prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — För sådana AIF:er ska det således finnas ett faktablad vars innehåll motsvarar det som anges i 4 kap. 16 a § LIF. Enligt sistnämnda bestämmelse ska det framgå av faktabladet om AIF:en är en specialfond. Syftet med det är att investerare ska uppmärksammas på att fonden i något avseende avviker från de regler som gäller för en värdepappersfond. Utländska fonder för vilka meddelat tillstånd till marknadsföring i enligt 1 kap. 9 § LIF anses uppfylla motsvarande krav som en specialfond ska uppfylla, bl.a. avseende riskspridning och organisation. Att vid marknadsföring till icke-professionella investerare ta in ett krav i lagen om förvaltare om alternativa investeringsfonder på att det ska framgå av faktabladet om en AIF motsvarar en specialfond innebär således att bedömning vid tillståndsprövningen skulle anges i faktabladet. Emellertid är det som ovan nämnts fråga om en bedömning som har att göra i förhållande till vad som kan vara godtagbart i förhållande till LIF, och någon bedömning av korrelationen med skattelagstiftningen görs inte. Det är mot den bakgrunden tveksamt vilket värde en uppgift i faktabladet om att en AIF som ska marknadsföras i till icke-professionella investerare är jämförbar med en specialfond har, då har ett visst utrymme att medge avvikelser från det som gäller för en specialfond. Således bör det inte tas in någon bestämmelse om att det ska anges i faktabladet för en AIF som ska marknadsföras till icke-professionella investerare om huruvida den är jämförbar med en specialfond. För en sådan AIF som ska marknadsföras 2012/13:155 till icke-professionella investerare i och vars andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, kommer vid tillståndsprövningen inte att göra någon bedömning med avseende på om AIF:en i fråga anses motsvara en specialfond. Av denna anledning bör det inte heller för sådana för AIF:er tas in ett krav på att det i faktabladet ska framgå om huruvida AIF:en är jämförbar med en specialfond. När det gäller synpunkt att fondens associationsrättsliga konstruktion ska anges i faktabladet, hänvisar regeringen till att det av förslaget framgår att den juridiska konstruktionen bör beskrivas på ett kortfattat sätt. Vidare gäller enligt LIF att om andelarna i en specialfond är upptagna till handel på en reglerad marknad ska detta framgå av faktabladet och någon ändring av det förhållandet är inte avsedd. Detsamma bör således gälla för en AIF som ska marknadsföras till ickeprofessionella investerare i . Beträffande synpunkten från att det av faktabladet bör framgå även övriga uppgifter som behövs för att investeraren ska kunna bedöma skattekonsekvenserna av sin investering hänvisar regeringen till att faktabladet för att fylla sitt syfte bör hållas kort. Enligt förordning (EU) nr 583/2010 ska ett faktablad omfatta max två A4-sidor. Regeringen bedömer att ytterligare information om de skattemässiga konsekvenserna svårligen kan införas i ett faktablad. Ytterligare information får investerare i stället ta del av genom informationsbroschyr eller kontakt med AIF-förvaltaren. Regeringens förslag: En AIF-förvaltare ska från utgången av varje räkenskapsår tillhandahålla en årsberättelse för varje som förvaltaren förvaltar och för varje AIF som förvaltaren marknadsför inom EES. Årsberättelsen ska på begäran lämnas till fondens investerare. Årsberättelsen ska göras tillgänglig för och även för den behöriga myndigheten i AIF:ens hemland då detta inte är . 1.en balansräkning eller annan redovisning av tillgångar och skulder, 4.information om väsentliga ändringar i den information som ska lämnas i informationsbroschyr samt om risk- och likviditetshantering och om användande av finansiell hävstång, samt 5.information om ersättningar. Räkenskaperna i årsberättelsen ska vara upprättade i enlighet med bestämmelserna om redovisning i det land där AIF:en är etablerad samt gällande fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande regelverk. AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder ska i fråga om sådana fonder tillhandahålla 1.årsberättelsen från räkenskapsårets utgång, 2.en halvårsredogörelse från halvårets utgång. Årsberättelser och halvårsredogörelser för specialfonder ska inne- hålla den information som behövs för att man ska kunna bedöma varje specialfonds utveckling och ställning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om årsberättelse för en specialfond. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: och anser att begreppet verksamhetsberättelse bör bytas ut mot förvaltningsberättelse. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot det. Skälen för regeringens förslag: AIFM-direktivet innehåller krav på att AIF-förvaltare ska tillhandahålla en årsredovisning för varje EES- baserad AIF som den förvaltar och för varje AIF som den marknadsför inom EES (se artikel 22.1). AIF:er som är baserade utanför EES och som inte marknadsförs inom EES omfattas därmed inte av kravet. Årsredovisningen ska på begäran tillhandahållas investerarna senast efter räkenskapsårets utgång och göras tillgänglig för de behöriga myndigheterna i AIF-förvaltarens och AIF:ens hemland, om det är ett annat land än förvaltarens hemland. Årsredovisningen ska innehålla minst resultat- och balansräkningar, verksamhetsberättelse, information om ersättningar till AIF-förvaltarens personal, fördelat dels på fasta och rörliga ersättningar, dels på olika personalkategorier, samt information om den särskilda vinstandel (carried interest) som fonden betalar ut (se artikel 22.2). Årsredovisningen ska även innehålla information om väsentliga ändringar av sådana förhållanden som är av betydelse för fonden och dess investerare (och som förvaltaren är skyldig att informera om i enlighet med artikel 23 i AIFM-direktivet, se vidare avsnitt 13.3), däribland fondens investeringsstrategi, fondbestämmelser eller bolagsordning och avtal som är centrala för fonden. Om andelarna eller aktierna i är upptagna till handel på en reglerad marknad och fonden därför omfattas av kravet på att offentliggöra en årsredovisning i enlighet med öppenhetsdirektivet, följer det av AIFM-direktivet att endast viss kompletterande information om fonden behöver tillhandahållas separat till investerarna senast efter räkenskapsårets utgång. Om denna information i stället offentliggörs som en del av årsredovisningen ska den kompletterande informationen offentliggöras senast efter räkenskapsårets utgång (se artikel 22.1). Årsredovisningen ska upprättas i enlighet med de redovisningsstandarder som är tillämpliga för fonden i fondens hemland eller i det land utanför EES där fonden är etablerad och i enlighet med de redovisningsprinciper som följer av fondbestämmelserna eller bolagsordningen (se artikel 22.3). I kommissionens delegerade förordning finns regler om årsredovisningens innehåll och form samt övergripande principer för hur årsredo- 2012/13:155 visningen ska vara upprättad, minimikrav avseende balans- och resultaträkningarnas innehåll, regler om verksamhetsberättelsen samt definitioner av centrala begrepp (se artiklarna 103107). Kraven på information till investerare är en betydelsefull del av investerarskyddet i allmänhet och konsumentskyddet i synnerhet. Transparens och tillgång till information är dessutom i praktiken en förutsättning för att upprätthålla investerarnas förtroende. Detta innebär att de fonder som ryms inom AIFM-direktivets definition av AIF som regel omfattas av krav på att någon form av årlig redovisning ska upprättas. AIF:er som omfattas av 6 kap. 1 § bokföringslagen (1999:1078), bl.a. aktiebolag och handelsbolag i vilka en eller flera juridiska personer är delägare, ska upprätta och offentliggöra årsredovisning i enlighet med årsredovisningslagen (1995:1554). Aktiebolag som upprättar årsredovisning ska i enlighet med 7 kap. 25 § aktiebolagslagen (2005:551) tillhandahålla redovisningshandlingar och revisionsberättelse närmast före den ordinarie bolagsstämma där årsredovisningen ska behandlas. Bolagsstämman ska hållas från utgången av varje räkenskapsår (7 kap. 10 § samma lag). Handelsbolag där någon av delägarna är en juridisk person ska offentliggöra årsredovisningen och revisionsberättelsen genom att ge in handlingarna till registreringsmyndigheten efter räkenskapsårets utgång (8 kap. 3 § årsredovisningslagen). Bestämmelserna i årsredovisningslagen bygger bl.a. på det fjärde bolagsrättsliga direktivet 78/660/EEG3 som är tillämpligt på aktiebolag och motsvarande bolag med säte inom EES. AIF:er som är emittenter av värdepapper som är upptagna till handel på en reglerad marknad inom EES ska offentliggöra en årsredovisning senast efter räkenskapsårets utgång i enlighet med kraven i artiklarna 4.1 och 23.1 i öppenhetsdirektivet. Sådana AIF:er omfattas även av kravet på att offentliggöra en halvårsrapport för räkenskapsårets senast efter den berörda periodens utgång (artikel 5.1 i öppenhetsdirektivet). Dessa regler har i svensk rätt genomförts i lagen om värdepappersmarknaden (16 kap. 4 och 5 §§). En bestämmelse som motsvarar reglerna artikel 22.1 i AIFM-direktivet bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Informationen i den årliga redovisning som en AIF-förvaltare ska tillhandahålla kommer i en del fall vara upprättad i enlighet med årsredovisningslagen. För att undvika sammanblandning av begreppen bör därför den i fondlagstiftningen etablerade termen årsberättelse användas i den nya lagen för den rapport som ska tillhandahållas avseende AIF:er (jfr 4 kap. 18 § LIF). Kravet på årsredovisning i AIFM-direktivet bör således genomföras genom en allmän bestämmelse i den nya lagen om att en AIF-förvaltare, för varje EES- baserad AIF som förvaltaren förvaltar och för varje AIF som förvaltaren marknadsför inom EES, ska tillhandahålla en årsberättelse inom sex 3 Rådets fjärde direktiv /660/EEG av grundat på artikel i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (EGT L 222, , s. 1, Celex månader från räkenskapsårets utgång. Årsberättelsen ska tillhandahållas av AIF-förvaltaren men behöver inte upprättas av förvaltaren, i den mån AIF:en själv gör detta. Årsberättelsen ska lämnas till investerarna i AIF:en på begäran och göras tillgänglig för och den behöriga myndigheten i AIF:ens hemland (om det är ett annat land än ). AIFM-direktivet föreskriver inte hur informationen ska lämnas till investerare eller göras tillgänglig för behöriga myndigheter. Detta är inte heller föremål för reglering i delegerade akter eller genomförandeakter. Regeringens bedömning är att detta bör tolkas som att det är möjligt för en AIF-förvaltare att lämna informationen till investerare på elektronisk väg och att göra den tillgänglig för behöriga myndigheter på förvaltarens webbplats. Informationen behöver inte ges in till den behöriga myndigheten, såvida den behöriga myndigheten inte särskilt begär det (se avsnitt 13.3.1). Bestämmelser om att bl.a. årsberättelsen för en specialfond ska ges in till motsvarande dem i LIF föreslås dock även i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, se vidare avsnitt 13.3.2. Även om de fonder som träffas av AIFM-direktivets definition av AIF omfattas av ett befintligt krav på årlig rapportering, varierar kraven på rapportens innehåll beroende på bl.a. fondens rättsliga ställning, var fonden har sitt säte och huruvida andelarna eller aktierna i fonden är upptagna till handel på en reglerad marknad. För att möjliggöra flexibilitet i fråga om den information som ska tillhandahållas för en AIF är reglerna i AIFM-direktivet allmänt utformade med avseende på årsredovisningens innehåll (se artikel 22.2). En allmän bestämmelse som motsvarar reglerna i direktivet bör tas in i den nya lagen. Detaljerade regler om årsredovisningens innehåll och format finns i kommissionens delegerade förordning (se artiklarna 103107). Av bestämmelsen i den nya lagen bör även tydligt framgå att det är de redovisningsregler som är tillämpliga i det land där fonden har sitt säte samt gällande fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande regelverk som reglerar fondens verksamhet som ska tillämpas vid upprättandet av årsberättelsen för en AIF (se artikel 22.3 första stycket). och har förordat att begreppet verksamhetsberättelse byts ut mot förvaltningsberättelse. Som anförts ovan finns det olika typer av juridiska personer som kan omfattas av definitionen av AIF, vilka inte alltid kommer att upprätta sin årsberättelse enligt årsredovisningslagen. I den svenska versionen av kommissionens delegerade förordning används även begreppet verksamhetsberättelse (se artikel 105). Regeringen anser därför i likhet med utredningen att begreppet verksamhetsberättelse bör användas i den nya lagen. Årsberättelse och halvårsredogörelse för specialfonder och AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare Fondbolag och värdepappersbolag med tillstånd för fondverksamhet avseende specialfonder ska för varje fond som de förvaltar upprätta en årsberättelse från utgången av varje räkenskapsår samt en halvårsredogörelse för räkenskapsårets från halvårets utgång (4 kap. 18 § LIF). Årsberättelse och halvårsredogörelse ska innehålla den information som behövs för en 2012/13:155 bedömning av fondens utveckling och ställning. Handlingarna ska på begäran skickas till andelsägarna i fonden. Bestämmelserna i bygger på regler i UCITS-direktivet (artiklarna 68.1, 68.2, 75.1 och 75.3). I UCITS-direktivet finns regler om den information som ska ingå i de periodiska rapporterna beträffande en värdepappersfond (artikel 69.3 och 69.4 samt bilaga B). Reglerna har genomförts i svensk rätt genom föreskrifter från . Av 19 kap. föreskrifter om investeringsfonder framgår bl.a. att en årsberättelse ska bestå av resultat- och balansräkning, uppgifter om fondens innehav och positioner i finansiella instrument, tilläggsupplysningar samt förvaltningsberättelse. Föreskrifterna innehåller även grundläggande redovisningsprinciper och definitioner av centrala begrepp, krav på resultat- och balansräkningens form och innehåll samt värderingsregler m.m. I halvårsredogörelsen ska en mer översiktlig redogörelse för fondens ställning och utveckling lämnas. Bestämmelserna om årsberättelse i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder bör i enlighet med förslagen i avsnitt 13.2.1 även omfatta specialfonder. Kravet i 4 kap. 18 § LIF på att en förvaltare av specialfonder för varje specialfond ska upprätta årsberättelse senast från räkenskapsårets utgång bör av konsumentskyddsskäl kvarstå i svensk rätt. Av samma skäl bör även kravet på att en halvårsredogörelse för räkenskapsårets ska lämnas från halvårets utgång kvarstå för specialfonder. Årsberättelser och halvårsredogörelser för värdepappersfonder och specialfonder ska enligt 4 kap. 18 § LIF innehålla den information som behövs för en bedömning av fondens utveckling och ställning. Som nämnts ovan regleras innehållet i årsberättelsen enligt gällande rätt även i föreskrifter från . Utöver dessa bestämmelser saknas redovisningsregler och redovisningslagstiftning som är tillämpliga för specialfonder. Enligt regeringens uppfattning bör redovisningsreglerna för värdepappersfonder och specialfonder även i fortsättningen i så stor utsträckning som möjligt överensstämma. Beträffande specialfonder bör därför bestämmelserna i lag om årsberättelsens form och innehåll även fortsättningen kompletteras med ytterligare bestämmelser i myndighetsföreskrifter. Ett bemyndigande att meddela föreskrifter om upprättande av årsberättelse och halvårsredogörelse för specialfonder föreslås därför i den nya lagen. Eftersom reglerna om innehållet i årsberättelsen i AIFM- direktivet kompletteras av regler i kommissionens delegerade förordning finns det inte något utrymme för att i nationell rätt införa ytterligare bestämmelser om årsredovisningen för AIF:er som inte är specialfonder. I avsnitt 9 föreslås att AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare och som inte är specialfonder, ska omfattas av ett krav på att andelarna eller aktierna ska vara upptagna till handel på en reglerad marknad. Sådana AIF:er kommer att omfattas av öppenhetsdirektivets krav på offentliggörande av årsredovisning och halvårsrapport. Några kompletterande bestämmelser avseende årsredovisning och halvårsrapport utöver detta för sådana AIF:er som marknadsförs till ickeprofessionella investerare bedöms inte vara motiverade. Regeringens förslag: Räkenskaperna i årsberättelsen ska vara granskade av AIF-förvaltarens eller, om annan än AIF-förvaltarens, AIF:ens revisor. Granskningen ska utföras av auktoriserad eller godkänd revisor eller av någon med behörighet att utföra lagstadgad revision i ett annat land inom EES. Revisionsberättelsen, med eventuella anmärkningar, ska i sin helhet återges i årsberättelsen. Revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en icke EES- baserad AIF får utföras i enlighet med internationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där AIF:en är etablerad. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Årsberättelsen ska enligt AIFM- direktivet granskas av revisor med behörighet enligt revisorsdirektivet4 (artikel 22.3 andra och tredje styckena). Revisionsberättelsen ska återges i årsberättelsen i sin helhet. Länderna inom EES får enligt reglerna i AIFM-direktivet tillåta att AIF-förvaltare som marknadsför icke EES- baserade AIF:er låter räkenskaperna för en sådan fond granskas av revisor i enlighet med de internationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där AIF:en har sitt säte. Reglerna om revision i AIFM-direktivet bör tas in i en bestämmelse i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. I likhet med det som gäller enligt motsvarande regler i UCITS- direktivet (artikel 73) ska revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en AIF utföras av en person som bemyndigats i enlighet med revisorsdirektivet att granska redovisningar. Revisorerna i ett fondbolag ska enligt LIF granska de räkenskaper som ligger till grund för årsberättelsen för de investeringsfonder som fondbolaget förvaltar (4 kap. 19 §). Revisionsberättelsen ska återges i sin helhet i årsberättelsen för fonden. Någon närmare precisering av vem som är behörig att utföra revision i ett fondbolag framgår emellertid inte av LIF utan det följer av bestämmelserna om revision i 9 kap. aktiebolagslagen. Av 9 kap. 12 § aktiebolagslagen framgår att endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor i enlighet med bestämmelserna i revisorslagen (2001:883) kan vara revisor i ett aktiebolag. Revisorslagen genomför revisorsdirektivets behörighetsregler i svensk rätt. Någon ytterligare precisering av vem som är behörig att utföra revision i ett fondbolag är därmed inte nödvändig i LIF. En AIF-förvaltare och en AIF som förvaltaren förvaltar behöver dock inte per automatik granskas av samma revisor. En uttrycklig bestämmelse om vem som är behörig att granska räkenskaperna i en AIF bör tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Kravet i AIFM-direktivet på att en AIF-förvaltare ska tillhandahålla en revisors- 4 och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revision av årsbokslut och sammanställd redovisning och om ändring av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /253/EEG (EUT L 157, , s. 87 Celex 32006L0043). 