prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — och anser att det är lämpligare att utesluta FoU som finansieras med statliga medel oberoende av om utföraren har vinstsyfte eller inte. Regeringen anser dock att den av och förordade modellen skulle försvåra tillämpningen betydligt och därför inte bör införas. Förvaltningsrätten i , , och anser att den inom skatterätten etablerade termen näringsverksamhet bör användas i stället för kommersiellt syfte. Regeringen instämmer i remissinstansernas uppfattning att det är att föredra om redan etablerade termer kan användas. Av 13 kap. 1 § första stycket inkomstskattelagen följer att med näringsverksamhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Avgränsning till sådan verksamhet som bedrivs med ett förvärvssyfte betyder att verksamheten ska ge ett ekonomiskt utbyte, dvs. att det ska finnas ett vinstsyfte. Juridiska personers verksamhet kan dock trots avsaknaden av ett vinstsyfte i vissa fall anses utgöra närings- verksamhet, förutsatt att den inte har alltför begränsad omfattning (jfr RÅ 1998 ref. 10). Begreppet näringsverksamhet har i praxis således givits en något vidare innebörd än vad som är avsikten med det föreslagna kravet på kommersiellt syfte. Eftersom syftet med förslaget är att stimulera till ökade investeringar i FoU inom näringslivet är enligt regeringens bedömning en avgränsning till sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § inkomstskattelagen mindre lämplig, bl.a. eftersom det med hänsyn till hur begreppet har tolkats i praxis även skulle kunna medföra att stöd ges till icke-vinstdrivande verksamhet. Med hänsyn till detta anser regeringen att det är mer ändamålsenligt med en avgränsning till arbete med FoU som har ett kommersiellt syfte. Regeringen föreslår därför att en förutsättning för avdrag ska vara att arbetet har ett kommersiellt syfte. Bedömningen av om arbetet har ett kommersiellt syfte ska göras utifrån det företag där bedrivs och innehållet i och syftet med detta projekt. När det gäller projekt i vinstdrivande företag bör utgångspunkten vara att FoU-arbetet har ett kommersiellt syfte. Om en person arbetar i ett FoU-projekt som bedrivs av ett vinstdrivande företag innebär detta således i regel att kommersialiseringskravet är uppfyllt, oavsett om personen är anställd i ett företag (det där FoU bedrivs eller något annat företag) eller av en offentlig arbetsgivare. Omvänt gäller att om en person arbetar i ett FoU-projekt som bedrivs i offentlig regi är kommersialiseringskravet i regel inte uppfyllt, oavsett om personen är anställd i ett företag eller av en offentlig arbetsgivare (den som bedriver FoU eller någon annan arbetsgivare). Definitionerna tas in i de nya paragraferna 1 kap. 11 och 12 §§ socialavgiftslagen, se avsnitt 3.18. 6.9.4.3 Definition av koncern Regeringens förslag: avses en koncern av sådant slag som anges i årsredovisningslagen. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. att en hänvisning görs till aktiebolagslagen (2005:551). Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 6.9.4.6 ska taket för avdrag vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna gälla på koncernnivå. Taket innebär att avdrag får göras med högst per koncern och månad. Eftersom begreppet koncern har olika innebörd i olika lagar bedömer kommittén att begreppet koncern måste definieras särskilt när det gäller det föreslagna avdraget för FoU. Kommittén föreslår att koncern ska ha samma innebörd som i 1 kap. 11 § aktiebolagslagen, med tillägget att andra juridiska personer än svenska aktiebolag ska kunna vara moderbolag. På socialavgiftsområdet har det varit brukligt att inte definiera vad som avses med koncern. har t.ex. inte definierats i lagen (2001:1170) om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift och socialavgiftslagen (2000:980), se 5 §. Eftersom begreppet koncern har olika innebörd i olika lagar skulle en definition i förevarande fall dock öka förutsebarheten och underlätta tillämpningen av reglerna. Regeringen instämmer därför i kommitténs bedömning att begreppet koncern bör definieras särskilt. Regeringen anser att en hänvisning bör göras till koncerndefinitionen i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554) i stället för till den definition som finns i aktiebolagslagen. Regeringen anser, i likhet med kommittén, att det är önskvärt att även koncerner där en annan juridisk person än ett aktiebolag är moderföretag omfattas. Om hänvisning sker till aktiebolagslagen så måste det särskilt anges att även andra juridiska personer än aktiebolag ska räknas som moderföretag. Regeringen anser därför att det är mer ändamålsenligt att koncerndefinitionen i stället knyts till årsredovisningslagen, som inte förutsätter att moderföretaget är en association av ett visst slag. Enligt årsredovisningslagen kan alla fysiska och juridiska personer som direkt eller indirekt omfattas av en årsredovisning, koncernredovisning eller delårsrapport vara moderföretag. Definitionerna skiljer sig inte åt i övrigt. Förenklat innebär årsredovisningslagens definition att om ett företag, moderföretaget, innehar mer än hälften av rösterna i en annan juridisk person, dotterföretaget, så ingår företagen i samma koncern. Det finns även några andra i årsredovisningslagen beskrivna sätt att skapa ett koncernförhållande. Definitionen föreslås i den nya paragrafen 1 kap. 13 § socialavgiftslagen, se avsnitt 3.18. 6.9.4.4 Avdrag vid avgiftsberäkningen Regeringens förslag: Den som ger ut avgiftspliktig ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling ska göra avdrag vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna, oavsett var företaget hör hemma eller i vilken form eller omfattning verksamheten bedrivs. Vid beräkningen av avdrag för personer som arbetar med forskning eller utveckling avses med avgiftspliktig ersättning inte ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling som vid årets ingång är under 26 eller . Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommitténs förslag innehåller inget uttryckligt undantag för personer som är . Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. Skälen för regeringen förslag: Kommittén föreslår att den som ger ut avgiftspliktig ersättning enligt 2 kap. socialavgiftslagen till en person som arbetar med forskning eller utveckling ska få nedsättning av sina arbetsgivaravgifter, oavsett var företaget hör hemma eller i vilken form eller omfattning verksamheten bedrivs. En förutsättning för att kunna utnyttja stödet är att svenska arbetsgivaravgifter ska betalas. Detta innebär normalt att FoU-arbetet utförs i . Om arbetet utförs hos ett svenskt eller utländskt företag är mot denna bakgrund av mindre betydelse. Regeringen instämmer i kommitténs bedömning att det saknas skäl att ställa krav på att den som ger ut den avgiftspliktiga ersättningen ska bedriva verksamhet i någon särskild form eller omfattning. Regeringen föreslår därför att den som ger ut avgiftspliktig ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling ska göra avdrag vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna för denna person, oavsett var företaget hör hemma eller i vilken form eller omfattning verksamheten bedrivs. Personen kan således vara anställd i såväl en liten enskild firma som ett stort aktiebolag. har flera riktade åtgärder vidtagits på socialavgiftsområdet, främst för att skapa efterfrågan på viss arbetskraft. Som ett led i detta har bl.a. socialavgifterna för personer som vid årets ingång inte har fyllt satts ned. Nedsättningen innebär att avgifterna, med undantag för ålderspensionsavgiften, uppgår till en fjärdedel av de totala avgifterna. Vidare gäller för personer som vid årets ingång har fyllt att bara ålderspensionsavgiften och inte övriga avgifter ska betalas. För dem som är födda ska dock inga avgifter betalas. Nedsättningen för dessa personer är därmed större per anställd än det föreslagna avdraget för personer som arbetar med forskning eller utveckling. Om förslaget om avdrag för personer som arbetar med forskning eller utveckling skulle tillämpas även för personer skulle utrymmet för avdrag enligt förslaget vara mycket begränsat, eftersom ålderspensionsavgiften inte får tas i anspråk. Regeringen föreslår därför, i likhet med kommittén, att avdrag bara ska få göras för personer som arbetar med forskning eller utveckling som vid årets ingång har fyllt . Vid beräkningen av avdraget från arbetsgivaravgifterna för personer som arbetar med forskning eller utveckling ska med avgiftspliktig ersättning därför inte avses ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling och som är . För personer som vid årets ingång har fyllt betalas endast ålderspensionsavgiften och i vissa fall ingen avgift alls. Det är därför inte möjligt att ytterligare sätta ned avgifterna för personer som har fyllt . Detta innebär att dessa personer i praktiken inte kommer att omfattas av förslaget om avdrag för personer som arbetar med forskning eller utveckling. Regeringen anser att det är lämpligt att det uttryckligen framgår av lagtexten att avdrag inte ska göras för personer som arbetar med forskning eller utveckling och som vid årets ingång har fyllt . Vid beräkningen av avdraget från arbetsgivaravgifterna för personer som arbetar med forskning eller utveckling ska med avgiftspliktig ersättning därför inte avses ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling och som