prop · H1036 · 2013-10-01 00:00:00 — Om bidraget ska delas mellan familjehemsföräldrarna bör dock ytterst vara beroende av den bedömning som socialnämnden har gjort och om nämndens begäran om att barnbidraget ska betalas ut till ett familjehem omfattar endast den ena eller båda föräldrarna i ett familjehem (jfr 106 kap. 6 § SFB). 7 Delat barnbidrag när barnet bor växelvis Regeringens förslag: Om barnet bor växelvis hos båda föräldrarna och de har gemensam vårdnad om barnet, ska barnbidraget lämnas med hälften till vardera föräldern efter anmälan av någon av dem. Ett barn ska anses ha växelvist boende om sådant boende görs sannolikt av den förälder som har anmält att barnbidraget ska lämnas med hälften till vardera föräldern. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningens förslag: Överensstämmer principiellt med regeringens men har en annan utformning av bevisbördan för när växelvist boende ska anses föreligga. Remissinstanserna: De flesta instanser är positiva till förslaget men det finns invändningar om huruvida förslaget kommer att minska konflikter. , Inspektionen för socialförsäkringen, (), , , kommun, kommun, , , och kommun tillstyrker förslaget med argument om att det bättre speglar samhällsutvecklingen med ökningen av växelvist boende och föräldrarnas gemensamma försörjningsansvar för barnet, samt att det är viktigt att den ursprungliga bidragsmottagaren inte ges vetorätt mot att barnbidraget delas. framför dock att förslaget innebär att myndigheten kommer att behöva göra fler komplexa och tidskrävande utredningar om växelvist boende. CSN tillägger att förslaget föranleder myndigheten att ändra sina föreskrifter om byte av betalningsmottagare så att dess föreskrifter om studiehjälp och s.k. Rg-bidrag överensstämmer med bestämmelserna för barnbidrag. Förvaltningsrätten i har inget att erinra mot förslaget men påpekar att det kan leda till en ökad arbetsbörda för domstolarna då det kan leda till fler överklaganden rörande frågan om växelvist boende föreligger eller inte. Enligt förvaltningsrätten framgår inte skälen för att införa den föreslagna bevisbörderegeln. Statskontoret är positivt till att föräldrarnas gemensamma ansvar tydliggörs men anser att förutsättningar att göra boendebedömningar närmare bör analyseras. tillstyrker förslaget men anser att det måste finnas möjlighet att förhindra att bidraget utges till en vårdnadshavare som inte tar ansvar för barnet. konstaterar att det inte är möjligt att skapa ett system som helt eliminerar konflikter men anser att den föreslagna ordningen är lämpligare än vad som gäller . är dock tveksamt till om antalet konflikter kommer att minska i någon större utsträckning. Enligt verket kan antalet konflikter, i vart fall initialt, öka. Verket anser vidare att det bör göras en analys över en eventuell måltillströmning till de allmänna förvaltningsdomstolarna. vid tillstyrker förslaget och anser att det finns goda skäl för delat barnbidrag vid växelvist boende. Enligt fakultetsnämnden kan det visserligen finnas en risk för konflikter vid en separation då det inte kan uteslutas att en förälder eftersträvar ett växelvist boende för att få halva bidraget i kombination med att underhållsskyldigheten enligt bortfaller. Sådana konflikter torde dock förekomma varför förslaget endast marginellt torde påverka antalet tvister. Ett band för livet tillstyrker förslaget och menar att utgångspunkten för mottagande av barnbidrag måste vara en förälders delaktighet och ansvarstagande. Organisationen delar uppfattningen att förslaget kommer vara mindre konfliktdrivande än även om det fortsatt kommer finnas konfliktytor. () anser att förslaget är bra när barn bor växelvis och föräldrarna delar på försörjningsbördan. Det finns enligt FSR dock risk för konflikter vid bedömning av om barn bor växelvis. Att utgå från avtal, domar eller beslut om underhållsstöd vid växelvist boende är enligt FSR en bra idé men bör övervägas noga. FSR befarar att delat barnbidrag för särlevande också kan