prop · H10361 · 2013-12-18 00:00:00 — antog regeringen en digital agenda It i människans tjänst – en digital agenda för där regeringen fastslår målet att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter (N2011/342/ITP). Digitaliseringen av tjänster och information förutsätter att medborgarna har tillgång till dator, service via bredband och en digital kompetens. I propositionen Tillgängliga elektroniska kommunikationer fastslås ett mål för internetpolitiken (prop. 2009/10:193). Detta är att ska ha bredband i världsklass och att alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda sig av elektroniska samhällstjänster och service via bredband. Regeringen har inrättat en som ska verka för att målet i den digitala agendan uppnås och följa utvecklingen mot det it-politiska målet. Teknikutvecklingen har i grunden påverkat myndigheternas hantering av information. I stort sett all information som behandlas av myndigheterna finns numera lagrad elektroniskt och myndigheterna tar i allt större utsträckning emot och förmedlar information genom elektronisk kommunikation. Genom att samverka digitalt kan myndigheternas kontakter med medborgarna förenklas, innovation och delaktighet stödjas, som statsförvaltningens effektivitet och kvalitet ytterligare kan höjas. 2012 om en ny e-förvaltningsstrategi Med medborgaren i centrum – Skr. 2013/14:61 Regeringen strategi för en digitalt samverkande statsförvaltning (N2012/6402/ITP). Fler förvaltningsgemensamma digitala tjänster ska bidra till att förenkla vardagen för privatpersoner och företag. De ska utformas efter användarnas behov, vara enkla och säkra att använda, och vara lätta för medborgare att hitta. Ett av strategins delmål är att öka möjligheten till insyn och delaktighet. Publicering av offentlig information via internet och användning av sociala medier ska öka möjligheterna till insyn och delaktighet. har breddat sitt åtagande inom ramen för Open Government Partnership, som är ett partnerskap mellan regeringar, ideella organisationer och privata aktörer. Regeringen har också inrättat E-delegationen som arbetar med ökad samordning av de statliga myndigheternas digitala utvecklingsprojekt (dir. 2009:19). E-delegationen består av 16 generaldirektörer och en representant från SKL. Därutöver har SKL med stöd från regeringen utvecklat internetverktyg för att underlätta dialogen mellan de förtroendevalda och medborgarna (IJ2007/3344/D). Internetverktygen ska skapa nya kanaler för påverkan. Ett exempel på sådana verktyg är e-petitioner, vilka ger medborgarna möjligheter att lämna förslag och idéer på kommunens eller hemsida samt att skriva under eller stödja andras förslag. SKL har även utvecklat dialogverktyg, chat, mobilenkät, budgetsimulator och en s.k. geo-panel. Geo-panelelen är ett webbaserat verktyg där medborgarna konsulteras med kartan som utgångspunkt. It-verktygen är framtagna med öppen källkod för att underlätta vidareutveckling och spridning till intresserade kommuner och landsting (IT-verktyg i demokratins tjänst, SKL, 2010). Folkomröstningar på nationell nivå Från ett internationellt perspektiv har folkomröstningar blivit allt vanligare . Användandet av folkomröstningsinstitutet har delvis varit motiverat av ett behov av att vitalisera och stärka demokratin och har setts som en metod att komma tillrätta med ett minskat förtroende för de politiska institutionerna och de politiska partierna (Folkomröstningar i – Rättslig reglering och förekomst av folkomröstningar i 32 europeiska stater, SOU 2007:94). På regeringens uppdrag (dir. 2004:96) genomförde (Ju 2004:11) en förutsättningslös översyn av bestämmelserna om folkomröstningsinstitutet. I sitt betänkande En reformerad grundlag (SOU 2008:125) utgår utredningen från att den representativa demokratin är fundamentet i det svenska folkstyret. Den skapar förutsättningar för en långsiktig och sammanhängande politik där beslut kan utformas från en helhetssyn. Vidare ger den alla människor möjligheter att