prop · H003143 · 2013-04-05 00:00:00 — Om avgiftsföreläggandet inte har godkänts inom utsatt tid, får ansöka hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets avgiftsföreläggandet har utfärdats, om att avgift ska tas ut. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 5 Senaste lydelse 1997:527. 2012/13:143 har förflutit från det att beslutet vann laga kraft. En sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som avgiftsföreläggandet riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till . Avgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En beslutad avgift bortfaller om verkställighet inte har skett efter det att avgörandet vann laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete dels att nuvarande 20 och 21 §§ ska betecknas 24 och 25 §§, dels att 17 och 19 §§, den nya 24 § samt rubriken närmast före 19 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fyra nya paragrafer, 2023 §§, av följande lydelse. Åsidosätter arbetsgivare sina skyldigheter i något avseende som är underkastat tillsyn, kan skriftligen förelägga arbetsgivaren att vidtaga rättelse. Innan föreläggande meddelas skall arbetsgivaren få tillfälle att yttra sig. får meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag ska följas. Ett beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Arbetsgivare som underlåter att rätta sig efter föreläggande enligt 17 § eller som uppsåtligen lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i anteckning som avses i 6 § dömes till böter. En arbetsgivare som inte rättar sig efter ett föreläggande eller förbud enligt 17 § döms till böter. Detta gäller dock inte om föreläggandet eller förbudet har förenats med vite. Till böter döms också den arbetsgivare som uppsåtligen lämnar en oriktig eller vilseledande uppgift i en anteckning som avses i 6 §. En gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 17 § ska inte medföra straffansvar enligt andra stycket. Om en arbetsgivare har 1 Senaste lydelse 2000:765. överträtt 2, 3, 4 eller 9 §, ska en sanktionsavgift tas ut. Avgiften tas ut av den arbetsgivare i vars hushåll arbetet utförs. Avgiften ska betalas även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Avgiften utgör för varje timme otillåten arbetstid och för varje arbetstagare som har anlitats i strid med 2, 3, 4 eller 9 § en procent av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde då överträdelsen skedde. Avgiften tillfaller staten. Någon sanktionsavgift ska inte tas ut för en gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 17 §. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut avgiften. prövar genom avgiftsföreläggande frågor om sanktionsavgifter. Avgiftsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig enligt 20 § för en överträdelse föreläggs att godkänna avgiften eller . När föreläggandet har godkänts, gäller det som domstols lagakraftvunna avgörande om att avgift ska tas ut. Ett godkännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är dock utan verkan. Om avgiftsföreläggandet inte har godkänts inom utsatt tid, får ansöka hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets avgiftsföreläggandet har En arbetsgivare som åsidosätter sina förpliktelser enligt anställningsavtalet eller bryter mot denna lag skall betala inte bara lön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren kan ha rätt till utan även ersättning för skada som uppkommer. En arbetstagare som åsidosätter sina förpliktelser enligt anställningsavtalet eller bryter mot denna lag skall betala ersättning för skada som uppkommer. Skadestånd enligt första eller 2 Senaste lydelse av tidigare 20 § 1982:85. utfärdats, om att avgift ska tas ut. överklagande till kammarrätten. En sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som avgiftsföreläggandet riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till . Avgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En beslutad avgift bortfaller om verkställighet inte har skett efter det att avgörandet vann laga kraft. En arbetsgivare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt anställningsavtalet eller bryter mot 5, 7, 11, 12, 12 a, 12 b, 13 eller 14 § ska betala inte bara lön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren kan ha rätt till utan även ersättning för den skada som uppkommer. En arbetstagare som inte uppfyller sina skyldigheter enligt anställningsavtalet eller bryter mot 5, 7, 11, 12, 12 a, 12 b, 13 eller 14 § ska betala ersättning för den skada som uppkommer. Skadestånd enligt första eller 2012/13:143 andra stycket kan avse både ersättning för den förlust som uppkommer och ersättning för den kränkning som avtals- eller lagbrottet innebär. Skadestånd med anledning av person- eller sakskada bestäms dock med tillämpning av allmänna skadeståndsregler. Om det är skäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Den som vill kräva skadestånd enligt 20 § skall väcka talan från den tidpunkt då den skadegörande handlingen företogs. Väcks inte talan inom , har parten förlorat sin talan. andra stycket får avse både ersättning för den förlust som uppkommer och ersättning för den kränkning som avtals- eller lagbrottet innebär. Skadestånd med anledning av person- eller sakskada bestäms dock med tillämpning av allmänna skadeståndsregler. Om det är skäligt, får skadeståndet sättas ned helt eller delvis. Den som vill kräva skadestånd enligt 24 § ska väcka talan från tidpunkten för den skadegörande handlingen. Om talan inte väcks inom , har parten förlorat sin talan. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 1.4Förslag till lag om ändring i lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget dels att 7 och 10 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fyra nya paragrafer, 10 a10 d §§, av följande lydelse. Till böter döms en arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsamhet har, utan att avvikelse har gjorts enligt 3 §, anlitat en arbetstagare i strid mot 4 §. Om en arbetsgivare har överträtt 4 § utan att ha stöd i kollektivavtal enligt 3 §, ska en sanktionsavgift tas ut. Avgiften ska tas ut även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Avgiften utgör för varje timme otillåten arbetstid och för varje arbetstagare som har anlitats i strid mot 4 §, en procent av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde då överträdelsen skedde. Avgiften tillfaller staten. Någon sanktionsavgift ska inte tas ut för en gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud 1 Senaste lydelse 2010:1571. enligt 7 §. Sanktionsavgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut avgiften. Transportstyrelsen prövar genom avgiftsföreläggande frågor om sanktionsavgifter. Avgiftsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig enligt 10 b § för en överträdelse föreläggs att godkänna avgiften eller . När föreläggandet har godkänts, gäller det som domstols lagakraftvunna avgörande om att avgift ska tas ut. Ett godkännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är dock utan verkan. Om avgiftsföreläggandet inte har godkänts inom utsatt tid, får Transportstyrelsen ansöka hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets avgiftsföreläggandet har utfärdats, om att avgift ska tas ut. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. En sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som avgiftsföreläggandet riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till . Avgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En beslutad avgift bortfaller om verkställighet inte har skett från det att avgörandet vann laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 1.5Förslag till lag om ändring i lagen (2008:475) om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2008:475) om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik dels att 25 och 27 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fem nya paragrafer, 27 a27 e §§, av följande lydelse. Den myndighet som utövar tillsyn får meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen ska följas. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. får meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Ett beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Ett sådant föreläggande eller förbud får riktas även mot staten som arbetsgivare. Till böter döms den arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. förlägger arbetet så att a.en arbetstagare inte fått dygnsvila enligt vad som föreskrivs i 69 §§ eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av 9 § andra stycket, eller veckovila enligt vad som föreskrivs i 1113 §§, utan att avvikelse har gjorts enligt 4 §, b.arbetstagarens körtid överstigit vad som är tillåtet enligt 18 §, c.raster inte kunnat tas enligt vad som föreskrivs i 14 och 15 §§, såvida inte 17 § varit tillämplig, 2. inte uppfyller sina skyldigheter enligt 20 §, eller 3. lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när den myndighet som utövar tillsyn har begärt upplysningar eller Till böter döms den arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. förlägger arbetet så att raster inte kan tas enligt 14 och 15 §§, såvida inte 17 § varit tillämplig, eller 2. lämnar oriktiga uppgifter om förhållanden av vikt, när tillsynsmyndigheten har begärt upplysningar eller handlingar enligt 22 §. handlingar enligt 22 §. En gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 25 § ska inte medföra straffansvar enligt första stycket. Om en arbetsgivare har överträtt 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13 eller 18 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av 9 § andra stycket utan att ha stöd i kollektivavtal enligt 4 §, ska en sanktionsavgift tas ut. Avgiften ska tas ut även om överträdelsen inte skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Avgiften utgör för varje timme otillåten arbetstid och för varje arbetstagare som har anlitats i strid mot 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13 eller 18 § eller föreskrifter som meddelats med stöd av 9 § andra stycket, en procent av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde då överträdelsen skedde. Avgiften tillfaller staten. Någon sanktionsavgift ska inte tas ut för en gärning som omfattas av ett föreläggande eller förbud enligt 25 §. Sanktionsavgiften ska tas ut av den fysiska eller juridiska person som drev den verksamhet där överträdelsen skedde. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut avgiften. prövar genom avgiftsföreläggande frågor En sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som avgiftsföreläggandet riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till . Avgiften ska betalas från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En beslutad avgift bortfaller om verkställighet inte har skett från det att avgörandet vann laga kraft. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för överträdelser som har skett före ikraftträdandet. 1.6Förslag till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Härigenom föreskrivs att 46 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet ska ha följande lydelse. För medling i arbetstvister mellan å ena sidan arbetsgivare eller arbetsgivarorganisation och å andra sidan arbetstagare eller arbetstagarorganisation finns . Institutet skall verka för en väl fungerande lönebildning. För medling i arbetstvister mellan å ena sidan en arbetsgivare eller arbetsgivarorganisation och å andra sidan en arbetstagarorganisation finns . Institutet ska verka för en väl fungerande lönebildning. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2000:163. Om en överenskommelse har träffats om utbildning i svenska för invandrare eller motsvarande utbildning vid folkhögskola enligt 22 eller 24 kap. skollagen (2010:800) på arbetstid vid ett samråd som avses i 22 kap. 9 § skollagen, har en arbetstagare som vill delta i utbildningen rätt till den ledighet som behövs för att göra detta.Om det inte träffas enöverenskommelse enligt första stycket, har en arbetstagare rätt till ledighet för att delta i utbildning i svenska för invandrare eller motsvarande utbildning vid folkhögskola enligt 22 eller 24 kap. skollagen dels i form av hel ledighet i samband med heltidsstudier, dels i form av förkortning av arbetstiden till 1.7Förslag till lag om ändring i lagen (1986:163) om rätt till ledighet för utbildning i svenska för invandrare Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (1986:163) om rätt till ledighet för utbildning i svenska för invandrare1 ska ha följande lydelse. Tid under vilken en arbetstagare är ledig enligt denna lag räknas som arbetad tid vid tillämpning av andra författningar. 3 §3 Har överenskommelse träffats om utbildning i svenska för invandrare på arbetstid vid ett sådant samråd som avses i 22 kap. 9 § skollagen (2010:800), har en arbetstagare som vill delta i utbildningen rätt till den ledighet som behövs för att göra detta. Träffas inte överenskommelse enligt första stycket, har en arbetstagare rätt till ledighet för att delta i utbildning i svenska för invandrare dels i form av hel ledighet i samband med heltidsstudier, dels i form av förkortning av arbetstiden till hälften av den för arbetsplatsen normala arbetstiden i samband med deltidsstudier. 1Senaste lydelse av lagens rubrik 2010:863. 2Senaste lydelse 2010:863. 3Senaste lydelse 2010:863. Rätt till ledighet i den omfattning som följer av andra stycket har även en arbetstagare som deltar i utbildningen på tid som inte är arbetstagarens arbetstid. I ett sådant fall ska vid förkortning av arbetstiden hela ledigheten förläggas antingen till arbetsdagens början eller slut i enlighet med arbetstagarens önskemål. Denna lag träder i kraft . 2 Ärendet och dess beredning gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå ändringar i arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen som syftar till effektivare sanktioner på arbetsmiljö- och arbetstidsområdet. överlämnade den särskilda utredaren betänkandet En bättre arbetsmiljö genom effektivare sanktioner (SOU 2011:57) med förslag till ändringar i bl.a. arbetsmiljölagen (1977:1160) och arbetstidslagen (1982:673). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr A2011/2999/ARM). har utarbetat departementspromemorian Förstärkt skydd för arbetstagare med allmän visstidsanställning och vikariat (Ds 2012:25). I detta lagstiftningsärende behandlas endast ett förslag om ändring av 46 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 4. Promemorians lagförslag i den del som behandlas i denna proposition finns i bilaga 5. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. Remissyttrandena och en remissammanställning över detta förslag finns tillgängliga i (dnr A2011/2329/ARM). I propositionen lämnas även förslag på ett par mindre ändringar i lagen (1986:163) om rätt till ledighet för utbildning i svenska för invandrare. Lagrådets yttrande har inte inhämtats över detta förslag eftersom det är fråga om ändringar av rättelsekaraktär. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Detta behandlas i författningskommentaren. I propositionen har också några redaktionella ändringar gjorts. 