leda till konflikter mellan föräldrarna om hur pengarna ska användas. Förvaltningsrätten i är tveksam till om förslaget kommer att minska konflikter då det främst torde bli aktuellt vid delning mot en förälders vilja. För föräldrar vars barn bor växelvis kan förslaget därför bli en ny konfliktkälla. Förvaltningsrätten befarar att förslaget kan ge upphov till svåra bevis- och gränsdragningssvårigheter när det saknas en legal definition av växelvist boende. Även i tror att det kan uppstå fler konfliktsituationer om det inte införs en definition av växelvist boende samt att förslaget därmed kan innebära fördyrade administrationskostnader. kvinnolobby efterlyser förslag om hur föräldrar vars barn bor växelvis ska stödjas för att komma överens. Juridiska fakultetsstyrelsen vid anser det inte motiverat med en delning av barnbidrag vid växelvist boende eftersom de flesta föräldrar då kommer överens om barnets försörjning. Förslaget torde enligt fakultetsstyrelsen inte minska tvisterna mellan föräldrarna. Filosofiska fakultetsstyrelsen vid avstyrker förslaget då en förälder som vid växelvist boende anser sig ha legitima skäl för att motsätta sig en likadelning av barnbidraget inte kan få dessa skäl prövade av domstol. Fakultetsstyrelsen tror att förslaget kommer försämra barnets ekonomiska situation samt riskerar leda till att tvister om barnbidrag kanaliseras till en tvist om barnets boende, och därmed även tvist om underhållsbidrag ska utges. kommun anser att reformen är bra för pappor som lever jämställt efter de separerat men drabbar mammor negativt när föräldrarna inte kan samarbeta. och kommun välkomnar intentionen med förslaget men tror att det medför en försämrad ekonomisk situation för många mödrar. avstyrker förslaget då en delning av barnbidraget på begäran endast av den ena föräldern kan medföra att växelvist boende inte kan komma i fråga. föräldrar framför att ett delat barnbidrag innebär en form av diskriminering av kvinnor, eftersom det oftast är de som har lägre inkomster. Bakgrund: TNS/har på uppdrag av genomfört en intervjuundersökning med cirka 800 föräldrar i syfte att bl.a. få kunskap om hur föräldrar ser på delning av barnbidraget (SOU 2011:51 s. 265 f.). av föräldrarna ansåg att barnbidraget ska kunna delas mellan föräldrar medan avvisade förslaget. Drygt var tionde förälder var tveksam eller svarade vet inte. Särlevande föräldrar var mer positiva till delning än sammanboende föräldrar och kvinnor var mer positiva än män. Bland föräldrar vars barn bor växelvis ansåg att barnbidraget bör kunna delas. De föräldrar vars barn bor hos den ena föräldern, liksom särlevande föräldrar som barnet bor mest hos, var minst positiva till en delning. De föräldrar i undersökningen som svarade att barnbidraget ska kunna delas fick dessutom en fråga om varför de tycker så. Över hälften av föräldrarna ansåg att det är en viktig signal för att betona föräldrarnas gemensamma försörjningsansvar för barnet. ansåg att barnbidraget borde delas eftersom det är rättvist utifrån fördelningen av kostnader, och en dryg fjärdedel ansåg att det borde delas för att det är jämställt för föräldrarna. Det är fler män än kvinnor som anser att en delning är viktig ur ett jämställdhetsperspektiv. Många öppna svar visade att föräldrarna ville få välja själva, men att en delning var särskilt lämplig när föräldrarna var särlevande. Av ovanstående avsnitt 6.2 framgår också att drygt en tredjedel av mödrar och fäder uttrycker missnöje med hur barnbidraget betalas ut när barnet bor växelvis och den andra föräldern får hela bidraget. Enligt nuvarande bestämmelser kan som tidigare angetts delad utbetalning av barnbidraget göras endast om föräldrarna är ense om det. Att de nuvarande bestämmelserna innebär att den ursprungliga bidragsmottagaren (oftast modern) har fått en vetorätt mot att bidraget delas vid växelvist boende har, även om det inte varit avsikten, kommit att bli konfliktdrivande mellan särlevande föräldrar. konstaterade att de nuvarande