prop · H00380 · 2013-03-15 00:00:00 — Detta eftersom den finländska lagstiftaren uttryckligen valt att likställa de belopp som avsatts för att täcka pensionsåtaganden med utgifter för intäkternas för- Vidare ansåg domstolen att inte förmått visa att den skattefördel som medges pensionsstiftelser med hemvist i landet kompenseras av ett visst uttag av skatt som således motiverar en beskatt- ning av utdelning som lämnas till pensionsstiftelser utan hemvist i landet. C-404/10 P (UDEUD2010/307) Europeiska kommissionen mot Éditions Kommissionen yrkade att domstolen skulle upphäva tribunalens dom den i mål T-237/05 Éditions mot Europeiska kommissionen, i den del den innebär ogiltigförklaring av kommissionens beslut om avslag på en ansökan om tillgång till handlingar i ett företags- intervenerade till stöd för Éditions och anförde Det faktum att det i speciallagstiftning finns andra regler om tillgång till handlingar innebär inte att dessa med automatik ska ha företräde framför öppenhetsförordningens regler. skulle väsentligt urholka öppenhetsförordningens betydelse och stå i strid med principen om största möjliga öppenhet. Det skulle också innebära att det blir svårare för medborgarna att förstå reglerna och kunna förutse resultatet av en sekretessprövning. Det framgår visserligen av domstolens dom i mål C-139/07 P Europeiska kommissionen mot Technische () att regler i speciallagstiftning kan an- vändas som en faktor att beakta vid en tillämpning av sekretess-undan- taget för utredning när institutionen avgör om det i en viss situation finns anledning att tillämpa en allmän presumtion mot utlämnande. domen är emellertid tydligt avgränsad just till statsstöd och det går inte att dra några generella slutsatser av den. En prövning måste alltså i alla andra fall göras mot bakgrund av den reglering som finns på respektive Till skillnad från TGI-målet, som avsåg handlingar i ett pågående ärende, rör det sig här om handlingar i ett avslutat ärende. Bestämmelser i speciallagstiftning som avser den pågående utredningen kan knappast anses påverka tolkningen av öppenhetsförordningens sekretessundantag i fråga om handlingar i ett avslutat ärende. dom : Kommissionens överklagande Beträffande kommissionens beslut om avslag på ansökan om tillgång till de handlingar som hade utväxlats mellan kommissionen och de anmälande parterna samt mellan kommissionen och tredje parter ansåg domstolen att kommissionen enligt artikel 4.2 första och tredje strecksatserna i öppenhetsförordningen, tolkad mot bakgrund av de specifika bestämmelserna avseende kontroll av företagskoncentrationer kan tillämpa en allmän presumtionsregel. undergräver ett utlämnande av de handlingar som hade utväxlats med de anmälande parterna och med tredje parter i ett sådant kontrollförfarande i princip alltid skyddet för de inblandade företagens affärsintressen och skyddet för syftet med den utredning som görs i ärendet, utan att kommissionen behöver göra en konkret och individuell prövning av Vad gäller kommissionens beslut om avslag på ansö- kan om tillgång till kommissionens interna handlingar konstaterade dom- stolen att situationen skiljer sig från den i domen av i mål C-506/08 P, mot och kommissionen och även från situationen i målet C-477/10 kommissionen mot Agrofert (se nedan). Eftersom kommissionen i nu aktuell situation kan behöva åter- uppta utredningen för att eventuellt anta ett nytt beslut om företagskon- centrationen i fråga, ansåg domstolen att det föreligger en allmän presumtion för att en skyldighet för institutionen att lämna ut interna promemorior under ärendets handläggning allvarligt skulle undergräva kommissionens beslutsförfarande. C-477/10 P (UDEUD2010/279) Europeiska kommissionen mot a.s Kommissionen yrkade att domstolen skulle upphäva tribunalens dom i mål T-111/07 mot kommissionen, i vilken tribunalen ogiltigförklarade kommissionens beslut om avslag på en ansökan om tillgång till handlingar i ett företagskoncentrationsärende. anförde i svarsskrivelse