prop · H003168 · 2013-06-18 00:00:00 — skriptionstiden börjar löpa då en förändring kan sägas Omprövning kan ske , om det inträder nya väsentliga När har gått sedan en väsentlig förändring inträtt, kan omprövning alltså aktualiseras endast om det därefter inträder en ny Om en sådan ny väsentlig förändring inträder, ska dock alla relevanta omständigheter beaktas vid fastställandet av den nya ersättningen, oavsett när dessa omständigheter inträffade. tiva effekten av ändrade förhållanden kan på detta sätt komma Att sådana äldre förändringar kan beaktas vid senare omprövningar hindrar inte att fordringar som hänför sig till tiden före den senaste väsentliga förändringen kan vara preskriberade. Preskriptionstiden avbryts genom att talan väcks. talan likställs, liksom i andra sammanhang, t.ex. ansökan om betalnings- Att ett ärende lämnats för prövning till Trafikskadenämn- den avbryter inte preskriptionen (se prop. 2003/04:150 s. 449 f.). Syftet med andra stycket är att undvika rättsförlust för den ersättnings- berättigade när skadan har anmälts till försäkringsgivaren men ärendet slutregleras först efter det att preskriptionstiden har gått ut eller Preskriptionstiden kan då förlängas upp till sex månader efter försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till an- Den som begär ersättning kan givetvis hålla sig till fristen enligt första stycket, om den löper ut senare än sexmånadersfristen enligt före- Enligt tredje stycket, som är nytt, kan en förlängd preskriptionsfrist gälla för de återkrav mellan försäkringsgivare som kan bli aktuella enligt Det gäller bl.a. krav enligt 22 eller 23 § eller enligt 24 § tredje För sådana återkrav är fristen att väcka talan alltid minst ett år från den betalning som grundar återkravet. Det är det regressande bolag- ets sak att styrka tiden för utbetalningen, om bolaget vill att fristen ska Det bolag som begär ersättning kan givetvis hålla sig till den allmänna fristen enligt första stycket, om den löper ut senare än ettårs- fristen enligt förevarande stycke. Enligt 31 b § andra stycket är preskrip- tionsreglerna dock dispositiva i förhållanden mellan försäkringsgivare. Enligt fjärde stycket, som också är nytt, gäller särskilda preskriptions- regler för krav på självriskbelopp enligt 21 § eller sådan ersättning som avses i 24 § andra stycket. En sådan talan måste väckas från den betalning som grundar återkravet. Det är alltså fråga om en för- säkringsgivare som har en fordran mot en försäkringstagare avseende självrisk eller motsvarande krav på någon som inte har försäkrat sitt fordon. I det nya femte stycket anges att preskriptionslagen tillämpas vid premiekrav och vid krav på trafikförsäkringsavgift. Detta innebär att det gäller en tioårig preskriptionstid för en fordran på trafikförsäkringsavgift medan en treårig preskriptionstid tillämpas vid ett krav på trafikförsäk- ringspremie, om det är fråga om en konsumentfordran. 31 a § En talan får väckas som anges i 31 § första stycket endast om det finns synnerliga skäl. Vid bedömningen ska det särskilt beaktas om den skadelidande har varit förhindrad att framställa anspråket . Paragrafen, som är ny, innehåller ett undantag från huvudregeln om pre- skription i 31 § första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. En talan kan i vissa fall få väckas senare än efter skadehändelsen eller efter att det förhållande som ligger till grund för omprövningsyrkandet inträdde. Bestämmelsen syftar till att undvika att de allmänna preskriptionsbestämmelserna i 31 § leder till stötande resultat i fall när det är tydligt att en sent anmäld skada beror på en viss trafikolycka. I de flesta fall bör sena skador kunna hanteras genom reg- lerna om omprövning. Bestämmelsen innebär dock att om det finns synnerliga skäl, kan en talan i undantagsfall få väckas trots att den normala preskriptionstiden har gått ut. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl ska det i första hand beaktas om den skadelidande har varit förhindrad att framställa ett anspråk . Denna bedömning tar alltså sikte på vilka möjligheter den skadelidande objektivt sett har haft att framställa ett krav inom fristen i 31 § första stycket. I och med att preskriptionstiden inleds redan vid skadehändelsen, kan det förekomma att en allvarlig skada visar sig först efter preskriptionstidens utgång. I sådana fall kan det alltså bli aktuellt att tillämpa bestämmelsen. Det kan även finnas situationer när ett barn på grund av föräldrarnas försummelse inte har haft möjlighet att själv ta tillvara sina rättigheter inom preskriptionstiden. Det är emellertid inte tillräckligt att den skadelidande har varit för- hindrad att väcka talan . Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl ska avseende fästas även vid andra omständigheter. Dessa om- ständigheter ska också bedömas från objektiva utgångspunkter. Faktorer som kan vara av betydelse är om det är fråga om en allvarlig skada, om ersättningsbeloppet är av stor betydelse för den skadelidandes försörjning samt om den skadelidande skyndsamt har framställt krav mot försäk- ringsbolaget så snart detta varit möjligt. Om försäkringsbolaget efter ett krav enligt förevarande paragraf avböjer att lämna ersättning, bör den skadelidande även vara skyldig att skyndsamt väcka talan om kravet. En allmän okunskap om ersättningsmöjligheten eller oföretagsamhet i fråga om att framställa ett krav bör inte anses utgöra synnerliga skäl. Inte heller bör det anses föreligga synnerliga skäl endast av den anledningen 2012/13:168 att det varit förenat med vissa svårigheter för den skadelidande att fram- ställa kravet i rätt tid. Den som begär ersättning har bevisbördan för de omständigheter som åberopas till stöd för att synnerliga skäl föreligger. Genom att en talan enligt bestämmelsen kan väckas endast om det finns synnerliga skäl markeras att bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. 31 b § Om talan inte väcks enligt 31 eller 31 a §, går rätten till ersättning förlorad. Ett avtalsvillkor om preskription som i jämförelse med denna lag är till nackdel för den som har anspråk på trafikskadeersättning är ogiltigt. I för- hållanden mellan försäkringsgivare får dock annat avtalas. Paragrafen, som är ny, anger rättsföljden av att en talan inte väcks i rätt tid och i vad mån det är möjligt att i avtal avvika från lagens bestämmel- ser om preskription. Övervägandena finns i avsnitt 4.2 respektive 4.4. Enligt första stycket preskriberas rätten till ersättning, om talan inte väcks inom de frister som uppställs i lagen och det inte finns synnerliga skäl för en senare talan enligt 31 a §. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 31 § första stycket andra meningen och har samma innebörd. Om ett försäkringsbolag agerar på ett sådant sätt att bolaget får anses ha avstått från att åberopa preskription enligt denna lag, preskriberas kravet i stället enligt bestämmelserna i preskriptionslagen (1981:130). Detta kan ske exempelvis genom att försäkringsbolaget erkänner sig vara ersättningsskyldigt utan att klargöra sin inställning i preskriptionsfrågan (se rättsfallen NJA 1999 s. 232 och NJA 2001 s. 486 samt prop. 2003/04:150 s. 449 f.). Av andra stycket, som delvis motsvarar nuvarande 31 § fjärde stycket, framgår att lagens regler om preskription är tvingande till förmån för den som har anspråk på trafikskadeersättning. Undantag görs dock för för- säkringsgivare. Det innebär att försäkringsgivare mellan sig kan komma överens om både andra tidsfrister och andra sätt att åstadkomma preskriptionsavbrott. 31 c § Det som sägs om försäkringsgivare i 31 § andra och tredje styckena samt i 31 b § andra stycket ska i ett fall som avses i 15 § gälla staten och i ett fall som avses i 16 eller 28 § gälla . Av paragrafen, som motsvarar det nuvarande tredje stycket i 31 §, fram- går att när staten eller enligt lagen ska svara för trafikskadeersättning, gäller samma preskriptionsbestämmelser som för en försäkringsgivare. Det innebär även att de kan avvika från pre- skriptionsbestämmelserna i avtal med andra försäkringsgivare (jfr 31 b § andra stycket). Den nuvarande bestämmelsen jämställer med försäkringsgivare bara i de fall som avses i 16 §. Genom hänvis- ningen till 28 § klargörs att bestämmelsen kan vara tillämplig också i vissa gränsöverskridande fall, om svarar för ersättning enligt denna lag. 34 § Om föreskriven trafikförsäkring saknas för ett motordrivet fordon som är registrerat i vägtrafikregistret och inte är avställt, har rätt till gottgörelse (trafikförsäkringsavgift) av den försäkringspliktige för den tid Prop. 2012/13:168 denne inte har fullgjort sin försäkringsplikt. Trafikförsäkringsavgift bestäms på grundval av de årspremier för trafikför- säkring som har tillämpats här i landet trafikförsäkring har saknats. Avgiften får överstiga högsta försäkringspremie inklusive skatt enligt lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m. för fordon av samma fordonsslag och med samma användningssätt som det oförsäkrade fordonet. Med fordonsslag avses personbil, lastbil, buss, motorcykel, traktor, motorredskap, moped och terrängmotorfordon. Förhöjning av premien på grund av omständigheter som ger anledning att anta att fordonet med hänsyn till inne- havarens person utgör en särskild risk i trafiken får dock beaktas endast om det finns sådana omständigheter i det särskilda fallet. Trots andra stycket får trafikförsäkringsavgift tas ut med tvåhundra kronor för tiden till dess trafikförsäkring tecknas eller försäkringsplikten upphör. En domstol får sätta ned trafikförsäkringsavgiften, om det finns särskilda skäl. I paragrafen finns bestämmelser om trafikförsäkringsavgift. Bestämmel- sen i fjärde stycket om preskription av sådan avgift utgår. Avgiften kommer i stället att preskriberas enligt preskriptionslagen (1981:130), vilket framgår i 31 § femte stycket. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för en fordran som beror på en skada, om skade- händelsen har inträffat före ikraftträdandet. För en fordran som inte beror på en skada gäller äldre bestämmelser, om avtalet om trafikförsäkring har ingåtts före ikraftträdandet och inte förnyats därefter. 3.Äldre bestämmelser om preskription gäller för trafikförsäkringsavgift som avser tiden före ikraftträdandet. Detsamma gäller trafikförsäkringsavgift som avser tiden efter ikraftträdandet, om ärendet hos har inletts före ikraftträdandet men avslutas först därefter. Enligt första punkten träder lagen i kraft . I andra punkten klargörs att äldre bestämmelser gäller i fråga om ersättningsanspråk som beror på skadehändelser som inträffat före ikraft- trädandet. I fråga om fordringar som inte beror på en skadehändelse gäller äldre bestämmelser, om avtalet om trafikförsäkring har ingåtts före ikraftträdandet och inte förnyats därefter. Detta överensstämmer i huvud- sak med vad som följer redan av allmänna rättsprinciper. För en skadelidandes krav på trafikskadeersättning ska de nya preskrip- tionsreglerna tillämpas, om skadehändelsen inträffar efter ikraftträdandet. Om en skadehändelse inträffar före lagens ikraftträdande, men skadan visar sig först efter ikraftträdandet, gäller alltså äldre bestämmelser. Om ett regresskrav enligt t.ex. 22 eller 23 § mellan försäkringsgivare beror på en skadehändelse som inträffat före ikraftträdandet, tillämpas de äldre reglerna. Detsamma gäller för ett krav på självrisk enligt 21 § samt ett motsvarande krav enligt 24 § andra stycket mot en person som saknat trafikförsäkring. Vid övriga fordringar tillämpas de nya bestämmelserna endast på trafikförsäkringsavtal som har ingåtts eller förnyats efter ikraftträdandet. Det är alltså fråga om fordringar som grundas på ett avtal om trafikför- säkring men som inte beror på en skadehändelse, dvs. 2012/13:168 premiekrav. Avtal om skadeförsäkring ingås normalt för en period och förnyas därefter . Enligt tredje punkten ska äldre bestämmelser om preskription av trafik- försäkringsavgift gälla för trafikförsäkringsavgift som avser tiden före ikraftträdandet. Även vid krav på trafikförsäkringsavgift som