prop · H003111 · 2013-03-12 00:00:00 — Sammantaget gör regeringen bedömningen att det föreligger vissa brister i regleringen och tillämpningen av straffbestämmelserna om våld- täkt och sexuellt tvång. Dessa brister bör enligt regeringen åtgärdas för att upprätthålla ett så fullgott skydd som möjligt mot kränkningar av den personliga och sexuella integriteten och den sexuella självbestämmande- rätten. Det finns således behov av att genom lagstiftningsåtgärder göra vissa förändringar i sexualbrottslagstiftningen för att ytterligare förstärka det straffrättsliga skyddet för vuxna mot att utsättas för allvarliga sexu- ella kränkningar. Fler fall av sexuella utnyttjanden kriminaliseras Bestämmelsen om våldtäkt omfattar sedan reformen 2005 även de allvar- ligaste fallen av sexuella utnyttjanden, dvs. fall där gärningsmannen otill- börligt utnyttjar att en person på grund av t.ex. sömn, berusning eller sjukdom befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Införandet av de s.k. ut- nyttjandefallen motiverades med att även om något våld eller hot i for- mell mening inte förekommit är den sexuella kränkning som offret i en sådan situation utsätts för lika allvarlig som kränkningen vid en våldtäkt (prop. 2004/05:45 s. 48). Regeringen har, som framgår av föregående avsnitt, funnit att det finns ett behov av att åtgärda vissa identifierade brister i regleringen och till- ämpningen av brotten våldtäkt och sexuellt tvång. När det gäller frågan på vilket sätt detta lämpligen bör ske kan regeringen konstatera att bristerna i samtliga fall avser situationer som i grunden nära anknyter till situationer karaktäristiska för utnyttjandefallen. Vad det närmare handlar om är situationer där en person för att kunna genomföra ett sexuellt över- grepp utnyttjar att en annan person som utan att befinna sig i ett hjälplöst tillstånd ändå befinner sig i ett utsatt läge. Behovet av åtgärder bör därför tillgodoses genom ändring i den del av våldtäktsbestämmelsen där utnyttjandefallen regleras. Lagtekniskt bör detta i likhet med vad ut- redningen föreslår åstadkommas genom att straffansvaret i denna del utvidgas. De flesta remissinstanser har inte haft något att erinra mot en sådan lösning. Vad därefter gäller frågan på vilket närmare sätt utvidgningen bör ske gör regeringen dock en delvis annorlunda bedömning än utredningen. Utredningens förslag innebär att det ska vara straffbart att otillbörligt utnyttja inte bara den som befinner sig i ett hjälplöst tillstånd utan också den som annars med hänsyn till omständigheterna har särskilda svårig- heter att värna sin sexuella integritet. Avgörande för straffansvar ska enligt utredningen vara om personen befinner sig i en situation där möj- ligheterna att fritt avvisa sexuella handlingar av ett eller annat skäl är be- gränsade. Detta innebär enligt utredningen bl.a. att situationer som enligt nuvarande lagstiftning är att bedöma som sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning enligt 6 kap. 3 § i stället kommer att om- fattas av bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång. tekniska utformning som utredningen föreslår innebär också att det straffbara området för situationer av sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning kommer att utvidgas till att omfatta den som genomför en sexuell handling med en person i beroendeställning oavsett vem som har tagit initiativ till den sexuella handlingen. Utredningen föreslår som en följd av nämnda förslag att bestämmelsen om sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning enligt 6 kap. 3 § ska upphävas. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot utredningens förslag i denna del. Några remissinstanser har dock in- vändningar mot eller pekar på problem med förslaget. advokat- samfund, som avstyrker förslaget, menar att det innebär en alltför långt- gående utvidgning och därmed en ytterligare urvattning av begreppet våldtäkt. Även , som i och för sig inte motsätter sig för- slaget, pekar på att våldtäktsbestämmelsen med den föreslagna utvidg- ningen kommer att omfatta förfaranden som inte är att likställa med hur en våldtäkt uppfattas i vanligt språkbruk och att det därmed finns en risk för att våldtäktsbegreppet urholkas. Hovrätten över och avstyrker utredningens förslag i den del det avser att även låta gärningar enligt bestämmelsen om sexuellt utnyttjande av person i beroendeställ- ning i 6 kap. 3 § omfattas av bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång. Enligt hovrätten tar bestämmelsen om sexuellt utnytt- jande av person i beroendeställning sin utgångspunkt i andra omständig- heter och omfattar andra bedömningar än prövningen av om någon har särskilda svårigheter att värna sin sexuella integritet. Enligt domstolen har utredningen inte heller anfört några skäl till varför de nu nämnda gär- ningarna bör bedömas strängare. Även och vid (det kompletterande yttrandet) menar att förslaget i denna del innebär en avsevärd, och inte påtagligt motiverad, straffskärpning. betonar att änd- ringen i denna del för att vara godtagbar synes förutsätta ett inte helt obe- tydligt utrymme att bedöma gärningarna som mindre allvarliga. Utgångspunkten är att våldtäktsbrottet alltjämt bör vara reserverat för de mest allvarliga sexuella kränkningarna. Regeringen kan därför i stort instämma med de synpunkter och invändningar mot förslaget som re- missinstanserna framför. Vad särskilt gäller beroendeställningsfallen anser regeringen, i likhet med Hovrätten över och , att be- stämmelsen om sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning sakligt sett tar sikte på gärningar av annan karaktär än de som avses med be- stämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång. Att föra in beroendeställ- ningsfallen i våldtäktsbestämmelsen skulle dessutom, som bl.a. Åklagar- myndigheten framhåller, innebära en avsevärd straffskärpning för dessa fall. Några särskilda skäl att nu anlägga ett påtagligt strängare synsätt för de nämnda gärningarna har inte anförts av utredningen. Mot den bakgrunden och då det inte heller i övrigt framkommit något som tyder på att straffbestämmelsen om sexuellt utnyttjande av person i beroende- ställning inte skulle fungera tillfredsställande enligt nuvarande ordning, är det regeringens uppfattning att tillämpningsområdet för våldtäkts- bestämmelsen inte bör utvidgas i den omfattning som utredningen föreslår. Enligt regeringens mening bör utvidgningen i stället ta sikte på det otillräckliga skydd mot sexuella övergrepp som enligt vad som sagts finns för personer som utan att vara i ett hjälplöst tillstånd ändå be- finner sig i ett särskilt utsatt läge. Lagtekniskt bör detta åstadkommas genom att begreppet hjälplöst tillstånd i den nuvarande utformningen av bestämmelsen ersätts med det vidare begreppet särskilt utsatt situation. Med detta begrepp, som fördes fram av Lagrådet i samband med refor- men och även förordas av vissa remissinstanser, erhåller be- stämmelsen en såväl rimligare som mer ändamålsenlig avgränsning. Enligt regeringens mening finns vidare skäl för en viss utbyggnad av be- stämmelsen i förtydligande syfte när det gäller de s.k. passivitetsfallen. För att det inte ska råda någon tvekan om att straffansvaret framöver även omfattar sådana fall föreslår regeringen att den exemplifierande uppräkningen i lagtexten kompletteras med rekvisitet allvarlig rädsla. I lagrådsremissens författningskommentar uttalades beträffande den när- mare innebörden av rekvisitet bl.a. att rädslan vid en objektiv bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet ska framstå som konkret och be- fogad. Mot detta har Lagrådet anfört att den föreslagna lagtexten knap- past lämnar utrymme för att ställa upp ett sådant krav. Regeringen in- stämmer i vad Lagrådet anfört. Regeringen återkommer i författnings- kommentaren med en redogörelse för hur uttrycket närmare ska förstås. Karaktäristiskt för en särskilt utsatt situation är att offret har klart be- gränsade möjligheter