prop · H003111 · 2013-03-12 00:00:00 — Staten bör i detta arbete på ett tydligare sätt uppmuntra det heltäckande perspektivet och göra en ansvarsanalys för respektive bransch, detta lämpligen genom sekretariatet Globalt Ansvar på handelspolitik på som arbetar med frågor som rör företags samhällsansvar (Corporate Social Responsibility, CSR). Skälen för regeringens bedömning Principer gällande förebyggande åtgärder (artikel 4) I artikel 4, som har karaktär av en målsättningsbestämmelse, anges de principer som ska gälla för de förebyggande åtgärderna. Enligt artikeln ska varje part vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att förebygga alla former av sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn och för att skydda barn. Som framgår av redovisningen i avsnitt 4 pågår ett intensivt och brett arbete med att förebygga och bekämpa sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Målsättningen är att inget barn i eller i något annat land ska utsättas för sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Regeringen bedömer därför att uppfyller åtagandena i artikel 4. Rekrytering, utbildning och ökad medvetenhet hos personer som har kontakt med barn i sitt arbete (artikel 5) Enligt artikel 5.1 ska varje part vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att öka medvetenheten om barns skydd och rättig- heter hos personer som har regelbundna kontakter med barn inom skolan, hälso- och sjukvården, det sociala skyddet, de rättsliga och polisiära sektorerna samt inom områden som rör idrott, kultur och fritids- aktiviteter. Vidare ska parterna, enligt artikel 5.2, genom lagstiftnings- åtgärder eller andra åtgärder säkerställa att dessa personer har tillräckliga kunskaper om sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn, om metoder för att identifiera dem och om möjligheten att anmäla miss- tanke om sådan exploatering eller sådana övergrepp. Regeringen anser, i likhet med utredningen och flera remissinstanser, att det krävs kontinuerliga utbildningsinsatser för att öka medvetenheten och kunskapen om bl.a. barns rättigheter och om sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Som framgår av redovisningen i avsnitt 4 vidtar regeringen åtgärder som innefattar bl.a. sådana insatser inom olika yrkesgrupper som har regelbunden kontakt med barn. Exempelvis framgår av regeringens nationella handlingsplan mot sexuell exploatering av barn att förmedling av kunskap till olika yrkesgrupper och särskilda utbildningsinsatser på området är en högt prioriterad fråga inom statsmakten. Även regeringens handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål behandlar saken. I sammanhanget kan också nämnas att på regering- ens uppdrag har kartlagt och analyserat behovet av ett samlat nationellt ansvar för kunskapsspridning och frågor om våld mot barn, inklusive sexuella övergrepp mot och sexuell exploatering av barn samt barn som bevittnar våld. har i sin rapport om våld mot barn behov av nationell samordning (2012) gjort bedömningen att de olika krav som bör ställas på en sådan nationell samordning bäst tillgodoses om den utformas som ett uppdrag till en myndighet som redan arbetar med kunskapsstyrning inom området. På det sättet kan enligt såväl de vetenskapliga som de juridiska och etiska kraven på kunskapsspridning garanteras. Frågan bereds inom . Artikel 5.1 och 5.2 omfattar även personer som har regelbundna kon- takter med barn inom områden som rör idrott, kultur och fritidsaktivitet- er. På dessa områden, som av tradition är fria och självständiga i förhål- lande till den svenska staten, har det framförallt vidtagits åtgärder med inriktning på självreglering. Ett sådant exempel är att staten villkorar rätten till statsbidrag. En utgångspunkt är därvid bl.a. att all verksamhet inom barn- och ungdomsidrotten som får statliga bidrag bör vara förenlig med och bedrivas ur ett barnrättsperspektiv. Därmed förutsätts att de ansvariga inom idrotten på olika nivåer måste ha kunskap om