bestämmelserna om delning av barnbidraget riskerar öka konflikter mellan föräldrarna och att detta ytterst kan drabba barnet (2011:51, s. 414). Utredningen anser vidare att bestämmelserna sänder otidsenliga signaler om föräldrarnas försörjningsansvar vilket kan påverka deras möjligheter att fullgöra detta ansvar när barnet bor växelvis. Det har tidigare till lämnats ett förslag om att utbetalningen av barnbidraget i vissa fall skulle delas även om endast en av föräldrarna hade anmält delning vid växelvist boende (prop. 2005/06:20). Det förslaget kom att bli föremål för omfattande debatter och vid behandling fanns inte majoritet för förslaget utan i stället bifölls en reservation som innebar att barnbidraget skulle kunna delas endast om föräldrarna var överens om det (2005/06:SfU7, rskr. 2005/06:164). Motivet var att man befarade att förslaget skulle leda till fler konflikter mellan föräldrarna. Skälen för regeringens förslag De nackdelar som det har redogjorts för ovan (se även avsnitt 6) talar enligt regeringen för att utbetalningen av barnbidraget i vissa fall ska delas mellan föräldrarna även om endast en av dem har anmält delning vid växelvist boende. Vid en situation där växelvist boende föreligger bör det normalt kunna förutsättas att det också finns ett aktivt delat omsorgsansvar om barnet. Ett växelvist boende ger i sig dock inga garantier för att även kostnadsansvaret delas mellan vårdnadshavarna. Men att så sker kan ändå antas vara det mest vanligt förekommande. Enligt regeringen bör därför barnbidraget delas vid växelvist boende, om inte föräldrarna är ense om annat. De nuvarande bestämmelserna ger snarare uttryck för ett antagande om att kostnadsansvaret inte delas mellan föräldrarna trots att barnet bor växelvis hos dem. Regeringen anser därför att bestämmelserna bör ändras. Regeringen har förståelse för farhågor om att en framtvingad delning av barnbidraget kan riskera att leda till tvister och osämja om barnets tidsfördelning mellan föräldrarna. Därtill kommer att ingen situation är den andra lik och det är knappast möjligt att reglera en delning av barnbidraget på ett sätt som alla parter är nöjda med och som helt utesluter tvister. Det är dock angeläget att så långt möjligt minska de konfliktdrivande effekterna av det nuvarande regelverket. Regeringen instämmer i utredningens och arbetsgruppens bedömning att problemen för sär- levande föräldrar att dela på barnbidraget vid växelvist boende kvarstår på samma sätt som innan delningsregeln infördes . Lagstiftarens strävan att tillgodose barnets behov genom att kräva att föräldrarna måste vara överens om att dela på barnbidraget förefaller i motsats till vad som var avsett, i stället ha kommit att försvåra samarbetet mellan föräldrarna. Problemet med den nuvarande delningsregeln är att den ursprungliga bidragsmottagaren i praktiken har en vetorätt mot en delning. Med hänsyn till att en bidragsmottagare ofta inte vill bli av med halva barnbidraget sker då ingen delning, även om barnet bor växelvis hos båda föräldrarna och dessa tar del i barnets kostnader. I detta sammanhang bör det också poängteras att barnbidraget i praktiken är avsett för barnets kostnader. En förälder som får hela bidraget trots att barnet bor endast växelvis hos den föräldern, blir i många fall reellt överkompenserad utifrån det delade försörjningsansvar som föräldrarna kan antas ha för barnet. Barnbidraget är inte avsett att tillgodose den ensamstående förälderns egna ekonomiska behov. Bidraget är heller inte att se som en belöning för att föräldern tar ett omsorgsansvar för barnet. Barnbidraget är till för att möta barnets materiella behov, något som båda föräldrarna vanligtvis gör vid ett växelvist boende. Att kunna dela på barnbidraget när barn bor växelvis kan också ses som en rimlig anpassning till dagens boendeformer för barn. Regeringen anser att det finns anledning att föreslå utökade möjligheter för båda föräldrarna att vara mottagare av barnbidraget. Regeringen föreslår därför att det