avser tiden efter ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser, om det är fråga om ett ärende som har inletts före ikraftträdandet men som avslutas först därefter. Ett ärende avslutas hos föreningen när talan väcks angående avgift för . Det innebär att om ett fordon i ett pågående ärende är oförsäkrat när ändringarna träder i kraft och därefter väcker talan om trafikförsäkringsavgift, ska äldre be- stämmelser tillämpas i det ärendet. Om fordonet fortsätter att vara oför- säkrat även efter det att talan har väckts, läggs ett nytt ärende upp och de nya bestämmelserna blir tillämpliga (se prop. 1998/99:42 s. 44). Ett krav på trafikförsäkringsavgift i ett ärende som inleds efter lagens ikraft- trädande, och som avser en oförsäkrad tidsperiod efter denna tidpunkt, preskriberas alltså enligt preskriptionslagens (1981:130) bestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring 10 § I fråga om motortävlingsförsäkring tillämpas i övrigt 1719 och 3132 §§ trafikskadelagen (1975:1410). Det som sägs om avtal om trafikförsäkring och trafikskadeersättning ska i stället avse avtal om motortävlingsförsäkring respektive ersättning från sådan försäkring. I paragrafen anges att vissa bestämmelser i trafikskadelagen är tillämp- liga även vid motortävlingsförsäkring. Detta gäller bl.a. preskriptions- bestämmelserna. Ändringen är föranledd av att trafikskadelagens pre- skriptionsbestämmelser nu delas upp i flera paragrafer. Preskription av anspråk på ersättning enligt lagen kommer alltså även fortsättningsvis att regleras på samma sätt som vid anspråk enligt trafikskadelagen. Att trafikskadelagens preskriptionsbestämmelser kan bli tillämpliga även på äldre avtal framgår av övergångsbestämmelserna till den lagen. 9.3Förslaget till lag om ändring i patientskadelagen (1996:799) 17 a § En patient eller annan skadelidande som vill inhämta ett yttrande från ska begära det senast från det att han eller hon fick del av försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till ersättningsanspråket. Paragrafen, som är ny, anger inom vilken tid en patient eller en annan skadelidande har rätt att begära att yttrar sig i ett ärende. Övervägandena finns i avsnitt 4.4. Om en patient eller annan skadelidande vill att Prop. 2012/13:168 ska yttra sig över ett ärende, måste det begäras från det att han eller hon fick del av försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till ersättningsanspråket. Bestämmelsen anger alltså en frist för inhämtande av yttrande från . Efter ettårsfristen har den skade- lidande ingen rätt att få frågan prövad av . Försäkringsgivaren bör ha ett intresse av att dokumentera när fristen för inhämtande av ett yttrande från nämnden börjar löpa. Det framstår därför som naturligt att det slutliga ställningstagandet dokumenteras på ett lämpligt sätt, t.ex. genom att lämnas skriftligen. Det kan även hän- visas till 23 § andra stycket, som också innehåller en frist som utgår ifrån försäkringsgivarens slutliga ställningstagande. Om en försäkringsgivares slutliga ställningstagande lämnas efter det att en skada har orsakats, kan det uppstå en situation där ärendet underställs nämnden i slutet av, eller efter, preskriptionstidens utgång. Det framstår som rimligt att nämnden i en sådan situation upplyser den som begär ersättning om att talan måste väckas inom den tid som följer av 23 § för att undvika risken för preskription. En annan sak är att nämnden, liksom en domstol, i och för sig kan finna att ersättning ska utgå efter de normala preskriptionstiderna, om det föreligger synnerliga skäl enligt 24 §. 