prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — (65)Enligt direktiv /61/EU ska en enhetlig behandling inom olika sektorer säkerställas och oförenligheter av lägsnas mellan intressena hos å ena sidan originatorer som ompaketerar lån till överlåtbara värdepapper och å andra sidan AIF-förvaltare som investerar i dessa vär depapper eller andra finansiella instrument på AIF-fon dernas vägnar. För att uppnå detta mål har relevanta bestämmelser i och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och bedriva verksamhet som kreditinstitut (1) beaktats. Där fastställs kvantitativa och kvalitativa krav som ska uppfyllas av investerare som är exponerade mot kredit risken med en värdepapperisering, av originatorer och av medverkande kreditinstitut. Denna förordning och rele vanta bestämmelser i direktiv /48/EG syftar till att jämka originatorns eller det medverkande kreditinstitutets intressen och investerarnas intressen, varför det är viktigt att samma termer används i bägge rättsakterna. Defini tionerna i direktiv /48/EG har därför tagits som utgångspunkt. Eftersom kommittén för europeiska bank tillsynsmyndigheter (föregångaren till Europeiska bank myndigheten) har gett detaljerade riktlinjer för tolkningen av berörda bestämmelser i direktiv /48/EG (2) för att uppnå enhetlighet mellan sektorer, krävs det att förelig gande bestämmelser om att söka jämka originatorers, medverkande kreditinstituts och AIF-förvaltares intressen tolkas i ljuset av dessa riktlinjer. (1) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. (2) banktillsynsmyndigheter, 122a of the Capital Requirements Directive of , %20and%20Guidelines/2010/Application%20of%20Art. %20122a%20of%20the%20CRD/Guidelines.pdf (66)Det är viktigt att transaktioner för ompaketering av lån till omsättningsbara värdepapper inte struktureras på ett sådant sätt, att man undviker att tillämpa kraven på investeringar i värdepapperiseringspositioner. Hänvis ningen till en investering i överlåtbara värdepapper eller andra finansiella instrument som baseras på ompakete rade lån bör därför inte tolkas strikt som en rättsligt giltig och bindande överlåtelse av äganderätten till sådana instrument, utan som en investering i materiell ekono misk mening så att eventuella andra former av syntetiska investeringar täcks och omfattas av särskilda krav. För att undvika missförstånd och göra formuleringarna sam stämmiga med dem som används i banklagstiftningen bör termen exponering mot en värdepapperiserings kre ditrisk användas i stället för investering i överlåtbara värdepapper eller andra finansiella instrument som base ras på ompaketerade lån. (67)I direktiv /48/EG åläggs krav på institutioner som fungerar som originatorer, medverkande kreditinstitut el ler ursprungliga långivare. Det är därför viktigt att före skriva motsvarande skyldigheter för en AIF-förvaltares exponering mot värdepapperiseringar. Följaktligen bör AIF-förvaltaren exponera sig mot värdepapperisering en dast om originatorn, det medverkande kreditinstitutet el ler den ursprungliga långivaren uttryckligen har infor merat AIF-förvaltaren om behållandet av en väsentlig intresseandel i den underliggande tillgången, det s.k. be hållandekravet. Vidare bör AIF-förvaltaren se till att olika kvalitativa krav uppfylls, som genom direktiv /48/EG ställs på det medverkande kreditinstitutet och originatorn. Dessutom bör AIF-förvaltaren själv upp fylla kvalitativa krav på att ha en heltäckande och grund lig insikt i värdepapperiseringsinvesteringen och dess un derliggande exponering. För att uppnå detta bör AIF-för valtarna fatta sina investeringsbeslut först efter att ha gjort en noggrann genomlysning, varigenom de bör ha fått tillräcklig information och kunskap om de berörda värdepapperiseringarna. (68)Det finns situationer då enheter motsvarar definitionen av originator eller medverkande kreditinstitut, eller fung erar som ursprunglig långivare. kan en annan enhet försöka att uppfylla behållandekravet, utan att vare sig motsvara