innehåll och förståelse för dess tillämpning så att de kan omsätta barnrättsperspektivet i sina egna verksamheter (prop. 2008/09:126 s. 23 ff., bet. 2008/09:KrU8, rskr. 2008/09:243). Vidare kan nämnas att , på regeringens uppdrag, ska kartlägga föreningslivets arbete för att förebygga och förhindra sexuella övergrepp och kränkningar mot flickor och pojkar. Kartläggningen ska även omfatta vilka insatser som vidtas inom föreningar i olika delar av föreningslivet för att stödja barn och unga när övergrepp mot någon medlem i föreningen har uppdagats och i vilken omfattning övergrepp anmäls till och till polisen. I den del av kartläggningen som rör det förebyggande arbetet ska redovisa hur föreningar arbetat med dessa frågor, bl.a. hur frågorna diskuteras inom föreningen, vilken information barn och unga fått om sina rättigheter och vart de kan vända sig om de har utsatts för övergrepp. Det handlar om att kartlägga goda exempel och sprida information om metoder för hur idrotts- och föreningslivet kan stoppa sexuella övergrepp. Vidare ska kartläggningen omfatta i vilken grad information och utbildningar ges till ledare som är anställda eller som är frivilligt engagerade i föreningar. Uppdraget ska redovisas . Enligt artikel 5.3 ska varje part, i enlighet med nationell rätt, vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att säkerställa att personer som dömts för sexuell exploatering av eller sexuellt övergrepp mot barn inte får tillträde till yrken vars utövande innebär regelbundna kontakter med barn. Uppgifter om att en person har dömts för brott registreras i polisens be- lastningsregister. Av registret framgår vilka brott en person har dömts för och vilken påföljd personen har fått (2 § förordningen [1999:1134] om belastningsregister). Registret förs i första hand för de brottsbekämpande myndigheternas behov (2 § lagen [1998:620] om belastningsregister). En enskild har dock alltid rätt att få ett fullständigt registerutdrag om sig själv (9 § lagen om belastningsregister). Därutöver finns enligt gällande registerkontrollagstiftning (se nedan) en möjlighet för arbetsgivare inom vård, skola och omsorg att få del av registerutdrag för att kunna förhindra att personer som dömts för bl.a. sådana brott som omfattas av konventionen erbjuds anställning, uppdrag, praktik eller liknande inom vissa typer av verksamheter som innefattar kontakt med barn. Personer som erbjuds anställning inom förskola, förskoleklass, fritids- hem, grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola samt inom annan pedagogisk verksamhet ska till den som erbjuder anställning lämna ett utdrag ur belastningsregistret (2 kap. 3133 §§ skollagen [2010:800]). Skyldigheten omfattar även den som erbjuds eller tilldelas arbete inom berörd verksamhet under omständigheter som liknar dem som förekommer i ett anställningsförhållande inom verksamheten. Exempel på personer i denna utvidgade krets är de som arbetar med upp- handlade tjänster så som städning, fastighetsskötsel och skolskjuts. Vidare omfattas även lärarstudenter och vuxenstuderande som deltar i praktik samt personer som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program inom berörda verksamheter. Utdraget ska innehålla uppgift om den en- skilde har lagförts för bl.a. sexualbrott eller barnpornografibrott (22 § förordningen om belastningsregister). Arbetsgivaren är skyldig att ge- nomföra registerkontrollen innan anställning kan äga rum, men är fri att med utgångspunkt från de uppgifter han eller hon får del av fatta det be- slut han eller hon finner lämpligt. Vad som sagts gäller även i fråga om den som erbjuds en anställning, uppdrag, praktiktjänstgöring eller liknande vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn, s.k. HVB-hem (lagen [2007:171] om registerkontroll av personal vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn) samt inom verksamhet med stöd- och serviceinsatser åt barn med funktionshinder (lagen [2010:479] om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder). När