att freda sin sexuella integritet och undgå ett över- grepp. Bedömningen av om ett offer befinner sig i en särskilt utsatt situa- tion bör grundas på situationen i dess helhet. Omständigheterna kan vara hänförliga till såväl offrets person som yttre omständigheter. För straff- ansvar krävs inte att offret helt saknar förmåga att värja sig eller kon- trollera sitt handlande. Vid en samlad bedömning av situationen kan det vara flera omständigheter som sammantagna skapar en särskilt utsatt situation. Har exempelvis situationen varit hotfull bör det kunna krävas mindre i fråga om t.ex. påverkansgrad jämfört med när detta inte före- kommit. I vissa fall kan även tänkas att förekomsten av vissa yttre om- ständigheter i sig självt bör vara tillräckligt för att ett straffbart ut- nyttjande av en särskilt utsatt situation ska föreligga. Så kan exempelvis vara fallet i en situation där offret erbjuds en massage och vid utförandet av den överrumplas med en sexuell handling. Avgränsningen av straffansvaret för utnyttjandefallen bör även fortsätt- ningsvis ske genom bedömningen av om utnyttjandet varit otillbörligt eller inte. En utvidgning av utnyttjandefallen kan därför, som bl.a. Jurid- iska institutionen vid framhåller, innebära att otill- börlighetsrekvisitet får en något större betydelse än för avgräns- ningen av brottet. Kravet på otillbörlighet innebär liksom tidigare att straffansvar inte ska träffa sådana fall där den sexuella handlingen inte kan sägas medföra ett angrepp på den andres sexuella integritet. Bedöm- ningen av om utnyttjandet varit otillbörligt eller inte måste emellertid göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Vad därefter gäller utredningens förslag att i lagtexten uttryckligen hänvisa till våldtäktsbestämmelsens första stycke i fråga om att samma slag av sexuella handlingar som omfattas av det stycket också bör om- fattas av andra stycket kan regeringen konstatera att frågan var föremål för överväganden redan i samband med genomförandet av re- form. Den dåvarande regeringen, som delade Lagrådets bedömning i frågan, uttalade att någon hänvisning inte bör göras till första stycket eftersom bestämmelsens andra stycke inte tar sikte på handlingar med ett De avsedda handlingarna anges i stället uttryck- Prop. 2012/13:111 ligen i andra stycket (se prop. 2004/05:45 s. 50). Det har inte fram- kommit skäl för att nu göra någon annan bedömning. Utredningens förslag i denna del bör därför inte genomföras. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att tillämpningsområdet för våldtäktsbrottet såvitt avser utnyttjandefallen utvidgas så att det blir straffbart att med en person genomföra ett samlag eller en sexuell hand- ling som enligt första stycket är jämförlig med samlag genom att otillbör- ligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, allvarlig rädsla, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i en särskilt utsatt situation. Mot bakgrund av den nu föreslagna utvidgningen av våldtäktsbrottet är det enligt regeringens uppfattning tydligt att de konstaterade bristerna kommer att åtgärdas. Inte heller kan det enligt regeringens mening råda någon tvekan om att den svenska sexualbrottslagstiftningen med den nu nämnda utvidgningen lever upp till den standard som i har angett på området. Den utvidgning av utnyttjandesituationer som föreslås för våldtäkts- brottet innebär även att tillämpningsområdet för brottet sexuellt tvång kommer att utvidgas i motsvarande mån. Bestämmelsen om sexuellt tvång (6 kap. 2 § andra stycket BrB) kommer därmed att omfatta fall där någon genomför en annan sexuell handling än som avses i 1 § andra stycket genom att otillbörligt utnyttja att en person på grund av medvets- löshet, sömn, allvarlig rädsla, berusning eller annan drogpåverkan, sjuk- dom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till om- ständigheterna befinner sig i en särskilt utsatt situation. Regeringen återkommer i författningskommentaren med en mer utför- lig redogörelse för bestämmelsens tillämpningsområde. 