prop · H003111 · 2013-03-12 00:00:00 — Vidare fram- går av rapporten att mycket av den information som spridits och den ut- bildning som hållits varit allmänt hållen och syftat till att ge en grund- läggande bild av problemen för att sätta dem på kartan. Brå varit värdefullt som ett första steg i arbetet med att minska prostitu- tion och människohandel för sexuella ändamål. Vidare har Brå särskilt pekat på att arbetet med att förebygga att unga dras in i sexhandel, som säljare eller köpare, förstärktes tydligt under de år handlingsplanen var i kraft. Flera av de åtgärder som initierades inom ramen för handlingsplanen mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål har fortsatt även efter det att handlingsplanen avslutades. Bland annat kan nämnas att i fått ett fortsatt uppdrag att på nationell nivå samordna arbetet som bedrivs av myndigheter mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål och verka för stärkt samverkan mellan myndigheter, frivilligorganisationer och andra aktörer på om- rådet. I uppdraget ingår bl.a. att fortsatt bedriva operativt metodstöd och kompetensutvecklingsinsatser riktat mot myndigheter, frivilligorganisa- tioner och andra relevanta målgrupper. Nationell kunskapsutveckling ska ligga till grund för de åtgärder som vidtar på området och samverkan ska ske med berörda myndigheter. ska även inom ramen för uppdraget fördela medel till utvecklingsprojekt som be- drivs av myndigheter eller frivilligorganisationer mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Uppdraget omfattar perioden 20112014. har fått ett förnyat uppdrag att under 20112013 genomföra utbildningsinsatser i syfte att förebygga att ungdomar blir ut- satta för sexuell exploatering via internet och andra interaktiva medier. Utbildningsinsatserna syftar till att höja kunskapsnivån bland personal- grupper som arbetar med ungdomar om hur man kan arbeta före- byggande mot att ungdomar blir utsatta för sexuell exploatering via in- ternet och andra interaktiva medier. har även fått i uppdrag av regeringen att 2013 ta fram särskild information som riktar sig till bl.a. flickor och pojkar i syfte att förebygga att de blir utsatta för sexuell exploatering via internet och andra interaktiva medier. De båda uppdragen ska redovisas senast . Vidare har på regeringens uppdrag tagit fram ett utbild- Prop. 2012/13:111 ningsmaterial om stöd och hjälp, dels ett som avser barn och ungdomar som får ersättning för sexuella tjänster samt är utsatta för människohandel eller lever med föräldrar som är det, dels ett som avser vuxna personer som säljer sexuella tjänster eller är utsatta för människohandel. Utbildningsmaterialet riktar sig till personal inom , hälso- och sjukvården, ungdomsmottagningar, missbruks- och beroendevården, skyddade boenden m.fl. Nationell handlingsplan mot sexuell exploatering av barn Regeringen presenterade den andra uppdaterade ver- sionen av den nationella handlingsplanen mot sexuell exploatering av barn. Den första handlingsplanen, som avsåg kommersiell sexuell ex- ploatering av barn, tillkom 1998. Den första uppdateringen av handlings- planen gjordes 2001. handlingsplan valde regeringen att låta handlingsplanen omfatta all sexuell exploatering av barn. Handlingsplanen innehåller dels en beskrivning av det arbete som genomförts på området , dels ett antal åtgärder som rege- ringen valt att initiera för att ytterligare driva på arbetet med att förebyg- ga och bekämpa sexuell exploatering av barn. Åtgärderna är inriktade på bl.a. kunskapsspridning, kartläggning av insatser riktade mot förövare och ökat samarbete på både nationell och internationell nivå. gärderna är dessutom att följa upp åtgärderna och att följa upp handlings- planen i sin helhet. En uppföljning av åtgärderna har skett (se bilaga 2 i prop. 2009/10:232). genomföra en uppföljning och revidering av den nuvarande nationella handlingsplanen mot sexuell exploatering av barn. kommer regeringen bedöma behovet av ytterligare åtgärder. Strategi för att stärka barnets rättigheter i När det gäller frågor om barnets rättigheter arbetar regeringen utifrån den strategi för att stärka barnets rättigheter i , som antogs av riks- dagen på förslag från regeringen (prop. 2009/10:232, bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). Strategin utgår från de mänskliga rättigheter som varje barn ska tillförsäkras enligt inter- nationella överenskommelser, särskilt de åtaganden som följer av barn- Avsikten är att strategin ska vara en utgångspunkt för offentliga aktörer på statlig och nivå som i sina verksamheter ska säkerställa barnets rättigheter. Den vänder sig således till riksdag, regering, statliga myndigheter, landsting