prop · H00396 · 2013-03-26 00:00:00 — Innan någon åtgärd vidtas skall den som äger eller har särskild rätt till marken eller byggnadsverket underrättas genom delgivning. Detsamma skall gälla i fråga om vattenområde. Om åtgärderna medför kostna- der eller skada för ägaren eller någon annan, har han rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Beslut om ersättning fattas av och delges den som berörs av beslutet. lämningen rubbas eller förändras får dock inte vidtas utan att läns- styrelsens uppdrag uttryckligen gäller en sådan åtgärd. Innan någon åtgärd vidtas ska den som äger eller har särskild rätt till marken eller byggnadsverket underrättas genom delgivning. Detsamma ska gälla i fråga om vattenområde. Om åtgärderna medför kostna- der eller skada för ägaren eller någon annan, har han eller hon rätt till skälig ersättning av allmänna medel. Beslut om ersättning fattas av och delges den som berörs av beslutet. Vid undersökningen eller bärgningen gäller bestämmelserna om under- rättelse och ersättning enligt 7 § tredje och fjärde styckena. Den som avser att uppföra en byggnad eller en anläggning eller genomföra ett annat arbetsföretag bör ta reda på om någon fast fornlämning kan beröras av företaget och i så fall sam- råda med . Om en fornlämning påträffas under grävning eller annat arbete, skall arbetet avbrytas Den som avser att uppföra en byggnad eller en anläggning eller genomföra ett annat arbetsföretag bör genom att inhämta information från ta reda på om någon fornlämning kan beröras av företaget och i så fall samråda med . Om en fornlämning påträffas under grävning eller annat arbete, ska arbetet avbrytas till får lämna sådant tillstånd endast om fornlämningen med- för hinder eller olägenhet som inte står i rimligt förhållande till forn- lämningens betydelse. 4 Senaste lydelse 2007:1097. 5 Senaste lydelse 2007:1097. Den som utför ett arbetsföretag som berör fast fornlämning svarar för kostnaden för åtgärder enligt 13 §. Företagaren svarar dock inte för kostnad som Den som utför ett arbetsföretag som berör en fornlämning svarar för kostnaden för åtgärder enligt 13 §. Företagaren svarar dock inte för kostnad som 1.hänför sig till en fornlämning som inte förut varit känd, 2.väsentligt överstiger vad angett i beslut om tillstånd enligt 13 § första stycket, 3.hänför sig till arkeologisk förundersökning enligt 13 § andra stycket, om inte lämnar tillstånd till ingrepp i fornlämningen enligt 12 § andra stycket, eller Beslut enligt denna paragraf fattas av och delges före- tagaren. får genom fyndfördelning överlåta statens rätt till fornfynd på museum som åtar sig att vårda det på ett tillfredsställande sätt. Apparat som kan användas för att på elektronisk väg spåra metall- föremål under markytan (metall- sökare) får inte användas om inte annat anges i 19 eller 20 §. Metallsökare får inte heller medföras på fasta fornlämningar annat än vid färd på sådan väg som är upplåten för allmänheten, om inte annat anges i 19 eller 20 §. En apparat som kan användas för att på elektronisk väg spåra metallföremål under markytan (metallsökare) får inte användas utan tillstånd. En metallsökare får inte heller medföras utan tillstånd på forn- lämningar annat än vid färd på sådan väg som är upplåten för allmänheten. Tillstånd krävs inte för 2.den som efter medgivande av enligt 8 § andra Förbudet i 18 § att medföra och använda metallsökare gäller inte . Utan hinder av förbudet i 18 § får metallsökare medföras och användas i militär verksamhet för att söka efter annat än fornfynd. Vidare får utan hinder av vad som sägs i 18 § första stycket metallsökare användas i myndig- heters verksamhet för att söka efter annat än fornfynd. Tillstånd att använda och med- föra metallsökare får lämnas endast för verksamhet som 1.avser sökning efter annat än fornfynd, eller 2.ingår i vetenskaplig forskning hos det allmänna. Ett tillstånd får förenas med de villkor som är nödvändiga för att säkerställa att metallsökare inte används i strid med denna lag. Ett beslut om tillstånd ska inne- hålla uppgift om 1.det ändamål metallsökaren får användas för, 2.den person som tillståndet gäller för, 3.den tid tillståndet gäller, och 4.det geografiska område metallsökaren får användas och medföras inom. Utan hinder av 18 § får metall- sökare medföras och användas vid sådana undersökningar av fasta fornlämningar eller platser där fornfynd har påträffats som efter medgivande av ut- förs av någon annan än Riks- antikvarieämbetet. får även i annat fall lämna tillstånd att medföra och använda metallsökare, om skäl därtill föreligger. prövar frågor om tillstånd att använda och medföra metallsökare. Till böter eller fängelse döms för forn- minnesbrott den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.tillägnar sig eller eljest för- värvar, gömmer, skadar, ändrar eller avyttrar föremål som enligt 4 § skall tillfalla staten eller hem- bjudas till staten eller 2.olovligen rubbar, tar bort, gräver ut, täcker över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändrar eller skadar en fast fornlämning. Om brott som avses i första stycket har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt döms för grovt fornminnesbrott till fängelse Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningsmannen har använt särskild utrustning eller annars visat särskild förslagenhet, om gärningen utförts vanemässigt, avsett fornfynd av större värde eller omfattning eller medfört en omfattande förstörelse av ett fornminne. För försök eller förberedelse till grovt fornminnesbrott döms till ansvar enligt 23 kap. . Till böter eller fängelse döms för forn- minnesbrott den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.tillägnar sig, förvärvar, gömmer, skadar, ändrar eller avyttrar föremål som enligt 4 § ska tillfalla staten eller hembjudas till staten, eller 2.olovligen rubbar, tar bort, gräver ut, täcker över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändrar eller skadar en fornlämning. Om brott som avses i första stycket har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt, döms för grovt fornminnesbrott till fängelse Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1.gärningsmannen har använt särskild utrustning eller på annat sätt visat särskild förslagenhet, eller 2.gärningen utförts vane- mässigt, avsett fornfynd av större värde eller omfattning eller med- fört en omfattande förstörelse av ett fornminne. För försök eller förberedelse till grovt fornminnesbrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Till böter eller fängelse döms den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.inte anmäler fornfynd enligt 2.bryter mot föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av 9 §, 3.inte gör anmälan enligt 10 § andra stycket eller 4.bryter mot 18 §. Till böter eller fängelse döms den som av uppsåt eller oaktsamhet 1.inte anmäler fornfynd enligt 2.inte gör anmälan enligt 10 § andra stycket, eller 3.bryter mot 18 § första eller andra stycket. 6 Senaste lydelse 2002:913. Kommunen får överklaga beslut enligt 2 § andra stycket, 9 § första- tredje styckena och 12 § andra stycket. Kommunen får överklaga beslut enligt 1 a § andra stycket, 2 § andra stycket, 9 § förstatredje styckena och 12 § andra stycket. beslut får inte överklagas när det gäller 1.ersättning för kostnader eller skada enligt 7 § fjärde stycket, 2.ersättning enligt 8 § tredje stycket, 4. ersättning enligt 15 § första stycket. Den som är missnöjd med beslut som avses i första stycket kan väcka talan mot staten vid mark- och miljödomstolen. Talan skall ha väckts från del- fåendet av beslut. Ersättning som beslutats av domstol enligt 15 § första stycket skall deponeras enligt bestämmel- serna i 15 § andra stycket. 7Senaste lydelse 2002:913. 8Senaste lydelse 2010:933. Den som är missnöjd med ett beslut som avses i första stycket får väcka talan mot staten vid mark- och miljödomstolen från det att han eller hon fick del av beslut. Ersättning som beslutats av domstol enligt 15 § första stycket ska deponeras enligt bestämmel- serna i 15 § andra stycket. En byggnad som är synnerligen märklig genom sitt kultur- historiska värde eller som ingår i ett kulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyggelseområde får förklaras för byggnadsminne av . Bestämmelserna om byggnadsminnen enligt detta kapitel får också tillämpas på park, trädgård eller annan anläggning av kulturhistoriskt värde. En byggnad som har ett synner- ligen högt kulturhistoriskt värde eller som ingår i ett bebyggelse- område med ett synnerligen högt kulturhistoriskt värde får förklaras för byggnadsminne av länsstyrel- sen. Bestämmelserna om bygg- nadsminnen enligt detta kapitel får också tillämpas på parker, träd- gårdar eller andra anläggningar. I fråga om byggnad av sådant värde som sägs i första stycket och som tillhör staten gäller de bestämmelser som regeringen meddelar om statliga byggnads- minnen. Om ett statligt bygg- nadsminne övergår till annan ägare än staten, skall det därmed utgöra ett byggnadsminne enligt denna lag. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte en byggnad som är fast fornlämning eller kyrkobyggnad enligt denna lag. I fråga om en byggnad av sådant värde som avses i första stycket och som tillhör staten gäller de bestämmelser som regeringen meddelar om statliga byggnads- minnen. Om ett statligt bygg- nadsminne övergår till en annan ägare än staten, ska det därmed utgöra ett byggnadsminne enligt denna lag. Bestämmelserna i detta kapitel gäller inte en byggnad som är fornlämning eller kyrkobyggnad enligt denna lag. Om beslutar det, skall bestämmelserna i 3 § om tillståndsprövning tilläm- pas också i fråga om en kyrko- byggnad eller en kyrkotomt som har tillkommit efter utgången av och som är märklig genom sitt kulturhistoriska värde. Om beslutar det, ska 3 § om tillståndsprövning tillämpas också i fråga om en kyrkobyggnad eller en kyrkotomt som har tillkommit efter utgången av och som har ett högt kulturhistoriskt värde. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 9 § ska ha följande lydelse. I fråga om beslut enligt denna paragraf gäller också 7 och 8 §§. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1918:163) med vissa Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd ska ha följande lydelse. Om vissa äldre sjöfynd finns bestämmelser i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Särskilda bestämmelser om hittegods finns i lagen (1938:121) om hittegods. Särskilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutet virke finns i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser om ensamrätt till bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Bestämmelser om vissa äldre sjöfynd finns i kulturmiljölagen (1988:950). Särskilda bestämmel- ser om hittegods finns i lagen (1938:121) om hittegods. Sär- skilda bestämmelser om sjunket eller ilandflutet virke finns i lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled. Bestämmelser om ensam- rätt till bärgning finns i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1988:951. Förslag till lag om ändring i expropriationslagen (1972:719) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 8 § expropriationslagen (1972:719) ska ha följande lydelse. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1980:307) om skyldighet för ut- ländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader ska ha följande lydelse. Säkerhet behöver inte ställas i 1. mål som handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 2. mål och ärenden vid mark- och miljödomstol enligt 21 kap. 1 § första stycket 2 som är ansökningsmål eller 21 kap. 1 § första stycket 5 som avser ersättning vid ingripande av det allmänna, lagen (1933:269) om ägofred, lagen (1945:119) om stängsel- skyldighet för järnväg m.m., fastighetsbildningslagen (1970:988), rennäringslagen (1971:437), väglagen (1971:948), lagen (1971:1037) om ägande- rättsutredning och legalisering, lagen (1972:114) med anled- ning av konventionen mellan och om renbetning, expropriationslagen (1972:719), lagen (1973:1084) om av- veckling av vissa godmanskap för delägare i skifteslag, (1973:1144), anläggningslagen (1973:1149), lagen (1973:1150) om förvalt- ning av samfälligheter, 2. mål och ärenden vid mark- och miljödomstol enligt 21 kap. 1 § första stycket 2 som är ansökningsmål eller 21 kap. 1 § första stycket 5 som avser ersättning vid ingripande av det allmänna, lagen (1933:269) om ägofred, lagen (1945:119) om stängsel- skyldighet för järnväg m.m., fastighetsbildningslagen (1970:988), rennäringslagen (1971:437), väglagen (1971:948), lagen (1971:1037) om äganderättsutredning och legali- sering, lagen (1972:114) med anled- ning av konventionen mellan och om renbetning, expropriationslagen (1972:719), lagen (1973:1084) om av- veckling av vissa godmanskap för delägare i skifteslag, (1973:1144), anläggningslagen (1973:1149), lagen (1973:1150) om förvalt- 1 Senaste lydelse 2012:186. (2010:900), 3.växelmål och checkmål, 4.mål som har tagits upp efter offentlig stämning, och 5.mål vid förvaltningsdomstol eller . Säkerhet behöver inte heller ställas i annat fall om talan väcks genom genstämning. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1984:983) om Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1984:983) om ensamrätt till bärg- ning ska ha följande lydelse. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1988:952. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1990:746) om betalningsföre- läggande och handräckning ska ha följande lydelse. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2011:788. Förslag till lag om ändring i begravningslagen Härigenom föreskrivs att 7 kap. 37 § begravningslagen (1990:1144) ska ha följande lydelse. Om en gravanordning har till- fallit upplåtaren och den är av kulturhistoriskt värde eller av något annat skäl bör bevaras för framtiden, skall upplåtaren om möjligt lämna kvar den på grav- platsen. Om gravanordningen ändå måste föras bort från gravplatsen, skall den åter ställas upp inom begravningsplatsen eller på någon annan lämplig och därtill avsedd plats. Ytterligare föreskrifter om hän- synen till kulturminnesvårdens intressen finns i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Om en gravanordning har till- fallit upplåtaren och den är av kulturhistoriskt värde eller av något annat skäl bör bevaras för framtiden, ska upplåtaren om möjligt lämna kvar den på grav- platsen. Om gravanordningen ändå måste föras bort från gravplatsen, ska den åter ställas upp inom begravningsplatsen eller på någon annan lämplig och därtill avsedd plats. Ytterligare föreskrifter om hän- synen till kulturmiljöarbetets intressen finns i kulturmiljölagen (1988:950). Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i minerallagen (1991:45) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 7 § och 8 kap. 1 § minerallagen (1991:45) ska ha följande lydelse. Bestämmelser om rätt att förvärva och inneha eller på annat sätt ta befattning med kärnämne eller med halt av sådant ämne finns även i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Bestämmelser om rätt i övrigt att bedriva verksamhet med strålning finns i strålskyddslagen (1988:220). Ärenden om beviljande av undersökningstillstånd eller bearbetnings- koncession prövas av bergmästaren, om inte annat följer av 2 §. Bergmästaren får avgöra ärenden om beviljande av undersöknings- tillstånd utan att någon annan sakägare än sökanden haft tillfälle att yttra sig. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession skall bergmästaren, såvitt gäller tillämpningen av 3, 4 och 6 kap. , samråda med läns- styrelsen i det eller de län där koncessionsområdet ligger. Läns- styrelsen får därvid besluta om särskild utredning enligt 2 kap. 11 § lagen (1988:950) om kultur- minnen m.m. I ärenden om beviljande av bearbetningskoncession ska berg- mästaren, när det gäller tillämp- ningen av 3, 4 och 6 kap. miljö- balken, samråda med i det eller de län där koncessions- området ligger. får i dessa fall besluta om arkeologisk utredning enligt 2 kap. 11 § kulturmiljölagen (1988:950). Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2010:913. 2Senaste lydelse 2005:161. Förslag till lag om ändring i arkivlagen (1990:782) Härigenom föreskrivs att det i arkivlagen (1990:782) ska införas en ny paragraf, 17 §, samt närmast före 17 § en ny rubrik av följande lydelse. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 2.lag om ändring i , 3.lag om ändring i lagen (1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd, 4.lag om ändring i expropriationslagen (1972:719), 5.lag om ändring i lagen (1980:307) om skyldighet för utländska kärande att ställa säkerhet för rättegångskostnader, 6.lag om ändring i lagen (1984:983) om ensamrätt till bärgning, 7.lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning, 8.lag om ändring i begravningslagen (1990:1144), 9.lag om ändring i minerallagen (1991:45), 10.lag om ändring i arkivlagen (1990:782). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om kulturminnen m.m. 2 kap. 21 b § Enligt förslaget flyttas den i nuvarande lydelse i 2 kap. 21 a § upptagna kriminaliseringen av brott mot vissa föreskrifter och beslut till en egen paragraf med endast böter i straffskalan. Förslaget motiveras med att den nuvarande kriminaliseringen skulle vara ett otillåtet blankettstraffstadgande eftersom fängelse ingår i straffskalan. Som stöd för den bedömningen åberopas Högsta domstolens avgörande i NJA 2005 s. 33. Lagrådet har i och för sig inte någon invändning mot det framlagda förslaget. Däremot är Lagrådet inte övertygat om att det är nödvändigt med en ändring av de skäl som anförs i remissen. Lagrådet har i ett par yttranden (se prop. 2011/12:59 s. 71 f och prop. 2011/12:109 s. 73 f) tagit upp frågan om blankettstraffbud och innebörden, vad gäller tillåtlighet och konstruktion, av det i remissen åberopade och andra avgöranden av . Lagrådet har därvid bl.a. uttalat att goda skäl talar för att det förbud enligt 2012/13:96 regeringsformen mot utfyllnad av blankettstraffbud med fängelse i 11 straffskalan som lagt till grund för sina avgöranden endast omfattar fall där den norm som det hänvisas till ska uppfattas som en del av själva straffbestämmelsen. Detta innebär att det i och för sig inte skulle föreligga något hinder mot att ha en straffbestämmelse med fängelse i straffskalan för överträdelser av föreskrifter som utfärdats av en myndighet så länge som det står klart att kravet på uppsåt (eller oaktsamhet) gäller i förhållande till förekomsten av och innehållet i den överträdda föreskriften. Enligt Lagrådet förefaller det också troligt att den aktuella straffbestämmelsen ska uppfattas på detta sätt. Någon lagändring skulle i så fall inte vara nödvändig. Förslaget till lag om ändring i expropriationslagen Förslaget innebär att ordvalet anpassas till förändringarna i lagen om kulturminnen m.m., men också att orden bereda erforderligt utrymme ersätts med bereda det utrymme som krävs . Enligt Lagrådets mening kan den föreslagna lydelsen tolkas som en begränsning av det utrymme som får exproprieras. Någon sådan ändring av förutsättningarna för expropriation är emellertid inte avsedd. Lagrådet föreslår att bestämmelsen i denna del, efter mönster av 2 kap. 2 § kulturminneslagen som avser att skydda samma intresse , utformas så att expropriation får ske för att bereda tillräckligt utrymme. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , Hatt, Ek, , , Regeringen beslutar proposition 2012/13:96 Kulturmiljöns mångfald