5.3.2En ny samtyckesbaserad bestämmelse bör inte införas Regeringens bedömning: En ny samtyckesbaserad straffbestämmelse bör inte genomföras. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- Utredningen föreslår att det införs en ny samtyckesbaserad straffbe- stämmelse som kriminaliserar den som genomför en sexuell handling med en person utan den personens tillåtelse. Brottet, som ska benämnas sexuellt övergrepp och placeras i en ny 3 § i 6 kap. , ska vara subsidiärt till bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång. skalan föreslås vara fängelse i högst . Remissinstanserna: Utredningens förslag har fått ett blandat mottag- ande av remissinstanserna. Ett flertal remissinstanser, bl.a. Brå, , Läns- styrelsen i , NCK vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , Kvinnofronten, RFSL, , Roks och SKR, är positiva till eller har inget att erinra mot förslaget. 2012/13:111 Vissa remissinstanser, bl.a. , , i , Amnesty, ECPAT, , Kvinnolobby och , är negativa till förslaget och förordar i stället en s.k. ren sam- tyckeslagstiftning, se avsnitt 5.2. Flera remissinstanser avstyrker eller ifrågasätter förslaget, bl.a. Hov- rätten över och , , , , , och . Som skäl anförs främst att den föreslagna bestämmel- sen inte uppfyller de krav på förutsägbarhet och tydlighet som måste ställas på straffrättslig lagstiftning. Vidare anförs att bestämmelsens all- männa utformning riskerar att leda till betydande tolkningssvårigheter och bevisproblem samt till en osäkerhet kring räckvidden av det straff- bara området. Hovrätten över och , och menar vidare att de synpunkter som utredningen framfört till avstyrkande av en samtyckeslagstiftning t.ex. ökat fokus på målsäganden även kan anföras mot ett införande av ett subsidiärt sexualbrott baserat på samtycke. Några remissinstanser, bl.a. och vid , anser att det inte är helt tydligt vilka situationer och beteenden som den föreslagna be- stämmelsen är tänkt att tillämpas på. Institutionen framhåller att åt- minstone frozen-fright-situationer (passivitetsfall) och överrumplings- fall normalt torde bli att hänföra till den nya formuleringen i 1 § andra stycket. och menar att om de före- slagna förändringarna i våldtäktsbestämmelsen genomförs kommer det sannolikt att leda till att den föreslagna samtyckesbestämmelsen enbart kommer att aktualiseras i ett mycket begränsat antal fall och att frågan är om det inte är tillräckligt att dessa, som fallet torde vara , kan lag- föras som sexuellt ofredande. Även gör bedömningen att de gärningar som är avsedda att träffas av den föreslagna bestämmelsen om sexuellt övergrepp som regel torde vara straffbara genom befintliga bestämmelser i 6 kap. . Enligt verket finns det därför anledning att noga överväga behovet av att införa den föreslagna nya straffbestämmelsen. Några remissinstanser, bl.a. och Kvinnofronten, ifrågasätter eller har synpunkter på rekvisitet tillåtelse. Skälen för regeringens bedömning: Utredningen föreslår, för att sä- kert täcka samtliga brister som den identifierat, att det ska införas en ny samtyckesbaserad straffbestämmelse sexuellt övergrepp. Bestäm- melsen, som föreslås vara subsidiär till straffbestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång, avser att träffa sexuella kränkningar där en gärnings- man utan att tvång eller utnyttjande förekommit genomför en sexuell handling med en person utan den personens tillåtelse. Enligt utredningen är den föreslagna bestämmelsen framför allt tänkt att omfatta två typ- situationer: dels situationer där någon tillåtelse överhuvudtaget inte har lämnats, dvs. främst situationer av frozen-fright (passivitetsfall) och i någon utsträckning överrumplingsfall, dels situationer där en tillåtelse i och för sig finns men inte är giltig. Beträffande det senare handlar det enligt utredningen i princip enbart om den situationen att en person vilse- letts beträffande vilken annan kropp han eller hon genomför en sexuell handling tillsammans med (vilseledandefall). Utredningen lämnar dock öppet för att det även i andra fall kan finnas förutsättningar att tillämpa Någon närmare konkretion av vilka fall som i det avseendet kan komma i fråga lämnas inte. Flera remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , Söder- törns tingsrätt, , , , och , avstyrker eller är starkt kritiska till den föreslagna bestämmelsen och menar att den inte uppfyller de krav på förutsägbarhet och tydlighet som måste ställas på straffrättslig lagstiftning samt att bestämmelsens allmänna utformning riskerar att leda till betydande tolknings- och bevisproblem. Några av dessa menar också att de skäl som utredningen för fram till avstyrkande av en samtyckeslag- stiftning även kan anföras mot ett införande av ett subsidiärt sexualbrott baserat på samtycke. Vidare ifrågasätter , och behovet av att införa en ny straffbestäm- melse med ett till sin ordalydelse så omfattande och oklart tillämpningsområde för att komma åt endast ett mindre antal straffvärda fall, vilka som regel torde vara straffbara redan enligt befintliga bestäm- melser i 6 kap. . vid univer- sitet, som inte heller anser det vara helt tydligt vilka fall som den före- slagna bestämmelsen är tänkt att tillämpas på, framhåller att åtminstone frozen-fright-situationer (passivitetsfall) och överrumplingsfall normalt torde bli att hänföra till den nya formuleringen i 1 § andra stycket. Regeringen kan i stort instämma med de synpunkter som remissinstan- serna anfört. Det som främst utmärker förslaget är, som bl.a. och anför, att bestämmelsen har fått en så öppen och vid utformning samtidigt som avsikten är att den endast ska träffa ett mycket begränsat antal fall. En sådan ordning inger starka betänkligheter. Även om avsikten, som utredningen anför, är att bestämmelsen endast ska tillämpas i undantagsfall finns som vid Upp- sala universitet påpekar en risk för att öppna formuleringar av det före- slagna slaget får ett eget liv och att tillämpningsområdet därmed riskerar att utvidgas avsevärt. Att således, på sätt som utredningen före- slår, i botten av systemet avseende de allvarligaste sexualbrotten införa en så allmän och öppen bestämmelse där det i princip överlämnas åt rättstillämpningen att avgöra de närmare gränserna för kriminaliseringen framstår inte som lämpligt. Redan vad som sagts talar enligt regeringen starkt mot införandet av den föreslagna bestämmelsen. Därutöver är det, som framgår av avsnitt 5.3.1, regeringens uppfattning att såväl passivitetsfall som överrumplingsfall både bör och kommer att omfattas av regeringens förslag till utvidgning av våldtäktsbrottet. Av vad som sagts framgår också att det är regeringens uppfattning att även mer kvalificerade fall av vilseledande ifråga om vilken annan kropp som ett offer genomför en sexuell handling med bör kunna om- fattas av nämnda utvidgning. Utredningen gör inte gällande att det i fråga om tillämpningsområdet för den nu föreslagna bestämmelsen om sexuellt övergrepp beträffande de nämnda fallen är fråga om en annan typ av gär- ningar eller att dessa kan särskiljas genom särskilda omständigheter. Även regeringen har svårt att föreställa sig sådana skillnader när det gäller de angivna fallen. Därtill kommer att utredningen använder i princip samma exempel för att illustrera tillämpningsområdet för såväl den föreslagna bestämmelsen som den föreslagna utvidgade våldtäktsbe- stämmelsen. Regeringens bedömning är därför att tillämpningsområdet 2012/13:111 för de båda bestämmelserna i princip förefaller sammanfalla såvitt avser passivitetsfall, överrumplingsfall och vissa kvalificerade fall av vilse- ledande. Mot denna bakgrund är det regeringens uppfattning att tillämpnings- området för den föreslagna bestämmelsen om sexuellt övergrepp kommer att inskränka sig till några mindre allvarliga vilseledandefall och eventuellt något annat opreciserat fall. Enligt regeringens bedömning torde i vart fall de förra, i likhet med vad bl.a. vid och anför, som regel vara straffbara redan enligt den nuvarande straffbestämmelsen om sexuellt ofredande. Sammanfattningsvis anser således regeringen att det saknas tillräckliga skäl att införa den av utredningen föreslagna straffbestämmelsen om sexuellt övergrepp. Utredningens förslag i denna del bör därför inte ge- nomföras. 5.3.3Ökat fokus på kränkningen vid avgränsningen av den sexuella handlingen Regeringens förslag: I syfte att ytterligare tydliggöra kränkningens betydelse vid bedömningen av om en sexuell handling är jämförlig med samlag ska straffansvaret för våldtäkt, förutom samlag, omfatta varje annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag. Utredningens förslag överensstämmer i princip med regeringens. Utredningen föreslår dock en något annorlunda utformning av lagtexten i 6 kap. 1 § första stycket . Remissinstanserna: Merparten av de remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. , , , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , Kvinnofronten och , instämmer i eller lämnar förslaget utan erinran. tingsrätt avstyrker förslaget eftersom någon förändring av tillämpnings- området inte är avsedd. Tingsrätten kan inte heller se att den föreslagna ändringen bättre beskriver lagstiftarens ursprungliga avsikter när det Även , som i och för sig anser den föreslagna förändringen rent språkligt som tidsenlig och lättbegriplig, ifrågasätter om den kommer att innebära den åsyftade tydligheten och leda till någon skillnad i rättstillämpningen. Flera remissinstanser, bl.a. , och , anser att samlag inte längre bör behållas som jämförelsenorm vid bedömningen av vilka sexuella handlingar som bör omfattas av våldtäktsbestämmelsen. anser att det saknar betydelse vid bedömningen av den sexuella kränk- ningen om en handling är jämförlig med samlag eller inte. istället förordar en formulering av det slag som Sexualbrotts- kommitté föreslog, anser att jämförelsenormen riskerar att leda till att all- varliga kränkningar av en persons sexuella integritet som inte liknar ett påtvingat samlag förminskas i rättstillämpningen. RFSL menar att ett avlägsnande av begreppet samlag ur sexualbrottslagstiftningen bättre skulle säkerställa att lagstiftningen tillämpas lika för alla oavsett kön, könsidentitet, sexuell läggning eller vilken sexuell praktik som före- Vidare anser RFSL att det är problematiskt att oralsex utfört på en kvinnas underliv i rättstillämpningen inte ansetts jämförligt med vad som brukar menas med ett oralt samlag och att det är oacceptabelt att det avgörande för att kunna döma för våldtäkt är att det manliga könsorganet är inblandat. föreslår att samlag bör vara ett sam- lingsbegrepp för flera avancerade sexuella handlingar. Skälen för regeringens förslag: Tillämpningsområdet för den nuvar- ande våldtäktsbestämmelsen omfattar, förutom samlag, även andra sexu- ella handlingar som med hänsyn till kränkningens art och omständig- heterna i övrigt är jämförliga med samlag. Det innebär att utöver samlag omfattas även sådana sexuella handlingar som innebär en kränkning som är jämförlig med den som uppkommer vid ett samlag som är påtvingat. Jämförelsen tar alltså sikte på kränkningen genom den sexuella handling- en och inte på själva sexualhandlingen som sådan. Med samlag avses endast vaginala samlag. Utredningen har mot bakgrund av den praxisgenomgång som den ge- nomfört funnit att gränsdragningen mellan brotten våldtäkt och sexuellt tvång med utgångspunkt i samlag som jämförelsenorm fungerar i huvud- sak väl och inte vållar några direkta problem för rättstillämpningen. Samlaget var jämförelsenorm även års reform och den etablerade praxisen i domstolarna i fråga om hur andra sexual- handlingar än samlag ska bedömas har, enligt utredningen, överförts till de nya förhållandena. I de fall där gränsdragningsfrågan har ställts på sin spets har domstolarna, menar utredningen, också normalt redovisat att det som varit avgörande för utgången har varit vilken nivå som kränk- ningen har legat på.