prop · H00380 · 2013-03-15 00:00:00 — kommissionen finns det vetenskapliga bevis för att fosfor och kväve är huvudorsakerna bakom eutrofiering, att fosfor- och kväve- utsläpp i kustvatten sprids till andra delar av och att sådana utsläpp i inlandsvatten som ligger i avrinningsområde bidrar till dess eutrofiering. Kommissionen har mot denna bakgrund gjort gällande att direktiv /271/EEG kräver att det införs en allmän kväve- rening vid alla reningsverk för avloppsvatten från tätorter med mer än 10 000 pe som släpps ut direkt i de känsliga områdena eller i deras av- Eftersom inte har vidtagit sådana åtgärder har kommissionen yrkat att domstolen ska fastställa att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv /271/EEG. vitsordade för det första att 37 av de sammanlagt 141 aktuella reningsverken inte uppfyller tillämpliga krav på kväverening enligt bilaga 1 till direktiv /271/EEG och att regeringen därför inte har någon anledning att bestrida kommissionens talan såvitt avser dessa. andra anförde regeringen att 68 reningsverk är utrustade med särskild teknik för kväverening samt uppfyller utsläppskraven enligt bilaga 1 till direktiv /271/EEG och att kommissionens talan således saknar grund i Vad beträffar resterande 36 reningsverk vitsordade regeringen för det tredje att det inte har införts särskild teknik för kväverening men att enligt regeringens uppfattning direktivet inte kräver detta. nämligen inte någon allmän skyldighet av direktiv /271/EEG att införa särskild teknik för kväverening vid samtliga reningsverk för avlopps- vatten från tätbebyggelse med mer än 10 000 pe. direktivet att medlemsstaterna utifrån de lokala förhållandena ska bedöma vilket eller vilka näringsämnen fosfor och/eller kväve som bidrar till eutrofiering och i enlighet med denna bedömning vidta mer meddelade dom i målet och ogillade kommissionens talan beträffande de sammanlagt 104 reningsverk som bestritt att de inte uppfyller direktivets krav på rening. de övriga 37 reningsverken fastställde domstolen kommissionens yrkan- den om att brutit mot de relevanta artiklarna i direktiv 91/271/EEG. ställde kommissionen i en skrivelse frågor om vilka åtgärder vidtagit för att efterfölja dom. angav regeringen att det pågår ett intensivt arbete för att säkerställa att domen efterlevs. kommissionens skrivelse till de länsstyrelser som i sin egenskap av tillsynsmyndigheter berörs av den aktuella domen och begärt redovis- ningar av vilka åtgärder som vidtagits för att säkerställa domens efter- levnad för varje enskilt reningsverk. regleringsbrev angett att myndigheten ska verka för och följa upp att länsstyrelserna ser till att föreskrifter avseende avloppsreningsverk för att minska kväveutsläpp följs. visa vilka åtgärder som har vidtagits och resultaten av dessa till Skr. 2012/13:80 . Vidare har regeringen i Bilaga 2 regleringsbreven för landets länsstyrelser angett att länsstyrel- serna ska intensifiera arbetet med att verka för att verksamhetsutövarna iakttar föreskrifter avseende avloppsreningsverk för att minska kväveutsläpp. Länsstyrelserna ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits och resultaten av dessa. Regeringen besvarade ett antal kompletterande frågor från kommissionen. Regeringen förklarade varför det ansågs att vissa av de tätorter som tidigare angetts inte klara kraven i avloppsdirektivet nu anses klara kraven på grund av naturlig retention. Vidare lämnade rege- ringen av kommissionen efterfrågad information om månatliga analys- data avseende kvävekoncentration för de berörda tätorterna. Felaktigt genomförande av direktiv /60/EG om upprättande av en ram för unionens åtgärder på vattenpolitikens område (ärendenummer /4643) Kommissionen inkom med en formell underrättelse (ärende 2007/2239 med hänvisning till ärende 2006/4643) och med en kompletterande formell underrättelse (enbart ärende 2007/2239), vilka besvarades respektive (se under avsnittet Formella