och kommuner. Strategin består av ett antal principer. förutsättningar för att stärka barnets rättigheter i , t.ex. ska all lag- stiftning som rör barn utformas i överensstämmelse med barnkonvention- Vidare ska beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verksamheter. Strategin kommer också att ses över och följas upp med jämna mellan- rum för att säkerställa att den är effektiv och användbar för att stärka barnets rättigheter i . Regeringen har gett i uppdrag att genomföra in- satser för att sprida och kommunicera strategin för att stärka barnets 2012/13:111 rättigheter i . Utgångspunkten för genomförandet är Barnombuds- mannens kommunikationsstrategi, Pejling och dialog Att sprida strategin för att stärka barnets rättigheter i 20122014. Upp- draget genomförs i dialog med Kommuner och Landsting (SKL) samt berörda myndigheter. Syftet med uppdraget är att kom- muner, landsting och statliga myndigheter ska känna till och förstå hur strategins principer kan användas som ett verktyg för att säkerställa barnets rättigheter inom den egna verksamheten. har frågor om mäns våld mot kvinnor, sexuella över- grepp mot och sexuell exploatering av barn samt barnpornografi ägnats stor uppmärksamhet inom olika internationella organisationer och det finns ett flertal internationella instrument som behandlar dessa frågor. Några av de centrala instrumenten behandlas i det följande. När det gäller konvention om skydd för barn mot sexuell ex- ploatering och sexuella övergrepp behandlas den särskilt i avsnitt 8. Konventionen om barnets rättigheter och dess fakultativa protokoll antog konventionen om barnets rättigheter () som innebar ett tillskott till skyddet för de mänskliga rättigheterna. Genom att tillträda konventionen har åtagit sig att garantera rättigheterna enligt konventionen för alla barn och ungdomar i samt att verka för respekt och främ- jande av barnets rättigheter internationellt (prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28). tar också hänsyn till barnets utsatt- het och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. Reglerna är i prin- cip tillämpliga på varje individ upp till , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet (artikel 1). Detta hindrar dock inte att konventionen i sina artiklar beaktar att barn med stigande ålder och mognad ges ökande självständighet. I sammanhanget bör särskilt framhållas artikel 34 enligt vilken konventionsstaterna åtar sig att skydda barnet mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Enligt nämnda artikel ska alla lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder vidtas för att förhindra att ett barn förmås eller tvingas att delta i en olaglig sexuell verksamhet eller att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och i pornografiskt material. Till har ett fakultativt protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi antagits av FN:s generalför- samling för att bättre uppnå syftena med och genom- förandet av bestämmelserna i denna. Av ingressen till protokollet fram- går vidare att det syftar till en helhetssyn och ett heltäckande angrepps- sätt på problemen med försäljning av barn, barnprostitution och barn- pornografi. har tillträtt protokollet (prop. 2005/06:68, bet. 2005/06:JuU20, rskr. 2005/06:194). lämnade sin femte periodiska rapport till för barnets rättigheter om genomför- ande 2012 inklusive det fakultativa protokollet om försälj- Prop. 2012/13:111 ning av barn, barnprostitution och barnpornografi. teras, i enlighet med kommitténs anvisningar, den utveckling och de för- ändringar som skett sedan föregående rapporteringstillfälle. Regeringens bedömning är att svensk lagstiftning generellt står i god överensstäm- melse med och det fakultativa protokollet om försälj- ning av barn, barnprostitution och barnpornografi, men att tillämpningen ytterligare måste säkerställas. innehåller insatser och åt- gärder på en rad områden som har vidtagits för att stärka barnets rättigheter. Bland annat redovisas förstärkt skydd inom sociala barna- vården, åtgärder för att bekämpa våld mot barn samt en rad åtgärder inom utbildningsområdet. Regeringen har, som tidigare aviserats, för avsikt att utreda fördelar och nackdelar med att inkorporera i svensk lagstift- ning. En utredare ska ges i uppdrag att kartlägga tillämpningen av barnets rättigheter enligt konventionen och bl.a. analysera vilka fördelar och nackdelar en inkorporering i svensk rätt av och de tilläggsprotokoll som tillträtt skulle kunna medföra. EU:s direktiv om bekämpande av sexuell exploatering av barn m.m. trädde och rådets direktiv /93/EU av om bekämpande av sexuella över- grepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut /68/RIF i kraft. Direktivet ska vara genomfört i svensk rätt . Syftet med direktivet är att skapa minimiregler om brottsrekvisit och påföljder när det gäller sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Det syftar också till att införa gemensamma regler för att stärka åtgärderna för att förebygga sådana brott och förbättra skyddet för brottsoffer. Chefen för beslutade att uppdra åt en utredare att biträda departementet med att ta fram ett underlag för be- dömningen av vilka åtgärder som krävs för att ska leva upp till sina åtaganden enligt direktivet. Utredaren överlämnade departementspromemorian Genomförande av EU:s direktiv om bekämp- ande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi (Ds 2012:45). Promemorian har remitterats och bereds inom . konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet antog en rekommendation om skydd för kvinnor mot våld ((2002) 5 on the protection of women against violence, ). Syftet med re- kommendationen var att stärka medlemsländernas arbete med att motverka våld mot kvinnor. har därefter arbetat vidare med frågan med ambitionen att ta fram ett internationellt rättsligt dokument på området. om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i 2012/13:111 hemmet. Syftet med konventionen är att skydda kvinnor mot alla former av våld och att före- bygga, lagföra och avskaffa våld mot kvinnor och våld i hemmet; att bidra till att avskaffa alla former av diskriminering av kvinnor och att främja faktisk jämställdhet mellan kvinnor och män; att utarbeta ett om- fattande system, principer och åtgärder för att skydda och hjälpa alla kvinnor som utsätts för våld och alla som utsätts för våld i hemmet; att främja internationellt samarbete som syftar till att avskaffa våld mot kvinnor och våld i hemmet; samt att organisationer och brottsbekämp- ande myndigheter ska få stöd och hjälp så att de kan samarbeta effektivt och ta ett helhetsgrepp för att få ett slut på våldet mot kvinnor och våld i hemmet. För att säkerställa ett effektivt genomförande av konventionens åtaganden ska en övervakningsmekanism inrättas. Chefen för beslutade att uppdra åt en utredare att biträda departementet med att analysera konventionen och att överväga vilka åtgärder som krävs för att ska kunna tillträda konventionen samt lämna förslag till sådana åtgärder. Utredaren över- lämnade departementspromemorian tillträde till konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet samt vissa frågor om kontaktförbud avseende gemensam bostad (Ds 2012:52). Promemorian har remitterats och bereds inom . Vissa övriga internationella instrument som behandlar kriminalisering av våldtäkt Konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) antogs av 1979 och ratificerades av 1980. I konventionen förpliktas konventionsstaterna att genom bindande lagstiftning garantera att kvinnor på ett effektivt sätt skyddas mot diskriminering i såväl de nationella domstolarna som i andra offent- liga institutioner. är ett oberoende expertorgan inom FN som har till uppgift att granska att konventionsstat- erna följer CEDAW. Könsbaserat våld inklusive våldtäkt är enligt kommitténs generella rekommendation nr 19 av en form av diskriminering och staterna är därför förpliktade att förebygga och skydda kvinnor mot sådant våld samt utreda och straffa alla sådana våldshandlingar. Därutöver kan nämnas att i Romstadgan för den Internationella brott- målsdomstolen, vilken antogs , anges att våldtäkt och andra allvarliga sexuella övergrepp kan, om övriga rekvisit är uppfyllda, utgöra brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse. Allmänt om Romstadgan kan sägas att den reglerar dels frågor om hur Internationella brottmåls- domstolen (ICC) ska vara organiserad och hur de anslutna staternas sam- arbete med domstolen ska gå till, dels vilka straffrättsliga och straff- processuella regler som ska gälla för domstolen. ICC har sitt säte i och inrättades . undertecknade Romstadgan och tillträdde den . Våldtäkt och andra mer kvalificerade sexuella kränkningar av vuxna Våldtäkt och sexuellt tvång Straffbestämmelserna om sexualbrott genomgick en genomgripande re- form . Bestämmelserna om våldtäkt och sexuellt tvång fick då en delvis ny konstruktion. För våldtäkt döms, enligt 6 kap. 1 § första stycket , den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar en person till samlag eller till att företa eller tåla en annan sexuell handling som med hänsyn till kränk- ningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag. Vidare döms för våldtäkt, enligt bestämmelsens andra stycke, den som med en person genomför ett samlag eller en sexuell handling som enligt