påverka och utkräva ansvar och är praktisk och effektiv. menar utredningen att ett utrymme för väljarna att ta ställning till enskilda frågor inom ramen för 2013/14:61 den representativa demokratin ändå kan ses som ett sätt att stärka demokratin. Under förutsättning att folkomröstningarna är rådgivande finns det ingen direkt motsättning mellan folkomröstningar och den representativa demokratin. Folkomröstningar kan, enligt utredningen, vara en metod för de folkvalda att inhämta bättre information om väljarnas uppfattning om sakfrågor och därmed ge en starkare legitimitet åt de enskilda besluten. Detta gäller i synnerhet vid frågor av särskild tyngd och långsiktig betydelse. Folkomröstningar kan därutöver öka medborgarnas engagemang och intresse för politiken och ha en folkbildande effekt. Slutligen menar utredningen att folkomröstningar kan fylla en funktion som säkerhetsventil för den representativa demokratin t.ex. genom att bryta upp politiska låsningar som inte följer de traditionella skiljelinjerna i politiken. påpekar utredningen att om folkomröstningar blir ett frekvent inslag i den demokratiska beslutsprocessen kan de utmana partiväsendet och urholka väljarnas möjlighet att ställa de folkvalda till svars för den förda politiken. Folkomröstningar är dessutom ett onyanserat system för beslutsfattande som inte ger möjlighet till ett helhetsperspektiv eller till kompromisser mellan olika intressen. Detta medför att det kan bli svårigheter för de förtroendevalda att långsiktigt planera och ta ansvar för den förda politiken när enstaka sakfrågor rycks ur ett sammanhang. Utredningen anser därför att vissa begränsningars bör finnas när det gäller rätten att påkalla en folkomröstning. Det finns enligt utredningen till exempel inte skäl att införa en möjlighet för en minoritet i att föra en fråga till folkomröstning eller att införa en rätt för allmänheten att begära folkomröstningar på nationell nivå. Ett undantag är vid vilande förslag till grundlagsändring där en tredjedel av riksdagsledamöterna kan begära en folkomröstning. Folkinitiativet i kommuner och landsting När det gäller lokala frågor finns det ett större värde av folkomröstningar eftersom frågorna ofta berör medborgarna mera direkt. föreslog därför att folkomröstningsinstitutet på och landstingsnivå ska stärkas för att ge medborgarna möjligheter att ta ställning till politiska frågor och delta i beslutsprocessen. Möjligheter för kommunerna och landstingen att hålla folkomröstningar har funnits . infördes folkinitiativet, vilket innebär att ett ärende om folkomröstning ska väckas i fullmäktige om av de röstberättigande begär detta. Enligt ledde bestämmelserna om folkinitiativet inte till en förstärkning av den kommunala demokratin. De flesta initiativ avslogs i fullmäktige och det fanns därför en risk att möjligheten till folkomröstningar framstod som skendemokratisk. Mot denna bakgrund föreslog att utformningen av folkinitiativet ändras. Det förstärkta folkinitiativet trädde i kraft och innebär att en folkomröstning ska hållas om av de röstberättigande begär det. Enbart en kvalificerad majoritet om två tredjedelar av fullmäktige ledamöterna kan avslå ett folkinitiativ (prop. 2009/10:80). Det är fullmäktige som beslutar om utformningen av Skr. 2013/14:61 valsedlarna och folkomröstningen är alltid rådgivande. 3.3.3Arbetet med att stärka medborgarnas inflytande inom EU EU är det enda mellanfolkliga samarbete som ger medborgare möjlighet att genom direkta val utse sina företrädare i ett parlament med lagstiftande befogenheter. Trots det har EU ofta kritiserats för att det har utvecklats utan medborgerlig förankring. Det motstånd till förslaget till en grundlag för EU som bl.a. tog sig i uttryck i folkomröstningarna i och visade på behovet att stärka medborgarnas möjligheter till inflytande inom EU. Lissabonföredraget antogs därför med en ambition att föra EU närmare medborgarna. Genom Lissabonfördraget införde EU det s.k. medborgarinitiativet