2012/13:155 granskad årsberättelse omfattar dessutom även utländska AIF:er och som granskas av revisor i enlighet med lagstiftningen i det land där fonden är etablerad. Bestämmelsen i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder bör därför preciseras på så sätt att det framgår att revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en som förvaltas av en svensk AIF-förvaltare ska vara utförd av en auktoriserad eller godkänd revisor eller av någon med behörighet att utföra lagstadgad revision i ett annat land inom EES. Regeringen anser i likhet med utredningen att den möjlighet som AIFM-direktivet ger att tillåta undantag från kravet på att revisionen ska vara utförd av en revisor med behörighet i enlighet med revisorsdirektivet för icke EES-baserade AIF:er bör utnyttjas. Den nya lagen bör därför innehålla en bestämmelse om att revisionen av räkenskaperna i årsberättelsen för en icke ska vara utförd i enlighet med internationella revisionsstandarder som är tillämpliga i det land där fonden är etablerad. De internationella revisionsstandarder som åsyftas är de som antagits av International (IFAC:s) organ IAASB (International Auditing and ). Standarderna gäller även för revision inom EES i enlighet med ett i revisorsdirektivet reglerat särskilt antagningsförfarande. Övrig information som ska lämnas regelbundet Regeringens förslag: En AIF-förvaltare ska för varje EES-baserad AIF som förvaltaren förvaltar och för varje AIF som förvaltaren marknadsför inom EES regelbundet tillhandahålla information om 1. andelen illikvida tillgångar, 2. ändringar i AIF:ens likviditetshantering, AIF:ens aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som 4. för AIF:er som använder finansiell hävstång, det totala beloppet för finansiell hävstång, eventuella ändringar av den högsta nivån av finansiell hävstång som förvaltaren får använda samt ändringar i fråga om rätten att förfoga över säkerheter eller andra garantier enligt ordningen för finansiell hävstång. För specialfonder ska AIF-förvaltaren, på begäran av en investerare eller den som avser att köpa andelar eller aktier i en fond, lämna kompletterande information om riskhanteringen för fonden, inne- hållande de kvantitativa gränser som gäller för placeringen av fond- medlen, de metoder som valts för förvaltningen samt den senaste utvecklingen av risknivåer och avkastning från de viktigaste katego- rierna av tillgångar som fondmedlen placeras i. En AIF-förvaltare ska skriftligen informera varje investerare i en specialfond som denne förvaltar om hur stort belopp av de totala kostnaderna för fonden under det närmast föregående året som hänför sig till andelsinnehavet. I informationen ska det anges hur stor del av beloppet som avser förvaltningskostnader, inklusive kostnader för förvaring av fondtillgångarna. AIF-förvaltaren får i de fall andelarna lämnats till tredje man för förvaltning i stället till sådan tredje man lämna ett sammanlagt belopp för de andelar i samma specialfond, eller de andelar eller aktier i samma AIF som riktar sig till ickeprofessionella investerare, som lämnats för förvaltning hos denne. I fråga om andelsinnehav som är placerade enligt lagen om individuellt pensionssparande ska kostnadsinformationen lämnas till det pensionssparinstitut som administrerar sparandet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det bör införas en bestämmelse som innebär att icke-professionella investerare löpande ska få information om de kostnader som belastar en AIF på motsvarande sätt som gäller för specialfonder enligt 4 kap. 22 och 23 §§ LIF. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot det. Skälen för regeringens förslag: AIFM-direktivet innehåller regler om regelbunden information som en AIF-förvaltare ska lämna avseende EES-baserade AIF:er som förvaltaren förvaltar och AIF:er som förvaltaren marknadsför inom EES. AIF-förvaltaren ska lämna information om den procentuella andelen illikvida tillgångar i fonden för vilka särskilda ordningar gäller samt eventuella nya ordningar för fondens likviditetshantering (artikel 23.4). Förvaltaren ska också informera om en AIF:s aktuella riskprofil och de riskhanteringssystem som tillämpas. AIFM-direktivet innehåller också regler om regelbunden information avseende AIF:er som använder finansiell hävstång (artikel 23.5).