första stycket är jämförlig med samlag genom att otillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drog- påverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Straffet för våldtäkt är fängelse i lägst två och högst . Är våldtäkten med hänsyn till omständigheterna vid brottet att anse som mindre grov till- ämpas en lindrigare straffskala, fängelse i högst . För grova brott är straffet fängelse i lägst fyra och högst . Bestämmelsen om sexuellt tvång i 6 kap. 2 § , som är sub- sidiär till bestämmelsen om våldtäkt, avser att träffa fall där den sexuella handlingen har framtvingats genom ett annat tvång (s.k. utpressningshot 4 kap. 4 § första stycket andra meningen ) än vad som gäller för straffansvar för våldtäkt eller där den sexuella handlingen inte är så kvalificerad som krävs för våldtäkt men förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. För sexuellt tvång döms således, enligt bestämmelsens första stycke, den som i annat fall än som avses i våldtäktsbestämmelsen (6 kap. 1 § första stycket BrB) genom olaga tvång förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling. Vidare döms för sexuellt tvång, enligt bestämmelsens andra stycke, den som genomför en annan sexuell handling än som avses i våldtäktsbestämmelsen (6 kap. 1 § andra stycket BrB) med en person genom att otillbörligt utnyttja att personen befinner sig i ett sådant hjälplöst tillstånd som anges där. Straffet för sexuellt tvång är fängelse i högst . För grova brott är straffet fängelse i lägst och högst . Sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning För sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning döms, enligt 6 kap. 3 § , den som förmår en person att företa eller tåla en sexuell handling genom att allvarligt missbruka att personen befinner sig i beroendeställning till gärningsmannen. Straffet för sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning är fängelse i högst . För grova brott är straffet fängelse i lägst och högst . 2012/13:111 5.2 Tvång eller brist på samtycke som grund för Regeringens bedömning: Våldtäktsbrottet bör inte konstrueras med rekvisit om bristande samtycke. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan, bl.a. , Hovrätten över och , Sö- dertörns tingsrätt, , , Kriminalvården, , i Västra Göta- lands län, vid , Juridiska fa- kultetsstyrelsen vid , vid , , Kvinnofronten, , bisexuellas och transpersoners rättig- heter (RFSL), () och Svensk förening för sexologi, delar eller har inte något att erinra mot utredning- anser att det starkaste skälet mot en lagstiftning med bristande samtycke som rekvisit är de bevisproblem som en sådan reglering skulle innebära. ligare ett problem med en samtyckesreglering att en sådan lämnar öppet för svåra bedömningar för domstolarna i fråga om parternas vilja och av- sikter samt om hur dessa har kommit till uttryck. det avseendet att det kan vara svårt för de inblandade att i efterhand redo- göra för de aktuella förhållandena och hur tankegångarna gick. ser det troligt att en samtyckesreglering under en lång övergångsperiod skulle leda till omfattande tolkningssvårigheter för rättsväsendet och en oförutsägbarhet i hur sexualbrottmål bedöms. det finns anledning att inta en försiktig hållning i fråga om att införa ett helt nytt och centralt brottsrekvisit i bestämmelserna om sexualbrott, sär- skilt om samma resultat kan uppnås genom en modifiering av nuvarande anser det klart olämpligt att överge den nuvarande regleringsmodellen för en annan modell som inte kan antas vara klart bättre. Flera remissinstanser, bl.a. , Barnombudsman- nen (BO), i , Nationellt Centrum för Kvinnofrid (NCK) vid , , , Svenska sektionen (Amnesty), ECPAT (ECPAT), Fredrika-Bremer-Förbundet, Barnens rätt i samhället (), för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks), Kvinnolobby och (), förordar dock en ren samtyckesreglering, dvs. en reglering där bristande samtycke är det grundläggande och enda brottsrekvisitet för våldtäkt. anser att en sådan reglering skulle stärka det rättsliga skyddet för barn mellan . NCK anför att ingen av de av utredningen uppräknade nackdelarna, var för sig eller tillsammans, erbjuder sådana svårigheter att de omöjliggör en samtyckesreglering. Majoriteten av de remissinstanser som yttrar sig i frågan, bl.a. universitet, Juridiska fakultetsstyrelsen vid och Amne- Prop. 2012/13:111 sty, delar eller har inte något att erinra mot utredningens bedömning att den s.k. Bulgariendomen (dom av M. C. mot ; ansökan nr 39272/98) inte innebär någon för- pliktelse för att utforma lagstiftningen om sexualbrott på visst sätt. Skälen för regeringens bedömning Utgångspunkter för regeringens överväganden