definitionen av medverkande kreditinstitut eller originator eller att fungera som ursprunglig lån givare men vars intressen optimalt överensstämmer med investerarnas. För den rättsliga säkerhetens skull bör en sådan annan enhet inte vara skyldig att uppfylla behållandekravet om det kravet uppfylls av originatorn, det medverkande kreditinstitutet eller den ursprungliga långivaren. L 83/10 Europeiska unionens officiella tidning (69)Vid överträdelse av behållandekravet eller de kvalitativa kraven bör AIF-förvaltaren överväga att vidta vissa korri gerande åtgärder, exempelvis risksäkring, försäljning eller minskning av exponeringen eller att kontakta den part som åsidosätter behållandekravet, för att se till att det uppfylls. Sådana korrigerande åtgärder bör alltid gagna investerarna och bör inte innebära någon direkt skyldig het att sälja tillgångarna när överträdelsen uppenbarats, med andra ord att undvika en nödförsälj ning. AIF-förvaltaren bör beakta överträdelsen, när den överväger en annan investering i en framtida transaktion, där den part medverkar som åsidosatt kravet. (70)För att uppfylla kraven i direktiv /61/EU om att specificera interna förfaranden och organisationsarrange mang som varje AIF-förvaltare ska tillämpa, bör AIF-för valtare åläggas att upprätta en väldokumenterad organi sationsstruktur med tydliga ansvarsområden, definierade kontrollmekanismer och garanterat gott informations flöde mellan alla berörda parter. AIF-förvaltarna ska även inrätta system som skyddar informationen och tryg gar verksamhetens kontinuitet. När AIF-förvaltarna upp rättar dessa förfaranden och strukturer ska de beakta proportionalitetsprincipen som medger att förfaranden, mekanismer och organisatorisk struktur dimensioneras efter AIF-förvaltarens verksamhets art, omfattning och komplexitet och motsvarande aktiviteters art och omfatt ning. (71)Att investerare får information är av största betydelse för att skydda dem. AIF-förvaltare bör därför tillämpa lämp liga riktlinjer och förfaranden för att se till att investe rarna informeras tillräckligt utförligt och på tillräckligt framträdande plats om de inlösenvillkor som gäller för en viss AIF-fond, innan de investerar och i händelse av väsentliga ändringar. Detta kan inbegripa information om uppsägningstider vid inlösen, uppgifter om inlåsnings perioder, uppgift om under vilka omständigheter normala inlösenmekanismer kanske inte gäller eller kan upphävas samt om alla åtgärder som styrelsen kan överväga, ex empelvis spärrar och sidofickor, eftersom de inverkar på de särskilda inlösenrättigheter som investerarna i en viss AIF-fond har. (72)För att säkerställa att berörda aktiviteter utförs korrekt bör särskilt AIF-förvaltare använda lämpliga elektroniska system för att fullgöra registerkraven på portföljtrans aktioner eller tecknings- och inlösenorder och fastställa, genomföra och upprätthålla redovisningsprinciper och redovisningsförfaranden som säkerställer att nettotill gångsvärdet beräknas enligt kraven i direktiv /61/EU och denna förordning. (73)För samstämmighet med de krav som ställs på fondföre tagens förvaltare genom direktiv /65/EG bör styrel sen, den verkställande ledningen eller, i förekommande fall, AIF-förvaltarens tillsynsfunktion, åläggas liknande ty per av uppgifter och få tillräckliga befogenheter för detta. Befogenheterna bör dock överensstämma med styrelsens, den verkställande ledningens och tillsynsfunktionens roll och skyldigheter enligt gällande nationell lagstiftning. I den verkställande ledningen kan vissa eller samtliga sty relseledamöter ingå. (74)AIF-förvaltaren bör alltid uppfylla kravet att inrätta en fast och effektiv fast regelefterlevnadsfunktion, oberoende av hur stor eller komplex dess verksamhet är. Hur regel efterlevnadsfunktionen i detalj organiseras tekniskt och personalmässigt bör dock anpassas till AIF-förvaltarens verksamhets art, omfattning och komplexitet och dess tjänsters och aktiviteters art och omfattning. AIF-förval taren bör inte åläggas