bl.a. följande. Regeringen, som delar tribunalens uppfattning, anser att allmänhetens tillgång till institutio- nernas handlingar begränsas endast med stöd av de principer och villkor som i enlighet med artikel 255 EG har kommit till uttryck i öppenhets- förordningen. Som domstolen konstaterat i bl.a. Turco-domen och TGI- domen, kan det emellertid i vissa fall finnas anledning att stödja sig på allmänna presumtionsregler som är tillämpliga på vissa kategorier av handlingar, eftersom allmänna överväganden av liknande slag under särskilda omständigheter kan tillämpas på ansökningar om utlämnande av handlingar av samma art. Detta kan dock inte innebära att bestämmel- ser i andra rättsakter, som har helt andra syften än sekretessundantagen i öppenhetsförordningen, tillåts begränsa allmänhetens tillgång till hand- lingar och därmed undergräva öppenhetsförordningens syfte och effekt. dom : Vad gäller kommissionens beslut om avslag på ansökan om tillgång till de handlingar som hade utväxlats mellan kommissionen och de anmälande parterna samt mellan kommissionen och tredje parter ansåg domstolen att kommissionen enligt artikel 4.2 första och tredje strecksatserna i öppenhetsförord- ningen, tolkad mot bakgrund av de specifika bestämmelserna avseende kontroll av företagskoncentrationer kan tillämpa en allmän presumtionsregel. Enligt denna presumtionsregel undergräver ett utläm- nande av de handlingar som hade utväxlats med de anmälande parterna och med tredje parter i ett sådant kontrollförfarande i princip alltid skyddet för de inblandade företagens affärsintressen och skyddet för syftet med den utredning som görs i ärendet, utan att kommissionen behöver göra en konkret och individuell prövning av dessa handlingar. Överklagandet bifölls således i denna del. Vad däremot gäller beslutet om avslag på ansökan om tillgång till kommissionens interna handlingar ansåg domstolen, med hänvisning till vad den uttalade i domen av i mål C-506/08 P, mot och kommissionen, att tribunalen i förevarande fall inte gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den kom fram till att kommissionen borde ha visat att ett utlämnande av var och en av de begärda interna handlingarna, eller delar av dessa, konkret, faktiskt och allvarligt kunde undergräva skyddet för institutionens beslutsförfarande, och att utlämnandet av handlingar innehållande juridisk rådgivning närmare bestämt utgjorde en risk, som rimligen kunde förutses och inte endast var hypotetisk, för skyddet för sådan rådgivning. C-600/10 (UDEUD 2011/130) Europeiska kommissionen mot Förbunds- Kommissionen väckte en fördragsbrottstalan mot med hänvis- ning till att enligt tysk lag beskattas utdelningar till utländska pensions- fonder på ett diskriminerande sätt. Enligt kommissionen beskattas utdel- ningar till utländska pensionsfonder strängare än utdelningar till motsva- rande tyska pensionsfonder, i vart fall på grund av att utdelningar till utländska pensionsfonder källbeskattas och utländska pensionsfonder därvid inte får göra några avdrag för kostnader för intäkternas förvär- intervenerade till stöd för och anförde följande. tyska lagstiftningen gör visserligen skillnad i beskattningen av utdel- ningar från inhemska bolag till å ena sidan inhemska tyska pensions- fonder och å andra sidan pensionsfonder etablerade utomlands. innebär dock inte någon skattelättnad för de förstnämnda med hänsyn till Den begränsning av den fria rörligheten för kapital som de tyska bestämmelserna skulle kunna anses ge upphov till genom att utländska pensionsfonder saknar möjlighet att göra avdrag för kostnader i källstaten är vidare inte otillåten med hänsyn till artikel 65.1 a FEUF, eftersom bestämmelserna inte medför någon olikbe- handling av skattskyldiga i objektivt jämförbara situationer. unionsrätten erkända territorialitetsprincipen följer också att en källstat vid beskattningen av begränsat skattskyldiga inte behöver beakta andra kostnader än de som har direkt samband med intäkternas förvärvande Någon mer långtgående skyldighet än vad territorialitetsprincipen kräver för medlemsstaterna att bevilja avdrag för kostnader vid beskatt- ningen av begränsat skattskyldiga bör inte följa av unionsrätten. Kommissionen har vidare inte visat att det finns några kostnader som är direkt hänförliga till inkomst av utdelning. dom : Domstolen ogillade Enligt domstolen hade kommissionen inte lyckats visa att det fanns kostnader som hade ett direkt samband med inkomst i form av utdelning och inte heller att utländska pensionsstiftelser behandlades mindre förmånligt än inhemska pensionsstiftelser. C-607/10 (UDEUD2011/7) Europeiska kommissionen mot Kommissionen väckte en fördragsbrottstalan mot och yrkade att domstolen skulle fastställa att underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.1 i direktiv /1/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC-direktivet) som handlar om villkor för tillstånd för befintliga anläggningar. omfattas totalt 1 035 anläggningar av övervakningskraven enligt artikel 5.1. medgav kommissionens talan såvitt gäller fem av de berörda anläggningarna men bestred den avseende övriga 1 030 anläggningar. Regeringen anförde som skäl för sin inställning att kommissionen inte närmare angett på vilket sätt inte uppfyllt sina skyldigheter enligt IPPC-direktivet. Kommissionen har nämligen inte närmare specificerat vilka anläggningar som omfattas av talan. Det är kommissionen som har skyldigheten att bevisa att det påstådda fördragsbrottet föreligger. Kommissionen ska förse domstolen med de uppgifter den behöver för att kontrollera om fördragsbrottet föreligger, och den kan därvid inte stödja sig på någon presumtion. dom : Domstolen biföll kommissionens talan och konstaterade att underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.1 i IPPC-direktivet, genom att inte ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna, med hjälp av tillstånd i enlighet med artiklarna 6 och 8 i direktivet eller på lämpligt sätt genom en förnyad bedömning av villkoren och, i förekommande fall, genom en uppdatering av villkoren, övervakar att samtliga befintliga anläggningar drivs i överensstämmelse med kraven i artiklarna 3, 7, 9, 10, 13, 14 a och b samt 15.2 i direktivet. C-70/11 (UDEUD2011/64) Europeiska kommissionen mot Kommissionen yrkade att domstolen skulle fastställa att under- låtit att uppfylla sina skyldigheter enligt och rådets direktiv /65/EG av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter genom att föreskriva att näringsid- karen, i fall konsumenten utövar sin ångerrätt, inte enbart kan kräva att konsumenten betalar för den del av en finansiell tjänst som redan har tillhandahållits utan även kan kräva ersättning för skäliga kostnader för tjänster för tiden före det att näringsidkaren tog emot konsumentens meddelande om att avtalet frånträds. bestred talan och anförde sin uppfattning att den svenska lagstiftningen är förenlig med direktiv /65/EG. Ersättning enligt andra meningen i 3 kap. 11 § första stycket distans- och hemförsälj- ningslagen (2005:59) kan enbart utgå för sådana kostnader som mot- svarar utförda delmoment av just den finansiella tjänst som konsumenten för utövandet av ångerrätten redan har tillhandahållits. Det finns inget i ordalydelsen av direktiv /65/EG som hindrar att kostnadsersättning för sådana inledande, nödvändiga och fullt ut till- handahållna delmoment medges, så länge kostnaden inte är så stor att den kan tolkas som en påföljd i syfte att motverka ett utövande av ånger- rätten. Regeringen konstaterade emellertid att den med anledning av kommissionens kritik uppmärksammat att flertalet medlemsstater före- faller ha utformat den nationella genomförandebestämmelsen på ett något annorlunda sätt och närmare i anslutning till ordalydelsen i direktiv /65/EG. Intresset av ett likformigt och enhetligt nationellt genom- förande inom EU talar därför för en anpassning av den svenska Efter att ändrat den aktuella ersättningsregeln i linje med