Utgångspunkten för den nu gällande sexualbrottslagstiftningen är varje individs rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestäm- mande. Detta är också regeringens utgångspunkt i bedömningen av hur dessa brott framöver bör vara konstruerade. Intresset av att skydda själv- bestämmanderätten tillhör alltså kärnan i regleringen. Frågan om det finns ett giltigt samtycke till en sexuell handling blir därför avgörande för om gärningen är att bedöma som ett sexualbrott eller inte. Det är emellertid inte självklart att lagstiftningen ska konstrueras med bristande samtycke som grundrekvisit. Det finns inget principiellt hinder mot eller något motsägelsefullt i att, som fallet är , bygga lag- stiftningen på de omständigheter vars förekomst innebär att ett giltigt samtycke inte finns, dvs. som negerar samtycke, och ändå hävda att det är det bristande samtycket som är kärnfrågan för prövningen. Regle- ringen anger då i stället vilka omständigheter som medför att något giltigt samtycke inte finns. Avgörande för valet av regleringsmodell bör enligt regeringens upp- fattning vara vilken reglering som framstår som den mest ändamålsenliga och rättssäkra för att uppnå syftet med kriminaliseringen. För att välja en helt ny regleringsmodell måste krävas att en sådan framstår som klart bättre än den nuvarande. I detta sammanhang går det inte att bortse i från att en viss försiktighet bör iakttas när det gäller att införa ett helt nytt och centralt brottsrekvisit i bestämmelserna om sexualbrott. En annan själv- klar faktor att beakta i detta avseende är givetvis de för gällande internationella åtagandena på området. Regeringens ställningstagande i dessa frågor redovisas i det följande. Bulgariendomens innebörd och andra internationella åtaganden Redan i samband med sexualbrottsreform övervägdes frågan om Bulgariendomens betydelse för den svenska sexualbrottslagstiftningen (prop. 2004/05:45 s. 39 ff.). Slutsatsen enligt den dåvarande regeringen var att ett bibehållande av våld eller hot som krav för straffansvar för våldtäkt mot vuxna inte stod i strid med den tolkning som Europa- domstolen gjort av de krav som följer av den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () när det gäller skyddet mot sexuella övergrepp. Inte heller i övrigt fann regeringen skäl att mot bakgrund av uttalandena i Bulgariendomen ifrågasätta den i propositionen föreslagna utformningen av våldtäktsbestämmelsen. delade regeringens bedömning. Trots frågans grundliga behandling i samband med reformen har debatten kring tolkningen av Bulgariendomen fortsatt. 2012/13:111 frågan kommit upp när uppmärksammade domar på sexualbrottsområdet blivit föremål för diskussion. Kritikerna har därvid med hänvisning till Bulgariendomen hävdat att en lagstiftning baserad på bristande samtycke måste införas för att inte ska bryta mot krav. En självklar utgångspunkt för regeringen är att svensk sexualbrottslag- stiftning ska vara förenlig med internationella åtaganden på området. , som utgör svensk rätt, och hur dess grundläggande fri- och rättigheter har uttolkats av är i det avseendet av central betydelse. Av regeringsformen följer bl.a. att lagar och andra författningar inte får stå i strid med åtaganden på grund av . Utredningen har, som ett led i sitt uppdrag, på nytt analyserat frågan om vilka förpliktelser som för del följer av Bulgariendomen. När det gäller frågan om Bulgariendomen, och därmed Europadom- stolens tolkning av skyddet enligt artiklarna 3 och 8 i Europakonven- tionen, innebär att skulle vara tvingat att utforma sin lagstiftning på ett visst sätt vill regeringen, i likhet med utredningen, inledningsvis peka på domstolens roll. uppgift är att pröva om lag- stiftningen i konventionsstaterna och tillämpningen av den lever upp till de krav som ställs enligt konventionen. Genom avgörandena klarlägger domstolen konventionens olika fri- och rättigheter och en minimistand- ard för dessa anges. ges staterna ett handlingsutrymme att uti- från det egna landets kultur och rättstradition utforma lagstiftningen. Att ställa krav på att staterna ska utforma sin lagstiftning på visst sätt för att uppfylla konventionens krav har därför inte varit i enlighet med dom- stolens tradition. Vad därefter gäller Bulgariendomen kan det konstateras att Europa- domstolen inte fann att utformningen av den bulgariska våldtäktslagstift- ningen som sådan innebar en kränkning av konventionen; en utformning som för övrigt påminner om konstruktionen av våldtäktsbrottet i svensk rätt. Avgörande för domstolens bedömning var i stället hur lagstiftningen hade tillämpats och således vilken närmare innebörd bl.a. rekvisit som våld eller hot hade getts.