. 2012/13:164 radio i band II (87,, FM), men även över internet. utsträckning sker även digitala ljudradiosändningar i marknätet med tekniken T-DAB (Terrestrial Digital Audio Broadcasting) och distribution av radiokanaler i kabel-tv-nät. Lyssnandet över internet är fortfarande begränsat, men kan väntas öka , bl.a. med anledning av det ökade användandet av smarta mobiltelefoner. Eftersom en stor del av radiolyssnandet sker mobilt utanför hemmet är det främst radio via mobila bredbandsnät som skulle kunna fungera som ett substitut för marksändningar av ljudradio. Som kommittén påtalar har marksänd radiodistribution dock en rad fördelar jämfört med radio- distribution via mobilt bredband. I marknät kan radiokanalerna nå ett obegränsat antal lyssnare inom sändarnas räckvidd utan att sändnings- kvaliteten påverkas av hur många som lyssnar. I ett mobilnät delar alla användare och tjänster på kapaciteten och det är därför svårare att garantera en viss kvalitet på sändningen. Om hela den nuvarande ljudradiokonsumtionen skulle flytta till bredbandsnäten skulle det troligen uppstå kapacitetsproblem i delar av mobilnäten. Även om kapacitetskraven på lång sikt skulle kunna uppfyllas kan den geografiska täckningen förväntas vara lägre än den SR:s sändningar i marknätet har . Distribution av radio via marknätet har de fördelarnaatt den inte medför några kostnader utöver inköp av en radiomottagare samt att marknätet är en robust informationsbärare, vilket är särskilt betydelsefullt eller katastrofer. SR har villkor i sitt tillstånd för analoga sändningar när det gäller beredskap och säkerhet. Regeringen delar mot denna bakgrund kommitténs bedömning att ljud- radiodistribution via marknätet har sådana fördelar att marknätet kommer att vara en central distributionsform för radio. I likhet med kommittén anser regeringen att tillgängliggörande via internet i fasta och mobila bredbandsnät är ett viktigt komplement till mark- sändningarna. Regeringen delar också kommitténs utgångspunkt att det nuvarande täckningskravet för SR:s och UR:s ljudradiosändningar på av den fast bosatta befolkningen bör gälla även fortsättningsvis. Detta är relevant i förhållande till företagens uppdrag att sända programtjänster till hela landet, men det är, som flera remissinstanser har framhållit, också viktigt ur beredskapssynpunkt. Digitala radiosändningar i marknät har bedrivits i , då regeringen beslutade om fördelning av sändningsutrymme för digital SR inledde då digitala sändningar i T-DAB. programföretagen valde att inte sända digital radio eftersom de inte accepterade de tillståndsvillkor som regeringen föreslog. och 1999 byggdes det digitala radionätet ut till en befolkningstäckning på minskade täckningen till , efter 2012/13:164 att beslutat om att minska kostnaderna för de digitala radio- sändningarna i väntan på utvärdering. föreslog i betänkandet Digital Radio (SOU 2004:16) att de digitala sändningarna skulle byggas ut etappvis. Regeringen meddelade dock 2005 att någon utbyggnad inte skulle påbörjas, med motiveringen att T-DAB-teknikens fördelar för konsumenterna inte var klarlagda och att tekniken haft begränsad fram- gång i andra länder (skr. 2005/06:66). Vidare ansåg regeringen att andra tekniska lösningar inte prövats fullt ut och att det därmed inte fanns skäl att välja en enskild teknik för den framtida radiodistributionen. gavs dåvarande Radio- och i uppdrag att i dialog med berörda företag, myndigheter och organisationer ta fram underlag för en löpande bedömning av olika tekniker. Radio- och radio redovisades 2008. Av rapporten framgick att huvuddelen av radiobranschen nu var enig i en rad frågor rörande radions framtid. Man var överens om att radion behövde utvecklas, att FM-nätet saknade kapacitet och därmed utvecklingspotential, att radion behövde en huvudform för distributionen, att digitaliseringen var nödvändig och det ganska omgående, att beslut om regler om tillstånd behövde fattas, att utrymme måste skapas för public service, privat lokalradio och närradio samt att radio via internet och mobilnät skulle komma att fortsätta utvecklas oavsett vilken huvud- distributionsform som väljs för radio. Aktörerna var dessutom överens om att FM-nätet inte borde släckas för tidigt, utan användas för exempel- vis parallellsändningar och utökade lokal- och närradiosändningar. I en gemensam skrivelse från SR, UR, MTG och SBS till Radio- och framfördes att företagen var överens om att satsa på en platt- form som gav både public service-radion och kommersiell radio optimala förutsättningar att utvecklas och att T-DAB+ var den teknik som föreföll mest lämpad för . Även och företrädare för närradion uttryckte sitt stöd för T-DAB+. När radio- och tv-lagen trädde i kraft infördes nya regler om tillståndsgivning för digitala kommersiella radiosändningar. Syftet var att skapa tydligare förutsättningar för digital radio. Enligt