införs en möjlighet att dela barnbidraget mellan föräldrarna när barnet bor växelvis hos dem båda, även om de inte är ense om delning. Vid motstridiga uppgifter om hur barnet bor, bör barnbidraget lämnas på grundval av det boende som framstår som mest sannolikt. Bland annat Förvaltningsrätten i och LO anser att det bör införas en legaldefinition av växelvist boende. Regeringen instämmer dock i bedömning att det inte bör införas någon sådan definition. Enligt utredningen riskerar en legaldefinition att ge upphov till ännu fler konflikter med anledning av att särlevande föräldrar då ges incitament att tävla om varje enskild dag eller timme för att nå upp till den definierade gränsen för vad som utgör ett växelvist boende. Uttrycket växelvist boende förekommer i socialförsäkringsbalken även när det gäller underhållsstöd. I sammanhanget kan också nämnas att allmän domstol i mål enligt 6 kap. anses ha möjlighet att besluta att ett barn ska ha växelvist boende när föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet (prop. 2005/06:99, s. 52 f.). Det finns således redan en rättstillämpning att falla tillbaka på när det gäller att bedöma vad som utgör växelvist boende. Tillräckliga skäl för att nu införa en legaldefinition finns enligt regeringens mening därför inte. Bedömningar av växelvist boende Regeringen anser att det bör införas en särskild bestämmelse om bevisbördan för när ett barn ska anses ha växelvist boende hos båda föräldrarna. En sådan bestämmelse blir tillämplig i de situationer där föräldrarna inte är överens om att barnbidraget ska delas på grund av växelvist boende. För att sådant boende ska anses föreligga ska det göras sannolikt av den förälder som har anmält att barnbidraget ska lämnas med hälften till vardera föräldern. Detta kan föräldern göra t.ex. genom att visa en lagakraftvunnen dom om växelvist boende, ett avtal om växelvist boende som har godkänts av socialnämnden eller ett beslut av om att betala underhållsstöd vid växelvist boende. Om den andra föräldern anser att dessa dokument inte återspeglar barnets boende på ett korrekt sätt ankommer det på den föräldern att göra sannolikt att växelvist boende ändå inte föreligger. I annat fall bör växelvist boende anses föreligga, om inte omständigheterna i övrigt talar emot en sådan bedömning. En förälder bör kunna göra sannolikt att det finns ett växelvist boende även på annat sätt än genom att visa de dokument som angetts. Om föräldrarna är överens om vem som ska vara bidragsmottagare gäller dock som utgångspunkt enligt förslaget i avsnitt 6.3 att barnbidraget lämnas till den som föräldrarna gemensamt har anmält som mottagare. Det förhållandet att barnbidraget bör kunna delas vid växelvist boende, trots att en av föräldrarna är emot det, innebär att utbetalningen i större utsträckning än kan antas motsvara föräldrarnas fördelning av försörjningsbördan vid sådant boende. Mot denna bakgrund är det konsekvent att i övrigt utforma regelverket om bidragsmottagare så att detta typiskt sett återspeglar en antagen försörjningsbörda när barnet bor varaktigt hos endast en av föräldrarna (se vidare avsnitt 8). Flera remissinstanser, bl.a. och , har framfört att förslaget kommer innebära tidskrävande utredningar om huruvida ett växelvist boende föreligger samt att arbetsbördan även kan komma att öka för förvaltningsdomstolarna på grund av att föräldrarna kommer vilja överpröva beslut om vad som utgör ett växelvist boende. Det bör här uppmärksammas att begreppet växelvist boende har tillämpats inom socialförsäkringen för såväl barnbidrag som underhållsstöd. Gränsdragningen mellan växelvist boende hos båda föräldrarna och varaktigt hos den ena föräldern kan också aktualiseras i mål enligt (se t.ex. NJA 1988 s. 267). Nämnda tillämpning bör kunna vara till ledning även i fall som omfattas av det förslag som lämnas. Beträffande handläggningskostnader se avsnitt 13 Administrativa konsekvenser. En avsikt med förslaget är att konflikterna avseende delat barnbidrag vid växelvist boende ska minska. Enligt bedömning har de nuvarande bestämmelserna, tvärt emot vad som var avsikten, föranlett ökade konflikter om till vem barnbidraget ska lämnas jämfört med innan en delning av bidraget ens var möjlig. Flera remissinstanser förordar också det förslag som lämnas framför nuvarande ordning och konstaterar att det inte är möjligt att skapa ett system som helt eliminerar konflikter. Barnbidraget syftar till att täcka kostnader för barnet i det hushåll som barnet bor i. Bidraget är således till för barnets behov. Utgångspunkten måste därför vara att bidraget lämnas till den förälder som barnet bor hos eftersom denne i de flesta fall kan antas stå för kostnaderna som finns för barnet när det bor eller vistas där. Att anta det motsatta måste enligt regeringen anses vara såväl otidsenligt som obefogat. 2013/14:6 Mot denna bakgrund anser regeringen att det sammantaget finns skäl för att göra det möjligt att dela barnbidraget mellan föräldrarna när barnet bor växelvis hos dem båda, även om de inte är ense om delning. 8När barnbidrag lämnas endast till en av föräldrarna Regeringens förslag: Det ska införas ett förtydligande om att när endast en av föräldrarna är försäkrad för barnbidrag, lämnas hela bidraget till den föräldern. Regeringens bedömning: Barnbidrag bör dessutom, liksom , under vissa förutsättningar kunna betalas till endast en av föräldrarna, om barnet bor varaktigt tillsammans med endast den föräldern eller den andra föräldern inte kan delta i vårdnaden. Promemorians förslag och bedömning: Skiljer sig från regeringens förslag så till vida att det i promemorian även föreslogs att rätten att få barnbidrag skulle, efter beslut av , kunna övergå till barnets andra förälder om en bidragsmottagare har visat sig olämplig som mottagare. Remissinstanserna: Förslaget om när bara en förälder är försäkrad i : välkomnar förslaget då tydliggörandet är viktigt såväl mot bakgrund av ökade möjligheter till delat barnbidrag som för att inte skapa hinder i förhållande till ökad rörlighet över gränserna. Övriga remissinstanser har inte kommenterat förslaget. Bedömningen om när barnet bor med en förälder eller en bidragsmottagare är förhindrad att delta i vårdnaden: Flertalet instanser har inte berört denna del. tillstyrker att de nuvarande bestämmelserna ska finnas kvar oförändrade. Förvaltningsrätten i har inget att erinra mot att barnbidrag även i fortsättningen kan betalas till endast en förälder om barnet är varaktigt bosatt hos honom eller henne. Om en bevisbörderegel införs för växelvist boende riskerar det dock enligt förvaltningsrätten att medföra en otydlighet kring vad som ska gälla när en förälder anmäler att barnbidraget ska betalas till honom eller henne på grund av att barnet är varaktigt bosatt hos endast den föräldern. Det framgår inte varför den föreslagna bevisbörderegeln inte ska omfatta både växelvist boende och varaktigt boende. Förslaget kan enligt förvaltningsrätten leda till en osäkerhet om vem som har bevisbördan i de fall en förälder anför att barnet är varaktigt bosatt hos denne. Inspektionen för socialförsäkringen anser att det är oklart om ska göra bedömningen av om barnet bor varaktigt hos endast en förälder, samt att det i förslaget inte görs någon tydlig åtskillnad i betydelsen av varaktigt boende och växelvist boende. vid anför att det inte anges vilken bevisning, förutom när det finns ett domstolsbeslut eller ett godkänt avtal, som krävs och hur den ska bedömas när föräldrarna inte vill ha delat bidrag eller om de är oeniga om hur bidraget ska utbetalas. Boföräldern kan få hela bidraget genom att anmäla att barnet bor varaktigt hos denna. I en sådan situation kommer det enligt fakultetsnämnden rimligen att krävas bevisning om att barnet stadigvarande bor hos den föräldern. Att bidraget vid oenighet fortsatt skulle utbetalas till båda verkar enligt fakultetsnämnden inte godtagbart. framför att det är viktigt att man säkerställer att när barn efter en separation lever mest hos den ena