genom- förandet i andra medlemsstater återkallade kommissionen sin talan i Genom beslut avskrev domstolen målet. T-374/07 (UDEUD2007/237) mot Europeiska kommissionen och Europeiska kontoret för uttagning av personal Pachtitis yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara kommissionens beslut att avslå hans begäran om att få del av frågor och svar i ett uttag- ningsprov han genomgått. intervenerade i målet till stöd för Pachtitis och gjorde gällande att kommissionen felaktigt ansett att öppenhetsförordningen inte var tillämplig alternativt att de begärda handlingarna kunde hemlighållas med stöd av artikel 4.3 första stycket i öppenhetsförordningen rörande skyddet för institutionernas beslutsförfarande. Genom beslut konstaterade tribunalen att det var Europeiska unionens personaldomstol som var behörig att pröva målet och hänsköt det därför dit. T-344/08 (UDEUD2008/265) EnBW yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara kommissionens beslut att neka bolaget tillgång till handlingarna i ett konkurrensärende. gjorde gällande att kommissionen tillämpat undantagen till skydd för fysisk eller juridisk persons affärsintressen och till skydd för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner i artikel 4.2 första och tredje strecksatsen i öppenhetsförordningen på ett felaktigt sätt. EnBW att kommissionen åsidosatt artikel 4.2 sista stycket i förordningen genom att slå fast att det inte förelåg ett övervägande allmänintresse för utlämnande, samt åsidosatt artikel 4.6 i öppenhetsförordningen genom att inte lämna ut åtminstone en del av handlingarna. intervenerade till stöd för EnBW och anförde att öppenhets- förordningen inte ger utrymme för en tolkning som innebär att en viss kategori av handlingar automatiskt är undantagna från insyn och att bedömningen av om en handling kan lämnas ut ska göras mot bakgrund av de uppgifter den faktiskt innehåller. Tillgång till handlingar ska endast vägras om utlämnandet i det specifika fallet skulle undergräva skyddet för de intressen som anges i öppenhetsförordningen. krävs dessutom att det inte föreligger ett övervägande allmänintresse av Den omständigheten att det i ett kartellärende finns känsliga uppgifter innebär i och för sig att en korrekt prövning kan leda till att handlingar inte lämnas ut, men prövningen kan bara ske utifrån öppen- Tribunalens dom : Tribunalen ogiltigförklarade kommissionens beslut i dess helhet. Tribunalen ansåg för det första att kommissionen gjort en uppenbart oriktig bedömning av omfattningen av EnBWs ansökan genom att neka EnBW tillgång till vissa handlingar med motiveringen att kommissionen inte bedömde detta material som intressant för sökanden. Tribunalen konstaterade att det är sökanden ensam som definierar vad som är intressant eller inte, samt vilka hand- lingar som begärs ut. För det andra ansåg tribunalen att kommissionen inte hade prövat frågan om utlämnande beträffade varje enskild handling, utan prövat handlingarna utifrån vissa kategorier, vilket kommissionen inte haft rätt att göra. För det tredje konstaterade tribunalen att kommissionen tillämpat de åberopade undantagen i öppenhetsförord- ningen på ett felaktigt sätt. T-59/09 (UDEUD2009/119) mot Europeiska kommissionen Kommissionen beslutade att lämna ut handlingar som överlämnats till kommissionen av tyska myndigheter i ett överträdelseärende. yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara kommissionens beslut med hänvisning till att beslutet strider mot artikel 4.5 i öppenhets- förordningen, jämförd med principen om lojalt samarbete mellan unionen och medlemsstaterna enligt artikel 10 EG. menade att kommissionen saknat befogenhet att göra en egen omfattande prövning av grunderna för beslutet att neka tillgång till handlingar enligt artikel 4.14.3 och att det således ankom på att avgöra huruvida någon av grunderna för att neka tillgång enligt artikel 4.14.3 förelåg. Kommissionen kan bara i undantagsfall ignorera ett beslut att neka med- givande, när