prop · H10334 · 2013-11-04 00:00:00 — Visserligen får det anses följa av allmänna principer att ett överklagande av ett beslut om sanktionsavgift kan avse även sådana frågor, men med hänsyn till att frågorna har ingripande rättsverkningar delar regeringen i uppfattning att detta av tydlighetsskäl bör anges i lag. 5.3Betalning, indrivning och preskription Regeringens förslag: Sanktionsavgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om avgiften inte betalas , ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Vid indrivning ska verkställighet få ske enligt utsökningsbalken. Avgiften ska preskriberas i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller in- vänder inte mot förslagen. anser att det möjligen bör framgå uttryckligen av lagtexten att en sanktionsavgift får verkställas utan föregående dom eller utslag om den inte har betalats inom föreskriven tid. Svensk Inkasso avstyrker förslaget om att beslut ska kunna verkställas. anser att tillämpningsområdet för preskriptionsbestämmelsen bör förtydligas i några avseenden. att preskriptionstiden bör bestämmas till . Skälen för regeringens förslag: I promemorian föreslås att beslut om sanktionsavgift ska kunna verkställas enligt utsökningsbalken om beslutet vinner laga kraft. Innebörden av en sådan föreskrift är att det inte krävs något domstolsavgörande för att driva in avgiften om den är obetald och förfallen till betalning (se 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken). Regeringen anser att regleringen om sanktionsavgifter bör utformas så att den blir så effektiv som möjligt. I annat fall riskerar den att inte bli tillräckligt handlingsdirigerande för företagen. Regeringen delar därför promemorians bedömning i fråga om verkställbarheten. Denna ordning överensstämmer också med vad som gäller för liknande avgifter (se t.ex. 15 kap. 12 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). 2013/14:34 I promemorian föreslås också att betalning ska ske till från det att beslutet om sanktionsavgift vann laga kraft eller annars inom den som anges i beslutet. Bestämmelser om villkor för betalningen är enligt regeringens mening nödvändiga, eftersom myndighetens beslut ska vara verkställbart. Dessa bestämmelser bör utformas i enlighet med promemorians förslag, som överensstämmer med andra liknande bestämmelser (se t.ex. 15 kap. 11 § lagen om bank- och finansieringsrörelse). I allmänhet gäller för den här typen av avgifter att de preskriberas i den utsträckning verkställighet inte har skett , vilket också är det som föreslås i promemorian. att preskriptionstiden bör bestämmas till . Enligt regeringens uppfattning finns det dock inte något skäl som motiverar en längre preskriptionstid än den som i allmänhet används. Preskriptionstiden bör därför vara . anser att preskriptionsbestämmelsen bör utformas så att det framgår om preskriptionen är absolut eller om en ny preskriptionstid ska löpa när verkställighet sker inom preskriptionsfristen. menar också att det bör förtydligas om det är själva begäran om indrivning och fordringens överlämnande till eller om det är faktiska verkställighetsåtgärder, t.ex. utmätning av lön, som avses med att verkställighet sker enligt bestämmelsen. Regeringen återkommer till dessa påpekanden i författningskommentaren. Regeringens förslag: Kriterier för när ska få med- dela föreläggande om att upphöra med att lämna krediter ska anges i Ett sådant föreläggande ska kunna meddelas om näringsidkaren har meddelats varning eller om överträdelsen är särskilt Vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig ska särskild hänsyn tas till om näringsidkaren vid upprepade tillfällen har brustit i skyldigheten att göra kreditprövningar och om bristerna är Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag eller lämnar det Skälen för regeringens förslag: I 51 § första stycket konsument- kreditlagen regleras möjligheten för att förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. bestämmelsen framgår att t.ex. flagranta eller upprepade överträdelser för att ett sådant föreläggande ska utfärdas (prop. s. 255). Enligt regeringens mening bör det tydligare framgå för närings- idkare som ägnar sig åt verksamhet med konsumentkrediter när en sådan ingripande sanktion kan komma i fråga. ses över och nyanseras finns det skäl att i lagen, i huvudsaklig överens- stämmelse med de tidigare förarbetsuttalandena, ange kriterierna för när får förelägga en näringsidkare att upphöra med att Prop. 2013/14:34 lämna krediter. Regeringen anser därför att det bör anges i lagen att möjligheten att meddela ett sådant föreläggande finns i de fall där näringsidkaren har meddelats en varning eller där det är fråga om en särskilt allvarlig överträdelse. Som anförs i promemorian är det ändamålsenligt att, vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig, ta särskild hänsyn till om näringsidkaren vid upprepade tillfällen har brustit i skyldigheten att göra kreditprövningar och om bristerna är systematiska. Även detta bör framgå av lagen. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De nya bestämmelserna ska tillämpas endast vid brister i kreditprövningen för krediter som har beviljats efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . Ett tidigare ikraftträdande än bedöms Den sanktionsavgift som föreslås bör inte kunna drabba den som brustit i sin kreditprövning innan ändringen träder i kraft. De nya bestämmelserna bör därför endast tillämpas vid brister i kreditprövningen för krediter som har beviljats efter ikraftträdandet. Det behövs en övergångsbestämmelse med den innebörden. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms leda till en effektivare tillsyn och en bättre uppfyllelse av skyldigheten att göra tillräckliga kreditprövningar. bör förslagen innebära att överskuldsättningen hos konsumenter minskar. Förslagen kan förväntas i begränsad utsträckning leda till merarbete för personal. Antalet mål i de allmänna förvaltningsdomstolarna och antalet verkställighetsärenden hos kan komma att öka marginellt. Det merarbete som förväntas uppstå är dock så begränsat att det bör kunna rymmas inom de befintliga anslagen till de berörda myndigheterna. 2013/14:34 Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över promemorians bedömning. Förvaltningsrätten i instämmer i bedömningen att det kan antas att domstolarnas kostnader inte kommer att öka, men menar att tillströmningen av mål och kostnadsutvecklingen måste följas löpande. pekar på att även om ökningen av antalet mål kan förväntas bli marginell, kan ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget medföra att ett resurstillskott är nödvändigt. Skälen för regeringens bedömning: Att införa en sanktionsavgift och att tydligare ange när föreläggande om förbud kan användas, bedöms leda till en effektivare tillsyn och en bättre uppfyllelse av konsumentkreditlagens krav på kreditprövning. På så sätt kan förslagen i förlängningen innebära att problemen med överskuldsättning hos konsumenter minskar. prövar redan förutsättningarna för att meddela varning till näringsidkare som gör kreditprövningar enligt konsumentkreditlagen. Att i samband med det även pröva om varningen ska förenas med en sanktionsavgift bedöms endast i begränsad utsträckning leda till merarbete för personal. Eftersom beslut om sanktionsavgift kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol kan förslagen väntas leda till en marginell ökning av målen i Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i , som är de domstolar som prövar överklaganden av beslut. Antalet verkställighetsärenden hos kan också förväntas öka något, eftersom det tillkommer en kategori beslut och domar som kan verkställas genom myndighetens försorg. Den nya sanktionen bör leda till att kreditprövningarna förbättras. Som en följd av detta bör antalet ärenden om betalningsföreläggande minska hos . Det merarbete som förväntas uppstå för , Domstolar och är sammanfattningsvis så begränsat att kostnaderna för det bör rymmas inom de befintliga anslagen. Förslagen bedöms inte medföra ökade kostnader för näringslivet. Visserligen kan vissa företags kostnader för kreditprövningar i praktiken komma att öka, men detta är kostnader som företagen redan ska belastas av om den nuvarande lagstiftningen följs. Förslaget till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) 51 § Om näringsidkaren inte följer 12 §, får meddela näringsidkaren en varning. En varning ska förenas med en sanktionsavgift, om överträdelsen inte är ringa. Avgiften tillfaller staten. Om näringsidkaren har meddelats en varning eller om överträdelsen är särskilt allvarlig, får förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig ska särskild hänsyn tas till om näringsidkaren vid upprepade tillfällen har brustit i sin skyldighet enligt 12 § och om bristerna är systematiska. I paragrafen regleras de ingripanden som kan göra vid bristande kreditprövningar. I paragrafen införs en bestämmelse om att en varning som huvudregel ska förenas med en sanktionsavgift. Det är också nytt att förutsättningarna för när får förelägga en näringsidkare att upphöra med att lämna krediter anges uttryckligen. Även paragrafens struktur ändras så att den mest ingripande sanktionen kommer sist. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 6. I första stycket första meningen regleras möjlighet att, liksom enligt hittillsvarande ordning, besluta om varning för näringsidkare som brister i kreditprövningarna i samband med beviljandet av krediter. Näringsidkarens skyldigheter i detta avseende framgår av 12 § (se prop. 2009/10:242 s. 99 f.). I en andra mening anges att varningen som huvudregel ska kombineras med en sanktionsavgift. Detta är nytt. Avgiften tillfaller staten. Någon avgift ska dock inte tas ut i ringa fall. Vad som utgör en ringa överträdelse får bedömas med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall. I allmänhet bör det handla om situationer där det är fråga om att endast några enstaka kreditprövningar har underlåtits eller varit bristfälliga. Det kan i dessa fall vara fråga om så bagatellartade överträdelser, i vart fall när det handlar om mindre belopp, att själva varningen kan anses vara en tillräckligt ingripande åtgärd. I andra stycket anges att liksom kan förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Bestämmelsen kompletteras med att det uttryckligen anges i vilka fall det kan ske. Ett sådant föreläggande kan meddelas om näringsidkaren har meddelats varning eller om överträdelsen är särskilt allvarlig. Bestämmelsen är fakultativ och innebär alltså inte att ett förbudsföreläggande per automatik ska utfärdas t.ex. om näringsidkaren har fått en varning. I stället är det en bedömning av samtliga omständigheter som måste göras i varje enskilt fall. I tredje stycket, som är nytt, anges att särskild hänsyn ska tas till vissa omständigheter vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig. Dessa omständigheter är dels om näringsidkaren vid upprepade tillfällen inte har gjort en tillräcklig kreditprövning eller helt har under- låtit att göra en prövning, dels om bristerna är systematiska. 2013/14:34 gäller antalet bristande kreditprövningar som grund för ett föreläggande bör det i allmänhet åtminstone krävas att kreditprövningen har varit bristfällig i ett stort antal fall i förhållande till verksamhetens omfattning. Brister kan anses systematiska om kreditgivaren konsekvent underlåtit att exempelvis fråga låntagaren om andra kreditengagemang som minskar utrymmet för konsumenten att återbetala den efterfrågade krediten. Frågan om en överträdelse är särskilt allvarlig får avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet och även andra omständigheter än de som uttryckligen anges i lagtexten kan vara av betydelse. Att beslut enligt paragrafen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol framgår av 54 §. 52 § Sanktionsavgiften ska bestämmas till lägst och högst . Avgiften får inte överstiga av näringsidkarens omsättning närmast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under näringsidkarens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. När avgiftens storlek bestäms ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som föranlett varningen. Avgiften får efterges helt eller delvis, om det finns särskilda skäl. Paragrafen, som är ny, innehåller regler för hur sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I första stycket anges inom vilka beloppsgränser sanktionsavgiften kan bestämmas. Det lägsta beloppet är och det högsta beloppet är . I andra stycket finns en regel som innebär en begränsning av hur stor sanktionsavgift som får tas ut. Avgiften får inte i något fall överstiga av näringsidkarens omsättning närmast föregående räkenskapsår. Med omsättning avses hela omsättningen. Det innebär att om en näringsidkare även har annan verksamhet än kreditgivningsverksamhet, ska inte endast omsättningen i kreditgivningsverksamheten beaktas. Med närmast föregående räkenskapsår avses året före överträdelsen (jfr MD 2012:17). Om sanktionsavgiften avser bristande kreditprövningar som förekommit än ett räkenskapsår, bör utgångspunkten för bedömningen av omsättningen vara räkenskapsåret före det år då överträdelsen upphörde. Om överträdelsen sker under en näringsidkares första verksamhetsår, får omsättningen uppskattas. Omsättningen får även uppskattas i andra fall, om uppgifter om omsättningen saknas eller är bristfälliga. En allmän försiktighetsprincip bör gälla för uppskattningen. Om omsättningen uppskattas för en näringsidkare som har sitt första verksamhetsår, blir det i huvudsak fråga om att ta ledning av den löpande bokföringen. Finns det grundad anledning att anta att omsättningen kommer att bli väsentligt lägre eller väsentligt högre under den återstående delen av året, t.ex. på grund av säsongsvariation, behöver hänsyn tas till det. Om det i stället är fråga om att uppskatta omsättningen i ett företag där det saknas fullständigt underlag, får uppskattningen göras med ledning av det bokföringsmaterial och de verifikationer som ändå kan finnas. Det kan handla om kundavtal, kontoutdrag, uppgifter från anställda eller annan information som går att samla in och som kan ligga till grund för ett Prop. 2013/14:34 antagande om omsättningen. I tredje stycket anges att vid bestämmande av storleken på avgiften ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är. De omständigheter som det enligt 51 § tredje stycket ska tas särskild hänsyn till vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig kan tjäna som vägledning även vid bedömningen av en överträdelses allvar i de fall där det inte är aktuellt att utfärda ett förbudsföreläggande. Även andra omständigheter kan beaktas vid denna bedömning, t.ex. hur stora belopp som har lånats ut utan tillräcklig kreditprövning. Bestämmelsen utesluter inte heller att även andra omständigheter än överträdelsens allvar kan ha betydelse när storleken på sanktionsavgiften bestäms. Det kan finnas anledning att beakta t.ex. hur verkningsfullt ett sanktionsavgiftsbelopp är för det aktuella företaget med hänsyn till dess storlek. Exempelvis kan vad som upplevs som en avskräckande avgift för ett mindre bolag med måttlig omsättning framstå som i det närmaste obetydlig för ett bolag med stora ekonomiska resurser. Även att företagen tidigare meddelats en varning kan beaktas. och, efter överklagande, domstolarna får i sin praxis närmare utforma principerna för bestämmande av sanktionsavgiftens storlek. Det kan inte uteslutas att det ibland finns omständigheter som gör att det framstår som oskäligt eller stötande att ta ut en sanktionsavgift, trots att förutsättningarna enligt 51 § första stycket är uppfyllda. Av bestämmelsen i fjärde stycket framgår därför att sanktionsavgiften får efterges helt eller delvis, om det finns särskilda skäl. Med sådana skäl avses i första hand andra omständigheter än sådana som är hänförliga till själva överträdelsen. Det kan t.ex. röra sig om ett fall där det har gått sedan överträdelsen upphörde och näringsidkaren självmant har vidtagit adekvata åtgärder för att ändra sina rutiner för hur kreditprövningar genomförs. Att beslut enligt paragrafen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol framgår av 54 §. 53 § Sanktionsavgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i första stycket, ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. Avgiften faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. Paragrafen, som är ny, reglerar betalning och indrivning av sanktionsavgift, m.m. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. I första stycket anges att sanktionsavgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Enligt andra stycket ska lämna den obetalda avgiften för indrivning om den inte betalas i rätt tid. Enligt 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken utgör en förvaltningsmyndighets beslut en verkställbar exekutionstitel, om beslutet enligt en särskild föreskrift får 2013/14:34 verkställas. En sådan föreskrift finns i förevarande stycke, där det anges att verkställighet enligt utsökningsbalken får ske vid indrivning. Enligt tredje stycket preskriberas sanktionsavgiften i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. Med verkställighet avses faktiska verkställighetsåtgärder. Preskriptionen är absolut. Det betyder att fullgörande inte kan krävas efter det att har gått sedan beslutet vann laga kraft, även om verkställighet har skett avseende en del av sanktionsavgiften. Det som preskriberas är den del av avgiften som ännu inte drivits in. 54 § beslut enligt 50 § andra stycket, 51 och 52 §§ får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut av enligt 50 § får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av beslut i tillsynsfrågor. I första stycket införs en hänvisning till 52 §. Genom hänvisningen tydliggörs att ett överklagande kan avse sanktionsavgiftens storlek eller frågan om eftergift. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.De nya bestämmelserna tillämpas endast vid brister i kreditprövningen för krediter som har beviljats efter ikraftträdandet. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . I punkten 2 anges att de nya bestämmelserna endast tillämpas vid brister i kreditprövningen för krediter som har beviljats efter ikraftträdandet. Bestämmelsen innebär att sanktionsavgiften inte drabbar den som har brustit i sina kreditprövningar innan lagen trädde i kraft. Däremot finns det inget hinder mot att beakta en tidigare varning när storleken på sanktionsavgiften bestäms för en överträdelse som är hänförlig till tiden efter ikraftträdandet. När det gäller en ökning av krediten som har skett efter ikraftträdandet ska de nya reglerna tillämpas. Ett föreläggande att upphöra med att lämna krediter som grundar sig på en överträdelse som är hänförlig både till tiden före och efter ikraftträdandet kan utfärdas med åberopande av både de nya och de äldre bestämmelserna. Övervägandena finns i avsnitt 7. Sammanfattning av departementspromemorian Straffavgift vid bristande kreditprövning (Ds 2013:17) I promemorian föreslås att ska kunna ta ut en straffavgift av näringsidkare som i samband med kreditgivning till konsumenter inte gör tillräckliga kreditprövningar enligt konsumentkreditlagen (2010:1846). Straffavgiften, som ska tillfalla staten, ska komplettera befintliga sanktionsmöjligheter, varning och föreläggande om att upphöra med att lämna krediter. Det föreslås också mer detaljerade kriterier för när ska få förelägga en näringsidkare att upphöra med att lämna krediter. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846) Härigenom föreskrivs i fråga om konsumentkreditlagen (2010:1846) dels att nuvarande 52 § ska betecknas 54 §, dels att 51 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före nuvarande 52 § ska sättas närmast före 54 §, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 52 och 53 §§, samt närmast före 51 § en ny rubrik av följande lydelse. Om näringsidkaren inte följer 12 §, får förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Om det är tillräckligt, får i stället meddela varning. Sanktioner vid bristande kreditprövning Om näringsidkaren inte följer 12 §, får meddela näringsidkaren varning. En varning ska förenas med straffavgift, såvida överträdelsen inte är ringa. Straffavgiften tillfaller staten. Om näringsidkaren har meddelats varning eller om överträdelsen är särskilt allvarlig, får förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig ska beaktas vid hur många tillfällen näringsidkaren har brustit i sin skyldighet enligt 12 § och om bristerna är systematiska. Straffavgiften ska bestämmas till lägst och högst . Avgiften ska bestämmas i förhållande till hur allvarlig överträdelsen är. Avgiften får inte överstiga av näringsidkarens omsättning närmast föregående räkenskapsår. skett under näringsidkarens första eller är bristfälliga, får omsätt- dagar från det att beslutet vann laga kraft eller den som anges i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i första stycket, tet om straffavgift för indrivning. statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. Avgiften faller bort i den mån verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Har en kredit beviljats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmel- Efter remiss har yttranden över promemorian lämnats av , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , /KO, , , , vid , vid , , , , , , , Svensk Distanshandel, , Svensk Inkasso, och . , , Konsumenternas Bank- och , , , , Konsumenter och har avstått från att lämna yttranden. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden och . Sanktionsavgift vid bristande kreditprövningar Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (2010:1846). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2013/14:34 Sanktionsavgift vid bristande kreditprövningar inför, ändrar, upp- Lag om ändring i