bestämmelserna i radio- och tv-lagen beslutar regeringen om det sändningsutrymme som får upplåtas för digital kommersiell radio, medan Myndigheten för radio och tv ger sändningstillstånd för sådana sändningar. Tillstånd får ges endast till den som har finansiella och tekniska förutsättningar att sända under hela tillståndsperioden och är beredd att samverka med övriga tillståndshavare i tekniska frågor. ska beakta att sändningsutrymmet ska kunna tas i anspråk för olika programtjänster så att sändningarna kommer att tillgodose olika intressen och smakriktningar, för såväl nationella som lokala och regionala programtjänster och av flera av varandra oberoende Myndigheten för radio och tv får ta ut en avgift av den som ansöker om Prop. 2012/13:164 tillstånd att sända digital kommersiell radio motsvarande kostnaderna för Ett tillstånd gäller . Som en följd av den internationella frekvensplaneringskonferensen i tilldelades frekvensutrymme för marksänd digital ljudradio i band III () motsvarande fyra frekvenslager. Varje frekvenslager ger möjlighet att etablera ett rikstäckande sändarnät. Regeringen beslutade att två av de fyra frekvens- lagren i hela landet, med regional nedbrytbarhet i 34 områden, får upplåtas för kommersiella digitala radiosändningar som kräver tillstånd enligt radio- och tv-lagen (dnr Ku2010/1721/MFI). Myndigheten för radio och tv fastställde tillsammans med en strategi för tillståndsgivningen för digital kommersiell radio. Enligt strategin bör T-DAB+ eller därmed kompatibel teknik användas vid sändningarna. utlyste Myndigheten för radio och tv tillstånd för digital kommersiell radio. När ansöknings- tiden löpte ut hade 26 ansökningar från sju olika programföretag inkommit. Beslut om tillstånd väntas . som regeringen fattade beslut om sändnings- utrymme för digital kommersiell radio beslutade regeringen om förnyade tillstånd för och UR att sända digital ljudradio i samma omfattning som tidigare (dnr Ku2010/1722/MFI). SR:s tillstånd ger rätt att sända digital ljudradio. I och får SR sända nio program och i Göteborgs- och Malmö- områdena får tio program sändas . SR ska använda annat sändningsutrymme än det som genom regeringens beslut får upplåtas för kommersiella digitala radiosändningar. UR:s rätt att sända ska ske med utnyttjande av SR:s sändningsutrymme. Tillstånden gäller längst till och med . I bedrivs reguljära digitalradiosändningar, förutom i , i T- DAB eller T-DAB+ i , , , , , , och . I några av dessa länder finns planer för en övergång från FM-sändningar till marksänd digitalradio. I fastlades 2011 en plan för övergång till marksänd digitalradio som innebär att en släckning av FM-sändningar kan ske tidigast eller 2019. De alternativa släckningsdatumen är beroende av i vilken utsträckning ett antal kriterier är uppfyllda när det gäller sändningarnas täckning, utbudet, tekniska lösningar för radio- mottagning i bil samt andelen radiolyssnare. har en plan för övergång till marksänd digitalradio, enligt vilken en släckning av FM-sändningar kan ske när vissa villkor för radiolyssnandet och sändningstäckningen är uppfyllda. Släckningsdatumet ska offentliggöras före släckningen. Villkoren tros kunna vara uppfyllda , vilket skulle innebära att en släckning kan ske . 2012/13:164 Enligt ett mediepolitiskt avtal som träffades mellan den danska regeringen och ett flertal oppositionspartier i ska den marksända digitalradion byggas ut så att en släckning av FM- sändningarna kan ske vid utgången av 2019, detta under förutsättning att en viss andel av publiken lyssnar på digitalradio 2018. 7.4.3Effekter av en digitalisering av ljudradion Regeringens bedömning: De fördelar som en digitalisering av mark- nätet ger talar för en övergång från FM-sändningar till marksänd digitalradio. Kommitténs bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna delar ser digitaliseringen av mark- sänd radio som ett utmärkt sätt att göra radiomediet fortsatt relevant och öka mångfalden nationellt och lokalt. SR anför att det finns skäl att digitalisera marknätet eftersom FM-nätet lider av kapacitetsbrist och är dyrt. Ett digitalt marknät kan ge ett utökat och mer lyssnaranpassat utbud. Sverigefinländarnas delegation och ser i digitaliseringen en möjlighet till ökad tillgänglighet till finsk- språkiga sändningar. Radiobranschen är positiv till digitalradio och ser den som avgörande för att utveckla radions plats i medielandskapet. betonas att branschen saknar resurser för att medverka i en digitalradiosatsning. Till dem som instämmer i kommitténs bedömning hör även Kommuner och Landsting, , , , , Copyswede, KLYS, och Elektronik- Branschen. Kommitténs bedömning delas inte av dramatiska högskola, , Närradions , Public service- rådet och . dramatiska högskola och efterlyser en analys av publikens behov av digital marksänd radio. Public service- rådet anser att det inte finns någon efterfrågan.