föräldern så ska barnbidraget också lämnas till den föräldern. Det är enligt föreningen viktigt att det är tydligt var bevisbördan ska ligga och vad som krävs för att en förälder ska få hela barnbidraget. () instämmer i att den nuvarande bestämmelsen om att barnbidraget tilldelas den förälder som tar det fulla vårdnadsansvaret inte bör ändras. Om en förälder inte kan ta sitt ansvar för barnet är det rimligt att inte erhålla barnbidrag, vilket enligt SKR är en fördel för gruppen våldsutsatta kvinnor och barn, t.ex. när den ena föräldern frihetsberövas för att ha begått ett kvinnofridsbrott. Skälen för regeringens förslag och bedömning I det följande avsnittet behandlas de fall i vilka det bör kunna göras undantag från huvudregeln om att barnbidraget ska delas mellan barnets föräldrar när de har gemensam vårdnad om barnet. När bara en förälder är försäkrad i En förutsättning för att upprätthålla en huvudregel om att barnbidraget delas vid gemensam vårdnad är naturligtvis att båda vårdnadshavarna är försäkrade för barnbidrag här i . För att detta ska framgå tydligt föreslår regeringen en uttrycklig bestämmelse om att i det fall endast en av föräldrarna är försäkrad för barnbidrag lämnas hela bidraget till den föräldern, även om föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet. Ändras försäkringstillhörigheten bör utbetalningen anpassas efter det. Det innebär att när fått vetskap om att båda föräldrarna är försäkrade för barnbidrag här i landet, t.ex. efter en ändring av folkbokföring, har föräldrarna möjlighet att anmäla hur de vill ha barnbidraget utbetalt. Inkommer inte någon anmälan från föräldrarna blir utbetalningen enligt huvudregeln delad. När barnet bor endast med en förälder eller en bidragsmottagare är förhindrad att delta i vårdnaden Den nuvarande principen om att när barnet bor hos endast en av föräldrarna har denne efter anmälan rätt att få barnbidraget även om föräldrarna har gemensam vårdnad om barnet, bör enligt regeringen behållas (jfr 16 kap. 7 § SFB). Även om möjligheterna att få till stånd en delning av barnbidraget bör utökas (se avsnitt 6), skulle det enligt regeringen föra för långt att upprätthålla en sådan ordning även i det nu angivna fallet. Bor barnet varaktigt tillsammans med en av föräldrarna torde i allmänhet boföräldern i praktiken bära så stor del av kostnaderna för barnet att delning av bidraget inte bör ske. Liksom bör det emellertid krävas att boföräldern anmäler att bidraget i sin helhet ska betalas till honom eller henne. Detta krav på anmälan bör behållas, eftersom barnbidraget ska delas om föräldrarna som har gemensam vårdnad inte anmäler hur bidraget ska betalas ut (se avsnitt 6). Därutöver bör det liksom gälla att om en förälder, vid gemensam vårdnad, inte kan delta i vårdnaden på grund av frånvaro, sjukdom eller något annat skäl, övergår rätten att få barnbidrag till den andra föräldern (jfr 16 kap. 6 §). Regeringen anser att även denna bestämmelse ska fortsätta att gälla som ett undantag från den ovan föreslagna huvudregeln om delning av barnbidraget. I sammanhanget kan nämnas att det i 16 kap. 18 § SFB finns ytterligare en bestämmelse som möjliggör ett byte av bidragsmottagare i vissa situationer. Om det finns synnerliga skäl för det, får barnbidraget på begäran av socialnämnden betalas ut till den andra föräldern, någon annan lämplig person eller till nämnden att användas för barnets bästa. Regeringen föreslår nedan att villkoret för att tillämpa den bestämmelsen ändras så att det är tillräckligt om det finns särskilda skäl (se mer om detta förslag i avsnitt 9). I ovanstående undantagssituationer finns det således möjligheter att frångå en delning av barnbidraget. Om den rättsliga vårdnaden om barnet ändras så att en förälder får ensam vårdnad om barnet ska barnbidraget i stället betalas enbart till den föräldern enligt 16 kap. 4 § SFB. Ändras i stället vårdnaden om barnet från ensam till gemensam, ska barnbidraget som huvudregel lämnas med hälften till vardera föräldern.