det gäller frågan om registerkontroll inom hälso- och sjukvården har regeringen, efter noggranna överväganden, gjort bedömningen att det inte är lämpligt att införa någon generell kontroll vid anställning inom hälso- och sjukvården (prop. 2009/10:210 s. 168). Det saknas skäl att nu göra en annan bedömning. I sammanhanget kan dock nämnas den möjlighet som finns för att vid prövning av legitimation och annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården kontroll- era om den sökande eller legitimerade har dömts för allvarlig brottslighet (4 kap. 12 §§ patientsäkerhetslagen [2010:659] och 16 c § förordningen om belastningsregister). ECPAT har invänt att alla som arbetar med barn bör registerkontroller- as samt att det bör införas ett direkt förbud mot att anställa en person som är dömd för sexualbrott mot barn, inbegripet barnpornografibrott. Rege- ringen vill i denna del framföra följande. Vad gäller avgränsningen av vilka yrkeskategorier som bör omfattas av en reglering gällande register- kontroll samt hur en sådan kontroll i övrigt bör vara utformad överlämnar konventionen åt staterna att göra den bedömningen i enlighet med nationell rätt. Konventionen uppställer således inte något krav på att alla som genom sitt arbete kommer i kontakt med barn ska registerkontroll- eras eller att det ska införas ett absolut förbud mot att anställa personer dömda för sexualbrott mot barn. Dessa frågor har därför inte i sak be- handlats av utredningen. Det saknas därmed förutsättningar för att inom ramen för detta lagstiftningsärende överväga sådana lagändringar. I sammanhanget kan dock nämnas att frågan om registerkontroll även är aktuell i departementspromemorian Genomförande av EU:s direktiv om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi (Ds 2012:45). I promemorian föreslås att den som rekryterar personer till sådan yrkesverksamhet eller organiserad fri- villigverksamhet som innebär direkt och regelbunden kontakt med barn ska ha rätt att begära att den som erbjuds anställningen eller uppdraget visar ett utdrag ur belastningsregistret av vilket det framgår om personen i fråga dömts för sexualbrott eller vissa andra allvarliga brott. 2012/13:111 innebär således att det inom fler verksamheter och inom frivilligsektorn tillskapas en ordning som i vissa avseenden liknar den som gäller för rekrytering av personal i skola och omsorg. Promemorian har remitterats och bereds inom . Sammantaget gör regeringen bedömningen att uppfyller åtagandena i artikel 5. Utbildning för barn (artikel 6) Enligt artikel 6 ska varje part vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att säkerställa att barn, under grundskole- och gym- nasietiden, får information anpassad till deras fortlöpande utveckling om riskerna för sexuell exploatering och sexuella övergrepp, samt om hur de kan skydda sig. Informationen ska, i samarbete med föräldrarna när så är lämpligt, ges i samband med mer allmän information om sexualitet och särskilt uppmärksamma riskfyllda situationer, i synnerhet dem som innefattar användning av ny informations- och kommunikationsteknik. Kunskap är en viktig grund för arbetet med att förebygga sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Det är därför angeläget att kunskapsinhämtning och kunskapsspridning sker kontinuerligt. Skolan är en av flera aktörer som arbetar med att nå barn med informa- tion och kunskap om bl.a. de risker för sexuell exploatering och sexuella övergrepp som finns. Detta gäller särskilt i fråga om sådana risker som är förknippade med internetanvändande. Många skolor arbetar därför redan aktivt med frågan, bl.a. genom att utbilda lärare om säker internetanvänd- ning. I läroplaner, kurs- och ämnesplaner betonas bl.a. skolans ansvar för att uppmärksamma hälsa och livsstilsfrågor. Skolan har också ett ansvar att ge eleverna förutsättningar för att kunna hantera svåra situationer i livet. Inom ramen för sex- och samlevnadsundervisningen kan barn och ung- domar