vilket är ett verktyg för medborgarna att göra sina röster hörda direkt och begära att kommissionen tar politiska initiativ. Förordningen om medborgarinitiativet (nr 211/2011) antogs av rådet och är i alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Att väcka ett medborgarinitiativ är en möjlighet för EU-medborgare att begära att kommissionen ska lägga fram ett förslag i deras intresse. Medborgarna har därigenom på samma sätt som och ministerrådet en möjlighet att framställa önskemål om lagstiftningsförslag från kommissionen. Medborgarinitiativen är emellertid rådgivande och kommissionen är inte förpliktad att lägga fram ett förslag. Ett initiativ ska stödjas av minst en miljon unionsmedborgare från minst en fjärdedel av medlemsstaterna. Det krävs minst 15 000 underskrifter från för att ska räknas som en av dessa medlemsstater. Minimiåldern för den som vill underteckna ett initiativ är den ålder som ger rösträtt i valen till . I är det . har regeringen utsett Datainspektionen till behörig myndighet för kontroll och intygande av att det system för insamling av stödförklaringar via internet som används för lagring i uppfyller de krav som ställs i förordningen. Regeringen har vidare utsett till behörig myndighet för kontroll och intygande av antalet giltiga stödförklaringar från personer med svenskt personnummer. etablerade och rådet programmet Ett för medborgarna. Programmet var avsett att uppmuntra till samarbete mellan medborgare och medborgarorganisationer i olika länder, i syfte att göra allmänheten aktivt engagerad i den europeiska integrationsprocessen. Programmet har löpt och ett av dess huvudsakliga mål var att ge medborgarna möjlighet att samarbeta och delta i uppbyggandet av ett allt närmare , öppet mot omvärlden och som enas och berikas genom sin kulturella mångfald. 2013/14:61 Regeringen har utsett till kontaktpunkt för programmet Ett för medborgarna. presenterade kommissionen ett förslag inom ramen för EU:s fleråriga budgetram om att inrätta ett förnyat program . Det övergripande syftet med det nya programmet är bl.a. att främja medborgarnas demokratiska delaktighet och engagemang på unionsnivå genom att öka deras kunskaper om unionens politiska processer och skapa förutsättningar för engagemang och frivilligarbete på unionsnivå. Det nya programmet utgår delvis från nya möjligheter till deltagardemokrati. Enligt artikel 11 i ska EU:s institutioner bl.a. ge medborgarna och de representativa sammanslutningarna möjlighet att ge uttryck för och offentligt diskutera sina åsikter på alla unionens åtgärdsområden. I samma artikel talas om institutionernas skyldighet att föra en öppen, tydlig och regelbunden dialog med det civila samhället. har kommissionen gett individer en möjlighet att framföra deras förväntningar på EU genom att föra medborgardialoger i alla medlemsstater. Medborgardialogerna är även en del av Europaåret för medborgarna, vilket är en satsning för att öka kunskapen bland EU- medborgare om de rättigheter som är inskrivna i och som kompletterar de nationella rättigheterna. pågår kommunikationsaktiviteter mellan regeringen, och för att öka kunskapen om EU och aktuella EU-frågor inom ramen för det s.k. förvaltningspartnerskapet. Som en del av förvaltningspartnerskapet har insatser riktats till gymnasielärare och skolledare. deltog cirka hälften av gymnasieskolor i aktiviteterna. kommer insatserna riktas till unga och personer som arbetar med unga inom t.ex. ideella organisationer eller kommuner och till lärare och skolledare i syfte att informera om det förestående valet till . Insatserna som riktas till lärare ska främst stödja de redan utbildade s.k. skolambassadörerna och deras nätverk. I detta sammanhang bör även nämnas att regeringen beslutade om nya kursplaner för i vilka det har förtydligas att eleverna ska få undervisning om EU. Regeringen har utsett och Universitets- och högskolerådet (UHR) som förmedlingsorgan för förvaltningspartnerskap. I uppdraget ingår att planera, genomföra och följa upp förvaltningspartnerskapets insatser. Kommissionen har meddelat att de avser att avsluta förvaltningspartnerskapet vid utgången av . Medel kommer att finnas till förfogande för verksamhet . 