23 § Den som vill ha ersättning enligt denna lag måste väcka talan från den tidpunkt då skadan orsakades. Om den skadelidande begär omprövning enligt 5 kap. 5 § skadeståndslagen (1972:207), får talan dock väckas från tidpunkten när det förhållande som ligger till grund för omprövnings- yrkandet inträdde. Om den som vill ha ersättning har anmält skadan till vårdgivaren eller försäkringsgivaren inom den tid som anges i första stycket, är fristen att väcka talan alltid från det att han eller hon fick del av försäkrings- givarens slutliga ställningstagande till anspråket. Vid återkrav mellan försäkringsgivare och vid återkrav mot en vårdgivare enligt 21 § är fristen att väcka talan alltid från den betalning som grundar återkravet. I fråga om premiekrav och krav på patientförsäkringsavgift tillämpas preskriptionslagen (1981:130). Paragrafen handlar om vad den som har anspråk på ersättning enligt denna lag måste göra för att fordran inte ska preskriberas, dvs. förlora sin verkan. Övervägandena finns i avsnitt 4. Bestämmelsen i första stycket tar i första hand sikte på en skade- lidandes krav på patientskadeersättning men även återkrav som grundas på lagen omfattas. Återkrav enligt 20 och 22 §§ grundas dock på andra lagar och omfattas inte av paragrafen. Sådana skadeståndskrav preskri- beras enligt preskriptionslagen om inte någon annan lag, t.ex. produkt- ansvarslagen (1992:18) eller trafikskadelagen (1975:1410), är tillämplig på kravet. Att krav på patientförsäkringsavgift och premiekrav preskri- beras enligt preskriptionslagen framgår av fjärde stycket. Preskriptionstiden är om inte annat följer av lagen. Den treåriga fristen upphävs. Fristen räknas från den tidpunkt då skadan orsakades, dvs. den behand- ling eller annat förhållande som orsakat den skada som ersättnings- anspråket grundas på. Det överensstämmer med utgångspunkten för den nuvarande tioårsfristen. Det införs även en särskild preskriptionsbestäm- melse som tar sikte på omprövning enligt skadeståndslagen. Det hänvisas till kommentaren till 31 § första stycket trafikskadelagen, som har motsvarande innebörd. Preskriptionstiden avbryts genom att talan väcks. Att den skadelidande vänder sig till motsvarar inte att väcka talan. Se vidare kommentaren till 31 § första stycket trafikskadelagen. Andra stycket gäller situationen när den skadelidande har anmält skadan till vårdgivaren eller försäkringsgivaren i rätt tid men ärendet slutregleras först efter det att preskriptionstiden har gått ut eller . Preskriptionstiden kan då förlängas upp efter det att den skadelidande har fått del av försäkringsgivarens slutliga ställningstagande till anspråket. Den som begär ersättning kan givetvis hålla sig till fristen enligt första stycket, om den löper ut senare än sex- månadersfristen enligt förevarande stycke. Bestämmelsen justeras redak- tionellt men ingen ändring i sak är avsedd. Enligt tredje stycket, som är nytt, kan en längre preskriptionsfrist än vad som följer av första stycket gälla för återkrav mellan försäkrings- givare och för återkrav enligt 21 § mot en oförsäkrad vårdgivare. För sådana återkrav är fristen att väcka talan alltid från den betalning som grundar återkravet (jfr dock 25 § andra stycket). För den närmare innebörden av bestämmelsen hänvisas till kommentaren till 31 § tredje stycket trafikskadelagen. I fjärde stycket anges att preskriptionslagen tillämpas vid krav på patientförsäkringspremie och krav på patientförsäkringsavgift. 24 § En talan får väckas som anges i 23 § första stycket endast om det finns synnerliga skäl. Vid bedömningen ska det särskilt beaktas om den skadelidande har varit förhindrad att framställa anspråket . Paragrafen, som är ny, innehåller ett undantag från huvudregeln om pre- skription i 23 §. En talan kan i undantagsfall och under vissa förhållan- den väckas efter den ordinarie preskriptionstiden. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. Det hänvisas till kommentaren till 31 a § trafikskadelagen (1975:1410), som har motsvarande innebörd. 