i skolan ges information om riskerna för sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Sex- och samlevnadsundervisningen, som för grund- skolans del i första hand tas upp i kursplanerna för de samhälls- orienterade ämnena och i ämnet biologi, ska huvudsakligen ge eleverna goda kunskaper om sexuell och reproduktiv hälsa men ge möjlighet till diskussion om attityder, normer och värderingar när det gäller t.ex. sexuell läggning och sexuell integritet. I gymnasieskolan ska undervisningen i den gymnasiegemensamma kursen i naturkunskap be- handla naturvetenskapliga aspekter på, reflektion över och diskussion kring normer rörande människans sexualitet, lust, relationer och sexuell hälsa. I sammanhanget kan nämnas att fått i uppdrag att genomföra insatser i syfte att främja jämställdhet i skolväsendet enligt skollagen (2010:800) bl.a. genom att erbjuda lärare och annan personal i grund- och gymnasieskolan fortbildning och stöd i sex- och samlevnads- undervisningen. Uppdraget avser perioden 20122014. Även andra aktörer arbetar med att nå barn med information om risk- erna för sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Som exempel kan nämnas att (Brå) på regeringens uppdrag i samråd med har tagit fram en skolhand- ledning Var går gränsen? som riktar sig till unga i syfte att belysa frågor kring bl.a. sexualbrott, sexuella trakasserier och sexuell inte- Handledningen innehåller faktatexter, frågeställningar och öv- Prop. 2012/13:111 ningar för ämnesövergripande temaundervisning kring frågorna. de specialteman som behandlas i handledningen är sexualbrott genom internet. Handledningen ska kunna användas från årskurs 7 i grund- skolan till årskurs 3 i gymnasieskolan. Brå har också en egen webbplats med information om brott och brottslighet för elever och lärare. Vidare kan nämnas att på regeringens uppdrag, uti- från resultatet av en forskningsstudie gällande ungas erfarenhet av sexuell exponering och exploatering på internet, tagit fram ett metodmaterial som bl.a. ska användas av lärare i högstadie- och gymnasieskolor. Regeringen har vidare gett ett förnyat uppdrag att under 20112013 genomföra utbildningsinsatser i syfte att förebygga att ungdomar blir ut- satta för sexuell exploatering via internet och andra interaktiva medier. har även fått i uppdrag av regeringen att 2013 ta fram särskild information som riktar sig till bl.a. flickor och pojkar i syfte att förebygga att de blir utsatta för sexuell exploatering via internet och andra interaktiva medier. I sammanhanget bör också nämnas att (tidigare Medie- rådet och ) har i uppdrag att skydda barn och unga från skadlig mediepåverkan och stärka dem som medvetna medieanvändare. Myndigheten ska särskilt följa medieutvecklingen när det gäller barn och unga samt sprida information och ge vägledning om barns och ungas mediesituation. För att nå barnen vänder sig främst till pedagoger, nära-barn-professionella och representanter för medie- branscherna för att sprida information om barns och ungas medievanor. Informationen riktas både till föräldrar och vuxna som kommer i kontakt med barn och ungdomar i sitt arbete. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att väl upp- fyller de krav som uppställs i artikel 6. Förebyggande program eller åtgärder (artikel 7) Enligt artikel 7 ska varje part säkerställa att personer som befarar att de kan komma att begå något av de brott som avses i konventionen, där så är lämpligt, kan få tillgång till brottsförebyggande program eller åtgärder. Bestämmelsen omfattar såväl personer som inte har begått något sådant brott, som personer som gjort det men inte blivit föremål för straffrätts- ligt förfarande (förklaranderapporten p. I artikel 1517 behandlas förebyggande eller behandlande program eller åtgärder som specifikt riktar sig till personer som är föremål för straffrättsliga förfaranden eller som har dömts för brott enligt konventionen, se avsnitt 8.2.5. Övergripande kan nämnas att program eller åtgärder av det