underrättelser). I ett motiverat yttrande anförde kommissionen att underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt och rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, särskilt artikel 9, genom att undanta vissa verksamheter (såsom uppdämning för vattenkraftproduktion, sjöfart och översvämningsskydd, uttag för bevattning och industriell användning samt eget uttag) från tillämpningen av definitionen av vattentjänster. Regeringen svarade sammanfattningsvis att man har en annan uppfattning än kommissionen om hur definitionerna av vatten- tjänster och vattenanvändning enligt artiklarna 2.38 respektive 2.39 i direktivet ska tolkas. Oavsett hur dessa definitioner ska tolkas, saknar vidare skillnaderna i tolkning av begreppet vattentjänst och vattenan- vändning betydelse för ett effektivt genomförande av artikel 9 i direktivet i , utifrån de geografiska och klimatiska förhållanden som gäller här och den begränsade effekten på den generella vattenstatusen i . I den svenska lagstiftningen finns det regleringar som medför att det finns principer för kostnadstäckning av vattentjänster och en pris- politik som inbegriper även sådan vattenanvändning som inte utgör vattentjänster enligt artikel 2.38 i direktivet. I enlighet med artikel 9 i direktivet beaktas därmed principerna om kostnadstäckning och att förorenaren betalar samt den ekonomiska analys som utförs enligt bilaga III i direktivet. uppfyller således sina skyldigheter enligt artikel 9 Felaktigt genomförande av direktiv /96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter WEEE (ärende- nummer 2007/2398) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 211 och 17 i, och bilagorna II och III till, direktiv /96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, s.k. Regeringen svarade att de flesta artiklar hade genomförts i Beträffande några av artiklarna höll regeringen med om att det krävdes ytterligare genomförandebestämmelser i svensk rätt och redogjorde för tidsplanen för antagandet av dessa bestämmelser. I ett motiverat yttrande vidhöll kommissionen sin inställning avseende artiklarna 3 i) iii), 5.2 b), 7.3, 8.2, 10.3 och 11.1 i direktivet samt bilaga III till direktivet. Regeringen svarade följande. definitionen av tillverkare i artikel 3 i) iii) i direktivet har införlivats korrekt genom 3 § första stycket tredje punkten i förordning (2005:209) om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter. ning som kommissionen förespråkar, dvs. omfattar den som importerar en produkt till EU-marknaden och således inte begränsar begreppet till import till en medlemsstats marknad, inte är förenligt med direktivets lydelse, systematik och syfte. som direktivet ålägger medlemsstaterna, särskilt vad gäller tillsynen, är inte möjliga att uppfylla om man inte begränsar sig till en medlemsstats Vad gäller artikel 5.2 b) i direktivet har numera under- rättat kommissionen om att undantaget i artikeln utnyttjas varför artikeln nu har införlivats i svensk rätt. Artikel 8.2 i direktivet tar sikte på finan- sieringen av hanteringen av WEEE från privathushåll. anser att inte korrekt införlivat denna artikel eftersom svensk lagstiftning hänvisar till försäljning medan direktivet hänvisar till det mer omfattande begreppet släppa ut på marknaden. medger att begreppet släppa ut på marknaden är vidare än försälj- ning, menar att införlivandet inte medfört några brister vad gäller efterlevnaden av direktivet. Detta eftersom det svenska systemet garanterar att de svenska tillverkarna i praktiken står för finansieringen av allt WEEE från privathushåll, oberoende av hur dessa produkter hamnat på marknaden. När det gäller artiklarna 7.3, 10.3, 11.1 och bilaga III i direktivet har lagt fram ändringsförslag av befintligt regel- verk som innebär att kommissionens synpunkter i dessa delar tillmötes- Författningsändringarna trädde i kraft . Kommissionen beslutade att kommissionen ska stämma inför i ärendet. Felaktigt genomförande av direktiv /42/EG om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan (ärendenummer /2241) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 2, 3, 5, 6, 7 och 9 och bilagorna I och II i och rådets direktiv 2001/42/EG om bedömning av vissa planers och programs miljöpå- Regeringen anförde i svar i huvudsak följande. ringen anser att direktiv /42/EG har genomförts korrekt i svensk rätt. När det gäller genomförandet av artiklarna 5.2 och 9.1 i direktivet finns förslag på att anta vissa förtydligande ändringar i . Med anledning av frågor som kommissionen ställt har regeringen här- efter ingett ett kompletterande svar . organisationers rätt till rättslig prövning i , skyldigheten att sam- råda med berörda myndigheter, information om miljökonsekvens- beskrivningar samt den tidplan som gäller för de föreslagna ändringarna i Kommissionen inkom med ett motiverat yttrande i I det motiverade yttrandet vidhöll kommissionen att inte genomfört artiklarna 5.2 och 9.1 i direktivet på ett korrekt sätt. ringen svarade och vidhöll att direktivet i sin helhet var korrekt genomfört i svensk rätt. Regeringen tillade dock att den, för att ytterligare förtydliga genomförandet av aktuella artiklar, avsåg att genomföra mindre författningsändringar med ikraftträdande skrev regeringen till kommissionen och informerade om att regeringen beslutade om propositionen med erforderliga Direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter/Habitatdirektivet. (ärendenummer /4200) mottog kommissionen ett klagomål från fyra svenska icke- statliga organisationer angående den nya vargpolitiken och den licensjakt som hade ägt rum i . Enligt klagomålet har den svenska vargstammen inte gynnsam bevarandestatus, främst på grund av att den lider av en hög grad av inavel till följd av geografisk isolering. känna licensjakt på en skyddad art i en så känslig situation var därför enligt de klagandes åsikt inte förenligt med direktivet. gjorde i en formell underrättelse gällande att inte uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 12 och 16 i rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (art- och habitatdirektivet). Detta genom att enligt kommissionen har antagit en vargpolitik som påverkar och sannolikt kommer att påverka möjligheterna till en gynnsam bevarandestatus för den svenska vargen, genom att tillåta licensjakt på varg trots att förutsättningarna enligt direktivet för en sådan jakt inte varit uppfyllda. Regeringen redogjorde i svar för den svenska vargpolitiken och den licensjakt som ägt rum och som enligt regeringen inte står i strid med art- och habitatdirektivet. Kompletterande svar skickades in , vidhöll kommissionen sin inställning i ett motiverat yttrande. Till grund för sin bedömning lägger kommissionen följande närmare omständigheter; att den svenska vargstammen begränsats till ett givet tak, att licensjakten avsett en strikt skyddad art som inte har gynnsam bevarandestatus på grund av populationsdynamik och begränsning av det naturliga utbredningsområdet samt att flyttningar av varg medgetts för vilka det inte finns några garantier för att de kommer att genomföras, som inte varit förberedda på ett sätt som garanterar ett snabbt genom- förande och som i vart fall inte har realiserats . Regeringen anförde i svar sammanfattningsvis följande. Regeringen är angelägen om att fortsätta dialogen med kommissionen i syfte att uppnå en samsyn om hur en gynnsam bevarandestatus för vargen ska uppnås. Någon sådan licensjakt som skett och 2011 kommer därför inte att äga rum 2012. Begränsningen till ett givet tak för den svenska vargstammen gäller inte längre. i uppdrag att upprätta en förvaltningsplan för varg och beslutat att inrätta en nationell kommitté för hållbar rovdjurspolitik för Regeringen fortsätter också att vidta konkreta åtgärder för att öka vargstammens genetiska status och kommer utsättning av djurparksvalpar