att inrätta en oberoende regelefter levnadsenhet, om ett sådant krav skulle vara oproportio nerligt med hänsyn till AIF-förvaltarens storlek eller dess verksamhets art, omfattning och komplexitet. (75)Värderingsstandarderna varierar mellan jurisdiktioner och tillgångskategorier. Denna förordning bör komplettera de gemensamma allmänna reglerna och fastställa riktmärken för AIF-förvaltare, när de utvecklar och genomför lämp liga och enhetliga riktlinjer och förfaranden för korrekt och oberoende värdering av AIF-fondernas tillgångar. Riktlinjerna och förfarandena bör beskriva de skyldighe ter, uppgifter och ansvar som åvilar alla parter som med verkar i värderingen, inbegripet externa värderare. (76)Tillgångarnas värde kan fastställas på olika sätt, exempel vis genom hänvisning till konstaterade priser på en aktiv marknad eller genom uppskattning med hjälp av andra värderingsmetoder enligt nationell lag, AIF-fondens regler eller dess bolagsordning. Eftersom enskilda tillgångars och skulders värde kan bestämmas med olika metoder och hämtas från olika källor, bör AIF-förvaltaren reglera och beskriva de värderingsmetoder den använder. (77)Om en modell används för tillgångsvärdering, bör mo dellens huvuddrag anges i värderingens förfaranden och riktlinjer. Innan modellen används, bör den genomgå en valideringsprocess som utförs av en intern eller extern person som inte medverkat vid utformningen av model len. En person bör anses kvalificerad att utföra en vali dering av den modell som används till att värdera till gångarna, om personen har lämplig kompetens och erfa renhet av att värdera tillgångar med hjälp av sådana mo deller. Personen kan t.ex. vara revisor. Europeiska unionens officiella tidning L 83/11 (78)Eftersom AIF-förvaltare är verksamma i en dynamisk miljö där investeringsstrategier kan ändras , bör värderingens riktlinjer och förfaranden ses över minst och alltid innan AIF-fonder börjar med en ny investeringsstrategi eller en ny typ av tillgång. Varje för ändring av riktlinjerna och förfarandena för värderingen, inbegripet värderingsmetoden, bör ske på förutbestämt vis. (79)AIF-förvaltaren måste se till att en AIF-fonds enskilda tillgångar har värderats korrekt i överensstämmelse med värderingens riktlinjer och förfaranden. För vissa inventa rier, särskilt för komplexa och illikvida finansiella instru ment, är risken för felaktig värdering större. För att han tera den typen av situation bör AIF-förvaltaren införa tillräckliga kontroller som säkerställer att AIF-fondens till gångsvärde är tillräckligt objektivt. (80)Beräkningen av nettotillgångsvärdet per andelar eller ak tier omfattas av nationell lagstiftning och i förekom mande fall av fondens regler eller av bolagsordningen. Denna förordning täcker enbart beräkningsförfarandet, inte beräkningsmetoden. AIF-förvaltaren kan själv utföra beräkningen av nettotillgångsvärdet per andelar eller ak tier, som ett led i de administrativa funktioner den bistår AIF-fonden med. Alternativt kan en tredje part svara för administration, inbegripet beräkningen av nettotillgångs värdet. En tredje part som utför beräkningen av nettotill gångsvärdet för en AIF-fond bör inte betraktas som en extern värderare vid tillämpningen av direktiv /61/EU, så länge som den inte gör värderingar av enskilda tillgångar, inbegripet sådana som kräver subjek tiv bedömning men som i beräkningsprocessen använder värden som erhållits från AIF-förvaltaren, priskällor eller en extern värderare. (81)Det finns värderingsförfaranden som kan tillämpas dag ligen, exempelvis värdering av finansiella instrument, men det finns också värderingsförfaranden som inte kan tillämpas lika ofta som emissioner, teckningar, inlö sen och annulleringar äger rum, exempelvis fastighetsvär dering. För tillgångar som innehas av en öppen AIF-fond bör värderingsfrekvensen avspegla skillnader i värderings förfarandena för olika typer av tillgångar som innehas av fonden. (82)I direktiv /61/EU fastställs de strikta krav och be gränsningar