3Gällande rätt på arbetsmiljö- och arbetstidsområdet Arbetsmiljölagen (1977:1160) trädde i kraft och har ändrats därefter. Lagen är en ramlag. I 1 kap. anges ändamål och Lagen gäller utöver arbete som utförs av 2012/13:143 arbetstagare även i viss omfattning arbete av t.ex. ensamföretagare och studerande. Arbetsmiljölagen innehåller bl.a. allmänt beskrivna, grundläggande krav på arbetsmiljön. Kraven, som finns i 2 kap., handlar både om den fysiska arbetsmiljön och om psykologiska och organisatoriska arbetsmiljöfaktorer. I tredje kapitlet finns närmare bestämmelser om vilka krav som kan ställas gentemot olika ansvarssubjekt, t.ex. mot arbetsgivare, inhyrare av arbetskraft och byggherrar. Lagens krav på arbetsmiljön är avsedda att kompletteras med föreskrifter, som utfärdas med stöd av bemyndiganden i lagens fjärde kapitel. I arbetsmiljöförordningen (1977:1166) finns bl.a. bestämmelser som ger rätt att utfärda sådana föreskrifter. kan alltid med stöd av 7 kap. 7 § i lagen meddela föreläggande eller förbud i det enskilda fallet, för att de krav som finns i lagen och föreskrifterna ska följas. Ett föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 § är vanligtvis förenat med vite. Föreläggande eller förbud meddelas oftast efter inspektion på arbetsplatsen och försök att åstadkomma frivillig rättelse. På detta sätt kan kraven i lag och föreskrifter konkretiseras och preciseras med hänsyn till den aktuella arbetssituationen. Att flertalet av de föreskrifter som verket utfärdar följs säkerställs endast på detta sätt. Det finns även ett tämligen stort antal föreskrifter från , som typiskt sett inte behöver preciseras på den enskilda arbetsplatsen. Dessa regler handlar oftast om krav av mer formell natur, t.ex. dokumentation, tillstånd till visst arbete eller märkning. Denna typ av regler är normalt förenade med direkt straffsanktion, som regleras i 8 kap. i lagen. I vissa fall kan , när en föreskrift meddelas, byta ut straffet mot sanktionsavgift enligt 8 kap. 510 §§. Av 8 kap. framgår vilka överträdelser av föreskrifter utfärdade med stöd av 4 kap. som följs av en direkt sanktion och vilka föreskrifter som enbart genomdrivs genom möjligheten att använda föreläggande eller förbud. Även i själva lagen och arbetsmiljöförordningen finns några bestämmelser som är direkt straffsanktionerade. Det handlar om brott mot föreläggande eller förbud som inte förenats med vite, borttagande av skyddsanordning, oriktig uppgift till tillsynsmyndighet, underlåten anmälan om arbetsskada samt regler om minderåriga. De särskilda reglerna om minderåriga finns i 5 kap. arbetsmiljölagen. Som ytterligare sanktion på arbetsmiljöområdet finns även möjligheten att åtala för arbetsmiljöbrott enligt , om en skada eller ett allvarligt tillbud inträffar eller om fara för någon annan har framkallats genom handlandet. Det bör också nämnas att 6 kap. i arbetsmiljölagen innehåller en särskild typ av regler som inte direkt handlar om krav på arbetsmiljön, utan i stället om de anställdas medinflytande i arbetsmiljöfrågor. Det är fråga om bestämmelser om rättigheter och arbetsformer för skyddsombud och skyddskommittéer. Här finns en särskild sanktionsordning, som innebär att brott mot dessa regler kan leda till ideellt skadestånd som döms ut enligt lagen om rättegången i arbetstvister. I 7 kap. finns närmare bestämmelser om tillsyn och Prop. 2012/13:143 i 8 kap. om straff och sanktionsavgifter. I 9 kap. finns regler om överklagande av beslut. Bemyndigandena i 4 kap. arbetsmiljölagen Lagens 4 kap. innehåller bemyndiganden för regeringen eller efter regeringens bestämmande en myndighet att meddela föreskrifter som kompletterar lagen. I arbetsmiljöförordningen finns bestämmelser, som i huvudsak lämnar föreskriftsrätten vidare till . Föreskrifter av som är förknippade med direkt sanktion, kan utfärdas med stöd av bemyndigandena i 4 kap. 18 §§. Det handlar här om föreskrifter, där det är förhållandevis lätt att avgöra om regeln har följts eller inte. Det kan handla om tillstånd att riva asbest, årlig besiktning av en lyftkran, krav på viss dokumentation m.m. I dessa fall finns det knappast behov av att myndigheten ska precisera kraven i det enskilda fallet. De flesta föreskrifterna från är emellertid meddelade med stöd av bemyndigandet i 4 kap. 10 § i lagen, som innehåller ett generellt bemyndigande. Med stöd av denna bestämmelse kan materiella föreskrifter i fråga om arbetsmiljöns beskaffenhet meddelas. Att föreskrifter enligt nämnda lagrum följs säkerställs enbart genom möjlighet att använda föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 §. Detsamma gäller föreskrifter som meddelats enligt 4 kap. 9 §, där sanktionsmöjligheten dock har mycket liten praktisk betydelse. I 4 kap. 1 § 1 behandlas föreskrifter om särskilda villkor, som ska gälla i fråga om en produkt (teknisk anordning eller farligt ämne) som kan användas i arbetslivet, t.ex. viss kvalitetssäkring av tillverkningen. Med stöd av denna punkt meddelas vidare föreskrifter om märkning och annan produktinformation. Med stöd av 4 kap. 1 § 2 meddelas föreskrifter om provning eller kontroll sådana produkter. Med stöd av 4 kap. 1 § 3 meddelas föreskrifter om bl.a. förbud mot eller särskilda villkor för utsläppande på marknaden av produkter. Enligt 4 kap. 2 § ges bemyndigande att föreskriva om krav på tillstånd, godkännande eller annat bevis om överensstämmelse med gällande krav i fråga om arbetsprocesser, arbetsmetoder, anläggningar, tekniska anordningar eller farliga ämnen. I 4 kap. 3 § finns ett bemyndigande att meddela föreskrifter om skyldighet att föra förteckning över vissa slag av produkter som finns på arbetsstället eller om skyldighet att föra expositionsregister. I andra stycket ges bemyndigande att meddela föreskrifter om undersökning av skyddsförhållandena i verksamhet av visst slag eller om installation av tekniska anordningar.