är . Förslagen tas in i den nya paragrafen 2 kap. 29 § socialavgiftslagen, se avsnitt 3.18. Regeringens förslag: Avdrag får göras bara om personen under kalendermånaden har arbetat med forskning eller utveckling hos den avgiftsskyldige under minst tre fjärdedelar och minst av sin faktiska arbetstid (arbetstidsvillkoret). Avdrag får även göras om den avgiftsskyldige med stöd av arbetstidsvillkoret har fått göra avdrag för personen under var och en av de närmast föregående fyra kalendermånaderna. Om orsaken till att arbetstidsvillkoret inte är uppfyllt beror på att personen har fått ändrade arbetsuppgifter och inte längre arbetar med forskning eller utveckling i tillräcklig omfattning, får avdrag dock inte göras. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. Förvaltningsrätten i anser att villkoret kan medföra tillämpnings- och gränsdragningssvårigheter samt vara svårt att kontrollera, varför det bör övervägas om det kan utgå. () är tveksam till arbetstidsvillkoret och anser att arbetets kvalitet och inte omfattningen bör vara avgörande. Avdrag ska då beräknas efter en proportionell fördelning av lönen beroende för FoU. och Förvaltningsrätten i framhåller även att arbetstidsvillkoret kräver en omfattande dokumentation om arbetstider och arbetsuppgifter för personer som arbetar med forskning respektive utveckling. Skälen för regeringens förslag: För att stödet så långt som möjligt ska gå till FoU-arbete föreslår kommittén att ett villkor för avdrag bör vara att minst tre fjärdedelar och minst av den faktiska arbetstiden under kalendermånaden avser arbete med forskning eller utveckling. Förvaltningsrätten i anser att arbetstidsvillkoret kan medföra tillämpnings- och gränsdragningssvårigheter samt vara svårt att kontrollera, varför det bör övervägas om det inte kan utgå. Mot bakgrund av syftet med stödet anser regeringen dock, i likhet med kommittén, att en förutsättning för avdrag bör vara att en inte oväsentlig del av personens arbetstid under kalendermånaden består av arbete med forskning eller utveckling. Enligt regeringens bedömning har det av kommittén föreslagna arbetstidsvillkoret utformats på ett sätt som gör det förhållandevis enkelt att tillämpa. Detta eftersom avgiftsunderlaget för personer som arbetar med forskning eller utveckling som ligger över gränsen kommer att motsvara hela den avgiftspliktiga ersättning som omfattas av nedsättningen och inte bara den del som hänför sig till arbete med forskning eller utveckling. KFM är tveksam till arbetstidsvillkoret och anser att arbetets kvalitet och inte omfattningen bör vara avgörande. Avdrag ska då enligt KFM beräknas efter en proportionell fördelning av lönen beroende för FoU. Den modell KFM föreslår skulle enligt regeringens bedömning försvåra tillämpningen betydligt och bör därför inte införas. Regeringen kan slutligen konstatera att det för kontrollen av villkoret kommer att, som och Förvaltningsrätten i framhåller, krävas viss dokumentation om arbetstider och arbetsuppgifter för personer som arbetar med forskning respektive utveckling. Detta är emellertid uppgifter som den avgiftsskyldige bör ha . Visserligen kan det skifta från företag till företag, men för flertalet rör det sig sannolikt om en relativt enkel hantering. Den administrativa börda som villkoret medför bedöms därför i de allra flesta fall vara begränsad och rimlig utifrån det stöd som ges. Majoriteten av remissinstanserna delar även denna bedömning. Den av kommittén föreslagna omfattningen och andelen av arbetstiden som ska bestå av arbete med forskning eller utveckling framstår enligt regeringens mening som rimlig. Villkorets utformning är även, som tidigare nämnts, lämplig av förenklingsskäl. Regeringen föreslår därför att avdrag får göras bara om en person under kalendermånaden hos den avgiftsskyldige har arbetat med forskning eller utveckling under minst tre fjärdedelar och minst av sin faktiska arbetstid. För att avdrag ska kunna göras även när personen har semester, är föräldraledig eller är sjuk under en del av månaden föreslår regeringen, i likhet med kommittén, att avdrag även ska kunna göras om den avgiftsskyldige har fått göra avdrag med stöd av arbetstidsvillkoret för personen under var och en av de närmast föregående fyra kalendermånaderna. Om orsaken till att arbetstidsvillkoret inte är uppfyllt är att personen har fått ändrade arbetsuppgifter och inte längre arbetar med forskning eller utveckling i tillräcklig omfattning, ska avdrag dock inte få göras. Förslagen tas in i den nya paragrafen 2 kap. 30 § socialavgiftslagen, se avsnitt 3.18. Regeringens förslag: Vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna på avgiftspliktig ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling ska avdrag göras av avgiftsunderlaget för denna person. Avdraget får inte medföra att avgifterna understiger ålderspensionsavgiften. Det sammanlagda avdraget för samtliga personer som arbetar med forskning eller utveckling hos den avgiftsskyldige får inte överstiga . Om flera avgiftsskyldiga som ingår i samma koncern uppfyller villkoren för att få göra avdrag, ska de vid bedömningen av avdragsrätten anses som en avgiftsskyldig. Avdrag ska i ett sådant fall i första hand göras av moderföretaget. Till den del avdraget inte kan utnyttjas av moderföretaget, får avdraget utnyttjas av dotterföretagen i den ordning som moderföretaget bestämmer. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. anser att takregeln bör tas bort i kombination med att avdraget sänks till av avgiftsunderlaget för att förslaget ska ge större incitament till ökad FoU och minska risken för dödviktskostnader. framhåller att ett slopande av takregeln skulle förenkla regelsystemet och innebära lägre administrativa kostnader. () framhåller att ett lågt satt tak medför stora dödviktskostnader och att en lösning utan tak skulle minska dödviktskostnaderna och på marginalen påverka även stora företag. För det fall en takregel införs anser , i likhet med (TCO), att takbeloppet bör höjas i kombination med att avdraget sänks till av avgiftsunderlaget för att minska risken för dödviktskostnader. Verket för innovationssystem (), Kungl. (), Statskontoret och () framhåller att avdragets storlek gör att incitamentseffekterna för större företag är begränsade. Myndigheten för utländska investeringar i (Invest ) anser att storleken på avdraget kan vara för lågt för att ha en betydande påverkan på företags beslut om lokaliseringen av FoU i eller utomlands. anser dock att förslaget ger väsentliga incitamentseffekter för mindre företag. , i (LO), akademikers centralorganisation (), TCO och framhåller att en takregel kan kringgås och medföra samhällsekonomiska snedvridningar genom att företagen anlitar utomstående konsulter för FoU i stället för att anställa egen personal. För att minska risken för kringgåenden och snedvridningar anser , i likhet med TCO, att endast det företag som utför FoU bör få göra avdrag upp till takbeloppet. Det utförande företaget ska enligt förslag dock kunna överföra hela eller delar av sitt subventionsutrymme till underleverantörer. Skälen för regeringens förslag: Regeringen instämmer i kommitténs förslag att stödet bör utformas som ett avdrag med en viss procent av avgiftsunderlaget vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna för personer som arbetar med forskning eller utveckling. Enligt regeringens mening är en utgångspunkt för storleken på avdraget att avdraget bör vara så stort att det i största möjliga utsträckning får effekt vid företagens dimensionering av FoU. En alltför hög subventionsnivå innebär dock att den offentligfinansiella kostnaden blir för hög utifrån givna ramar. Genom att vid ett givet procentuellt avdrag bestämma att avdraget vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna får uppgå till ett visst högsta belopp kan de offentligfinansiella kostnaderna för stödet begränsas. Kommittén föreslår, vid en avvägning mellan avdragets procentuella storlek och ett högsta belopp för avdrag (taket), att vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna för personer som arbetar med forskning eller utveckling ska avdrag göras av avgiftsunderlaget, dock med högst per koncern och månad. Detta motsvarar ett avgiftsunderlag om per koncern och år. För att företaget ska beakta subventionen i största möjliga utsträckning bör den procentuella nedsättningen enligt kommittén vara hög. Detta medför vid en given offentligfinansiell ram ett lägre tak. Regeringen delar, i motsats till , kommitténs bedömning att det bör införas ett tak för att begränsa den offentligfinansiella kostnaden. , , , och framhåller att en takregel kan kringgås och medföra samhällsekonomiska snedvridningar genom att företagen anlitar utomstående konsulter i stället för att anställa egen personal. För att minska risken för kringgåenden och snedvridningar anser , i likhet med TCO, att endast det företag som utför FoU bör få göra avdrag upp till takbeloppet. Det utförande företaget ska enligt förslag dock kunna överföra hela eller delar av sitt subventionsutrymme till underleverantörer. Den av remissinstanserna föreslagna lösningen skulle enligt regeringens bedömning betydligt öka komplexiteten i förslaget och den administrativa bördan för företagen. Genom att höja regelbördan för de företag som vill få del av nedsättningen skulle förslaget bli mindre attraktivt och därmed ge mindre incitament för att investera