att äga rum. Regeringen har också inlett ett utökat nordiskt samarbete om vargförvaltningen och kontakt har även etablerats Dock var enligt regeringens uppfattning licensjakten efter varg 2010 och 2011 förenlig med artiklarna 12 och 16 i art- och habitat- Det råder inte något tvivel om att det största hindret för en gynnsam bevarandestatus för den svenska vargstammen är brister i dess För att effektiva åtgärder i form av utflyttning och inför- sel av varg ska kunna vidtas för att läka dessa brister måste det finnas en acceptans hos den lokala befolkningen för dessa åtgärder och den svenska vargförvaltningen som helhet. Detta kan endast åstadkommas genom en ökad delaktighet från befolkningens sida i vargförvaltningen. Regeringen är också av uppfattningen att det är av stor vikt att förvalt- ningen av rovdjursstammarna i huvudsak sker nationellt i enlighet med subsidiaritetsprincipen och med regionalt och lokalt inflytande. bakgrund av att svenska myndigheter arbetat med olika åtgärder för att öka den lokala acceptansen för varg och det därvid kunnat konstateras att acceptansen sjunkit trots dessa åtgärder när vargstammen ökat, har det förelegat ett behov av att stärka den lokala acceptansen. viktigaste åtgärderna för att åstadkomma detta har varit att inrätta vilt- vårdsdelegationer i kombination med att under strikt kontrollerade former tillåta licensjakt på varg. Någon annan lämplig lösning har enligt regeringens uppfattning inte stått till buds. Det finns också underlag till stöd för att licensjakten effektivt bidragit till att öka den lokala accep- tansen för vargförvaltningen. Licensjakten har varken riskerat att för- svåra eller försvårat möjligheterna att uppnå en gynnsam bevarandestatus för den svenska vargstammen. Besluten om licensjakt har varit väl underbyggda, beaktat försiktighetsprincipen och omgärdat jakten med strikta villkor i enlighet med artikel 16.1 e) i art- och habitatdirektivet. Att bedömningen att licensjakt 2010 och 2011 kunde tillåtas enligt artikel 16.1 e) i art- och habitatdirektivet var riktig bekräftas av rapporter som visar att vargbeståndet ökat och som indikerar en bättre genetisk status hos vargstammen. kompletterade regeringen sitt svar på det motiverade yttrandet genom att bifoga och informera om dels rapporten jakt på stora rovdjur i , dels rapporten hos varg (Canis lupus lupus) i skandinaviska djurparker. svar lämnats in till kommissionen , . Felaktigt genomförande av direktiv /60/EG om upprättande av en ram för unionens åtgärder på vattenpolitikens område samt klagomål angående genomförandet av direktivet (ärendenummer /2239 med hänvisning till ärende 2006/4643) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte fullständigt, eller på ett felaktigt sätt, har införlivat artiklarna 2, 4, 5, 9, 10, 11 och 13 samt bilagorna VII, VIII, IX och X i Europa- parlamentets och rådets direktiv /60/EG om upprättande av en ram för unionens åtgärder på vattenpolitikens område. Kommissionen hän- visade även till ett inkommet klagomål (ärendenummer /4643) om sätt att implementera direktivet när det gäller begreppet vatten- tjänster. Kommissionen ansåg att definitionen av vattentjänster i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster är för begränsad. Regeringen svarade kommissionen och uppgav i huvud- sak följande. Direktiv /60/EG om upprättande av en ram för unionens åtgärder på vattenpolitikens område (RDV) är ett s.k. ram- direktiv. Enligt ingressen, punkten 18, kräver unionens vattenpolitik en klar och tydlig, effektiv och enhetlig rättslig ram. Denna ram har inför- livats i svensk rätt genom ändringar i (MB) och i det system av kompletterande författningar med mer detaljerade och tekniska bestämmelser, som MB lägger grunden för. RDV:s syften täcks av MB och de författningar som har meddelats med stöd av balken, liksom de författningar som har en nära anknytning till balken. De ytterligare änd- ringar i svensk