3.3.4Politiken för det civila samhället Det civila samhället som en arena för politiskt deltagande Det civila samhället är en arena, skild från staten, marknaden och det enskilda hushållet, där människor kan organisera sig och agera tillsammans i gemensamma intressen. Som sådan är det civila samhällets betydelse för demokratin central. Det civila samhället är en arena där argument och åsikter kan mötas, där initiativ till förändringar kan tas och där missförhållanden i samhället kan påtalas. Organisationer inom det civila samhället har därför en viktig roll när det gäller att utveckla, fördjupa och bredda demokratin. Vidare kan det civila samhället fungera som en motvikt till offentlig maktutövning både genom att dess organisationer kan fånga upp, inspirera och organisera ett deltagande och genom att de kan utöva en effektiv påverkan och inflytande på det politiska beslutsfattandet. Medborgarsammanslutningarna inom det civila samhället ger därmed individer ytterligare en möjlighet att göra sin röst hörd och delta i den politiska processen. I denna bemärkelse kan det civila samhället beskrivas som en röstbärare. Framför allt kan det civila samhället ge makt åt underrepresenterade grupper i samhället, vilket kan bidra till att bekämpa utanförskap. Dessutom kan det civila samhällets organisationer, inte minst folkbildningsorganisationerna, ses som en demokratiskola som bidrar till att skapa en medvetenhet om demokratins spelregler och grundläggande principer. Genom engagemang i föreningslivet får många människor förståelse dels för organisationernas interna procedurer för t.ex. beslutsfattande och ansvarsutkrävande, dels om hur opinion och åsikter kan drivas och främjas inom ramen för det demokratiska samhället i stort. Det finns också ett samband mellan engagemang i det civila samhället och deltagande i det politiska livet i övrigt, t.ex. valdeltagande. Ideella organisationer besitter ofta en betydande expertis i olika sakfrågor och även organisationer som inte är uppbyggda med traditionell medlemsdemokrati kan i kraft av sin kunskap föra fram argument och budskap som är viktiga i det offentliga. Det civila samhället har även en viktig funktion för den sociala sammanhållningen i samhället. Organisationer inom det civila samhället bidrar till att sammanlänka individer och gemenskaper och kan överbrygga gränser mellan enskilda grupper och därmed binda samman samhället i stort. Det civila samhället har också en funktion som välfärdsförmedlare och serviceproducent. I denna roll är det civila samhällets organisationer i regel alternativ eller komplement till de offentligt ägda eller privata tjänsteproducenterna. Regeringens politik för det civila samhället Regeringens mål för politiken för det civila samhället är att villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin ska förbättras. Målet beslutades av på grundval av förslagen i propositionen En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55, bet. 2009/10:KrU7, rskr. 2009/10:195). Villkoren ska förbättras genom att det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort utvecklas. Vidare ska förutsättningarna för det civila samhället bidra till samhällsutvecklingen och välfärden stärkas, både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter. Kunskapen om det civila samhället ska fördjupas och spridas. uppfyllas i dialog med det civila samhällets organisationer. Regeringen har beslutat att följa upp villkoren för det civila samhället och dess organisationer i förhållande till politikens mål. ska organiseras kring sex principer rörande självständighet och oberoende, dialog, kvalitet, långsiktighet, öppenhet samt insyn och Uppföljningen ska ge möjlighet att följa utvecklingen över tid vad gäller olika aspekter av statlig bidragsgivning, dialog och samråd med det civila samhällets organisationer, samt övriga insatser för att förbättra det civila samhällets villkor, exempelvis insatser för bättre kunskap om det civila samhället. myndighetsstöd för politiken för det civila samhället. säkerställa att kontinuerlig uppföljning, kunskapsspridning och analys Regeringen etablerade 2010 ett partsgemensamt forum i vilken dialogen ska föras mellan regeringen och det civila samhällets organisationer om det civila samhällets villkor, möjligheter och Det partsgemensamma forumet består av 16 representanter från nationella ideella organisationer från olika områden. roterande ordförandeskap och leds av en representant från det civila har regeringens uppdrag att administrera det partsgemensamma forumet och har också genomfört en uppföljningsrapport utifrån det civila samhällets perspektiv (Dialog, självständighet och långsiktiga förutsättningar – en uppföljning med ideella föreningar i fokus, 2013). slöts en överenskommelse mellan regeringen, idéburna organisationer inom det sociala området och SKL om hur relationerna mellan staten, de idéburna organisationerna och SKL kan utvecklas (IJ2008/2110/UF). Överenskommelsens syfte är att stärka de idéburna organisationernas självständiga och oberoende roll som röstbärare och opinionsbildare, samt att stödja framväxten av en betydligt större mångfald av utförare och leverantörer inom hälso- och sjukvården och organisationernas roll inom det sociala området och möjliggöra för dessa att vara utförare av tjänster på likvärdiga villkor med andra aktörer som är verksamma på området. hade omkring 70 idéburna organisationer anslutit sig till överenskommelsen. undertecknat en överenskommelse med SKL och idéburna organisationer Syftet med denna överenskommelse är att förtydliga relationen mellan staten, kommunerna och de idéburna organisationerna i arbetet med nyanländas etablering och integration och att utveckla former och metoder för att de idéburna organisationerna bättre ska kunna medverka i detta arbete. integrationsområdet har 35 nationella organisationer anslutit sig, däribland ett flertal paraplyorganisationer. Regeringen har finansierat en försöksverksamhet med engagemangsguider som ska stimulera boende i områden med lägre organisationsgrad, särskilt ungdomar och kvinnor, till civilsamhällets olika organisationer. Stöd till engagemangsguider har fördelats av med . För att öka kunskapen om det civila samhället inrättades 2009 ett grundforskningsprogram om det civila samhället som hanteras av . Regeringen har gett i uppdrag till () att ta fram förbättrad statistik om det civila samhället. SCB redovisade en första sammanställning med ny statistik om det civila samhället som gäller de ideella organisationernas ekonomi. kan därmed det civila samhällets ekonomiska betydelse i samhällsekonomin belysas. Denna sammanställning med fördjupad statistik om det civila samhället kan utgöra underlag för fortsatt utvecklingsarbete i syfte att etablera det civila samhället som ett nytt statistikområde . SCB presenterade en rapport med uppföljande statistik . Regeringens stöd till det civila samhällets organisationer Vad gäller statsbidragen har regeringen bland annat uttalat att mer generella stödformer såsom organisations- och verksamhetsbidrag bör öka i förhållande till projektbidrag. Bidragssystem bör dock kunna anpassas efter verksamhetsområdenas behov och därmed se olika ut. Av sammanställning framgår att ca fördelades i statliga bidrag till det civila samhällets organisationer . Av bidragsmedlen gick till generella bidrag såsom organisations- och verksamhetsbidrag. Inom flertalet politikområden finns statsbidrag som riktas till det civila samhällets organisationer för särskild verksamhet. Detta gäller till exempel stöd till idrotten, bidrag till allmänna samlingslokaler, bidrag för kvinnors organisering, stöd till friluftsorganisationer och stöd till arbetet mot diskriminering. Även Allmänna arvsfonden