slag som avses i artikel 7 finns att tillgå bl.a. inom hälso- och sjukvården och . Personer som upplever att de kan vara i riskzonen att begå sexuella övergrepp kan, oavsett var i landet de bor, kontakta och Sexualmedicin (CASM) på universitetssjuk- huset i för att få vård och behandling. CASM forskar och ut- vecklar behandlingsmetoder och erbjuder olika former av terapi. Såväl kvinnor som män söker sig till kliniken för att lära sig att hantera sin sexuella problematik. Andra verksamheter som tar emot samtal från oroliga personer som upplever att de kan komma att begå sexuella över- 2012/13:111 grepp är och enskilda terapeuter. Ofta hänvisas dessa hjälp- sökande personer till CASM. () respektive Social- styrelsen har på uppdrag av regeringen genomfört dels en utvärdering av effekterna av behandlingsmetoder för personer som begått eller riskerar att begå sexuella övergrepp mot barn (SBU), dels en kartläggning av förekomsten i av sådana behandlingsmetoder (). Uppdragen redovisades /2011. SBU drar i sin rapport slutsatsen att det saknas forskning om förebyggande metoder när det gäller personer som inte begått övergrepp men har en förhöjd risk att göra så. Vidare framgår enligt att det finns få tillgängliga behandlingsprogram för personer som inte har begått sexual- brott men som själva upplever att de har sexuella beroendeproblem eller är i riskzonen att förgripa sig sexuellt på barn. anser att behandlingsinsatser bör utvecklas och tillgängliggöras för män, kvinnor och barn som har begått eller riskerar att begå sexuella övergrepp. Före- byggande insatser för personer i riskzonen finns framförallt i Stock- holmsområdet. Denna geografiska begränsning gör att personer i andra delar av landet som behöver stöd, råd och behandling har få eller inga möjligheter till detta. Enligt uppfattning skulle en nationell stödtelefon kunna medföra att tillgängligheten till stöd och be- handling väsentligt ökar. Mot bakgrund av de nämnda rapporterna beslutade regeringen att bevilja medel för att under 20112014 utveckla och kvalitetssäkra den del av verksamheten vid CASM som tar emot personer som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld. Utvecklingsarbetet ska bestå av följande delar: -att etablera en s.k. stopptelefon mot sexuellt våld genom att utveckla befintlig telefon- och internetverksamhet i syfte att nå en större och bredare målgrupp , dvs. personer, främst män, som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld samt närstående till dessa och personal inom relevanta verksamheter, -att kartlägga lokala verksamheter inom området i syfte att kunna hän- visa hjälpsökande och anhöriga i hela landet och lägga grund för ett nationellt nätverk av vårdgivare och andra aktörer inom området, -att utveckla och evidensbasera de behandlingsmetoder och arbetssätt som används vid CASM i arbetet med personer som utövar eller riskerar att utöva sexuellt våld, -samt att utvärdera och sprida kunskap om effekterna av en stopp- telefon. ska slutredovisas senast . Slut- redovisningen ska bl.a. innehålla en redogörelse för projektets genom- förande och dess resultat. Därutöver kan även nämnas att i vissa kommuner sedan ett tiotal år bedriver s.k. KAST-grupper (grupper för köpare av sexuella tjänster i , och ) för att motivera och assistera potentiella och aktiva sexköpare att ändra sitt beteende genom samtal, rådgivning och terapi. Sammantaget gör regeringen bedömningen att uppfyller åtag- andena i artikel 7. pågående arbete saknas anledning att på sätt utredningen föreslagit låta Prop. 2012/13:111 utreda förutsättningarna för en nationell hjälptelefon för förövare. Åtgärder för allmänheten (artikel 8) I artikel 8.1 uttalas att varje part ska främja eller genomföra kampanjer ämnade att öka allmänhetens medvetenhet om företeelsen sexuell exploa- tering av och sexuella övergrepp mot barn och om vilka förebyggande åt- gärder som kan vidtas. Som framgår av redovisningen i avsnitt 4 vidtar regeringen sektors- övergripande