lagstiftning som planeras i anledning av direktivet beräk- nas träda i kraft . I en kompletterande formell underrättelse (enbart ärende 2007/2239) uppgav kommissionen att den inte kommer att driva vidare 2012/13:80 de klagomål som avsåg artiklarna 2.29, 2.30, 2.31, 4.1 b iii, 4.4, 4.9, 5, Bilaga 2 10.2, 10.3, 11.6 och bilagorna VII, VIII och IX till RDV. Inte heller kommer kommissionen att driva vidare klagomålen rörande tolkningen av begreppet vattentjänster (förutom när så är relevant för genomförandet av definitionen av vattentjänster och artikel 9 i direktivet) men det är möjligt att den återkommer i denna fråga. Kommissionen förklarade att den vidhåller övriga påstådda brister och har dessutom pekat på oklarheter i genomförandet av artiklarna 3.1, 3.3 och 3.5 samt avsaknad av information angående genomförandet av bilagorna I, II, III, IV och VI. Sammanfattningsvis ansåg kommissionen att inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 2, 3, 4, 9, 13 och 24 samt bilagorna I, II, III, IV och VI till direktivet. Regeringen svarade att artiklarna 2, 4, 9 och 13 samt bilagorna I, II, III, IV, och VI till RDV har införlivats i svensk rätt på ett korrekt sätt. När det gäller de påstådda oklarheterna med genomförandet av artikel 3 konstaterar regeringen att de begrepp som används i RDV inte är formulerade på samma sätt i förordningen (2004:660) om förvalt- ning av kvaliteten på vattenmiljön (VFF). Skillnaden gäller huvudsak- ligen begreppet internationellt avrinningsdistrikt enligt RDV och hur det har genomförts i svensk rätt. Med anledning av den nya gränsälvsöver- enskommelsen mellan och kommer vissa ändringar att genomföras i 8 kap. VFF och i det sammanhanget är det lämpligt att även åtgärda sådana oklarheter som kommissionen pekat på i fråga om olika begrepp och ansvarsfördelning. Felaktigt genomförande av direktiv /1/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (ärendenummer /2291, mål C-607/10) meddelade dom och fastställde kommissionens yrkanden om att hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.1 i det så kallade IPPC-direktivet (direktiv /1/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar). Domstolen ansåg att inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna, med hjälp av tillstånd i enlighet med artiklarna 6 och 8 i direktivet eller på lämpligt sätt genom en förnyad bedömning av villkoren och, i förekommande fall, genom en uppdatering av villkoren, övervakar att samtliga befintliga anläggningar drivs i överensstämmelse med kraven i artiklarna 3, 7, 9, 10, 13, 14 a och b samt 15.2 i direktivet. tillsändes en skrivelse där kommissionen efter- frågade vilka åtgärder vidtagit med anledning av domen. Rege- ringen besvarade denna skrivelse och uppgav i huvudsak att det nu endast fanns två anläggningar i , samt Svappavaaragruvan, som ännu inte hade tillståndsprövats enligt IPPC-direktivets krav. Kommissionen inkom med en formell underrättelse enligt artikel 260 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och efterhörde på nytt vilka åtgärder vidtagit för att följa domstolens Kommissionen efterfrågade information om när tillstånd för samt Svappavaaragruvan förväntades att kunna meddelas samt hur och när överensstämmelse med IPPC-direk- tivets krav uppnåtts för de ytterligare anläggningar som omfattades av Regeringen anförde i svar att tillståndsfrågan för de båda anläggningarna samt Svappavaaragruvan var under domstolsbehandling samt att tillstånd enligt IPPC-direktivet uppskattningsvis förväntades att kunna hur och när överenstämmelse uppnåtts för övriga anläggningar vilka omfattades av domen av . Rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (ärendenummer /2310) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 4, 5 och 10 i rådets direktiv /271/EEG om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. Underlåtenheten består i att avloppsvatten från reningsverk i 13 tätorter med en