25 § Om talan inte väcks enligt 23 eller 24 §, går rätten till ersättning förlorad. I förhållanden mellan försäkringsgivare får annat avtalas om preskription än vad som följer av denna lag. Paragrafen, som är ny, anger rättsföljden av att en talan om ersättning enligt denna lag inte väcks i rätt tid och i vad mån det är möjligt att i avtal avvika från lagens bestämmelser om preskription. Övervägandena finns i avsnitt 4.2 respektive 4.4. Enligt första stycket går rätten till ersättning förlorad, dvs. preskriberas, om talan inte väcks inom de frister som uppställs i lagen och det inte finns synnerliga skäl för en senare talan enligt 24 §. Det hänvisas till kommentaren till 31 b § första stycket trafikskadelagen (1975:1410). Enligt 4 § är lagens bestämmelser om patientskadeersättning tvingande Prop. 2012/13:168 till patientens förmån. Ett försäkringsbolag som har utgett försäkrings- ersättning till en patient kan inträda i patientens rätt till patientskade- ersättning. I andra stycket klargörs att preskriptionsbestämmelserna är dispositiva vid sådana återkrav mellan försäkringsgivare. Detta mot- svarar vad som gäller enligt 31 b § andra stycket trafikskadelagen. 26 § Det som sägs om försäkringsgivare i 23 § andra och tredje styckena samt i 25 § andra stycket ska i ett fall som avses i 14 § första stycket gälla . Av paragrafen framgår, liksom av det nuvarande tredje stycket i 23 §, att i vissa fall ska likställas med en försäk- ringsgivare vid tillämpning av preskriptionsreglerna i lagen. Det gäller när föreningen har att svara vid krav på ersättning på grund av att vård- givaren saknar patientförsäkring. ska alltså tillämpa samma preskriptionsbestämmelser som försäkringsgivare, men får avvika från dessa bestämmelser i avtal med andra försäkringsgivare. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för en fordran som beror på en skada, om skadan har orsakats före ikraftträdandet. För en fordran som inte beror på en skada tillämpas inte de nya bestämmelserna, om avtalet om patientförsäkring har ingåtts före ikraftträdandet och inte förnyats därefter. 3.17 a § tillämpas endast vid ersättningsanspråk till följd av en skada som har orsakats efter ikraftträdandet. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . Av punkten 2 framgår att äldre bestämmelser ska gälla vid ersättnings- krav till följd av skador som har orsakats före ikraftträdandet. Det inne- bär att de nya preskriptionsbestämmelserna vid krav på, eller återkrav av, patientskadeersättning tillämpas endast om skadan har orsakats efter ikraftträdandet. Det hänvisas till kommentaren till andra punkten i över- gångsbestämmelserna till förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), som i denna del har motsvarande innebörd. För fordringar som inte beror på en skada dvs. patientförsäkrings- tillämpas de nya bestämmelserna endast vid avtal som har in- gåtts efter ikraftträdandet eller förnyats därefter. Enligt punkten 3 tillämpas tidsfristen för inhämtande av yttrande från endast när ersättningsanspråket grundas på en skada som har orsakats efter ikraftträdandet. Ett krav på patientförsäkringsavgift preskriberas, liksom , enligt preskriptionslagen (1981:130). Eftersom det alltså inte är fråga om någon förändring i sak finns det inte någon särskild övergångsbestämmelse för sådana krav. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.4Förslaget till lag om ändring i försäkringsavtalslagen (2005:104) 7 kap. Regleringen av försäkringsfall, m.m. Preskription av rätt till försäkringsskydd 4 § Den som vill ha försäkringsersättning eller annat försäkringsskydd måste väcka talan från tidpunkten när det förhållande som enligt försäk- ringsavtalet berättigar till sådant skydd inträdde. Om den som vill ha försäkringsskydd har framställt anspråket till försäkrings- bolaget inom den tid som anges i första stycket, är fristen att väcka talan alltid från det att bolaget har förklarat att det har tagit slutlig ställning till anspråket. Vid återkrav mellan försäkringsbolag är fristen att väcka talan alltid från den betalning som grundar återkravet. Om talan inte väcks enligt denna paragraf, går rätten till försäkringsskydd förlorad. I förhållanden mellan försäkringsbolag får annat avtalas om preskription än vad som följer av denna paragraf. Paragrafen, som gäller konsumentförsäkring, handlar om vad den som vill ha försäkringsskydd måste göra för att anspråket inte ska preskri- beras, dvs. förlora sin verkan.