prop · H003194 · 2013-09-18 00:00:00 — Direktivets utgångspunkt förefaller enligt regeringens mening vara att den arbetsgivare eller uppdragsgivare som avser att rekrytera en person ska kunna få del av uppgifter från det egna landets kriminalregister, samt att centralmyndigheten i det fall den person som ska rekryteras är medborgare i en annan medlemsstat på begäran ska få uppgifter över- förda från den medlemsstaten. Enligt 9 § första stycket lagen om belastningsregister har en enskild rätt att på begäran skriftligen få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv. Enligt tredje stycket i den bestämmelsen ska en begäran om uppgifter ur registret vara skriftlig och undertecknad av sökanden. I propositionen Utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater (prop. 2011/12:163 s. 43) har gjorts bedömningen att bestämmelsen är tillämplig även när en begäran för enskilds räkning kommer via centralmyndigheten i en annan medlemsstat, under förut- sättning att centralmyndigheten vidarebefordrar en undertecknad begäran från den enskilde. Under förutsättning att samtliga medlemsstater inom EU har genomfört rambeslutet kommer därför centralmyndigheterna i de andra medlems- staterna att ha möjlighet att, genom att vidarebefordra en av den enskilde undertecknad begäran, få information från det svenska belastnings- registret när en svensk medborgare begär uppgifter om sig själv ur en annan medlemsstats kriminalregister. Med stöd av 9 § första stycket lagen om belastningsregister kan på grundval av en sådan begäran lämna ut uppgifterna. 2012/13:194 Mot denna bakgrund bedömer regeringen att det nu gällande svenska regelverket är tillräckligt för att uppfylla direktivets artikel 10.3 när det gäller möjligheten att lämna ut information från belastningsregistret. Om en svensk medborgare erbjuds arbete, uppdrag eller praktik- tjänstgöring i en annan medlemsstat inom EU bör han eller hon i första hand vända sig till centralmyndigheten i den medlemsstaten för att begära uppgifter ur den medlemsstatens kriminalregister. I vilken utsträckning centralmyndigheten i en annan medlemsstat lämnar ut samtliga uppgifter, eller endast uppgifter om vissa brott, till sökanden styrs av den medlemsstatens nationella lagstiftning och hur den medlemsstaten har valt att genomföra direktivet. Direktivet kräver dock att utdragen i vart fall innehåller uppgifter om de brott som omfattas av direktivet. Arbets- och uppdragsgivare i ska kunna få information från andra medlemsstaters kriminalregister Vid genomförandet av artikel 6 i rambeslutet infördes två nya bestämmelser, 22 b och 22 c §§, i förordningen om belastningsregister. Enligt dessa bestämmelser har en enskild som är eller har varit medborgare eller som har varit stadigvarande bosatt i en annan medlemsstat inom EU rätt att vända sig till för att ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i den staten. Om en person som begär uppgifter om sig själv i belastnings- registret är medborgare i en annan medlemsstat inom EU har dessutom en skyldighet att inhämta uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i den staten. Härigenom tillförsäkras att arbetsgivare och uppdragsgivare i som rekryterar personal till verksamhet där arbetet innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn, via den arbetssökande, får uppgifter om motsvarande brott från andra medlemsstaters kriminalregister. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att det nu gällande svenska regelverket är tillräckligt för att uppfylla direktivets artikel 10.3 även när det gäller möjligheten för arbetsgivare och uppdragsgivare i att få information från andra medlemsstaters kriminalregister. 6.2.5Registerkontrollen bör endast omfatta vissa uppgifter om brott Regeringens förslag: I lagen om belastningsregister införs en rätt för den enskilde att, i de fall den nya lagen om registerkontroll föreskriver, få ett begränsat utdrag ur belastningsregistret som endast innehåller uppgifter om vissa brott. Vidare införs en hänvisnings- bestämmelse i den nya lagen. Regeringens bedömning: Utdraget ur belastningsregistret bör omfatta åtminstone sådana brott som följer av direktivet. Detta bör regleras i förordning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser uttrycker inte någon Prop. 2012/13:194 särskild uppfattning om förslaget i denna del. och i anser att utdragen ur belastningsregistret bör innehålla uppgifter om fler brott än vad som följer av direktivet. Skälen för regeringens förslag och bedömning: En enskild har, som redogjorts för, enligt bestämmelserna i 9 § lagen om belastningsregister rätt att på begäran skriftligen