de skäl som har åberopats av medlemsstaten inte uppfyller kriterierna. Skyddsintressen för internationella förbindelser och skydds- intresset för utredningar, inspektioner och revisioner utgör här grund för ett hemlighållande. Kommissionen anförde att det numera klart framgår av rättspraxis att en medlemsstat inte har vetorätt i fråga om handlingar som härrör från denna medlemsstat. Kommissionen måste dock samråda med medlems- staten för att se att medlemsstatens motivering håller för något av de materiella sekretessundantagen. intervenerade till stöd för kommissionen och anförde att det åligger den institution som innehar handlingen att pröva frågan om utlämnande. Om inget av de materiella sekretessundantagen i artikel 4.1- 4.3 i öppenhetsförordningen är tillämpligt ska kommissionen lämna ut handlingarna även om motsätter sig detta. Tribunalens dom : Tribunalen ogillade talan. Tribunalen konstaterade att enligt det beslutsförfarande som inrättats genom artikel 4.5 i öppenhetsförordningen krävs att såväl den berörda medlemsstaten som institutionen ska förhålla sig till de materiella undantag som föreskrivs i artikel 4.14.3. Institutionens pröv- ning består i att mot bakgrund av omständigheterna i ärendet och 2012/13:80 tillämpliga rättsregler avgöra huruvida den motivering som medlems- Bilaga 1 staten har anfört till stöd för sin invändning vid första påseende kan utgöra grund för en sådan vägran och, följaktligen, om det därigenom är möjligt för institutionen att ikläda sig det ansvar som den ges enligt artikel 8 i öppenhetsförordningen. Det är inte fråga om att institutionen ska få igenom sin ståndpunkt eller att institutionen ska ersätta medlems- statens bedömning med sin egen bedömning, utan att institutionen inte ska anta ett beslut som den inte anser är försvarbart. Institutionen är nämligen i sin egenskap av upphovsman till beslutet att bevilja eller vägra tillgång till handlingarna ansvarig för att beslutet är lagenligt. Kommissionen är därför skyldig att, innan den avslår en ansökan om tillgång till en handling som härrör från en medlemsstat, pröva huruvida medlemsstaten har grundat sin invändning på de materiella undantag som föreskrivs i artikel 4.14.3 i öppenhetsförordningen och huruvida dess ståndpunkt i det avseendet är vederbörligen motiverad. T-180/10 (UDEUD2010/216) mot Europeiska kommissionen yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara kommissionens beslut att neka organisationen tillgång till handlingar, bl.a. yttranden från kommissionens rättstjänst, angående två antagna direktiv som klassar nickel och vissa av dess beståndsdelar som hälso- farliga substanser. Kommissionen hade avslagit ansökan med hänvisning till sekretessundantaget till skydd för rättslig rådgivning. De direktiv som rättstjänstyttrandena avsåg hade antagits genom kommittologiförfarande och beslutats av kommissionen. intervenerade till stöd för och anförde bl.a. följande. Det insynsintresse i lagstiftningsförfaranden som domstolen betonar i den s.k. Turco-domen gör sig gällande även på processen när en rättsakt antas i ett så kallat kommittologiförfarande. Det faktum att Lissabonfördraget har trätt ikraft sedan Turco-domen meddelades kan inte användas som argument för att begränsa domstolens uttalanden om betydelsen av öppenhet i samband med antagandet av rättsakter. Lissabonfördraget betonar än tydligare än tidigare betydelsen av öppen- het och insyn. Efter att kommissionen under målets handläggning givit sökanden till- gång till samtliga begärda handlingar konstaterade tribunalen i beslut att det inte längre fanns någon anledning att döma i målet. T-62/12 (UDEUD2012/160) ClientEarth mot Europeiska unionens råd ClientEarth yrkade att tribunalen skulle ogiltigförklara rådets beslut att neka organisationen tillgång till ett rättsutlåtande från rådets rättstjänst. Rådet hade motiverat avslagsbeslutet med stöd av sekretessundantagen för juridisk rådgivning och det interna beslutsförfarandet. inter- venerade i målet till stöd för ClientEarth. Genom beslut avvisade tribunalen ClientEarths talan huvudsakligen på den grunden att föremålet för talan är exakt densamma som den talan ClientEarth väckt i ett tidigare mål (T-452/10). 2.2 Mål om förhandsavgöranden C-228/10 (UDEUD2010/174) Union of () och mot Begäran från of , Den nationella domstolens fråga: Bl.a. om kryptering av en tv-sändning utgör en teknisk åtgärd i den mening som avses i artikel 6.3 i direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället. anförde bl.a. följande: En kryptering under omständigheterna i aktuellt mål att ett programföretag använder sig av avkodningskort som ger endast abonnenter tillgång till programmen är inte en teknisk åtgärd i den mening som avses i artikel 6.3 i direktiv /29/EG. För att en teknisk åtgärd ska kunna tillerkännas rättsligt skydd enligt direktivet måste den ha vidtagits i syfte att skydda upphovsrätten till ett verk eller rätten till en prestation skyddad av närstående rättigheter. Om direktivet skulle medge ett rättsligt skydd för alla tekniska åtgärder som rättighets- havarna vidtar oavsett om de syftar till att hindra eller begränsa upp- hovsrättsligt relevanta handlingar eller inte skulle detta ge ett alltför långtgående och svåröverskådligt rättsligt skydd för tekniska åtgärder. Varken ordalydelsen av artikel 6.3 eller syftet med direktivet ger något stöd åt en sådan vidsträckt tolkning. Tvärtom kräver direktivet uttryck- ligen att det upprätthålls en skälig avvägning mellan rättighetshavarnas intressen och olika användarintressen. Efter att den nationella domstolen återkallat sin begäran om förhandsavgörande avskrev domstolen målet . C-461/10 (UDEUD2010/298) m.fl. mot (ePhone) Den nationella domstolens fråga: Om direktiv /24/EG om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhanda- hållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations-tjänster eller allmänna kommunikationsnät (datalagringsdirektivet), särskilt artiklarna 3, 4, 5 och 11, hindrar en tillämpning av en nationell bestäm- melse som är införd med stöd av artikel 8 i direktiv /48/EG om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (IPRED-direktivet) och som innebär att en internetleverantör i en civilprocess, i syfte att en viss abonnent ska kunna identifieras, föreläggs att ge en upphovsrätts- innehavare eller dennes rättsinnehavare information om vilken abonnent som av internetleverantören tilldelats en viss IP-adress, från vilken adress intrång påstås ha skett. Förutsättning för denna fråga är att sökanden visat sannolika skäl för intrång i viss upphovsrätt samt att åtgärden är proportionell. Även fråga om svaret på den första frågan påverkas av det förhållandet att medlemsstaten inte genomfört datalagringsdirektivet trots att tiden för detta har gått ut. anförde att såväl ordalydelsen som syftet med datalagrings- direktivet ger stöd åt en tolkning som innebär att datalagringsdirektivet endast hindrar ett föreläggande att ge ut sådana uppgifter som har lagrats enbart enligt datalagringsdirektivet för syften som anges i det direktivet. Om uppgifterna har lagrats för något annat syfte utgör datalagrings- direktivet inte något hinder för att dessa lämnas ut till privata tredje män, med stöd av en nationell bestämmelse som genomför artikel 8 i IPRED- direktivet, för att dessa ska kunna väcka talan i tvistemål angående intrång i upphovsrätten. Detta gäller även i de fall samma uppgifter också har lagrats med anledning av datalagringsdirektivet. dom : Datalagringsdirektivet utgör inte något hinder mot att abonnentuppgifter avseende IP-adresser lämnas ut till rättighetshavare så att de exempelvis kan väcka talan om skadestånd. Den svenska lagstiftningen kan i princip antas säkerställa en rimlig avvägning mellan upphovsrättsinnehavarnas skydd för sina immateriella rättigheter och en internetabonnents eller internetanvändares skydd för C-498/10 (UDEUD 2010:319) X Den nationella domstolens frågor: Om det förhållandet att en mottagare