som en AIF-förvaltare måste uppfylla, när den avser att delegera arbetsuppgifter. bär alltid hela ansvaret för att de delegerade uppgifterna utförs korrekt och överensstämmer med direktiv /61/EU och dess genomförandebestämmelser. AIF- förvaltaren bör därför säkerställa att den som delegerats uppgifter använder och tillämpar de kvalitetsstandarder som AIF-förvaltaren själv skulle ha tillämpat. Om det är nödvändigt för att säkerställa att de delegerade arbetsupp gifterna utförs med genomgående hög standard, måste också AIF-förvaltaren kunna avsluta delegeringen, och delegeringsarrangemanget bör därför ge AIF-förvaltaren en flexibel uppsägningsrätt. Gränserna för och kraven på delegering bör tillämpas på de förvaltningsfunktioner som anges i bilaga I till direktiv /61/EU, medan understödjande uppgifter som administrativa eller tek niska funktioner som bistår förvaltningsuppgifterna, som logistiskt stöd i form av städning, catering och upp handling av bastjänster eller basprodukter, inte bör anses utgöra delegering av AIF-funktioner. Andra exempel på tekniska eller administrativa arbetsuppgifter är att köpa färdiga standardprogram och anlita programleverantörer för tillfällig operativ assistans i samband med färdiga system eller att tillhandahålla personalstöd som tillhan dahållandet av tillfälligt anställda eller lönehantering. (83)För att säkerställa ett högt investerarskydd förutom ökad effektivitet i AIF-förvaltarens affärsverksamhet bör hela delegeringen vila på objektiv grund. Vid bedömningen av dessa grunder bör de behöriga myndigheterna beakta delegeringens struktur och dess inverkan på AIF-förvalta rens struktur samt samverkan mellan de delegerade ak tiviteterna och de aktiviteter som ligger kvar hos AIF- förvaltaren. (84)För att bedöma om den person som faktiskt svarar för den delegerade verksamheten har tillräckligt gott anseen de, bör man granska den personens affärsverksamhet och även undersöka om personen har gjort sig skyldig till finansiella överträdelser. All annan relevant information om personliga egenskaper som kan inverka negativt på den personens verksamhet, exempelvis tvivel om perso nens ärlighet och integritet, bör beaktas vid bedömningen av kravet på tillräckligt gott anseende. (85)Investeringsbolag som auktoriserats enligt direktiv /65/EG anses inte vara företag som är auktoriserade eller registrerade för tillgångsförvaltning och föremål för tillsyn, eftersom de inte får inleda någon annan verksam het än kollektiv portföljförvaltning enligt det direktivet. På samma sätt bör en internt förvaltad AIF-fond inte klassificeras som ett sådant företag, eftersom den inte får bedriva någon annan verksamhet än den interna för valtningen av AIF-fonden. L 83/12 Europeiska unionens officiella tidning (86)Om delegeringen avser portföljförvaltning eller riskhante ring som är AIF-förvaltarens kärnverksamhet och där för av stor betydelse för investerarskyddet och system risken bör den behöriga myndigheten i AIF-fondens hemmedlemsstat och tillsynsmyndigheten för företaget från tredjeland utöver kraven i artikel 20.1 c i direktiv /61/EU ha ingått ett samarbetsarrangemang enligt ett skriftligt avtal. Arrangemanget bör föreligga, innan delegeringen sker. För detaljerna i avtalet bör internatio nella standarder beaktas. (87)De behöriga myndigheterna bör genom skriftligt avtal ges rätt att utföra inspektioner på plats, inbegripet begäran om att tillsynsmyndigheten för det tredjelandsföretag till vilket arbetsuppgifter delegerats ska utföra inspektioner på plats och begäran om tillstånd från tillsynsmyndighe ten i tredjeland att utföra inspektionen själva eller att medfölja den tillsynsmyndighetens personal för att assi stera dem vid inspektioner på plats. (88)Enligt de skyldigheter som föreskrivs i direktiv /61/EU ska AIF-förvaltare alltid verka så att det bäst gagnar AIF-fonderna eller dem som investerar i de AIF-fonder som de förvaltar. Därför bör delegering bara vara tillåten, om det inte hindrar AIF-förvaltaren att