få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv. Ett sådant utdrag är inte begränsat till att avse vissa typer av brott och det kan därför innehålla uppgifter om brott som saknar betydelse för bedömningen av en persons lämplighet att arbeta med barn. Artikel 10.2 i direktivet kräver endast att arbetsgivaren ska ha rätt att få information om brott som avses i artiklarna 37 i direktivet. Regeringen instämmer därför i promemorians bedömning att det bör göras ett tillägg i 9 § lagen om belastningsregister med innebörden att enskilda ska ha rätt att få ett begränsat utdrag ur belastningsregistret som endast innehåller uppgifter om vissa brott, när han eller hon söker arbete som innefattar direkta och regelbundna kontakter med barn. Närmare bestämmelser om vilka brott som ska redovisas i utdragen bör lämnas i förordning. I promemorian görs bedömningen att utdragen bör innehålla uppgifter om samtliga sexualbrott och barnpornografibrott, samt även uppgifter om mord, dråp, grov misshandel, människorov, människohandel, grovt rån och olaga tvång. Regeringens utgångspunkt är att utdragen bör omfatta åtminstone de brott som direktivet kräver. Dessa brott torde i vart fall motsvara samtliga sexualbrott samt barnpornografibrott. I vilken utsträckning utdragen därutöver, som flera remissinstanser har föreslagit, bör innehålla uppgifter om ytterligare brott kommer regeringen att överväga vidare vid framtagandet av de aktuella förordningsbestämmelserna. I den föreslagna lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn bör det införas en hänvisning till lagen om belastningsregister. Genom hänvisningen tydliggörs att det i lagen om belastningsregister finns bestämmelser om att regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter ett sådant utdrag ska innehålla. 6.3Den särskilda preskriptionsbestämmelsen för sexualbrott mot barn utvidgas Regeringens förslag: Preskriptionstiden för köp av sexuell handling av barn och för sexuellt ofredande som begåtts mot ett barn ska börja löpa först från den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Detsamma ska gälla försök till köp av sexuell handling av barn. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig i frågan tillstyrker eller har inte någon erinran mot förslaget. förordar dock, för undvikande av att andra förhållandevis lindriga 2012/13:194 gärningar som utgör sexuellt ofredande ska komma att omfattas av en oproportionerligt lång preskriptionstid, att barns bevittnande av sexuella handlingar regleras i ett eget straffstadgande och att endast detta brott omfattas av den särskilda preskriptionsregleringen. Skälen för regeringens förslag: I artikel 15.2 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att möjliggöra lagföring av vart och ett av de brott som avses i artiklarna 3, 4.2, 4.3, 4.5, 4.6 och 4.7, samt, när sådan barnpornografi som avses i artikel 2 c i) och ii) har använts, av de grova brott som avses i artikel 5.6, under en tillräckligt efter det att barnet har uppnått myndighetsålder och i en omfattning som motsvarar det berörda brottets svårighetsgrad. för lagföring bör, enligt sista meningen i beaktandesats 26, fastställas i enlighet med nationell lagstiftning. Enligt direktivet krävs således att samtliga brott som rör sexuella övergrepp (artikel 3) dvs. gärningar som i svensk rätt i huvudsak motsvaras av brotten våldtäkt och grov våldtäkt, sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning och grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn och grovt sexuellt övergrepp mot barn samt sexuellt ofredande omfattas av en förlängd preskriptionstid. gälla beträffande handlande bestående i att förmå, rekrytera eller tvinga barn att delta i pornografiska föreställningar (artikel 4.2 och 4.3) dvs. gärningar som i svensk rätt främst motsvaras av brotten utnyttjande av barn för sexuell posering och grovt utnyttjande av barn för sexuell posering men som även kan omfattas av brotten koppleri och grovt koppleri, köp av sexuell handling av barn liksom av olika typer av våldtäktsbrott eller medverkan till sådana brott. Även att förmå, rekrytera eller tvinga barn till barnprostitution (artikel 4.5 och 4.6) dvs. som i svensk rätt främst motsvaras av brotten sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång, koppleri och grovt koppleri samt människohandel ska omfattas av en förlängd preskriptionstid. Så ska vara fallet också när det gäller att företa sexuella handlingar med ett barn som utnyttjas i prostitution (artikel 4.7) dvs. gärningar som i svensk rätt motsvaras av brottet köp av sexuell handling av barn, eller, när det gäller yngre barn, bl.a. våldtäkt mot barn. Slutligen ska även produktion av barnpornografi