i FoU. Regeringen anser därför att den av remissinstanserna föreslagna lösningen inte ska införas. Att helt begränsa nedsättningen till anställda i det företag där FoU bedrivs eller att på annat sätt utesluta konsultföretag från stödet skulle vidare medföra en annan snedvridning, nämligen att FoU som utförs av anställda i andra företag missgynnas jämfört med FoU med egna anställda. Regeringen anser att den senare snedvridningen är mera allvarlig. Dessutom bör det enligt regeringens bedömning finnas faktorer som gör det mindre intressant för företagen att anlita konsulter för att utföra FoU. För det första kan det antas att en användning av konsulter gör det ännu svårare för företagen att utestänga andra från att ta del av avkastningen från de skapade immateriella tillgångarna, eftersom konsulterna kommer att få tillgång till känslig information avseende uppdragsgivarens FoU. För det andra medför anlitandet av konsulter koordinations- och komplexitetskostnader. Dessa kostnader kan antas öka ju fler konsulter ett företag använder. Båda faktorerna kommer, enligt regeringens uppfattning, att motverka användningen av konsulter för att kringgå taket. Några begränsningar för att anlita konsulter bör därför inte införas. När det gäller nivån på taket framhåller bl.a. Statskontoret, IVA och att incitamentseffekten för större företag är begränsad. Invest anser att storleken på avdraget kan vara för lågt för att ha en betydande påverkan på företags beslut om lokalisering av FoU i . ESV framhåller att ett lågt satt tak medför stora dödviktskostnader och att en lösning utan tak skulle minska dödviktskostnaderna och på marginalen påverka även stora företag. och anser att ett högre tak i kombination med ett lägre procentuellt avdrag skulle minska risken för dödviktskostnader. Syftet med att ge ett skatteincitament för FoU är i första hand att ge nya och mindre företag som vill växa ett väsentligt incitament för ökade investeringar i FoU. Det är dessa företag som har störst svårigheter med att finansiera FoU och som därför investerar mindre i FoU än vad som skulle vara samhällsekonomiskt optimalt. Regeringen anser mot denna bakgrund att den procentuella nivån på avdraget samt det tak för avdrag som kommittén föreslår framstår som väl avvägda. Regeringen anser i likhet med kommittén att taket för avdrag bör gälla på koncernnivå. En koncern skulle annars kunna dela upp en och samma verksamhet på flera olika företag för att vart och ett av företagen ska kunna utnyttja stödet upp till taket. Regeringen föreslår sammanfattningsvis att det vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna på avgiftspliktig ersättning till en person som arbetar med forskning eller utveckling ska göras avdrag av avgiftsunderlaget för denna person. Det sammanlagda avdraget för samtliga personer som arbetar med forskning eller utveckling hos den avgiftsskyldige får inte överstiga per koncern och månad. Avdraget får dock inte medföra att avgifterna understiger ålderspensionsavgiften. Det inkomstgrundande ålderspensionssystemet är nämligen ett fristående försäkringssystem där ålderspensionsavgiften har till uppgift att finansiera systemet. Om flera avgiftsskyldiga som ingår i samma koncern uppfyller villkoren för att få göra avdrag bör det finnas en ordning för hur stödet ska fördelas. Regeringen föreslår därför att avdrag i första hand ska göras i moderföretaget och att det som därefter återstår får utnyttjas av dotterföretagen i den ordning som moderföretaget bestämmer. Förslagen tas in i den nya paragrafen 2 kap. 31 § socialavgiftslagen, se avsnitt 3.18. 6.9.4.7 Behov av ändringar i andra lagar Regeringens förslag: Tillägg ska göras i lagen om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen om allmän löneavgift och socialavgiftslagen som dels förhindrar att avdraget för personer som arbetar med forskning eller utveckling medför att arbetsgivaravgifterna understiger ålderspensionsavgiften, dels anger i vilken turordning avdrag ska göras. Vidare ska ett tillägg göras i lagen om fördelning av socialavgifter som innebär att avdrag för personer som arbetar med forskning eller utveckling ska räknas av mot arbetsgivaravgifterna i viss ordning. Kommitténs förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén har inte lämnat något förslag om i vilken turordning avdrag ska göras om avdrag både ska göras för personer som arbetar med forskning eller utveckling och för verksamhet i stödområde A eller vilka arbetsgivaravgifter avdraget för personer som arbetar med forskning eller utveckling ska räknas av mot och i vilken ordning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inga synpunkter när det gäller behovet av ändringar i andra lagar.