agera eller förvalta AIF-fonden så att det bäst gagnar investe rarna. (89)För att upprätthålla en hög investerarskyddsnivå bör tänkbara intressekonflikter beaktas vid varje delegering. Med flera kriterier bör riktmärken uppställas för att kart lägga situationer som skulle innebära en väsentlig intres sekonflikt. Dessa kriterier bör uppfattas som en ej uttöm mande förteckning och innebär att ej väsentliga intres sekonflikter också är av betydelse vid tillämpningen av direktiv /61/EU. Utövandet av regelefterlevnadsel ler kontrollfunktioner bör därför anses vara oförenligt med portföljförvaltningsuppgifter, medan verksamhet som marknadsgarant eller emissionsgarant bör anses vara oförenlig med portföljförvaltning eller riskhantering. Den skyldigheten inverkar inte på den skyldighet som den som delegerats uppgifter har att funktionellt och hierarkiskt hålla portföljförvaltningen och riskhanteringen åtskilda enligt bestämmelserna i artikel 15 i direktiv /61/EU. (90)De krav som gäller AIF-förvaltarens delegering av arbets uppgifter bör på samma sätt gälla, om den som delege rats uppgifter själv underdelegerar några av de arbetsupp gifter som delegerats till denna och även vid ytterligare underdelegering. (91)För att säkerställa att AIF-förvaltaren under alla omstän digheter svarar för investeringsförvaltningsfunktionerna, bör förvaltaren inte få delegera sina funktioner i sådan omfattning, att den i själva verket kan betraktas som förvaltare av AIF-fonden och i sådan ut sträckning att den blir ett brevlådeföretag. AIF-förvaltaren ska alltid behålla tillräckliga resurser för att effektivt kunna övervaka de delegerade arbetsuppgifterna. AIF-för valtaren måste själv svara för investeringsförvaltnings funktionerna, ha den nödvändiga sakkunskapen och re surserna, behålla beslutsbefogenheter som ingår i den verkställande ledningens ansvar och utföra den verkstäl lande ledningens uppgifter, vilket kan inbegripa genom förandet av den allmänna investeringspolitiken och inve steringsstrategier. (92)Bedömningen av en delegeringsstruktur är en invecklad angelägenhet och måste grundas på en rad kriterier som ger de behöriga myndigheterna möjlighet att göra ett omdöme. Kombinationen är nödvändig för att beakta alla olika fondstrukturer och investeringsstrategier runt om i unionen. kan komma att utarbeta riktlinjer för att garantera en samstämmig bedömning av delege ringsstrukturerna runt om i unionen. (93)Kommissionen har till uppgift att övervaka hur kriteri erna tillämpas och vilken effekt de har på marknaderna. Kommissionen ska se över situationen och vid behov vidta åtgärder för att ytterligare specificera villkoren för när AIF-förvaltaren ska anses ha delegerat sina funktioner i sådan utsträckning att den blir ett brev lådeföretag och kan anses vara förvaltare av AIF-fonden. (94)I direktiv /61/EU föreskrivs en omfattande uppsätt ning krav på en för att säkra en hög investerarskyddsstandard. De konkreta rättighe terna respektive skyldigheterna för förvaringsinstitutet, AIF-förvaltaren eller, i förekommande fall, AIF-fonden och tredje part bör därför tydligt anges. Det skriftliga avtalet bör innehålla alla uppgifter som krävs för att förvaringsinstitutet på lämpligt sätt ska kunna sköta för varingen av alla AIF-fondens tillgångar, för att detta ska kunna skötas av den tredje part som förvaringsuppgifter har delegerats till i enlighet med direktiv /61/EU och för att förvaringsinstitutet ska kunna utöva sina till syns- och kontrollfunktioner korrekt. För att göra det möjligt för förvaringsinstitutet att bedöma och övervaka depåförvaringsrisken, bör avtalet innehålla tillräckligt de taljerade uppgifter om de tillgångskategorier som AIF- fonden får investera i och om de geografiska områden där AIF-fonden planerar att investera. Avtalet bör också innehålla uppgifter om ett upptrappningsförfarande. För varingsinstitutet bör följaktligen göra AIF-förvaltaren uppmärksam på alla väsentliga risker med ett visst mark nadsavvecklingssystem. I fråga om uppsägning av avtalet bör detta avspegla att uppsägningen av avtal är för varingsinstitutets sista utväg, om det inte är övertygat om att tillgångarna är tillräckligt skyddade. Det bör också förhindra moralisk risk i form av att AIF-förvaltaren fat tar investeringsbeslut oberoende av depåförvaringsris kerna och utgår från att förvaringsinstitutet i de flesta fall har skadeståndsansvaret. För att upprätthålla en hög investerarskyddsstandard bör de närmare kraven på över vakning av tredje parter tillämpas på hela depåförvarings kedjan. Europeiska unionens officiella tidning L 83/13 (95)Ett förvaringsinstitut som är etablerat i ett tredjeland bör omfattas av tillsynsregler och tillsyn som utövas av en tillsynsmyndighet med behörighet att utöva fortlöpande tillsyn, genomföra utredningar och föreskriva sanktioner. Om tillsynen över förvaringsinstitutet berör flera tillsyns myndigheter, bör en tillsynsmyndighet fungera som kon taktpunkt vid tillämpningen av direktiv /61/EU och alla delegerade åtgärder och genomförandeåtgärder som antagits enligt det direktivet. (96)Bedömningen av lagstiftningen i tredjelandet enligt arti kel 21.6 sista stycket i direktiv /61/EU bör Europe iska kommissionen göra. För att förvissa sig om att de lokala kriterierna har samma verkan som de kriterier som fastställts i unionslagstiftningen, bör den därför jämföra auktorisationskriterierna och de villkor för den fortlö pande verksamheten som är tillämpliga på förvarings institutet i det tredjelandet med motsvarande krav enligt unionslagstiftningen om kreditinstituts eller, i förekom mande fall, värdepappersföretags tillträde till förvarings institutsverksamhet och utövandet av förvaringsinstituts uppgifter. Kommissionen kan bedöma ett förvaringsinsti tut som omfattas av tillsyn och har tillstånd i det tredje landet inom en annan lokal kategori än ett kreditinstitut eller ett värdepappersföretag, för att förvissa sig om att de berörda bestämmelserna i tredjelandets lagstiftning har samma verkan som bestämmelserna i unionslagstift ningen om kreditinstitut eller, i förekommande fall, vär depappersföretag. (97)För att förvaringsinstitutet ständigt ska ha en klar över blick över AIF-fondens inkommande och utgående betal ningsflöden, bör AIF-förvaltaren se till att förvaringsinsti tutet utan onödigt dröjsmål får korrekt information om alla betalningsflöden, inbegripet från eventuell tredje part som AIF-fonden har öppnat ett likvidkonto hos. (98)För att AIF-fondens betalningsflöden ska övervakas kor rekt, är förvaringsinstitutet skyldigt att se till att det finns förfaranden som faktiskt införts för lämplig övervak ning av AIF-fondens betalningsflöden och att dessa för faranden regelbundet ses över. bör i synnerhet granska avstämningsförfarandet för att förvissa sig om att förfarandet är lämpligt för AIF-fonden och utförs med en frekvens som är lämplig för AIF-fondens art, omfattning och komplexitet. I ett sådant förfarande bör man exempelvis jämföra varje betalningsflöde som registrerats i bankkontoutdragen med de betalningsflöden om registrerats på AIF-fondens konton. Om avstäm ningar utförs som för de flesta öppna AIF-fonder bör förvaringsinstitutet utföra sina avstäm ningar . bör särskilt övervaka de avvikelser som upptäckts genom avstämningsförfaran dena och de korrigerande åtgärder som vidtagits för att utan onödigt dröjsmål underrätta AIF-förvaltaren om alla avvikelser som inte har avhjälpts och genomföra en full översyn av avstämningsförfarandena. En sådan översyn bör genomföras minst en gång . Förvaringsinstitu tet bör också i rätt tid uppmärksamma betydande betal ningsflöden och särskilt sådana som kan vara oförenliga med AIF-fondens verksamhet, exempelvis förändringar av positioner i AIF-fondens tillgångar eller teckningar och inlösen, och institutet bör regelbundet få kontoutdrag och kontrollera att dess egna registrerade kassaställningar stämmer med AIF-förvaltarens. bör hålla sitt register uppdaterat i enlighet med artikel 21.8 b i direktiv /61/EU.