bestående i avbildningar av barn som medverkar i verkliga eller simulerade sexuella handlingar eller av barns könsorgan för sexuella syften (artikel 5.6 och artikel 2 c i) och ii)) dvs. barnpornografibrott enligt direktivet omfattas av en förlängd Åtalspreskription innebär att påföljd inte får dömas ut om den misstänkte inte häktats eller fått del av åtalet inom . Preskriptionstiden är enligt 35 kap. 1 § bestämd till ett visst antal år beroende på det straff som högst kan följa på brottet. Preskriptionstiden löper enligt huvudregeln i 35 kap. 4 § första stycket från den dag då brottet begicks. För vissa brott beräknas dock preskriptionstiden på annat sätt. Det gäller, enligt 35 kap. 4 § andra stycket , bl.a. de flesta sexualbrott mot barn. För dessa brott är det i stället den dag målsäganden fyller eller skulle ha fyllt dvs. liksom enligt direktivet myndighetsåldern som utgör utgångspunkten för preskriptionstidens beräkning. Syftet med bestämmelsen är att stärka skyddet för barn och ungdomar som blivit utsatta för sexuella övergrepp. Enligt 35 kap. 4 § andra stycket första punkten omfattas brott enligt 6 kap. 46 och 8 §§ samma balk och försök till sådana brott dvs. våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn och grovt sexuellt övergrepp mot barn samt utnyttjande av barn för sexuell posering och grovt utnyttjande av barn för sexuell posering av den särskilda preskriptionsregeln. Enligt andra punkten omfattas även brott enligt 6 kap. 13 och 12 §§ och försök till sådana brott, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Punkten omfattar således brotten våldtäkt och grov våldtäkt, sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning och grovt sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning samt koppleri och grovt koppleri. Enligt tredje punkten omfattas också brott enligt 16 kap. 10 a § första och femte styckena och försök till sådana brott av den särskilda preskriptionsregeln, om brottet avser skildring av barn i pornografisk bild och en tillämpning av huvudregeln i bestämmelsens första stycke inte leder till att möjligheten att döma ut påföljd bortfaller . Punkten omfattar således barnpornografibrott och grovt barnpornografibrott. En särbehandling av sexualbrott mot barn i preskriptionshänseende har starka skäl för sig. Sexualbrott mot barn intar en särställning i det att de i många fall inte ger några synliga skador. De sexuella övergreppen är sällan förenade med något nämnvärt fysiskt våld, eftersom den som begår gärningen ofta befinner sig i en överlägsen position och därför inte behöver tillgripa något våld för att driva igenom sin vilja. Skadorna ligger i stället framför allt på det psykiska planet och kan vara både svåra och livslånga. Ett barn som utsätts för sexuella övergrepp förmår ofta inte berätta vad det varit utsatt för förrän det kommer upp i de övre tonåren. Sexuella övergrepp mot barn upptäcks därför i många fall inte förrän förflutit. Det straffrättsliga sanktionssystemet är centralt när det gäller att bekämpa sexuella övergrepp. Höga krav måste därför ställas på att regelsystemet är utformat så att det medger en effektiv lagföring (prop. 1994/95:2, prop. 2004/05:45 och prop. 2012/13:111). Ändrade preskriptionsregler för vissa sexualbrott mot barn Av redogörelsen ovan framgår att till största del uppfyller kraven enligt direktivet när det gäller de brott som ska omfattas av förlängd preskriptionstid. De gärningar som avses i artiklarna 3.43.6, 4.5 och 4.6 samt angivna delar av artikel 5.6 omfattas sålunda redan av den särskilda preskriptionsbestämmelsen i 35 kap 4 § andra stycket. När det gäller de 2012/13:194 gärningar som beskrivs i artiklarna 3.2 och 3.3, 4.2 och 4.3 samt 4.7 så kan dessa i svensk rätt motsvaras av, förutom brott som redan omfattas av den särskilda preskriptionsregeln, även brotten köp av sexuell handling av barn (6 kap. 9 § ) och sexuellt ofredande (6 kap. 10 § ). Dessa brott omfattas inte av den särskilda preskriptionsbestämmelsen. uppfyller därmed inte direktivets krav såvitt avser de brotten. Det framstår enligt regeringen som rimligt och godtagbart att också köp av sexuell handling av barn och sexuellt ofredande av barn ska omfattas av den särskilda preskriptionsbestämmelsen i 35 kap. 4 § andra stycket . Detsamma bör gälla för försök till köp av sexuell handling av barn. Det innebär att preskriptionstiden även för dessa brott kommer att börja löpa först den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Någon differentiering mellan olika slags gärningar som utgör sexuellt ofredande bör inte göras. Genom de föreslagna ändringarna kommer direktivets krav i fråga om preskription att vara uppfyllda. Regeringens förslag: Lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn samt ändringarna i lagen om belastningsregister och i ska träda i kraft . Bestämmelserna i lagen om registerkontroll ska dock inte tillämpas på den som efter ikraftträdandet erbjuds ett uppdrag inom ramen för en anställning som han eller hon hade redan före ikraftträdandet. Den nya preskriptionsbestämmelsen ska gälla även för brott som vid lagens ikraftträdande ännu inte har preskriberats. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås dock inte någon övergångsbestämmelse till lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 27 i direktivet ska medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktivet. Den nya lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn och ändringarna i lagen om belastningsregister och preskriptionsbestämmelsen i bör därför träda i kraft . Regeringen föreslår att detta sker . Beträffande lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn bör, av hänsyn till den personliga integriteten, den som vid ikraftträdandet redan är anställd hos t.ex. ett bemanningsföretag inte omfattas av någon registerkontroll. Samma skäl har i promemorian åberopats till stöd för att redan anställda inte ska omfattas av den nya Sådana personer har inte haft någon möjlighet att avstå från En liknande bedömning när det gäller anställda hos Prop. 2012/13:194 bemanningsföretag gjordes i propositionen Utvidgad registerkontroll inom förskoleverksamhet, skola och skolbarnomsorg (prop. 2007/08:28 s. 14). För att redan anställda i bemanningsföretag, på samma sätt som andra anställda, inte ska omfattas av den nya regleringen bör därför den nya lagen endast tillämpas på personer som efter ikraftträdandet anställs hos ett bemanningsföretag. Såvitt gäller behovet av övergångsbestämmelser till den nya preskriptionsbestämmelsen gör regeringen följande bedömning. Legalitetsprincipen och det förbud mot retroaktiv strafflagstiftning som följer av den kommer till uttryck bl.a. i 1 kap. 1 § , 5 § lag (1964:163) om införande av , 2 kap. 10 § regeringsformen och artikel 7 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Bestämmelserna tar emellertid sikte på straff och de utgör därför i och för sig inte hinder mot att nya bestämmelser om preskription görs tillämpliga på brott som begåtts före ikraftträdandet, under förutsättning att brottet inte redan preskriberats enligt äldre bestämmelser. Skälet till detta är att en ändring av preskriptionstiden för ett brott inte påverkar straffet som sådant, utan endast möjligheten att döma ut påföljd. Trots detta är det en etablerad grundsats att en lagändring som medför att preskriptionstiden för ett visst brott förlängs inte ska tillämpas på brott som har begåtts före ikraftträdandet. Denna princip, som kommer till uttryck i 12 § lagen om införande av , är dock inte undantagslös. Undantag har tidigare gjorts t.ex. i fråga om förlängning av preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barn och barnpornografibrott (prop. 2004/05:45 s. 131, 2009/10:70 s. 39 f. och 2012/13:111 s. 108 f.). Samma skäl som i dessa fall talade för en förlängning av preskriptionstiden talade också för att ändringen skulle ges retroaktiv verkan. Regeringen ser inte skäl att i det nu aktuella fallet utforma regleringen på annat sätt än vad som gäller för bl.a. de sexualbrott mot barn som redan omfattas av den särskilda preskriptionsbestämmelsen i 35 kap. 4 § andra stycket . En särskild övergångs- bestämmelse till ändringen i bör sålunda införas. Av övergångsbestämmelsen bör framgå att preskriptionstiden förlängs även för brott som har begåtts före ikraftträdandet om inte möjligheten att döma till påföljd har bortfallit enligt äldre bestämmelser. Regeringens bedömning: Förslaget om utökade möjligheter till registerkontroll kommer att medföra vissa kostnadsökningar för . Förslaget om förlängd preskriptionstid för vissa sexualbrott mot barn bedöms inte medföra annat än marginellt ökade kostnader för rättsväsendets myndigheter. Kostnadsökningarna kan finansieras inom ramen för befintliga anslag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. 2012/13:194 Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Ytterligare personkategorier kommer att omfattas av möjligheten till registerkontroll. Det kommer sannolikt att leda till en ökad mängd utdrag ur belastningsregistret. kostnader till följd av den nya lagen omfattar i huvudsak två delar. Den ena delen gäller kostnaderna för att ta fram en ny utdragsnivå. Inrapporteringssystemet måste justeras för att kunna ta emot det nya utdragsändamålet, skanningssystemet måste anpassas så att utdragsändamålets blanketter kan skannas in och personalen måste ges utbildning och genomgång av det nya ändamålet och det nya regelverket. Enligt uppgift från kan dessa kostnader uppskattas till . Den andra delen av kostnader gäller de förvaltningskostnader som de nya utdragen kommer att medföra. Kostnaden för den normala handläggningen uppskattas uppgå till per utdrag. I den kostnaden ingår hantering, telefonsupport, papper, porto m.m. Kostnaderna bedöms kunna rymmas inom ramen för befintliga anslag. Vidare förlängs preskriptionstiden för vissa sexualbrott mot barn. Det är rimligt att anta att förslaget kommer att leda till något fler brottsanmälningar och lagföringar och således viss måltillströmning. Förslaget kan dock inte antas leda till annat än högst marginellt ökad arbetsbelastning för polis, åklagare, domstolar och kriminalvård. Sammanfattningsvis bör kostnaderna för den nya lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn och eventuella kostnadsökningar med anledning av den förlängda preskriptionsfristen kunna finansieras inom ramen för befintliga anslag. 9.1Förslaget till lag om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn 1 § Den som erbjuds en anställning i staten, en kommun, ett landsting, ett företag eller en organisation ska, om arbetet innebär direkt och regelbunden kontakt med barn, på begäran av den som erbjuder anställningen visa upp ett utdrag ur det register som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. I paragrafen föreskrivs en skyldighet för den som, i vissa verksamheter, erbjuds en anställning som innebär direkt och regelbunden kontakt med barn, att på begäran visa upp ett utdrag ur det register som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2. Bestämmelsen innebär att en sådan arbetsgivare som avses har en rätt, inte en skyldighet, att begära att ett utdrag uppvisas. Rätten för arbetsgivaren att efterfråga uppgifter gäller när någon erbjuds anställning i staten, en kommun, ett landsting, ett företag eller en organisation. som avses med företag och organisation definieras i 2 §. Med begreppet direkt och regelbunden kontakt med barn avses sådana arbeten som inbegriper återkommande och nära kontakter med barn. Med barn avses personer . Arbeten som omfattas är sådana där arbetsuppgifterna består i att fostra, undervisa, sköta eller annars ta hand om barn eller på annat sätt arbeta i personlig kontakt med barn. Kravet på regelbundenhet innebär att den anställdes arbetsuppgifter inbegriper viss återkommande direktkontakt med barn. Vad som i det enskilda fallet avses med sådan regelbundenhet måste avgöras med hänsyn till den aktuella verksamheten. Relevanta omständigheter att ta med i bedömningen av vad som utgör direkt och regelbunden kontakt med barn är även vilken typ av kontakter det rör sig om, vilken intensitet kontakterna har samt om de alltid utförs i närvaro av vårdnadshavare eller en annan vuxen. Exempel på arbeten som kan omfattas är ledare i olika ideella barnverksamheter, t.ex. idrottsföreningar. Arbeten som däremot kan falla utanför är t.ex. anställda inom sjukvården som träffar barn mer sällan och alltid i närvaro av en vårdnadshavare. Det är ytterst upp till den enskilde arbetsgivaren att bedöma om en persons arbetsuppgifter kan anses innefatta direkta och regelbundna kontakter med barn. Det är endast den person som, eventuellt efter ett urvalsförfarande, faktiskt erhåller ett erbjudande om anställning som på begäran ska visa upp ett utdrag ur belastningsregistret. Andra eventuella medsökande ska således inte kontrolleras. Möjligheten till kontroll omfattar alla former av anställningar, såväl tidsbegränsade som tillsvidareanställningar. Redan anställda omfattas inte av registerkontrollen, även om dessa inom ramen för anställningen erhåller nya arbetsuppgifter. Den enskilde är endast skyldig att visa upp ett utdrag ur belastnings- registret. Utdraget ska visas upp för den hos arbetsgivaren som har att besluta om vem som ska anställas. Arbetsgivaren har inte någon rätt att behålla utdraget eller en kopia av det. Av 5 § följer vidare att ett registerutdrag som har visats upp inte får dokumenteras på något annat sätt än genom en anteckning om att utdraget har visats upp. 2 § I denna lag avses med företag: en fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet, och organisation: en juridisk person som inte är företag. Paragrafen innehåller definitioner av begreppen företag och organisation. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2. avses en fysisk eller juridisk person som bedriver näringsverksamhet. Uttrycket näringsverksamhet är avsett att ha samma innebörd som i bokföringslagen (1999:1078).