belastning understigande 10 000 personekvivalenter (pe) inte undergår sekundär rening eller motsvarande rening i enlighet med kraven i artikel 4.1 och 4.3 i direktivet. Vad gäller tre reningsverk i tätorter med en belastning som överstiger 10 000 pe har inte säkerställt att avloppsvatten från dessa undergår mer långtgående rening före utsläpp i känsliga områden än vad som följer av artikel 4 (tertiär rening) i enlighet med kraven i artikel 5.2 och 5.3 i direktivet. Regeringen svarade i huvudsak följande. av de 13 tätorter med en belastning understigande 10 000 pe är belägna i de nordliga delarna av . Enligt regeringens uppfattning kan undantaget i artikel 4.2 i avloppsdirektivet tillämpas på reningsverk som är belägna i de delar av norra , där en effektiv biologisk rening är svår att upprätthålla på grund av låga temperaturer. kommissionen inte delar uppfattningen att undantaget i artikel 4.2 i av- loppsdirektivet är tillämpligt så uppfylls ändå avloppsdirektivets syfte eftersom recipienten har sådana egenskaper att utsläppen inte ogynnsamt Härtill kommer att de aktuella kraven enligt artikel 4.3 med hänvisning till tillämpliga krav i avsnitt B i bilaga 1 och tabell 1 till avloppsdirektivet enligt uppgifter om BOD respektive COD utifrån koncentration eller reduktion är uppfyllda i fråga om sex av de tio Sammantaget anser regeringen att sju av de nordliga reningsverken uppfyller kraven i artikel 4 och 10 i avloppsdirektivet. Beträffande övriga tre reningsverk i norra görs insatser för att uppfylla direktivets krav fullt ut. För de reningsverk i de tre tätorter som är belägna i de sydligare delarna av gäller inte sådana låga temperaturer att undantaget i artikel 4.2. kan tillämpas. tre reningsverk uppfyller dock de krav som följer av artikel 4.3 i av- Bilaga 2 Med anledning av kompletterande frågor från kommissionen skickade regeringen ett kompletterande svar med bl.a. en redo- görelse för de bestämmelser som säkerställer fosforrening i samt en redogörelse för hur undantaget i artikel 4.2 i direktivet tillämpas i . och rådets direktiv /31/EG om geologisk lag- ring av koldioxid och ändring av rådets direktiv /337/EEG, Europa- parlamentets och rådets direktiv /60/EG, 2001/80/EG, 2004/35/EG, 2006/12/EG och 2008/1/EG samt förordning (EG) nr 1013/2006 (ärendenummer /0948) Kommissionen inkom med en formell underrättelse i ärendet och anförde att inte genomfört rubricerat direktiv. Regeringen svarade att direktiv /31/EG har genomförts genom en ändring i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd som trädde i kraft , och att direktivet anmäldes som fullständigt genomfört i kommissionens databas för genomförande av direktiv. och rådets direktiv /21/EG om hantering av avfall från utvinningsindustrin (ärendenummer /2117) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att genom att underlåta att till fullo och eller korrekt införliva artiklarna 3, 4, 5, 6, 11, 12, 13, 14, 15, 17 samt bilaga II i Europaparla- mentets och rådets direktiv /21/EG av om hante- ring av avfall från utvinningsindustrin och om ändring av direktiv /35/EG försummat att uppfylla sina skyldigheter enligt dessa bestämmelser. Regeringen svarade sammanfattningsvis följande. Regeringen vidgår att bilaga II till direktivet inte till fullo har införlivats i svensk lagstiftning, men bestrider kommissionens påståenden i övrigt. Även om regeringens uppfattning är att artiklarna 3.12, 5.2 a och b, 5.3 c, 5.3 e, g och h samt 5.3 andra stycket är genomförda i svensk lagstiftning, har kommissionens synpunkter avseende det svenska genomförandet av dessa bestämmelser varit värdefulla och kommer att ingå i den svenska översynen av förordningen om utvinningsavfall. Redan i svaret på infor- mell skrivelse aviserade den denna översyn. Tyvärr har detta arbete blivit försenat. Den kommer att prioritera arbetet med översynen. Kommissionens synpunkter är förstås i detta sammanhang av stor betydelse.