fördelar till organisationer med målgruppen barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning utifrån ett antal prioriterade områden. fördelades efter ansökan till olika ungdomsprojekt samt till projekt som avsåg att främja demokrati och delaktighet. För att minska den ideella sektorns beroende av finansiering från det allmänna och underlätta för sektorn att samla in medel från andra aktörer har en rätt till skattereduktion för penninggåvor till viss ideell verksamhet införts . Skattereduktionen gäller fysiska personer. En förutsättning för skattereduktion är att gåvorna lämnas till på förhand godkända gåvomottagare. Regeringen bedriver också ett arbete för att modernisera de särskilda inkomstskattereglerna för den ideella sektorn i riktning mot en mera tidsenlig utformning. Remissförfarandet och ett utökat samråd med det civila samhället Ett flertal organisationer inom det civila samhället används som remissinstanser vid beredning av betänkanden och förslag. Enligt en sammanställning som görs inom har antalet fasta forum för samråd med civila samhällets organisationer ökat från 46 till 51. Antalet organisationer som var medlemmar i dessa forum var 858 stycken, vilket är 314 fler än 2011. Drygt 3000 organisationer bjöds in att svara på remiss, vilket är mer än en fördubbling av tidigare års resultat. Departementen anordnade ca 277 möten för dialog och samråd med det civila samhällets organisationer. I enlighet med de förslag som presenterades i propositionen En politik för det civila samhället inleddes en försöksverksamhet med utökat samråd mellan regeringen och det civila samhällets organisationer (prop. 2009/10:55). Avsikten var att skapa möjligheter att lyssna av åsikter och intressen i ett tidigt skede av beredningsprocessen för att därigenom förbättra kunskapsunderlaget och öka förankringen av kommande beslut. Försöksverksamheten genomfördes och resulterade i en handledning för samråd med det civila samhället. Tillgång till allmänna samlingslokaler Tillgång till allmänna samlingslokaler för opinionsbildning och ideellt engagemang är en grundläggande förutsättning för ett demokratiskt samhälle och ett livskraftigt civilsamhälle. I finns en lång tradition av att det i utformandet av bostadsområden byggs allmänna samlingslokaler. Detta har varit en del av folkrörelsepolitiken och har betraktats som ett sätt att främja demokratin och medborgarnas möjligheter att utöva sina fri- och rättigheter. Ett ekonomiskt stöd för allmänna samlingslokaler inrättades i . gav den dåvarande regeringen en särskild utredare i uppdrag att se över stödet för de allmänna samlingslokalerna. I betänkandet Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveckling (SOU 2003:118) konstaterade utredaren att samlingslokalerna är viktiga grundpelare i det demokratiska samhället. Vidare betonades att det bör finnas en samlingslokal i varje lokal miljö för att ge ökade möjligheter att etablera ett föreningsliv som på ett effektivare sätt kan engagera de människor som bor i dessa områden. Det ansågs särskilt angeläget att få fram fler samlingslokaler i storstadsområdenas och de större tätorternas ytterområden. Bidrag till allmänna samlingslokaler fördelas av samlingslokaldelegation och uppgick stödet för investeringsbidrag till . På grundval av förslagen i betänkandet har även fått i uppdrag att fördela stöd för utveckling av ungdomsverksamhet i allmänna samlingslokaler. fördelades ca till denna verksamhet. 3.3.5Samråd och forum för inflytande inom särskilda politikområden Ett övergripande mål för ungdomspolitiken är att ungdomar ska ha verklig tillgång till inflytande (prop. 2007/08:1, bet. 2007/08KrU1, rskr. 2007/08:58). Detta betyder att unga ska ges samma möjligheter till inflytande som andra människor i samhället. Ungas delaktighet i politiska beslutsprocesser är inte bara en rättighet utan det är också viktigt att ungas kunskaper, synpunkter och erfarenheter tas till vara som en resurs i den demokratiska processen.