prop · H00376 · 2013-02-26 00:00:00 — besvarar fortlöpande ett stort antal frågor från Lantmäte- riet, andra myndigheter, företag och privatpersoner som bl.a. rör inskriv- na servitut och nyttjanderätter. påpekar i sitt remissvar att förnyelseförfarandet kommer att innebära ökade arbetsinsatser, eftersom utredningarna ofta grundas på arkivhandlingar. Det finns inte skäl att ifrågasätta detta, men på lång sikt bör den tillfälliga ökningen uppvägas av att fastighetsregistret blir mer tillförlitligt och att antalet frågor därmed senare minskar. För att begränsa påverkan på bl.a. verk- samhet har förfarandet utformats så att anmälan om förnyelse kan ske under en relativt (se avsnitt 5). Antalet överklagade beslut i förnyelseförfarandet kan antas bli mycket lågt. Domstolarnas verksamhet bedöms inte påverkas i sådan grad att det uppstår några kostnader eller besparingar. Konsekvenser av ändringarna i ledningsrättslagen Förslagen avseende ledningsrättslagen innebär i huvudsak att det rätts- läge som redan gäller förtydligas i lagtexten. fastighetsägare att ansöka om upphävande när ledningsrätten inte längre Antalet förrättningar kan därför antas öka och leda till att obe- hövliga ledningsrätter i högre grad kan tas bort. Det finns cirka 57 000 ledningsrätter i . Även om det är svårt att avgöra hur många av dessa som redan nu är obehövliga, i sin helhet eller med avseende på viss delsträcka, eller hur många som blir det , kan man utgå från att det handlar om i vart fall något hundratal kan förslaget alltså leda till stora vinster för enskilda. Genom att obehövliga ledningsrätter tas bort underlättas en ändrad Det uppkommer därmed också en värdeökning för be- Denna ökning är sannolikt störst där ledningsrätten belastar byggnader, som t.ex. kommunikationsanläggningar på hustak, eller för tätortsnära markområden med exploateringspotential. svårt att uppskatta hur stora effekterna kan bli. Det saknas dock anled- ning att ifrågasätta rapportens uppgift om att det kan röra sig om årliga besparingar och värdeökningar på miljonbelopp. För ledningsrättshavarna innebär ett ökat antal ansökningar om upp- hävande i princip endast att de, när ansökan bifalls, måste tidigarelägga kostnader som de annars hade kunnat skjuta något på. Förrättningarna för upphävande bekostas av sakägarna. förrättningar ska därför inte leda till några kostnader för det allmänna. Eventuella domstolsprocesser belastar dock det allmänna. viss risk för ett ökat antal tvister mellan en ledningsrättshavare och den som har fått en andrahandsrättighet att utnyttja ett upplåtet utrymme. andra sidan minskas risken för överklaganden av ersättnings- och skade- Ändringarna bedöms därför inte leda till några ökade kost- nader för domstolarna. Behov av informationsinsatser m.m. Det finns behov av insatser för att sprida information om åtgärderna. Detta gäller framför allt det föreslagna förnyelseförfarandet. med att Lantmäteriet informerar om det förfarandet kan även information om övriga åtgärder spridas. Information om skyldigheten att ansöka om dödning när en rättighet upphör kan t.ex. lämnas när en inskrivning be- De föreslagna åtgärderna kan inte antas få några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Åtgärderna strider inte mot de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. 10.1Förslaget till lag om förnyelse av vissa inskrivningar i fastighetsregistret 1 § En inskrivning i fastighetsregistret av nyttjanderätt, servitut eller avkomsträtt som har beviljats före ska stå kvar endast om en anmälan om förnyelse görs. Motsvarande gäller en ansökan om inskrivning av en sådan rättighet, om den har förklarats vilande före och inskrivning därefter inte beviljats. Första stycket gäller inte inskrivningar eller ansökningar om inskriv- ning av en tomträtt eller av en rättighet som avser vattenkraft eller vatten- reglering. I paragrafen uppställs ett krav på anmälan om förnyelse för att vissa äldre inskrivningar ska stå kvar i fastighetsregistret. Övervägandena finns i av- snitt 5.1 och 5.2. Enligt första stycket ska en inskrivning som har beviljats före stå kvar endast om en anmälan om förnyelse görs. Inskriv- ningar som har beviljats senare står kvar utan anmälan om förnyelse. Med inskrivning avses i lagen det som i äldre rätt benämndes inteckning, jfr 3 § lagen (1970:995) om införande av nya jordabalken. Även ansökningar om inskrivning som har förklarats vilande före omfattas av kravet på förnyelse. Ett beslut om vilandeför- antecknas i fastighetsregistret när det finns ett eller flera hinder mot att bevilja ansökan om inskrivning. Först när hindren har undanröjts kan ansökan beviljas. Kravet på förnyelse gäller inte sådana vilandeför- klarade ansökningar som har beviljats eller . Kravet på förnyelse gäller, med de undantag som följer av andra stycket, inskrivningar och ansökningar om inskrivning av nyttjanderätt, servitut eller avkomsträtt. Av uppräkningen av rättigheter framgår mot- satsvis att lagen inte är tillämplig på inskrivningar eller ansökningar om inskrivning som avser rätt till elektrisk kraft eller andra rättigheter som inte utgör nyttjanderätt, servitut eller avkomsträtt. Kravet på förnyelse gäller endast inskrivningar eller ansökningar om inskrivning av rättigheter som grundar sig på avtal. Officialrättigheter, som t.ex. har tillkommit genom beslut enligt den lagstiftning som före- gick fastighetsbildningslagen (1970:988), kan nämligen inte skrivas in och omfattas därför inte. Det är rättighetens kategorisering i fastighetsregistret som avgör om en inskrivning eller ansökan om inskrivning omfattas av kravet på förnyel- se. Har rättigheten skrivits in som en nyttjanderätt, ett servitut eller en avkomsträtt, ska en anmälan om förnyelse göras för att inskrivningen ska stå kvar. Det saknar också betydelse hur rättigheten kategoriseras enligt nu gällande regler. Av andra stycket följer att en inskrivning kan ha kate- goriserats som en nyttjanderätt, ett servitut eller en avkomsträtt men ändå vara undantagen från kravet på förnyelse. Avkomsträtt är enligt 54 § i den upphävda förordningen (1875:42 s. 12) angående inteckning i fast egendom (inteckningsförordningen) en rätt till avkomst eller annan förmån som åt någon upplåts att utgå ur fast egendom. Avkomsträtter var vanliga vid generationsskifte på landsbyg- den men användes t.ex. också som ett sätt att bidra till finansieringen av församlingsskolor. Vanliga beteckningar för inskrivna avkomsträtter är undantag och födoråd. Många inskrivningar som omfattas av kravet på förnyelse finns i fastigheter som har bildats efter det att inskrivningen beviljats, vilket beror på att en eller flera inskrivningar har förts över från en annan fastighet när fastigheten bildades (se avsnitt 4.2). Detta saknar betydelse för lagens tillämpning. Avgörande för om en inskrivning omfattas av kravet på förnyelse är när inskrivningen ursprungligen beviljades och inte när fastigheten bildades. I andra stycket, som är utformat i enlighet med Lagrådets förslag, anges att paragrafens första stycke inte gäller inskrivningar eller ansökningar om inskrivning av en tomträtt eller av en rättighet som avser vattenkraft eller vattenreglering. Dessa är alltså undantagna från kravet på förnyelse. Tomträtt är en särskild nyttjanderätt som skrivs in i fastighetsregistret som tomträtt (se 13 och 21 kap. jordabalken). En rättighet som avser vattenkraft ger innehavaren rätt att i någon form tillgodogöra sig sådan kraft. En rättighet som avser vattenreglering ger rätt att vidta åtgärder för att ändra vattenföringen i ett vattendrag. Rättigheter som avser vattenkraft eller vattenreglering har skrivits in under flera olika beteckningar, bl.a. dämningsrätt, fallrätt, reglerings- damm, strömfall, uppdämning, vattenfallsrätt, vattenkraft, vattenkraft- verk och vattenreglering. Endast om det av uppgifter i fastighetsregistret framgår att en inskrivning med en sådan beteckning avser en rättighet av annat slag, ska den anses falla utanför undantaget. Av rättssäkerhetsskäl bör även en inskrivning eller ansökan om inskrivning med en annan beteckning anses avse rätt till vattenkraft eller vattenreglering, om uppgifter i fastighetsregistret tyder på att det kan vara fråga om en sådan rättighet. Avsikten är att tillämpningen av undantaget för inskrivningar av rättigheter som avser vattenkraft eller vattenreglering ska vara vid. Om en inskrivning eller ansökan om inskrivning avser flera rättigheter, varav åtminstone en avser rätt till vattenkraft eller vattenreglering, ska hela inskrivningen eller ansökan om inskrivning stå kvar. Inskrivnings- myndigheten ska inte ta bort delar av en inskrivning i förnyelseför- farandet. Undantaget omfattar inte inskrivningar och ansökningar om inskriv- ning i tomträtt. Den som har t.ex. ett servitut inskrivet i en tomträtt måste alltså göra en anmälan om förnyelse, om han eller hon vill att inskriv- ningen av servitutet ska stå kvar. 2 § En anmälan om förnyelse får göras av rättighetshavaren eller någon annan vars rätt berörs. Anmälan ska göras skriftligen hos inskrivnings- myndigheten . Anmälan ska innehålla uppgifter om 1.den inskrivning eller ansökan om inskrivning som anmälan avser, 2.den eller de fastigheter där inskrivningen eller ansökan om inskriv- ning ska stå kvar. I paragrafen behandlas frågor om hur, när och av vem anmälan om för- nyelse ska göras. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 5.3. Enligt första stycket får en anmälan om förnyelse göras av rättighets- havaren eller av någon annan vars rätt berörs. Om en rättighet innehas av flera personer, kan anmälan göras av var och en av dem för sig. Alla rättighetshavare behöver alltså inte vara överens om att förnyelse ska anmälas. Det kan förekomma att en inskrivning av ett servitut gäller till förmån för flera fastigheter. I ett sådant fall räcker det med en anmälan om för- nyelse från en av fastighetsägarna för att inskrivningen ska förnyas. Med uttrycket annan vars rätt berörs avses sådana personer som för egen del har ett faktiskt intresse av att inskrivningen eller ansökan om inskrivning förnyas. Det kan t.ex. vara en kreditgivare som har panträtt i en härskande fastighet och därför har ett ekonomiskt intresse av att in- skrivningen av ett servitut i den tjänande fastigheten består. Ett annat exempel är att ägaren till den fastighet som belastas av inskrivningen kan ha ett intresse av att alla existerande belastningar framgår av fastighets- registret. Det är inte avsett att den som endast har ett mer indirekt intresse av en inskrivning eller ansökan om inskrivning ska kunna anmäla förnyelse. Exempelvis bör en anmälan från en släkting till rättighetshavaren inte accepteras om det enda intresse släktingen har är att bevaka ett eventuellt arv. Detsamma gäller en anmälan från en föreningsmedlem som vill att en inskrivning av en rättighet som innehas av föreningen ska förnyas. I det fallet är det i stället föreningen som i egenskap av rättighetshavare har att avgöra om en anmälan om förnyelse ska göras. Den närmare gränsdragningen får avgöras i rättstillämpningen. Av första meningen i första stycket följer att det av anmälan ska framgå om anmälaren är rättighetshavare eller på vilket sätt han eller hon annars är berörd. Det finns inget krav på att anmälaren ska visa sin be- hörighet att anmäla förnyelse. Anmälaren behöver t.ex. inte visa att rättigheten består eller att han eller hon är berörd på det sätt som påstås. ska alltså godta de uppgifter anmälaren lämnar om sin behörighet, om det inte finns omständigheter som tyder på att uppgifterna är felaktiga. Av andra meningen i första stycket framgår att anmälan ska göras skriftligen hos inskrivningsmyndigheten . Avsikten är att bestämmelsen ska vara teknikneutral. Anmälan ska kunna göras både i pappersform och i någon annan läsbar och varaktig form. Bestämmelsen möjliggör för inskrivningsmyndigheten att anordna ett elektroniskt system för mottagande av anmälningar. I paragrafens andra stycke anges att den som anmäler förnyelse ska lämna uppgifter om vilken inskrivning eller ansökan om inskrivning som anmälan avser och den eller de fastigheter där förnyelse ska ske. Inskrivningen eller ansökan om inskrivning bör i anmälan identifieras genom den beteckning som används i fastighetsregistret. En anmälan som inte innehåller den korrekta beteckningen på inskrivningen bör dock kunna accepteras om det utifrån anmälarens beskrivning av rättigheten kan avgöras utan särskild utredning vilken inskrivning det gäller. I de särskilda fall det för en fastighet endast har antecknats att fastig- heten belastas av samtliga inskrivningar som beviljats i fastighetens stamfastighet, kan den som vill anmäla förnyelse av en inskrivning vara tvungen att genomföra visst utredningsarbete för att kunna ange de ur- sprungliga inskrivningar han eller hon vill förnya. Avsikten är att en an- mälan som enbart hänvisar till en allmän anteckning av det nämnda slaget inte ska accepteras. Även fastigheten bör i anmälan identifieras genom den beteckning som används i fastighetsregistret. Eftersom det är vanligt att samma rättighet felaktigt har skrivits in i flera fastigheter får det inte råda något tvivel om vilken eller vilka fastigheter som avses med anmälan. Bestämmelsen ska inte tolkas så, att inskrivningsmyndigheten kan acceptera generella eller oprecisa anmälningar, t.ex. anmälningar som hänvisar till alla fastigheter där rättigheten har skrivits in. Det är inte avsett att det ska vara möjligt att förnya delar av en inskriv- ning. En anmälan om förnyelse som är begränsad till viss del av en in- skrivning ska därför anses gälla hela inskrivningen. En rättighetshavare som vill begränsa en inskrivning till att bara gälla en av flera inskrivna rättigheter får, utöver att anmäla förnyelse enligt denna lag, ansöka om att inskrivningen dödas till viss del enligt 23 kap. 6 § jordabalken. 3 § En anmälan ska avvisas, om den 1.inte avser en sådan inskrivning eller ansökan om inskrivning som kan förnyas enligt denna lag, eller 2.inte uppfyller de krav som anges i 2 §. I paragrafen anges förutsättningarna för avvisning av en anmälan om för- nyelse. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Enligt första punkten ska en anmälan avvisas om den inte avser en sådan inskrivning eller ansökan om inskrivning som kan förnyas enligt denna lag. En anmälan ska t.ex. avvisas om den gäller en inskrivning som har beviljats eller senare eller om den avser en annan slags rättighet än nyttjanderätt, servitut eller avkomsträtt. Avvisning ska också ske av en anmälan som avser en inskrivning av en tomträtt eller av en rättighet som avser vattenkraft eller vattenreglering. Enligt andra punkten ska en anmälan också avvisas om den inte upp- fyller föreskrifterna i 2 §. En anmälan ska alltså avvisas om den görs av en person vars rätt inte berörs, om den inte skett i rätt tid eller om den saknar uppgift om berörd inskrivning eller fastighet. Avvisning ska ske , i likhet med vad som gäller enligt 19 kap. 12 § jordabalken. Anmälan kan alltså avvisas utan att anmälaren har beretts tillfälle att komplettera den. 4 § Om anmälan inte avvisas, ska det antecknas i fastighetsregistrets inskrivningsdel att inskrivningen eller ansökan om inskrivning förnyas. För handläggningen av ärendet om anteckning tillämpas 19 kap. 11 § första och andra styckena, 19 §, 20 § och 2226 §§ jordabalken i stället för det som sägs i 19 kap. 31 § jordabalken. Det som sägs om ansökan ska avse anmälan om förnyelse. Paragrafen behandlar inskrivningsmyndighetens förnyelse av inskriv- ningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Enligt första stycket ska inskrivningsmyndigheten anteckna i fastig- hetsregistrets inskrivningsdel att den aktuella inskrivningen eller ansökan om inskrivning förnyas. Det anges inga andra krav för detta än att an- mälan inte avvisas. ska alltså så snart den konstaterat att en anmälan uppfyller förutsättningarna i 1 och 2 §§ göra en anteckning om förnyelse. I andra stycket anges vissa bestämmelser i 19 kap. jordabalken som ska tillämpas för handläggningen av ett ärende om anteckning. En an- mälan om förnyelse handläggs som ett ärende om anteckning enligt 19 kap. 29 § jordabalken. Ärendet är därmed ett inskrivningsärende, se 19 kap. 2 § jordabalken. Andra stycket ersätter de särskilda hänvisningar till vissa paragrafer som finns i 19 kap. 31 § jordabalken. 2012/13:76 5 § Efter ska inskrivningsmyndigheten ta bort de inskrivningar som inte har anmälts för förnyelse eller för vilka anmälan Vilandeförklarade ansökningar om inskrivning som inte har an- mälts för förnyelse senast eller för vilka anmälan avvisas är utan verkan. En inskrivning får tas bort utan att fastighetsägaren eller någon annan underrättas. I paragrafen anges vad som sker efter förnyelsefristens utgång. Över- vägandena finns i avsnitt 5.3. Av första stycket, som är utformat i enlighet med Lagrådets förslag, framgår att inskrivningsmyndigheten efter ska ta bort de inskrivningar som inte har anmälts för förnyelse eller för vilka anmälan avvisas. Från och med borttagandet upphör verkan av inskriv- ningen. Den bakomliggande rättigheten påverkas inte. Om rättigheten fortfarande gäller och förutsättningarna för inskrivning i övrigt är upp- fyllda, kan den således skrivas in på nytt (jfr rättsfallen NJA 1916 s. 410 och 1972 s. 571). I fråga om en vilandeförklarad ansökan om inskrivning medför en ute- bliven eller avvisad anmälan att ansökan förlorar sin verkan. Detta inne- bär att ansökan om inskrivning kan göras gällande och att inskrivningsmyndigheten kan avsluta handläggningen av ärendet. I samband med det tar myndigheten bort uppgifterna om ansökan från fastighetsregistret. Av andra stycket följer att en inskrivning får tas bort utan att inskriv- ningsmyndigheten, före eller efter borttagandet, kommunicerar med fastighetsägaren, rättighetshavaren eller någon annan. Efter att en inskrivning har tagits bort saknas inte helt uppgifter om den i fastighetsregistret. Enligt 50 § förordningen (2000:308) om fastighets- register ska en hänvisning till den akt som avser den borttagna inskriv- ningen föras in i inskrivningsdelen som en uppgift om äldre förhållanden. Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1968:278) om förnyelse av vissa inteckningar för nyttjanderätt, av- komsträtt och servitut och lagen (1981:333) om förnyelse av vissa inskrivningar för nyttjanderätt och servitut. Den nya lagen träder i kraft . Vid ikraftträdandet upphävs de två äldre lagarna om förnyelse av vissa inskrivningar. Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.2Förslaget till lag om ändring i jordabalken Handläggning av inskrivningsärenden m.m. Bestämmelser om handläggning av ärenden enligt 2024 kap. Övriga regler för handläggningen 26 c § Frågor om utdömande av vite som har förelagts med stöd av 19, 20, 21 eller 23 kap. prövas av inskrivningsmyndigheten. I paragrafen anges att inskrivningsmyndigheten prövar frågor om utdö- mande av vite som har förelagts av myndigheten. 23 kap. läggs till med anledning av den nya bestämmelsen om före- läggande av vite i 6 § i det kapitlet. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. 23 kap. Inskrivning av annan nyttjanderätt än tomträtt samt av servitut och rätt till elektrisk kraft Inskrivning i fast egendom 6 § En inskrivning får på ansökan av rättighetshavaren dödas helt eller till viss del (dödning). Om rättigheten har upphört helt eller till viss del, ska rättighetshavaren göra en sådan ansökan . Får inskrivningsmyndigheten uppgift om att en rättighet har upphört, får myndigheten förelägga rättighetshavaren vid vite att ansöka om dödning eller visa att rättigheten inte har upphört. Om rättigheten har upphört helt eller till viss del, får inskrivningen dödas till motsvarande del även på ansökan av fastighetsägaren. En inskrivning får tas bort, om det är uppenbart att den inskrivna rättigheten inte gäller i fastigheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om dödning av inskrivning. Para- grafen ändras så att rättighetshavaren är skyldig att ansöka om dödning av inskrivningen när rättigheten har upphört. I övrigt görs vissa språkliga och redaktionella justeringar. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. I första stycket anges i en ny andra mening att rättighetshavaren ska an- söka om dödning av en inskrivning när den inskrivna rättigheten upphör. Om rättigheten upphör till viss del, ska dödningen avse motsvarande del av inskrivningen. Rättighetshavarens ansökan om dödning ska göras från det att rättigheten upphör. Skyldigheten att ansöka om dödning gäller samtliga fastigheter där den upphörda rättigheten är inskriven. Rättighetshavaren behöver därför kon- trollera om inskrivningen har förts över till en nybildad fastighet vid exempelvis avstyckning eller klyvning. Det är den eller de rättighetshavare som innehar rättigheten när den upphör att gälla som ska ansöka om dödning. Av 8 § andra stycket lagen (1970:995) om införande av nya jordabal- ken följer att skyldigheten att ansöka om dödning inte bara gäller sådana inskrivningar som omfattas av 23 kap. utan också inskrivningar av bl.a. avkomsträtt. ges enligt en ny tredje mening i första stycket möjlighet att förelägga rättighetshavaren vid vite att ansöka om dödning, om myndigheten får uppgift om att en rättighet har upphört. Rättighetshavaren ska i föreläggandet ges en möjlighet att, i stället för att ansöka om dödning, visa att rättigheten inte har upphört. Om rättighets- havaren följer föreläggandet och påstår att rättigheten fortfarande gäller, blir det inte aktuellt att döma ut vitet. Innan ett vitesföreläggande tillgrips kan inskrivningsmyndigheten kontakta rättighetshavaren på annat sätt. Myndigheten kan väntas meddela ett vitesföreläggande först om en sådan kontakt inte ger något resultat, eller om den på förhand kan bedömas vara utsiktslös. Bestämmelsen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. 2012/13:76 Andra stycket motsvarar andra meningen av första stycket i dess hittillsvarande lydelse. Tredje stycket motsvarar det hittillsvarande andra stycket. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för inskrivningar av rättigheter som har upphört före . Lagändringarna träder enligt punkten 1 i kraft . För tillämp- ningen av de ändrade bestämmelserna saknar det betydelse vid vilken tid- punkt inskrivningen har gjorts. Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för sådana inskrivningar där den inskrivna rättigheten har upphört före ikraftträdan- det. Innehavarna av sådana rättigheter blir alltså inte skyldiga att ansöka om dödning av inskrivningen i och med att ändringarna träder i kraft. Skulle en rättighet ha upphört till viss del före ikraftträdandet och till resterande del efter ikraftträdandet, blir rättighetshavaren dock skyldig att ansöka om dödning av inskrivningen när den resterande delen upphör. Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.3Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) Förrättningens inledande och grunderna för handläggningen 11 a § ska undersöka om det i en fastighet som berörs av förrättningen finns en inskrivning av ett servitut eller en nyttjanderätt som uppenbart inte gäller i fastigheten. Om det finns en sådan inskrivning ska det antecknas i förrättningshandlingarna. Undersökningen ska begränsas till åtgärder som kan utföras utan olägenhet i förrättningen. Paragrafen, som är ny, föreskriver att det ska göras en särskild under- sökning av inskrivna rättigheter i samband med en fastighetsbildnings- förrättning. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Enligt paragrafen ska lantmäterimyndigheten undersöka om det i en fastighet som berörs av förrättningen finns en inskrivning av ett servitut eller en nyttjanderätt som uppenbart inte gäller i fastigheten. Enligt 23 kap. 6 § tredje stycket jordabalken får inskrivningsmyndigheten ta bort en inskrivning, om det är uppenbart att den inskrivna rättigheten inte gäller i fastigheten. De fastigheter som omfattas av undersökningen är de som berörs av förrättningen. Den ska alltså inte utsträckas till att omfatta fastigheter som ligger utanför förrättningen.