prop · H003126 · 2013-03-26 00:00:00 — För tribunalerna finns bestämmelser om sådana brott i stället i de bevis- och förfaranderegler som domarna har antagit. Tribunallagens bestämmelser om samarbete med tribunalerna är dock inte begränsade på annat sätt , såvitt avser utlämning, till brott som omfattas av tribunalens behörighet. Eftersom lagföring av osann utsaga och andra former av domstolstrots uttryckligen ingår i mekanismens mandat (artikel 1 i stadgan) blir lagens samarbetsbestämmelser med nu- varande utformning tillämpliga också för dessa brott. I stadgan för avvecklingsmekanismen uppmanas mekanismen vidare att aktivt utnyttja möjligheten att överlämna handläggningen av ett mål, och den misstänkte, till en stat för nationell lagföring. Någon uttrycklig skyldighet att samarbeta i form av ett övertagande av lagföring föreskrivs dock inte i stadgan (jfr artikel 28) och säkerhetsrådet har i resolution (2010) endast ålagt staterna att samarbeta i största möjliga utsträckning i detta avseende. Även om uppmaningen är riktad till alla stater torde den i första hand avse de stater som är närmast berörda. Tribunallagen innehåller inga bestämmelser om detta och lagen (1976:19) om internationellt samarbete rörande lagföring av brott gäller endast i fråga om stater som tillträtt europeiska konvention om överförande i brottmål. I praktiken förekommer det emellertid att en utländsk lagföring övertas av en svensk åklagare utan uttryckligt författningsstöd. Om frågan skulle uppstå från avvecklingsmekanismens sida i ett enskilt fall bör den alltså kunna lösas utan att särskilda bestämmelser om detta införs. Någon lagändring är därför inte påkallad. Avvecklingsmekanismens stadga innehåller särskilda bestämmelser om rättslig hjälp till nationella myndigheter som utreder eller lagför någon för allvarliga brott mot humanitär rätt begångna i f.d. eller (artikel 28.3 i stadgan). Detta är en nyhet jämfört med tribunal- ernas stadgor även om tribunalerna i praktiken har lämnat hjälp i motsvarande fall. Tribunallagen saknar bestämmelser om svenska ansökningar om rättslig hjälp från tribunalerna. De bestämmelser som finns i lagen om internationell rättslig hjälp är i huvudsak utformade för mellanstatligt samarbete. Av 1 kap. 7 § framgår att det i lagen finns bestämmelser om att svenska åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Lagen hindrar inte att åklagare även annars får söka sådan hjälp i den utsträckning den andra staten tillåter det. I samband med lagens tillkomst konstaterades att svenska åklagares möjligheter att begära rättslig hjälp i brottmål utomlands är oreglerade avseende vilka åtgärder som får begäras och att detta förhållande i princip bör bestå. När det gäller svenska domstolars möjlighet att ansöka om rättslig hjälp utomlands regleras detta uttömmande i lagen (prop. s.82 f.). Brottsutredningar och lagföring avseende brott av nu aktuellt slag före- kommer också i . Den rättsliga hjälp från avvecklingsmekanis- men, eller tribunalerna, som skulle kunna bli aktuell torde främst vara av sådant slag som en svensk åklagare får begära utan särskilt författ- ningsstöd. Det kan dock inte uteslutas att även en svensk domstol kan ha behov av att söka rättslig hjälp. Svenska domstolar och åklagare kan enligt Romstadgan för Internatio- nella brottmålsdomstolen ansöka om rättslig hjälp från domstolen avse- ende brott som omfattas av dess jurisdiktion (artikel 93:10). I samband med att tillträdde Romstadgan (se avsnitt 4.1) gjordes bedöm- ningen att bestämmelserna om rättslig hjälp utomlands i lagen om internationell rättslig hjälp skulle tillämpas även i förhållande till dom- stolen (prop. 2001/02:88 s. 120121). De särskilda krav som uppställs i Romstadgan avseende en sådan ansökans innehåll reglerades i förord- ningsform (5 § förordning [2003:69] om samarbete med ). I lagstiftningsärendet bedömdes det inte nödvän- digt att särskilt reglera att svenska domstolar och åklagare fick söka rättslig hjälp från . På motsvarande sätt bör det vara möjligt för svenska domstolar och åklagare att kunna ansöka om rättslig hjälp även från tribunalerna och avvecklingsmeka- nismen utan att detta uttryckligen framgår av lag. Regeringen anser dock att detta förhållande bör tydliggöras, särskilt med hänsyn till att regleringen i lagen om internationell rättslig hjälp utgår från ett mellan- statligt samarbete. Det bör därför införas en bestämmelse som klargör att svenska domstolar och åklagare får söka rättslig hjälp från tribunalerna och från avvecklingsmekanismen. De regler som föreskrivs i nämnda lag om rättslig hjälp utomlands ska tillämpas i förhållande till en sådan ansökan. Det bör dock noteras att det faktum att svenska domstolar och åklagare 2012/13:126 får ansöka om rättslig hjälp inte innebär att det i alla fall är möjligt att erhålla hjälp. Det är något som ytterst bestäms av den tribunal eller avvecklingsmekanism ansökan ställs till. I samma bestämmelse bör det också klargöras att svenska domstolar och åklagare får ansöka om rättslig hjälp från Internationella brottmåls- domstolen. I lagen om internationell rättslig hjälp finns den sammanhållna lagstift- ningen beträffande rättslig hjälp från och till . Som redan nämnts innehåller lagen uttömmande regler för när svenska domstolar får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Till skillnad från vad som sägs i prome- anser regeringen därför att den ovan föreslagna bestämmelsen av systematiska skäl lämpligen bör placeras i lagen om internationell rättslig hjälp, vilket också ligger i linje med vad anfört. Det saknas därutöver behov av att införa en bestämmelse även i de lagar som reglerar samarbete med tribunalerna, avvecklingsmekanismen och . När det gäller samarbete i form av straffverkställighet överensstämmer avvecklingsmekanismens regler med vad som gäller för tribunalerna. Det är alltså fråga om frivilliga åtaganden från staternas sida. Enligt säker- hetsrådets resolution träder mekanismen in i alla de avtal och internatio- nella överenskommelser som FN har ingått när det gäller tribunalerna och som alltjämt gäller vid de datum då mekanismen övertar respektive tribunals funktioner. Det innebär att de straffverkställighetsavtal som ingått med Rwanda- och Jugoslavientribunalerna fortsätter att gälla i förhållande till mekanismen. kommer därmed de frågor om straffverkställighet av Rwandatribunalens domar som kan bli aktuella att hanteras av mekanismen och dess president. Mekanismens regler i detta avseende överensstämmer med vad som gäller för tribunalerna. Någon ändring i tribunallagens föreskrifter om samarbete beträffande straffverkställighet är därmed inte påkallad. Avvecklingsmekanismens stadga innehåller inte några regler som för- anleder ytterligare ändringar i tribunallagen. Regeringens förslag: Lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall kompletteras så att lagen också omfattar den internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler och till mekanismen anknutna personer. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Frågor om immunitet och privilegier för internationella organ m.m. regleras i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Enligt 4 § åtnjuter vissa i bilagan till lagen uppräknade internationella organ och personer med anknytning till sådana organ immunitet och privilegier i enlighet med vad som bestämts i en stadga eller ett avtal som är i kraft i förhållande till . gäller bl.a. de internationella brottmålstribunalerna för f.d. och för (punkterna 45 och 48 i bilagan). Liksom tribunalernas Prop. 2012/13:126 stadgor föreskriver stadgan för den internationella avvecklingsmeka- nismen för brottmålstribunaler att om privilegier och immunitet ska vara tillämplig för avvecklingsmekanismen, dess leda- möter, åklagare och dennes personal och registratorn och dennes personal. Dessutom ska konventionen tillämpas i fråga om tribunalernas arkiv. Viss immunitet och vissa privilegier föreskrivs också för försvar- are och andra personer som medverkar i avvecklingsmekanismen. För att stadgans bestämmelser om immunitet och privilegier ska bli gällande i måste de införlivas i svensk rätt. Bilagan till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall bör därför kompletteras så att den omfattar även avvecklingsmekanismen och till mekanismen anknutna personer. Regeringens förslag: En äldre författning som rör utlämning av förbrytare mellan och upphävs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: undertecknades en konvention angående ömsesidigt utlämnande av förbrytare emellan Hans Maj:t Konungen av (och ) och Hans Maj:t Belgiernas Konung. Konventionen ratificerades av båda länderna senare och trädde i kraft . Den är införlivad i genom SFS 1870:37 s. 1. Artikel 28 europeiska konvention om utlämning föreskriver att den konventionen upphäver sådana bestämmelser i bilaterala överens- kommelser som reglerar utlämning mellan två avtalsslutande stater. Såväl som har tillträtt utlämningskonvention och den gäller mellan länderna då anslöt sig till konventionen. Enligt artikel 17 konvention sägs överenskommelsen upp genom en förklaring av endera statens regering. I en note till i av har det belgiska utrikes- ministeriet uppgivit att konvention automatiskt har upphävts och upphört att gälla då båda staterna har ratifi- cerat utlämningskonvention och europeiska konven- tion om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. I fråga om utlämning tilläm- pas rambeslutet om en europeisk arresteringsorder (2002/584/RIF) mellan EU:s medlemsstater. konvention, som saknat praktisk betydelse, har alltså upphört att gälla mellan och . Någon ytterligare förklaring om uppsägning krävs inte. Den ännu gällande författningen 2012/13:126 formen ska författningen upphävas genom lag. Detta överensstämmer med hanteringen av kungörelsen (1821:1205) angående vad genom konvention mellan Kungl. Maj:t samt Hans Maj:t kejsaren av blivit överenskommet angående brottmålens behandling å ömse sidor om , som upphävdes genom SFS 1991:1733. Regeringens bedömning: Kostnaderna för de förslag som lämnas ryms inom befintliga budgetramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna invänder inte mot förslaget. kan dock det förhållandet att de olika organen kommer att fungera parallellt medföra att åtaganden i form av straffverkställighet ökar något . Skälen för regeringens bedömning: är som FN-medlemsstat skyldigt att samarbeta med såväl de nuvarande tribunalerna som den gemensamma internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribu- naler. Det hittillsvarande samarbetet med tribunalerna har varit av begränsad omfattning och har, såvitt avser utlämning och rättslig hjälp i brottmål, inneburit obetydliga ekonomiska konsekvenser för svenska myndigheter. Även det samarbete som avser straffverkställighet i är begrän- sat till ett litet antal dömda personer. De ekonomiska konsekvenserna, som främst avser Kriminalvården, är större med hänsyn till att det i all- mänhet är fråga om långa fängelsestraff och att särskilda säkerhets- åtgärder och andra rutiner kan krävas. Dessa kostnader har dock tidigare bedömts rymmas inom ordinarie budgetramar (prop. 1995/96:48 s. 17). Övergången till den internationella avvecklingsmekanismen är främst organisatorisk och innebär inte att kommer att verkställa straff i större utsträckning än om tribunalerna skulle ha fortsatt den verksamhet som överförs. Sammantaget gör regeringen bedömningen att kostnaderna för de förslag som lämnas ryms inom befintliga budgetramar för de myndigheter som berörs. Regeringens förslag: Lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringens bedömning: Det krävs inte några övergångs- bestämmelser. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att lagändringarna ska Prop. 2012/13:126 träda i kraft . Remissinstanserna har inget att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Mekanismen inledde sitt arbete , såvitt avser brott begångna i anslutning till folkmordet i . ska mekanismen inleda sin verk- samhet avseende avdelningen för Jugoslavientribunalen. Den författ- ningsändring som behövs för samarbete bör därför träda i kraft . Ikraftträdandet bör kunna ske . Det finns inte behov av några övergångsbestämmelser. Upphävandet av den numera obsoleta SFS 1870:37 s. 1 bör ske . 9.1Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall Bilagan till lagen kompletteras med en ny punkt som avser immunitet och privilegier för den internationella avvecklingsmekanismen för brott- målstribunaler i enlighet med dess stadga. De personer som åtnjuter immunitet och privilegier enligt avvecklingsmekanismens stadga är dess ledamöter, åklagaren och dennes personal, registratorn och dennes personal, försvarare och andra personer som på annat sätt medverkar i avvecklingsmekanismen. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.2. 9.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt 1 § Denna lag gäller i förhållande till följande tribunaler: 1.den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för f.d. , 2.den av säkerhetsråd inrättade internationella tribunalen för , och 3.den av säkerhetsråd inrättade internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler. Om någon av tribunalerna begär rättsligt biträde av , ska den begärda åtgärden vidtas enligt vad som sägs i denna lag. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde och behandlas i avsnitt 5.1. I första stycket tydliggörs att avvecklingsmekanismen, som i allt väsentligt kommer att ha samma uppgifter som tribunalerna för f.d. Jugo- slavien och , är en tribunal. Detta innebär att när begreppet tribu- 2012/13:126 nal används i t.ex. 22 kap. utlänningslagen (2005:716) så kommer även avvecklingsmekanismen att omfattas. I samma stycke har en hänvisning till den internationella avvecklings- mekanismen för brottmålstribunaler lagts till i en ny punkt 3. Ändringen innebär att lagens bestämmelser också ska tillämpas i förhållande till avvecklingsmekanismen. Mekanismen kommer att fungera parallellt med Rwandatribunalen och Jugoslavientribunalen . Den närmare funktionsuppdelningen har beskrivits i avsnitt 4. 9.3Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 7 § I denna lag finns vissa bestämmelser om att en svensk åklagare får ansöka om rättslig hjälp utomlands. Lagen hindrar inte att en svensk åklagare även annars ansöker om rättslig hjälp utomlands i den utsträckning den andra staten tillåter det. En svensk domstol får endast ansöka om rättslig hjälp utomlands enligt bestämmelserna i denna lag. Vad som sägs i denna lag om rättslig hjälp utomlands ska i tillämpliga delar också gälla i förhållande till de tribunaler som anges i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot humanitär rätt och den domstol som anges i lagen (2002:329) om samarbete med . Paragrafen reglerar när svenska åklagare och domstolar har rätt att ansöka om rättslig hjälp utomlands. I ett nytt tredje stycke klargörs att svenska domstolar och åklagare även får ansöka om rättslig hjälp hos Rwandatribunalen, Jugoslavientribunalen och den internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler samt hos . Frågan har behandlats i avsnitt 5.1. De bestämmelser om rättslig hjälp utomlands som främst blir aktuella i detta avseende är 3 kap. 13 §§ och 4 kap. 9, 10, 13, 24 b och 31 §§. Kompletterande bestämmelser finns i förordningen (2000:704) om internationell rättslig hjälp i brottmål. I lagen finns även andra bestämmelser om rättslig hjälp utomlands som enbart gäller i förhållande till vissa stater. Dessa bestämmelser, t.ex. om kommunikationsväg, ska inte tillämpas i förhållande till Rwandatribunalen, Jugoslavientribunalen och den internationella avvecklingsmekanismen för brottmålstribunaler samt . I 5 kap. 1 och 4 §§ finns före- skrifter om villkor om användningsbegränsningar i samband med rättslig hjälp utomlands som däremot även är tillämpliga i förhållande till nämnda tribunaler och domstol. Eftersom förutsättningarna för rättslig hjälp utomlands huvudsakligen följer av internationella överenskommelser och regler i den stat som man begär hjälp hos begränsas den svenska regleringen till de frågor som förfogar över (se även prop. 1999/2000:61 s. 82). Det är således tribunalernas, avvecklingsmekanismens och Internationella brottmåls- domstolens regler om rättslig hjälp till en stat som huvudsakligen kommer att vara styrande. Enligt avvecklingsmekanismens stadga kan Prop. 2012/13:126 rättslig hjälp lämnas till myndigheter som utreder eller lagför någon för allvarliga brott mot humanitär rätt begångna i f.d. eller (artikel 28.3). När det gäller hjälp från Internationella brottmåls- domstolen framgår av Romstadgan (artikel 93:10) att domstolen kan bistå med rättslig hjälp avseende brott som omfattas av domstolens jurisdiktion. Bistånd kan utöver detta lämnas beträffande allvarlig brotts- lighet. 9.4Förslag till lag om upphävande av konvention (1870:37 s. 1) angående ömsesidigt utlämnande av förbrytare emellan Hans Maj:t Konungen av (och ) och Hans Maj:t Belgiernas Konung Konventionen är obsolet och författningen ska upphävas genom lag, vilket har redovisats i avsnitt 6. Resolution (2010) Adopted by the at its 6463rd meeting, on resolution 827 (1993) of 25 1993, which established the International Tribunal for the former (ICTY), and resolution 955 (1994) of , which established the International Criminal Tribunal for (ICTR), and all subsequent relevant resolutions, Recalling in particular resolutions (2003) of 28 2003 and 1534 (2004) of 26 2004, which called on the Tribunals to take all possible measures to complete investigations by the end of 2004, to complete all trial activities at first instance by the end of 2008, and to complete all work in 2010 (completion strategy), and noting that those envisaged dates have not been met, Acknowledging the considerable contribution the Tribunals have made to international criminal and accountability for serious international crimes, and the re-establishment of the rule of law in the countries of the former and in , Recalling that the Tribunals were established in the particular circumstances of the former and as ad hoc measures contributing to the restoration and maintenance of peace, Reaffirming its determination to combat impunity for those responsible for serious violations of international humanitarian law and the necessity that all persons indicted by the ICTY and ICTR are brought to , Recalling the statement of the President of the of (S/PRST/2008/47), and reaffirming the need to establish an ad hoc mechanism to carry out a number of essential functions of the Tribunals, including the trial of fugitives who are among the most senior leaders suspected of being most responsible for crimes, after the closure of the Tribunals, Emphasizing that, in view of the substantially reduced nature of the residual functions, the international residual mechanism should be a small, temporary and efficient structure, whose functions and size will diminish over time, with a small number of staff commensurate with its reduced functions, 10-70608 (E) S/RES/1966 (2010) Welcoming the Report of the Secretary-General (/2009/258) on the administrative and budgetary aspects of the options for possible locations for the archives of the International Tribunal for the former and the International Criminal Tribunal for and the seat of the residual mechanism(s) for the Tribunals, Acting under Chapter VII of the Charter of the United Nations, 1.Decides to establish the International Residual Mechanism for Criminal Tribunals (the Mechanism) with two branches, which shall commence functioning on 1 2012 (branch for the ICTR) and 1 2013 (branch for the ICTY), respectively (commencement dates), and to this end decides to adopt the Statute of the Mechanism in 1 to this resolution; 2.Decides that the provisions of this resolution and the Statutes of the Mechanism and of the ICTY and ICTR shall be subject to the transitional arrangements set out in 2 to this resolution; 3.Requests the ICTY and the ICTR to take all possible measures to expeditiously complete all their remaining work as provided by this resolution no later than , to prepare their closure and to ensure a smooth transition to the Mechanism, including through advance teams in each of the Tribunals; 4.Decides that, as of the commencement date of each branch referred to in paragraph 1, the Mechanism shall continue the jurisdiction, rights and obligations and essential functions of the ICTY and the ICTR, respectively, subject to the provisions of this resolution and the Statute of the Mechanism, and all contracts and international agreements concluded by the United Nations in relation to the ICTY and the ICTR, and still in force as of the relevant commencement date, shall continue in force mutatis mutandis in relation to the Mechanism; 5.Requests the Secretary-General to submit at the earliest possible date, but no later than 30 2011, draft Rules of Procedure and Evidence of the Mechanism, which shall be based on the Tribunals Rules of Procedure and Evidence subject to the provisions of this resolution and the Statute of the Mechanism, for consideration and adoption by the judges of the Mechanism; 6.Decides that the Rules of Procedure and Evidence of the Mechanism and any amendments thereto shall take effect upon adoption by the judges of the Mechanism unless the decides otherwise; 7.Decides that the determination of the seats of the branches of the Mechanism is subject to the conclusion of appropriate arrangements between the United Nations and the host countries of the branches of the Mechanism acceptable to the ; 8.Recalls the obligation of States to cooperate with the Tribunals, and in particular to comply without undue delay with requests for assistance in the location, arrest, detention, surrender and transfer of accused persons; 9.Decides that all States shall cooperate fully with the Mechanism in accordance with the present resolution and the Statute of the Mechanism and that consequently all States shall take any measures necessary under their domestic law to implement the provisions of the present resolution and the Statute of the S/RES/1966 (2010) Mechanism, including the obligation of States to comply with requests for assistance or orders issued by the Mechanism pursuant to its Statute; 10.Urges all States, especially States where fugitives are suspected to be at large, to further intensify cooperation with and render all necessary assistance to the Tribunals and the Mechanism, as appropriate, in particular to achieve the arrest and surrender of all remaining fugitives as soon as possible; 11.Urges the Tribunals and the Mechanism to actively undertake every effort to refer those cases which do not involve the most senior leaders suspected of being most responsible for crimes to competent national jurisdictions in accordance with their respective Statutes and Rules of Procedure and Evidence; 12.Calls upon all States to cooperate to the maximum extent possible in order to receive referred cases from the Tribunals and the Mechanism; 13.Requests the Secretary-General to implement the present resolution and to make practical arrangements for the effective functioning of the Mechanism from the first commencement date referred to in paragraph 1, in particular to initiate no later than 30 2011 the procedures for the selection of the roster of judges of the Mechanism, as provided in its Statute; 14.Requests the Secretary-General to prepare, in consultation with the , an information security and access regime for the archives of the Tribunals and the Mechanism prior to the first commencement date referred to in paragraph 1;