prop · H1031d4 · 2013-09-18 00:00:00 — Inom G20 bedrivs ett arbete, där representeras indirekt genom . G20 har tagit initiativ till att formulera en reformagenda för global finansiell stabilitet. Detaljarbetet har utförts av () som har presenterat ett antal förslag. Med bl.a. utgångspunkt från överenskommelser inom G20 och rekommendationer från FSB har kommissionen initierat en rad förslag till lagstiftningsåtgärder på EU-nivå. Efter att förslagen antagits som rättsakter av Europeiska unionens råd och ska dessa därefter genomföras i svensk rätt om de är i form av EU- direktiv. EU-förordningar blir direkt tillämpliga i medlemsstaterna men kan innebära att anpassningar måste göras i nationell rätt. En fortgående ambition är att utveckla och förbättra finansmarknadernas funktionssätt inom EU och att säkerställa finansiell stabilitet, i kombination med nödvändigheten av att tillvarata erfarenheter från finansiella kriser. EU- kommissionens övergripande målsättning för finansmarknadsområdet är att främja stabila, säkra och effektiva marknader och säkerställa 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 enhetlighet och konsekvens mellan finansmarknaderna inom EU. Regeringen kan konstatera att EU- kommissionens målsättning ligger väl i linje med regeringens egna mål för finansmarknadsområdet. Även om samsyn föreligger i fråga om de övergripande målen måste de enskilda förslagen noga granskas. Regeringen har i detta arbete som ambition att säkerställa att regelverket anpassas efter mindre marknaders behov och struktur, såsom den svenska. Den omvandlingsprocess som initierats i finanssektor måste få fortsätta för att kunna möta nya framtida utmaningar. Det är emellertid avgörande att valda lösningar anpassas till det faktum att den europeiska finansmarknaden inte är en homogen företeelse. Medlemsstaternas skilda marknadsstrukturer kräver ett flexibelt regelverk som medger att marknadsfunktionaliteten vid behov kan prioriteras före målet att harmonisera. De förslag till lagstiftningsåtgärder som är aktuella syftar bl.a. till att öka genomlysningen av marknaderna, stärka den inre marknaden, reducera finansiella systemrisker och stärka investerarskyddet. Nedan redogörs för aktuella frågor inom området. Marknader för finansiella instrument lade fram förslag till en förordning och ett nytt direktiv om marknader för finansiella instrument (MiFIR/MiFID II). Förslagen innebär ändringar i de regler som gäller enligt direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID I), som huvudsakligen har genomförts i svensk rätt genom lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Förslagen ingår som en del i reformeringen av det EU-rättsliga regelverket på finansmarknadsområdet. Syftet med förslagen är att uppnå ett säkrare, sundare, mer genomlyst och ansvarstagande finansiellt system och att uppfylla de åtaganden som gjorts inom G20 med att reglera det finansiella systemets mindre reglerade delar. Syftet är också att förbättra den finansiella tillsynen, inte minst för finansiella instrument som främst handlas vid sidan av reglerade handelsplatser. Förslagen är omfattande och berör främst verksamhet som drivs av värdepappersinstitut och börser. Förslagens väsentliga delar handlar om att göra marknadsstrukturerna mer robusta och effektiva genom att det bl.a. införs regler om icke diskriminerande tillträde till clearing av finansiella instrument och handelsplatser. Vidare uppdateras regelverket för att kunna möta nya innovationer på finansmarknaden som t.ex. algoritmisk handel och högfrekvenshandel. Genomlysningen av handeln med värdepapper ökas, bl.a. ska även andra finansiella instrument än aktier, t.ex. obligationer, strukturerade produkter, utsläppsrätter och derivatinstrument, omfattas av krav på genomlysning. Reglerna för handel med råvaruderivat förstärks och skärps genom att det införs krav på gränser för positioner och rapportering. Investerarskyddet förbättras genom bl.a. ökade krav på den information som värdepappersinstitut ska tillhandahålla kunder. Tillsynsmyndigheterna ges utvidgade och förstärkta befogenheter för att kunna främja efterlevnaden av regelverket. Förslagen har ännu inte färdigbehandlats i Europeiska unionens råd och . Regeringen har dock i avvaktan på att detta ska ske tillsatt en utredning som ska ta fram förslag till nödvändiga ändringar i svensk rätt (dir. 2013:55). Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Avsikten är att utredningens förslag därefter remitteras. I EU förhandlas två förslag till förstärkt reglering avseende marknadsmissbruk. Förslagen, som omfattar en förordning och ett direktiv, lämnades av och innebär en utvidgning och skärpning av befintlig EU-reglering på området. Flera marknader, aktörer och beteenden föreslås falla in under tillämpningsområdet för regleringen som också föreslås genomgå ytterligare harmonisering. Den EU-rättsliga regleringen om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan finns i ett direktiv , det s.k. marknadsmissbruksdirektivet. Det direktivet har huvudsakligen genomförts i svensk rätt genom lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument (marknads- missbrukslagen) och lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. förslag innebär att marknadmissbruksdirektivet ersätts av en EU- förordning om marknadsmissbruk, som alltså blir direkt tillämplig i medlemsstaterna. Därigenom minskar utrymmet för medlemsstaterna att ha egen lagstiftning på området. Förordningen ska kompletteras av ett direktiv om straffrättsliga sanktioner för insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Enligt direktivet ska EU:s medlemsstater föreskriva straffrättsliga sanktioner för de allvarligaste formerna av insiderhandel, röjande av insiderinformation och otillbörlig marknadspåverkan. Förslagen kompleterades i syfte att manipulation av s.k. referensvärden också ska omfattas av förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan. Förslagen har ännu inte färdigbehandlats i Europeiska unionens råd och . Regeringen beslutade dock att tillsätta en utredning om bekämpning av marknadsmissbruk för att utredaren ska ha gott om tid på sig att analysera alla de frågeställningar som är aktuella (dir. 2012:108). I syfte att motverka insiderhandel finns regler om att s.k. insynspersoner (styrelseledamöter m.fl.) ska anmäla egna transaktioner avseende aktier i det bolag de har insyn i. På grund av reglernas konstruktion omfattar anmälningsskyldigheten inte transaktioner inom ramen för en kapitalförsäkring. På regeringens uppdrag redovisade förslag till lagändringar i syfte att även sådana transaktioner ska omfattas av anmälningsskyldigheten. Eftersom insynspersoners anmälningsskyldighet kommer att regleras av den kommande EU-förordningen om marknadsmissbruk, finns det inte utrymme för nationella regler på detta område. Därför pågår inget nationellt arbete för att ändra den svenska lagstiftningen. Regeringen har i stället under förhandlingsarbetet i EU uppmärksammat denna fråga och fått gehör för ändringar i kommissionens förslag som innebär att transaktioner i kapitalförsäkringar kommer att omfattas av anmälningsskyldighet enligt EU- förordningen. I det arbetet har regeringen haft stor hjälp av den promemoria som Finans- 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 inspektionen tog fram och som också har varit föremål för remissförfarande. Europeiska unionens råd och har kommit överens om ändringar i EU-förordningen om kreditvärderingsinstitut. Ändringarna innebär att det införs regler som syftar till att motverka alltför stor förlitan på kreditbetyg. Reglerna avser bl.a. längsta avtalsperiod för ett kreditvärderingsinstitut, kreditbetyg på statspapper, information om strukturerade finansiella instrument, dubbel kreditvärdering av finansiella instrument, utnyttjande av flera kreditvärderingsinstitut samt skadeståndsansvar för kreditvärderingsinstitut. Rådet och parlamentet har även kommit överens om ändringar i EU-direktiven om tjänstepensionsinstitut, fondföretag och förvaltare av alternativa investeringsfonder. Ändringarna i de tre direktiven syftar – i likhet med ändringarna i EU-förordningen – till att motverka alltför stor förlitan på kreditbetyg. De lagar och andra författningar som behövs i medlemsstaterna för att genomföra ändringarna i direktiven ska träda i kraft . Arbetet med att ta fram förslag till nödvändiga ändringar i svensk rätt har påbörjats och avsikten är att ett förslag ska remitteras . OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister Med anledning av EU-förordningen om OTC- derivat, centrala motparter och transaktionsregister trädde flera författningsändringar i kraft . I en ny lag med kompletterande bestämmelser till EU-förordningen finns bl.a. bestämmelser om tillsyn och om sanktionsavgifter vid överträdelser av reglerna om clearing och rapportering av OTC- derivat i förordningen. Bestämmelserna om centrala motparter i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden har upphävts med anledning av att centrala motparters verksamhet nu regleras i EU-förordningen. För centrala motparter gäller dock fortfarande bestämmelserna om bl.a. tillsyn och sanktioner i lagen om värdepappersmarknaden eftersom det är frågor som inte 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 regleras i EU-förordningen. I EU-förordningen har det gjorts en ändring i EU-direktivet om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper. Den ändringen avser reglerna om säkerheter som en systemoperatör ställer till en annan systemoperatör i samband med att deras system samverkar. De lagar och andra författningar som behövs i medlemsstaterna för att genomföra ändringen ska börja tillämpas . Arbetet med att ta fram förslag till nödvändiga ändringar i svensk rätt har påbörjats och avsikten är att ett förslag ska remitteras . I det arbetet kan det även bli aktuellt att behandla frågor om ytterligare lagändringar som kan vara motiverade med hänsyn till EU-förord- ningen. Förvaltare av alternativa investeringsfonder EU-direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder har genomförts i svensk rätt. En ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder trädde i kraft . Den innebär att förvaltare av alternativa investeringsfonder såsom hedgefonder, riskkapitalfonder och fastighetsfonder kommer att behöva tillstånd och stå under tillsyn av . Vidare ska förvaltarna uppfylla krav på bl.a. att lämna information till investerare samt att hantera risker och intressekonflikter. I EU-direktivet ingår även regler om ett underrättelseförfarande som ger möjlighet för dels förvaltare som är etablerade inom EES att inom hela EES marknadsföra alternativa investeringsfonder som är etablerade utanför EES, dels förvaltare som är etablerade utanför EES att marknadsföra alternativa investeringsfonder inom hela EES. Dessa regler ska emellertid börja tillämpas och under förutsättning av att kommissionen antar en delegerad akt med den innebörden. I AIF- förvaltarutredningens betänkande (SOU 2012:67) ingår det förslag även när det gäller hur de reglerna ska genomföras i svensk rätt. Arbetet med att ta fram en lagrådsremiss har påbörjats och avsikten är att den ska kunna beslutas . Det s.k. UCITS-direktivet innehåller regler om värdepappersfonder och fondbolag och syftar till att skapa större affärs- och investeringsmöjligheter för såväl fondbranschen som investerarna genom att integrera EU:s fondmarknad. UCITS-direktivet har reviderats ett flertal gånger och reglerna finns genomförda i svensk rätt främst genom lagen (2004:46) om värdepappersfonder. lämnade ett förslag till ändringar i UCITS-direktivet (UCITS V) som bl.a. syftar till att skapa tydliga regler avseende förvaringsinstitutens förpliktelser och stärka tillsynen över förvaringsinstitut. Förslagen innebär att enbart ett enda förvaringsinstitut får finnas för varje värdepappersfond och att det klargörs vilka typer av företag som får vara förvaringsinstitut. Dessutom föreslås mer detaljerade regler för förvaringsinstitutens verksamhet och hantering av intressekonflikter. Det föreslås regler om under vilka förutsättningar förvaringsinstitut får delegera uppgifter till andra företag och vilka skyldigheter förvaringsinstituten har mot investerarna vid en eventuell förlust av tillgångar. Förslaget behandlas i Europeiska unionens råd och . Förslag till EU-förordning om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler presenterade ett förslag till förordning med harmoniserade regler på EU-nivå för värdepapperscentraler och värdepappersavveckling. Värdepapperscentraler har varit nationellt reglerade, vilket medfört att gränsöverskridande handel och avveckling av värdepapperstransaktioner har fördyrats. Därutöver motiveras förordningen av att harmonisering av bl.a. avvecklingscykeln behöver säkerställas inför Europeiska paneuropeiska plattform för värdepappersavveckling (TARGET2-Securities, T2S). Förslaget har ännu inte färdigbehandlats i Europeiska unionens råd och . Insynskrav på emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad m.m. Europeiska unionens råd och har kommit överens om ändringar i EU-direktivet om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, det s.k. öppenhetsdirektivet. Direktivet reglerar vilken finansiell information som ska offentliggöras av sådana emittenter, vilka oftast är aktiebolag – samt skyldigheten att anmäla större innehav av exempelvis aktier i bolagen i samband med att vissa angivna tröskelvärden tangeras eller passeras, s.k. flaggning. Den viktigaste ändringen är att kravet på att lämna delårsredogörelse eller kvartalsrapport tas bort. Under vissa särskilt angivna förutsättningar ska medlemsstaterna dock kunna ställa krav på att emittenterna ska lämna sådan information. Vidare införs en bredare definition av vilka finansiella instrument som ska vara underkastade krav på flaggning. Förutom aktier, och finansiella instrument som ger rätt att förvärva aktier, ska även andra finansiella instrument med liknande ekonomisk effekt omfattas, bl.a. kontantavräknade derivatinstrument. För emittenter verksamma inom utvinnings- och naturskogsindustrin införs ett krav på att rapportera betalningar till stater i vilka de är verksamma. Tillsynsmyndigheterna ges förstärkta befogenheter och harmoniserade och kraftigare sanktioner som ska kunna tillämpas vid överträdelser av direktivets regler. Ändringarna i direktivet bedöms kunna träda ikraft . De lagar och andra författningar som behövs i medlemsstaterna för att genomföra ändringarna i direktivet ska träda ikraft senast därefter. En ny lag med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning trädde i kraft . Blankningsförordningen ska minska riskerna för att blankning och andra korta positioner hotar den finansiella stabiliteten och förtroendet för finansmarknaderna. I den nya lagen regleras bl.a. befogenheter att ingripa vid överträdelser av förordningen. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 presenterade förslag till en förordning om europeiska långsiktiga investeringsfonder (Eltif). Syftet är att ytterligare förbättra möjligheterna till finansiering av små och medelstora företag samt av långsiktiga projekt inom EU. Det ska ske genom en form av alternativa investeringsfonder som ska uppfylla villkoren i direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM- direktivet). Marknadsföring av fondandelar föreslås kunna ske till alla kategorier av investerare inom EU, inklusive konsumenter. I enlighet med fondernas syfte att möta behovet av långsiktiga investeringar saknar andelsägarna möjlighet till förtidsinlösen av fondandelar, innan fonden upplöses genom avveckling av dess innehav. En placering i en långsiktig investeringsfond är därmed inlåst . publicerade ett förslag till en förordning om penningmarknadsfonder. har som ett led i sitt arbete med att analysera och reglera skuggbanksektorn identifierat penningmarknadsfonder som en risk mot finansiell stabilitet och att fallissemang i denna sektor kan skapa systemrisker. Det är penningmarknadsfondernas inneboende kredit- och likviditetsrisker som kan orsaka uttagsanstormningar som i sin tur utgör ett hot mot finansiell stabilitet. Förslaget, som omfattar både penningmarknadsfonder med tillstånd enligt UCITS- direktivet och de penningmarknadsfonder som förvaltas av förvaltare med tillstånd enligt AIFM-direktivet, syftar till att öka likviditeten i fonderna samt att stärka deras struktur. Förslaget innebär vissa investeringsbegränsningar och krav på riskhantering som syftar till att öka likviditeten i fonderna. Dessutom föreslås regler kring fondernas värderingsmetoder samt krav på en särskild kapitalbuffert för de fonder som redovisar ett nettotillgångsvärde. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 3.2.3Bättre förutsättningar för konsumenter För en långsiktigt sund utveckling av finansiella marknader är det av yttersta vikt att en ökad genomlysning uppnås, likväl som ökad kunskap hos enskilda konsumenter och ökad kompetens hos de finansiella aktörerna och producenterna. Regeringen arbetar målmedvetet och fortsätter att prioriterat detta med olika medel. Finansiella produkter och tjänster är en viktig del av den enskilde konsumentens ekonomi, såsom sparande, försäkringar, bostadslån och betalningar. Det är av grundläggande betydelse att konsumenten har de redskap som behövs för att kunna göra ett informerat val. Det är lika viktigt att regleringen av produkter och tjänster är välavvägd och effektiv som att systemet för tillståndsprövning och tillsyn av företagen är ändamålsenligt. Bolånekunder är ofta i ett informationsunderläge när de förhandlar med banker och andra kreditinstitut. har haft i uppdrag att övervaka kreditinstitutens kreditgivning och kreditvillkor till företagen och hushållen. I uppdraget ingår att följa räntesättningen och ställa denna i relation till institutens upplåningskostnader för olika löptider. Rapporterna från har utgjort ett värdefullt underlag för analys och ökad kunskap om bolånemarknaden. I syfte att öka genomlysningen av bolånemarknaden vill regeringen bl.a. att bolånekundernas insyn i hur utlåningsräntorna bestäms ska öka. har därför även fått i uppdrag att utreda och redovisa möjliga åtgärder för hur kreditinstituten (banker m.fl.) ska kunna öka kundernas insyn i hur de faktiska utlåningsräntorna för bolån bestäms. Detta ska belysas i förhållande till de räntesatser som instituten publicerar bl.a. på sina webbplatser. ska även överväga och klargöra om kreditinstituten bör åläggas att publicera finansieringskostnaden för en viss typ av bolån. Redovisningen ska också innehålla en handlingsplan för hur insatser kan genomföras och en tidsplan för detta. har redovisat en delrapport. I rapporten klargörs de faktorer som kan öka konsumenternas insyn, vilka kommer att utredas närmare. I delrapporten redogör vidare för vilken information som kan öka insynen i hur bolåneräntan bestäms och vilka informationskrav som ställs på bankerna och övriga kreditinstitut . ska lämna en slutrapport . Ökad rörlighet på kreditmarknaden för bolånetagare Att lösa ett bolån med bunden ränta har kunnat bli oproportionerligt dyrt för den enskilde konsumenten, till följd av hur beräkningsmodellen för den s.k. ränteskillnadsersättningen är utformad. Detta kan skapa inlåsningseffekter för konsumenten och hämmar rörligheten på bolånemarknaden. Ett förslag på en mer rättvis modell för beräkning av ränteskillnadsersättning skickades ut på remiss (Ds 2013:38). Förslaget bereds inom . Ökad motståndskraft vid bolån Det är av stor vikt att hushållens skuldsättningsgrad inte är högre än att hushållen klarar av en sämre utveckling på bostadsmarknaden, däribland ett eventuellt fall i bostadspriserna. Amortering av bolån kan vara ett effektivt sätt för hushållen att nå hållbara skuldnivåer. I syfte att stärka amorteringskulturen har fått i uppdrag att pröva förutsättningarna för en lämplig reglering så att bolåneinstituten ger nya bolånekunder eller befintliga kunder som ökar sina lån, förslag till en individuellt anpassad amorteringsplan. Med amorteringsplan avses en skriftlig plan, som beskriver en tidsprofil för amorteringar och som sträcker sig långt fram i tiden. I amorteringsplanen ska institutet motivera varför planen ligger i kundens långsiktiga intresse. Av dokumentationen ska också framgå hur kunden förhåller sig till planen. Åtgärden avser inte att inskränka avtalsfriheten mellan bolåneinstitutet och låntagaren. Amorteringsplanen ska inte omfatta ett formellt krav att amortera. ska redovisa en handlingsplan som anger vilka insatser som planeras för att stärka amorterings- kulturen, hur dessa insatser kan genomföras och en tidsplan för arbetet. Ökade krav i samband med viss kreditgivning till konsumenter Regeringen arbetar aktivt för att motverka de negativa effekterna av s.k. snabblån. Snabblån kännetecknas av att de avser lån på relativt små belopp som ges mot att konsumenten återbetalar ett högre belopp, vilket ger en hög effektiv ränta. Låneansökan kan göras via sms eller via internet och lånet utbetalas ofta relativt snabbt. Kännetecknande för snabblånen är också att marknadsföringen kan vara intensiv. Enligt statistik har ansökningar om betalningsföreläggande med snabblån som grund ökat. har tagit fram förslag till en ny lag om viss verksamhet med konsumentkrediter (Ds 2013:26). Förslaget innebär att tillstånd kommer att krävas från för att få driva bl.a. snabblåneverksamhet. Genom att verksamheten blir tillståndspliktig kan kontrollera att det finansiella företaget följer de författningar som reglerar dess verksamhet. Om det finansiella företaget åsidosätter sina skyldigheter kan ingripa. Därigenom stärks konsumentskyddet. Förslaget har remissbehandlats och bereds inom . Se också utgiftsområde 18 avsnitt 4 Konsumentpolitiken om ytterligare initiativ från regeringen. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 redan på den svenska marknaden, det s.k. Normanbeloppet. presenterade ett förslag till direktiv om jämförbarhet för avgifter för betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner. Ett betalkonto definieras i direktivet som ett konto i en eller flera konsumenters namn som används för att utföra betalningstransaktioner. Medlemsstaterna ska utse minst en betaltjänstleverantör som ska erbjuda ett grundläggande betalkonto. Förslaget omfattar inte sparkonton och konsumenten ska inte heller behöva erbjudas någon kredit i samband med betalkonto med grundläggande funktioner. Förslaget syftar till att säkerställa att alla EU- invånare ska ha rätt att ha tillgång till grundläggande betaltjänster i hela EU, eftersom detta har blivit en viktig förutsättning för att delta i det ekonomiska och sociala livet. Utvecklingen i ekonomin går stadigt mot allt fler kontantlösa transaktioner. Denna trend påverkar såväl företag som konsumenter. Förslaget kommer att behandlas i Europeiska unionens råd och . Remitteringar, dvs. pengar som migranter skickar till sina ursprungsländer, har blivit en allt viktigare del av ekonomin för många människor i utvecklingsländer. I syfte att öka jämförbarheten av de avgifter som betalningsförmedlare tar ut för att föra över belopp till ett specifikt land avser regeringen att ge i uppdrag att i samråd med inrätta och tillhandahålla en webbaserad tjänst som synliggör betalningsförmedlarnas avgifter. Ökad jämförbarhet m.m. av produkter och tjänster Arbetet med förbättrad information om avgifter av olika slag och andra villkor går vidare. I EU förhandlas ett förslag till en förordning om faktablad för investeringsprodukter. Förordningen syftar till att standardisera produktinformationen och därigenom öka förståelsen och jämförbarheten mellan investeringsprodukter. Regeringen arbetar aktivt för att ytterligare öka jämförbarheten genom att ett jämförelsebelopp ska införas i faktabladet med syftet att påvisa kostnadernas långsiktiga effekt på sparandet. Ökad kvalitet och oberoende i rådgivningen Finansiell rådgivning i vid bemärkelse regleras i en rad olika lagar, där olika krav ställs upp.