åtgärder för att förebygga sexuell exploatering av och sexu- ella övergrepp mot barn som innefattar bl.a. myndighetssamverkan, sam- arbete med det civila samhället samt utbildnings- och informations- insatser. Vad särskilt gäller informationskampanjer har ett flertal sådana genomförts. Ett exempel som kan nämnas är årliga temadagar riktade till allmänheten. Ett annat är inte bort! mot barnsexturism som , Polisen och ECPAT samarbetat kring under 20112012. På regeringens hemsida finns även information om sexuell exploatering av barn i samband med turism. Vidare har t.ex. i lagt ut information på sin webbsida om vikten av att uppmärksamma och anmäla när man misstänker sexuella övergrepp mot barn. Enligt artikel 8.2 ska varje part vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att förebygga eller förbjuda spridning av material som gör reklam för de brott som avses i konventionen. Artikel 8.2 överensstämmer till viss del med innehållet i artikel 9.5 i det fakultativa protokollet till om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Inför tillträdet till FN-proto- kollet gjordes bedömningen att artikel 9.5 fick anses väl uppfylld genom bestämmelsen om barnpornografi i 16 kap. 10 a § (prop. 2005/06:68 s. 35 f., bet. 1989/90:SoU28). har lagstiftningen mot barnpornografi förstärkts (prop. 2009/10:70, bet. 2009/10:KU34 och 2010/11:KU5, rskr. 2009/10:274 och 2010/11:27). Dessutom kan nämnas att den som tillhandahåller elektroniska anslagstavlor har en skyldighet att ta bort meddelanden vars innehåll uppenbart är att bedöma som barn- pornografibrott eller uppvigling (5 § lagen [1998:112] om elektroniska anslagstavlor). Enligt lagen (1998:1443) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi är det också straffbelagt att föra in eller ut en pornografisk bild i . Även brottet olaga våldsskildring (16 kap. 10 c § BrB) liksom brotten koppleri (6 kap. 12 § BrB) och utnyttjande av barn för sexuell posering (6 kap. 8 § BrB) kan vara tillämpliga i förhållande till vad som avses i artikel 8.2. I sammanhanget kan även nämnas det arbete som bedrivs av . Förutom att myndigheten ger vägledning om barns och ungas mediesituation driver även ett s.k. Safer Inter- net Centre med finansiellt stöd från EU:s Safer Internet Programme. arbetar för en säkrare användning av internet bland barn och unga och drivs i samarbete med . Programmet har pågått och presenterade Kommissionen en gemensam strategi på området som också fick rådets stöd . 2012/13:111 En av huvudpunkterna i strategin är bekämpandet av material med sexuella övergrepp mot barn på nätet. Vidare kan även nämnas de åtgärder som anges nedan under artikel 9.2. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att uppfyller åtagandena i artikel 8. Barns, den privata sektorns, mediernas och det civila samhällets deltagande i förebyggande arbete (artikel 9) Enligt artikel 9.1 ska varje part uppmuntra barns deltagande, i förhåll- ande till deras fortlöpande utveckling, i det förebyggande arbetet mot sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Ett av målen för den svenska ungdomspolitiken är att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till inflytande. Det innebär att ungdomar ska ha samma möjligheter som andra att delta aktivt i den demokratiska proces- sen och att påverka förhållanden i såväl den personliga sfären som i sam- hället i stort. Ungas aktiva deltagande är viktigt inte bara av rättighets- skäl, utan också för att ungdomars erfarenheter och perspektiv är en resurs och en tillgång i beslutsfattandet. har i uppdrag att följa upp och regeringens mål för den nationella ungdoms- politiken. Även i övrigt när det gäller barn och unga är det viktigt att dessa kom- mer till tals och blir lyssnade till i frågor som berör dem. BO har i upp- drag att företräda barns och ungas rättigheter och intressen utifrån barn- konventionen och har regelbundna kontakter med barn och ungdomar för att få kunskap om deras villkor och vad de tycker i aktuella frågor.