prop · H003180 · 2013-06-19 00:00:00 — När det gäller lagen om hemlig rumsavlyssning angav regeringen i samband med förslaget om förlängning att en fortsatt utvärdering måste genomföras med utgångspunkt från att antalet tillstånd även fortsättningsvis kommer att vara begränsat och att en välgrundad bedömning av den effekt tvångsmedlet har gett förutsätter en ingående analys av de enskilda ärendena med utgångspunkt i det syfte som tvångsmedlet har (nämnda prop. s. 19). När det gäller lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott uttalade regeringen att de erfarenheter av lagen som redovisades i den genomförda utvärderingen utgjorde skäl att närmare överväga utformningen av regleringen om preventiv tvångsmedelsanvändning i förhållande till avsikten med lagstiftningen och myndigheternas behov samt att denna fördjupade utvärdering bl.a. bör innefatta en analys av tillämpningen i enskilda fall (nämnda prop. s. 21). Regeringen uttalade vidare att det vid en fortsatt utvärdering av de två lagarna även bör göras en utvärdering av lagen om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, eftersom det innebär en möjlighet att samlat överväga Säkerhetspolisens behov av att använda hemliga tvångsmedel i såväl underrättelseskedet som under förundersökning. Även den övriga polisens behov av att använda sig av hemliga tvångsmedel i underrättelseskedet borde enligt vad regeringen uttalade analyseras. Genom att de tre tidsbegränsade lagarna om hemlig tvångsmedelsanvändning på detta sätt analyseras i ett sammanhang skapas förutsättningar att få en samlad bild av vilket behov myndigheterna har av att använda sig av hemliga tvångsmedel och vilken effekt dessa har på såväl brottsligheten som skyddet för den personliga integriteten (nämnda prop. s. 2122). Som nämns ovan gav chefen för med stöd av regeringens bemyndigande en särskild utredare i uppdrag att utvärdera hur de tre tidsbegränsade lagarna har tillämpats och analysera om regleringen av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet bör förändras i något eller några avseenden (dir. 2010:62). Syftet med uppdraget var att ta slutlig ställning till lagarnas fortsatta giltighet och utformning. Utredningen skulle enligt de ursprungliga direktiven redovisa sitt uppdrag . Genom beslut förlängdes tiden för uppdraget till (dir. 2011:45). Skälet till den förlängda utredningstiden var att det rörde sig om ett omfattande uppdrag med högt ställda krav på 2012/13:180 kartläggning av lagarnas tillämpning och på analys av bl.a. behov, nytta och integritetsintrång. Genom beslut gavs utredaren i uppdrag att även analysera Säkerhetspolisens behov av att i underrättelseverksamhet kunna inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar vissa samhällsfarliga brott med ett lägre straffminimum än fängelse (dir. 2012:9). Utredningen överlämnade betänkandet Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott (SOU 2012:44). Utredningen har gjort en omfattande kartläggning av användningen av de tidsbegränsade lagarna. Kartläggningen har omfattat vilken nytta och vilket integritetsintrång som lagarna har inneburit. Av kartläggningen har utredningen dragit slutsatsen att beaktansvärd nytta har förekommit vid tillämpningen av samtliga tre lagar och att det finns ett påtagligt behov av regleringen. Utredningen bedömer också att den svenska regleringen lever upp till regeringsformens och krav. Utredaren föreslår att reglerna om hemlig rumsavlyssning, tvångsmedel i syfte att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och utökade möjligheter till användning av hemliga tvångsmedel vid utredning av vissa brott inom område med vissa justeringar görs permanenta. Även den utökande möjligheten för Säkerhetspolisen att i dess underrättelseverksamhet inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation bör enligt utredningen permanentas. Betänkandet har remissbehandlats och bereds i . Behovet av en effektiv brottsbekämpning eller i vissa fall behovet av att upprätthålla den allmänna säkerheten ska vägas mot den grundlagsskyddade rättigheten till personlig integritet. De ställningstaganden och gränsdragningar som måste göras är både viktiga och svåra. Regeringen är mån om att få till stånd en väl avvägd reglering av tvångsmedelsanvändningen som står sig stabilt . Den grundliga utvärdering av lagstiftningen som utredningen om vissa hemliga tvångsmedel har genomfört och de förslag utredningen har lämnat är nu föremål för noggranna överväganden. Regeringen gör bedömningen att en proposition med anledning av utredningens betänkande kan lämnas tidigast . I avvaktan på att lagstiftningsärendet kan slutföras bör lagarnas giltighetstid förlängas. På samma sätt förhåller det sig med den utökade möjligheten för Säkerhetspolisen att inhämta uppgifter om elektronisk kommunikation i underrättelseverksamhet. Bestämmelsernas giltighetstid bör förlängas , dvs. till och med . Den förlängning av giltighetstiden för bestämmelserna som föreslås bör inte medföra några kostnadsökningar för rättsväsendet. Remissvar har inkommit från ombudsmän, , , , , , , , , , , , , och Svenska avdelningen av . har beretts tillfälle att yttra sig men har avstått. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2012/13:180 Fortsatt giltighet av de tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel.