prop · H10316 · 2013-10-15 00:00:00 — Skattskyldigheten för mervärdesskatt vid import är därmed kopplad till reglerna om skyldigheten att betala tull. Enligt 5 kap. 11 § tullagen fastställs och uppbärs mervärdesskatt vid import i enlighet med det förfarande som gäller för tull. Enligt artikel 201.3 i tullkodex är deklaranten för en import gäldenär för tullskulden. Enligt artikel 4.18 i tullkodex är den person som avger en tulldeklaration i eget namn eller den person i vars namn en tulldeklaration avges deklarant. Detta innebär att det antingen är importören själv eller ett indirekt ombud som är deklarant vid en import (och därmed skyldig att betala tullskulden). I de fall en importör deklarerar en import själv, är denne därmed också gäldenär för tullskulden. Samma sak gäller om importören anlitar ett direkt ombud men använder sitt eget kredittillstånd. Tullräkningen skickas även i dessa fall direkt till importören som är betalningsskyldig. När ett direkt ombud anlitas och dennes kredittillstånd används när en import deklareras, åtar sig ombudet att fullgöra gäldenärens betalningsskyldighet (5 kap. 8 § andra stycket tullagen). skickar därför tullräkningen till ombudet i stället för till importören. Importören är dock alltid gäldenär och betalningsskyldig. kan därför kräva ut tullskulden från importören om ombudet inte betalar. Vid indirekt ombudskap ska ombudet anges som deklarant och Prop. 2013/14:16 ombudet blir därmed gäldenär för tull och mervärdesskatt avseende I dessa fall är dock även importören gäldenär, dvs. importören och ombudet blir solidariskt betalningsansvariga (artikel 201 och 213 i tullkodex). Sammantaget innebär denna reglering att det i huvudsak kan uppkomma tre olika situationer avseende skyldigheten att betala tull och mervärdesskatt: 1.Importören är gäldenär för tull och mervärdesskatt för en import. Denna situation uppkommer när importören deklarerar importen själv eller med hjälp av ett direkt ombud utan att ombudets kredittillstånd används. 2.Importören är gäldenär men ett ombud åtar sig gentemot att fullgöra importörens betalningsskyldighet avseende tull och mervärdesskatt. Denna situation uppkommer i de fall importören anlitar ett direkt ombud som deklarerar importen och ombudets kredittillstånd används. 3.Importören och ombudet är solidariskt betalningsansvariga för tull och mervärdesskatt. Denna situation uppkommer i de fall importören anlitar ett indirekt ombud som deklarerar importen. 5.3.2Ändrat betalningsansvar för ombud Regeringens förslag: Ett ombud som är solidariskt betalningsansvarigt för tull eller som gentemot åtar sig att fullgöra gäldenärens betalningsskyldighet avseende tull, ska inte längre vara skattskyldigt för mervärdesskatten vid import i de fall är beskattningsmyndighet. Regeringens bedömning: Reglerna om skattskyldighet för mervärdesskatt vid olaglig införsel bör inte ändras. Utredningen behandlade dock inte frågan om skattskyldighet för mervärdesskatt vid olaglig införsel. Remissinstanserna: och Förvaltningsrätten i pekar på att den nuvarande hanteringen av mervärdesskatt vid import leder till vissa situationer där det påförs mervärdesskatt på någon som inte har Skälen för regeringens förslag och bedömning: I de fall blir beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import i enlighet med regeringens förslag (dvs. när importören är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen) och fler än ett subjekt är betalningsansvarigt för tull, bör kopplingen mellan betalningsskyldigheten för tull och mervärdesskatt förändras. ombud skulle kunna vara skattskyldiga för mervärdesskatt även i de fall är beskattningsmyndighet skulle ombuden behöva redovisa utgående mervärdesskatt i sin mervärdesskattedeklaration för ett annat subjekts import av varor. Vidare skulle en lösning med två olika subjekt som är skattskyldiga för en import avvika från systematiken i den svenska mervärdesskattelagstiftningen eftersom inte har infört några andra regler om solidariskt betalningsansvar i mervärdes- Regeringen gör därför bedömningen att endast ett subjekt ska vara skattskyldigt för mervärdesskatt för en import i de fall är beskattningsmyndighet och ett ombud anlitas. alltid vara importören som är skattskyldig eftersom varorna som importeras är hänförliga till importörens verksamhet och inte till Förvaltningsrätten i anför följande. I de fall importören är registrerad till mervärdeskatt kommer enbart denne att bli skattskyldig för mervärdesskatten vid import. I utredningen lyfts emellertid ett antal situationer fram där beskattning, till följd av olika skrivfel eller andra förbiseenden som inte kan rättas i efterhand, kommer att ske enligt tullagen i stället för enligt skatteförfarandelagen. Ett exempel på ett sådant förbiseende är att transportören vid importtillfället inte har försett med importörens korrekta mervärdesskatteregistrerings- Förvaltningsrätten anser att en sådan konsekvens inte är acceptabel och att det i dessa fall bör införas en möjlighet att korrigera felaktigheten i efterhand. tar också upp frågan om mervärdesskatt som påförs någon som inte har avdragsrätt vid t.ex. anser att detta problem bör hanteras genom att kopplingen mellan skattskyldighet för mervärdesskatt vid import och tullskuld tas bort. Skattskyldigheten för mervärdesskatt vid import bör i stället kopplas till den för vars räkning importen gjorts. Den nya regleringen att ombud inte ska vara skattskyldiga för mervärdesskatt vid import i de fall är beskattnings- myndighet har ingen koppling till frågan om fel i tulldeklarationer och Den föreslagna regleringen avseende ombud beror på att det vore olämpligt att ett ombud ska redovisa ett annat skattesubjekts import i sin mervärdesskattedeklaration. När det gäller fel i tull- deklarationer och olaglig införsel har utredningen i samband med arbetet med förslaget avseende beskattningsmyndighet även uppmärksammat att det uppkommer vissa situationer då ombud drabbas av mervärdesskattekostnader med anledning av tullagstiftningen. problem utgör dock en separat fråga som inte uppkommer p.g.a. regeringens förslag och inte heller påverkas av förslaget. har inkommit med en hemställan avseende frågan om hantering av mervärdesskatt vid olaglig införsel (dnr Fi2012/3755). Enligt nuvarande lagstiftning kan en transportör bli skyldig att betala mervärdesskatten om transportören felaktigt och i strid med gällande regler inte stannar vid gränsen och visar upp varorna för Mervärdesskatten är inte avdragsgill för transportören eftersom mervärdesskatten inte är hänförlig till transportörens Skatten blir därmed en kostnad för anför därför i sin hemställan att mervärdesskattelagstiftningen bör förändras så att den person som omsätter en importerad vara ska betala mervärdesskatt vid import. oavsett vilken person som är gäldenär och skyldig att betala den tullskuld som uppkommer vid importen. Importörer skulle därmed, i stället för Prop. 2013/14:16 transportörer, bli skyldiga att betala mervärdesskatt vid import även i de fall en transportör missar att visa upp varorna för tullen vid gränsen till . Regeringen bedömer att det inte är möjligt att ändra lagstiftningen på så sätt som föreslår. Detta särskilt mot bakgrund av att en sådan ändring innebär svårigheter att bedöma i vilka fall underlåtenheten att visa upp varor är ursäktlig. Därmed finns också risk för ökade mervärdesskattebedrägerier. Lagstiftningen skulle också bli mycket komplex, bl.a. på grund av förfaranderegler och hur villkoren för att begränsa förändringen till de fall där underlåtenheten är ursäktlig skulle behöva utformas. En sådan komplex lagstiftning skulle dessutom riskera att medföra tillämpningsproblem för både myndigheter och företag. Regeringen har även utrett om det av vid olaglig införsel skulle kunna hanteras genom någon annan lagteknisk lösning, men inte funnit någon lösning som är förenlig med mervärdesskattedirektivet. Regeringen gör därför bedömningen att gällande rätt inte bör förändras i detta avseende. Regeringens förslag avseende skattskyldighet vid import föranleder en ändring av 1 kap. 2 § första stycket 6 ML. Regeringens förslag: Tullvärdet ska även i fortsättningen fastställas av , vilket förtydligas i lagstiftningen. I de fall ett s.k. enhetstillstånd åberopas och skyldighet att betala tull i ett annat EU- land uppkommer eller skulle ha uppkommit om varan hade varit belagd med tull, utgörs dock tullvärdet av det värde som fastställts av det andra EU-landets tullmyndighet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag omfattar inte de fall då enhetstillstånd åberopas. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Reglerna om beskattningsunderlaget vid import finns i 7 kap. 8 - 11 §§ ML och artiklarna 85–89 i mervärdesskattedirektivet följer att beskattningsunderlaget ska utgöras av det värde som i enlighet med gällande gemenskapsbestämmelser fastställts som tullvärdet. (Bestämmelser om varors värde för tulländamål finns i artiklarna 28–36 i tullkodex.) Enligt huvudregeln i mervärdesskattelagen består underlaget av tullvärdet (varans värde för tulländamål) med tillägg för tull och andra statliga skatter eller avgifter (dock ej mervärdesskatt) som tas ut av med anledning av införseln (7 kap. 8 § första stycket ML). Om skyldigheten att betala mervärdesskatt vid en import uppkommer med stöd av ett enhetstillstånd (se avsnitt 5.8), ska den del av underlaget som utgörs av tull fastställd av dock i stället vara tull fastställd av en tullmyndighet i ett annat EU-land (7 kap. 8 § andra stycket ML). Därutöver tillkommer de eventuella bikostnader som uppkommit fram 2013/14:16 till första bestämmelseorten i (7 kap. 8 § tredje stycket ML). Utöver huvudregeln finns också två bestämmelser om underlaget vid återimport, dvs. när en vara importeras efter att ha varit exporterad (7 kap. 9 och 11 §§ ML). Beskattningsunderlaget för mervärdesskatt vid import utgår därmed i regel från varans värde för tulländamål med tillägg för tull, bikostnader m.m. beräknar varans värde för tulländamål i samband med att tull och mervärdesskatt fastställs. Eftersom tullvärdet ligger till grund för beräkningen av såväl tull som mervärdesskatt bör detta även i fortsättningen bestämmas av en myndighet. I annat fall skulle myndigheterna kunna beräkna olika värden för samma varor t.ex. genom att göra olika bedömningar av kostnader som ska läggas till eller dras ifrån transaktionsvärdet vid fastställandet av tullvärdet. Eftersom beräkning av varans värde för tulländamål ingår som en del i tulltaxeringen och då redan innehar kompetensen på det området är det lämpligt att även fortsättningsvis bestämmer värdet. Dessutom utgör bl.a. klassificeringen av varor grunden för den tull som ska betalas och det är då naturligt att den myndighet som övervakar och kontrollerar import av varor bestämmer detta. Tullvärdet ska således även i fortsättningen fastställas av vilket bör förtydligas i 7 kap. 8 § första stycket ML. Lagrådet anför att ändringen i första stycket kräver en följdändring i andra stycket som tar sikte på de fall då varans värde för tulländamål har fastställts av ett annat EU-lands tullmyndighet enligt bestämmelserna om s.k. enhetstillstånd. I de fall ett enhetstillstånd åberopas vid importen och skyldighet att betala tull i ett annat EU-land uppkommer eller skulle ha uppkommit om varan hade varit belagd med tull, fastställs tullvärdet inte av . Lagrådet förordar därför att det ska framgå av bestämmelsen att i dessa fall ska varans värde för tulländamål utgöras av det värde som fastställts av det andra EU-landets tullmyndighet. Regeringen har följt Lagrådets förslag. I andra stycket bör även en följdändring göras med anledning av att de fall som avses i 1 kap. 2 § första stycket 6 c där enhetstillstånd åberopas har delats upp i punkterna c och e (se avsnitt 5.3.2). Förslaget föranleder en ändring av 7 kap. 8 § första och andra styckena ML. Regeringens bedömning: I de fall tullräkning utfärdas bör importören alltid tillställas en kopia av tullräkningen eller på annat sätt underrättas av om innehållet i denna. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: anför att det inte är lämpligt att skicka två fakturor till två olika mottagare för samma skuld. Det finns då en stor risk att beloppet avseende tullavgiften betalas två gånger vilket kan medföra merarbete och ökad administration hos både företag och administrativa arbete skulle öka betydligt om de skulle behöva hantera en tullräkning per importör i stället för att som erhålla en samlingstullräkning avseende samtliga importörer de representerar. Skälen för regeringens bedömning: skickar inte alltid ut en tullräkning till importören. Om importören anlitar ett direkt ombud (och det direkta ombudets kredittillstånd används) eller om importören anlitar ett indirekt ombud, skickas i stället en samlingstullräkning till ombudet. I samlingstullräkningarna redovisas samtliga importer för de importörer som ombudet representerar. Genom regeringens förslag kommer en mervärdesskatteregistrerad importör vara skattskyldig för importen även om ett ombud används. Importören behöver därmed ett tillförlitligt underlag för sin mervärdesskatteredovisning även i de fall skickar tullräkningen till ombudet. Detta skulle kunna hanteras antingen genom att importören får en kopia av den tullräkning som har skickats till ombudet eller genom att importören underrättas av om innehållet i tullräkningen på något annat sätt. Enligt uppgift från är det med dagens system inte möjligt att skicka ut en individuell tullräkning, dvs. en vanlig tullräkning, till importören med information endast om dennes importer (p.g.a. sekretess kan inte kopior av samlingstullräkningar skickas till importörerna). Systemet för tullräkningar måste därför anpassas till regeringens förslag. Det kan t.ex. göras genom att samlingstullräkningarna slopas. anför att det inte är lämpligt att skicka två fakturor till två olika mottagare för samma skuld. Det finns då en stor risk att beloppet avseende tullavgiften betalas två gånger vilket kan medföra merarbete och ökad administration hos både företag och . Regeringen instämmer med om att det inte vore lämpligt att införa ett system där två fakturor ställs ut för en skuld. Regeringen anser att det klart och tydligt bör framgå av den kopia av tullräkningen som skickas till importören att detta endast utgör en information och inte någon faktura. Ombuden skulle då få en tullräkning per importör som de representerar och importören erhåller en kopia av denna tullräkning. Ombuden och får därigenom en viss ökad administrativ börda eftersom fler tullräkningar och fler betalningar måste hanteras, vilket kan öka risken för felaktiga eller sena betalningar. Å andra sidan är ombuden även tvungna att i sin redovisning till importörerna särskilja importerna för respektive importör, och detta förändras inte av utredningens förslag. Om samlingstullräkningarna slopades skulle ombudens hantering av tullräkningar därför, i det hänseendet, förenklas. Ett annat sätt att anpassa systemet är att samlingstullräkningen behålls men att ett meddelandesystem byggs upp. Importören får då ett meddelande från som innehåller samma information som ombudet får genom tullräkningen avseende de importer som importören har gjort . har att besluta hur det nuvarande systemet för tullräkningar bör anpassas till regeringens förslag om beskattningsmyndighet. konstaterar att genom utredningens förslag kan tullombud komma att behöva hantera flera hundra tullräkningar i stället för som en tullräkning . 2013/14:16 administrativa arbete skulle därmed öka betydligt. Initialt i form av systemanpassningar, men även ökade löpande kostnader som skulle drabba såväl tullombud som berörda kunder. Som regeringen ovan konstaterat kan förslaget innebära att ombud behöver hantera fler tullräkningar och betalningar, beroende på vilken lösning inför för att importörer ska få underlag för sin redovisning i mervärdesskattedeklarationen. Regeringen konstaterar dock att den fördelning av importer per importör som ombuden kommer att få från genom den separata faktureringen även i viss mån bör underlätta administrationen för ombuden i nästa led då ombuden ska fakturera sina kunder. 5.6.1Redovisning av utgående mervärdesskatt Regeringens förslag: Utgående mervärdesskatt vid import ska redovisas för den period under vilken ställt ut tullräkning eller tullkvitto. I de fall ett annat EU-lands tullmyndighet ställer ut ett motsvarande dokument i enlighet med bestämmelserna om s.k. enhetstillstånd, ska utgående mervärdesskatt vid import redovisas för den period under vilken denna myndighet ställt ut dokumentet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag omfattar inte de fall då enhetstillstånd åberopas. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Mervärdesskatt som tas ut vid import redovisas i enlighet med de regler som gäller för tull. Mervärdesskattelagens regler omfattar därför inte utgående mervärdes- skatt vid import. Regeringens förslag innebär emellertid att även utgående mervärdesskatt vid import ska redovisas i mervärdesskatte- deklaration när importören är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen. behövs en bestämmelse om när redovisningsskyldigheten inträder för den utgående skatten i dessa fall. Bestämmelsen bör utformas på så sätt att avdraget för motsvarande ingående skatt görs i samma Samma regler bör gälla oavsett om utfärdat tullräkning eller tullkvitto för importen i fråga. kommer skattskyldiga som redovisar skatten i mervärdesskatte- deklaration att redovisa både in- och utgående mervärdesskatt i samma Redovisningstidpunkten ska vara enkel att fastställa och tillämpa och bör därför inte, så som nuvarande bestämmelse avseende avdrag för ingående mervärdesskatt vid import, anknyta till när tullräkning I stället bör redovisningstidpunkten anknyta till när tullräkning eller tullkvitto ställts ut av . Denna tidpunkt framgår av tullräkningen och blir därmed tydligt fastställd. därför att huvudregeln i 13 kap. 6 § ML kompletteras med en ny fjärde punkt som reglerar redovisningstidpunkten för utgående mervärdesskatt vid import, oavsett om tullräkning eller tullkvitto utfärdats. Lagrådet anför att den nya fjärde punkten kräver en komplettering som Prop. 2013/14:16 tar sikte på de fall då skyldighet att betala tull uppkommer eller skulle ha uppkommit i ett annat EU-land enligt 1 kap. 2 § första stycket 6 c till följd av att ett s.k. enhetstillstånd åberopas. I dessa fall regleras underrättelse om tullbelopp i artikel 221 i tullkodex. Lagrådet förordar därför att det ska framgå av bestämmelsen att i dessa fall ska utgående mervärdesskatt redovisas för den redovisningsperiod under vilken det andra EU-landets tullmyndighet har ställt ut motsvarande dokument i enlighet med artikel 221 i tullkodex. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Förslaget föranleder en ändring av 13 kap. 6 § ML. Regeringens förslag: Om en skattskyldig har försatts i konkurs och skattskyldigheten, men inte redovisningsskyldigheten, har inträtt för mervärdesskatt vid import, ska skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken konkursbeslutet meddelades. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: I de fall en skattskyldig försatts i konkurs och skattskyldighet, men inte redovisningsskyldighet, för mervärdesskatt vid omsättningar och förvärv inträtt ska skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken konkursbeslutet meddelades (13 kap. 10 § ML). Samma regler bör gälla för mervärdesskatt vid import. Regeringen föreslår därför att uppräkningen i 13 kap. 10 § ML kompletteras med import. Förslaget föranleder en ändring av 13 kap. 10 § ML. Regeringens förslag: Om en skattskyldig överlåter hela eller del av sin verksamhet och skattskyldighet, men inte redovisningsskyldighet, har inträtt för mervärdesskatt vid import ska skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken övertagandet har ägt rum. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens. Utredningen behandlar inte frågan om hur mervärdesskatt vid import ska hanteras vid överlåtelse av verksamhet. Remissinstanserna: har påpekat att bestämmelsen i 13 kap. 11 § ML om redovisning av mervärdesskatt vid överlåtelse av verksamhet bör justeras så att även mervärdesskatt vid import omfattas av bestämmelsen. Skälen för regeringens förslag: I de fall en skattskyldig överlåter sin verksamhet eller en del därav till någon annan och skattskyldighet, men inte redovisningsskyldighet, för mervärdesskatt vid omsättning eller förvärv inträtt, ska skatten redovisas för den redovisningsperiod under vilken övertagandet har ägt rum (13 kap. 11 § ML). Samma regler bör, 2013/14:16 som anför, gälla för mervärdesskatt vid import. Regeringen föreslår därför att uppräkningen i 13 kap. 11 § ML kompletteras med import. Förslaget föranleder en ändring av 13 kap. 11 § ML. 5.6.4Avdrag för ingående mervärdesskatt Regeringens förslag: Ingående mervärdesskatt vid import ska, oavsett om tullräkning, tullkvitto eller motsvarande dokument utställts, dras av i som den utgående skatten redovisas. Samma redovisningstidpunkt, dvs. den period under vilken tullräkning eller tullkvitto ställts ut, ska gälla även för det fall att endast den ingående mervärdesskatten ska redovisas i mervärdesskattedeklaration. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Avdragstidpunkten för ingående mervärdesskatt avseende en import regleras i två paragrafer i mervärdesskattelagen, beroende på om skatten tagits upp i tullräkning eller i tullkvitto. Om skatten tagits upp i tullkvitto gäller huvudregeln i 13 kap. 16 § ML, dvs. den ingående skatten ska dras av för den redovisningsperiod under vilken den som förvärvar en vara eller för in en vara till landet enligt god redovisningssed har bokfört eller borde ha bokfört förvärvet eller importen. I de fall tullräkning ska utfärdas gäller dock undantaget i 13 kap. 23 § ML enligt vilken avdraget får göras tidigast för den redovisningsperiod under vilken den skattskyldige har tagit emot en tullräkning. Regeringen föreslår att huvudregeln i 13 kap. 16 § ML inte längre ska omfatta import, utan att avdrag för ingående mervärdesskatt vid import ska regleras i 13 kap. 23 § ML. Regeln bör utformas så att avdraget för ingående skatt avseende en import ska ske i som den utgående skatten för importen redovisas. Dessutom bör bestämmelsen kompletteras med ett stycke av vilket framgår att denna tidpunkt gäller även då den utgående skatten inte ska redovisas till . Den kompletterande regeln behövs om den utgående skatten ska redovisas till men den ingående till . Så kan bli fallet t.ex. om en importör inte är registrerad till mervärdesskatt när fattar tulltaxeringsbeslut avseende en viss import, men registreras . Bestämmelsen i 23 § bör i likhet med 6 § gälla oavsett om tullräkning, tullkvitto eller motsvarande dokument utfärdats. Förslaget föranleder en ändring av 13 kap. 16 och 23 §§ ML. vid uttag ur lager Regeringens bedömning: bör vara beskattningsmyndighet även i de fall beskattning sker i samband med uttag av varor ur tullager, tillfälligt lager, frizon eller frilager då varan inte omsatts . Förutsättningarna för detta är att deklaranten (eller, om denne är ett ombud, den för vars räkning ombudet handlar) är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen. Deklaranten ska vara registrerad till mervärdesskatt då fattar ett tulltaxeringsbeslut avseende uttaget. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning.