prop · H1031 · 2013-09-18 00:00:00 — Med bensin avses ett bränsle som är avsett för motordrift och omfattas av KN-nr 2710 11 41, 2710 11 45, 2710 11 49, 2710 11 51 eller 2710 11 59, dvs. samma KN- nr som i drivmedelslagen (2011:319). Med biodrivmedel avses vätskeformiga bränslen som framställs av biomassa och som är avsedda för motordrift. Det innebär att biodrivmedel definieras på samma sätt som i drivmedelslagen (2011:319) och i lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen (hållbarhetslagen) men med den skillnaden att endast vätskeformiga bränslen avses. När det gäller uttrycket för motordrift så överensstämmer det med avgränsningen i definitionen av biodrivmedel i drivmedelslagen. Uttrycket omfattar transporter, arbetsmaskiner och även stationära motorer såsom generatorer eller gasturbiner. Biomassa har samma betydelse som i lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränsle. Med dieselbränsle avses ett bränsle som är avsett för motordrift och omfattas av KN-nr 2710 19 41 eller 2710 19 45, dvs. samma KN-nr som i drivmedelslagen. Med kvotpliktig volym avses den mängd bensin, exklusive alkylatbensin enligt 5 § drivmedelslagen (2011:319), eller dieselbränsle, inklusive den volym biodrivmedel som blandats in eller ingår i bränslet, som den kvotskyldiges skattskyldighet har inträtt för under ett kalenderår enligt 5 kap. lagen (1994:1776) om skatt på energi. När det gäller undantaget för alkylatbensin hänvisas till 5 § i drivmedelslagen där de tekniska kraven för bränslet framgår. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.9. I paragrafen anges att det är regeringen som bestämmer vilken myndighet som ska utöva tillsyn över lagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Det kommer således att framgå av förordning vilken myndighet som avses. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.4. I paragrafen anges vilka som är kvotskyldiga. Kvotskyldig är den som är skattskyldig enligt 4 kap. 1 § 1 och 2 lagen (1994:1776) om skatt på energi för kvotpliktiga volymer dvs. godkända upplagshavare som hanterar bränsle enligt uppskovsförfarandet och godkända varumot- Kvotplikten är således kopplad till den punkt där skattskyldigheten för bränslet inträder. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.4. Paragrafen anger innebörden av kvotplikten. Skyldigheten att se till att det finns en viss andel biodrivmedel i den kvotpliktiga volymen bensin eller dieselbränsle betyder att en viss volymprocent av den bensin eller dieselbränsle som den kvotskyldige blivit skattskyldig för under ett kalenderår ska utgöras av biodrivmedel. Den innebär alltså inte att varje liter bensin eller dieselbränsle som levererats eller använts ska innehålla en viss andel biodrivmedel, utan andelen ska uppfyllas på den totala kvotpliktiga volymen under ett kalenderår. Uttrycken bensin, dieselbränsle, biodrivmedel och kvotpliktig volym definieras i 2 §. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.5. Paragrafen anger storleken på dieselbränslekvoten. Minst 3,5 volymprocent av den totala kvotpliktiga volymen ska bestå av särskilt anvisade biodrivmedel. Vad som avses med dieselbränsle och kvotpliktig volym framgår av definitionen i 2 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om vad som avses med särskilt anvisade biodrivmedel och om hur andelen biodrivmedel i dieselbränsle ska beräknas och uppfyllas. Bestämmelser avseende dieselbränslekvoten kommer därför att finnas även i förordning och i myndighetsföreskrifter. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.5. Paragrafen anger storleken på bensinkvoten. Vad som avses med bensin och kvotpliktig volym framgår av definitionen i 2 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om hur andelen biodrivmedel i bensin ska beräknas och uppfyllas. Bestämmelser avseende bensinkvoten kommer därför att finnas även i förordning och i myndighetsföreskrifter. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.6. Paragrafen anger att kvotplikten endast får uppfyllas med biodrivmedel som uppfyller hållbarhetskriterierna enligt lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.7. I paragrafen anges att den som är kvotskyldig ska redovisa till tillsynsmyndigheten hur kvotplikten har uppfyllts under det föregående kalenderåret. Ytterligare föreskrifter om redovisningen kommer att framgå av förordning eller av myndighetsföreskrifter eftersom regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om redovisning av kvotplikt. Av ikraftträdandebestämmelsen framgår hur kvotplikten för , då lagen träder i kraft, ska redovisas. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.7. I paragrafen anges att en förseningsavgift på ska tas ut av en kvotskyldig som inte i rätt tid redovisar till tillsynsmyndigheten hur kvotplikten har uppfyllts under det föregående kalenderåret. Förseningsavgiften får sättas ned eller efterges om det finns synnerliga skäl. Vad som avses med synnerliga skäl är, i detta sammanhang, förhållanden som den kvotskyldige inte kunnat råda över. Av 12 § framgår att det är tillsynsmyndigheten som prövar frågor om förseningsavgift. I enlighet med Lagrådets förslag har 10–13 §§ sammanförts under en gemensam rubrik. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.8. I paragrafen anges att en kvotpliktsavgift ska tas ut av en kvotskyldig som inte har uppfyllt kvotplikten för ett kalenderår. Avgiften ska vara högst per liter biodrivmedel som saknas i den kvotpliktiga volymen. Kvotpliktsavgiften får sättas ned eller efterges om det finns synnerliga skäl. Med synnerliga skäl avses exempelvis oförutsedda yttre händelser eller andra omständigheter som gör att det är orimligt att kräva att kvotplikten uppfylls. Avgiften bör då helt kunna slopas helt eller sättas ned till en kostnad som andra kvotskyldiga har för att uppfylla kvotplikten. Regeringen får ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om kvotpliktsavgiften. Detta innebär att högsta möjliga belopp för uttag av kvotpliktsavgift framgår av lagen men det är regeringen som på förordningsnivå fastställer slutligt hur hög kvotpliktsavgiften ska vara. Av 12 § framgår att det är tillsynsmyndigheten som prövar frågor om kvotpliktsavgift. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.7 och 6.19.8. I paragrafen anges att det är tillsynsmyndigheten som prövar frågor om förseningsavgift och om kvotpliktsavgift. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.7 och 6.19.8. Paragrafen anger att en förseningsavgift eller en kvotpliktsavgift som inte har betalats efter betalningsuppmaning ska lämnas för indrivning och att verkställighet enligt utsökningsbalken får ske vid indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.9 där även Lagrådets synpunkter behandlas. I paragrafen anges att den som är eller har varit kvotskyldig ska spara uppgifter som har betydelse för bedömning av hur kvotplikten har uppfyllts. Uppgifterna ska sparas från utgången av det kalenderår som uppgifterna avser. Uppgifter som har betydelse för bedömningen av hur kvotplikten har uppfyllts är exempelvis uppgifter om de volymer av ett bränsle som har hanterats. Paragrafen har utformats enligt Lagrådets förslag. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.9. I paragrafen anges en skyldighet för den som är eller har varit kvotskyldig att på tillsynsmyndighetens begäran lämna de upplysningar och de handlingar som myndigheten behöver för tillsynen. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.9. Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för tillsynen samt att ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmelser om bl.a. vitets storlek finns i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.10. Av paragrafens första stycke framgår att tillsynsmyndighetens beslut om förseningsavgift, om kvotpliktsavgift och om föreläggande som har förenats med vite får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av paragrafens andra stycke framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Bestämmelsen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19.11 där även Lagrådets synpunkter behandlas. Lagändringarna träder i kraft . omfattar skyldigheten i 5 § tiden till och med december. Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag. 6.42.3Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om reformerade inkomstskatteregler för ideell sektor. Paragrafen reglerar att viss ersättning till idrottsutövare inte ska räknas som sjukpenninggrundande inkomst. Ändringen är dels språklig, dels föranledd av hur de nya reglerna i 7 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, har utformats och av den nya lydelsen av ändamålskravet i 7 kap. 4 § IL. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ändringen föranleds av förslaget i 6.17 om statligt stöd vid korttidsarbete. I paragrafens första stycke finns en definition av begreppet SGI-skydd. Enligt nuvarande lydelse innebär SGI-skydd att för tid då den försäkrade gör avbrott i sitt arbete av något skäl som anges i 11–18 §§ (SGI-skyddad tid) ska den sjukpenninggrundande inkomsten beräknas med utgångspunkt i förhållandena närmast före avbrottet, om den sjukpenninggrundande inkomsten därigenom blir högre än om den hade beräknats med beaktande av förhållandena under avbrottet. Genom en ändring i första stycket klargörs att inte bara avbrott utan även inskränkning av förvärvsarbete ska kunna ligga till grund för SGI-skydd (jfr 14 § som talar om SGI-skydd vid inskränkning av förvärvsarbete under graviditet). I första stycket införs vidare en hänvisning till den nya 18 a §, som behandlar SGI-skydd vid deltagande i korttidsarbete. Den minskning av arbetstid som sker under korttidsarbete får anses som en inskränkning av förvärvsarbete enligt den nya definitionen av SGI-skydd. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.17 om statligt stöd vid korttidsarbete. Av bestämmelsen framgår att SGI-skydd gäller under tid då den försäkrade deltar i korttidsarbete som berättigar arbetsgivaren till preliminärt stöd enligt lagen om stöd vid korttidsarbete. Det är fråga om ett s.k. aktivt SGI-skydd, eftersom det inte införs någon föreskrift som begränsar tillämpningen av 9 §. Enligt lagen om stöd vid korttidsarbete utbetalas ett preliminärt stöd till arbetsgivaren för arbetstagare som deltar i korttidsarbete. Om arbetsgivaren inte gör en anmälan om slutligt stöd efter avtalsperioden ska hela det preliminära stödet betalas tillbaka. Detsamma gäller i vissa fall där förutsättningarna för preliminärt stöd inte har uppfyllts samt i fall där arbetsgivaren, genom oriktiga uppgifter eller på annat sätt, har förorsakat att stöd har lämnats på felaktig grund. Det saknar betydelse för SGI-skyddet att arbetsgivaren senare blir skyldig att betala tillbaka hela det preliminära stödet på den grunden att han eller hon inte har gjort anmälan om slutligt stöd inom föreskriven tid. I en sådan situation har arbetsgivaren ändå varit berättigad till det preliminära stödet. Om återbetalningsskyldigheten däremot grundar sig på att arbetsgivaren inte har varit berättigad till det preliminära stödet, har förutsättningarna för SGI-skydd inte varit uppfyllda enligt den nya bestämmelsen i 18 a §. Det finns då grund för att ändra den försäkrades SGI med tillämpning av bestämmelserna i 26 kap. 4 och 6 §§. En sådan ändring avser förfluten tid, vilket aktualiserar frågan om återbetalningsskyldighet av för mycket utbetald ersättning från socialförsäkringen. Beslut om sådana återkrav förutsätter därvid att den försäkrade har lämnat oriktiga uppgifter, underlåtit att fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet eller har insett eller bort inse att ersättning har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp (108 kap. 2 §). Det torde endast i undantagsfall kunna göras gällande att försäkrade, som avses, har insett eller bort inse att den SGI som låg till grund för utbetalningen var felaktig. Att korttidsarbetet berättigar arbetsgivaren till preliminärt stöd innebär att arbetsgivaren uppfyller de materiella förutsättningarna för sådant stöd. En arbetsgivare kan därför ha varit berättigad till preliminärt stöd i den mening som avses i 18 a § trots att han eller hon inte har ansökt om stödet inom den tid som föreskrivs i lagen om stöd vid korttidsarbete. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om reformerade inkomstskatteregler för ideell sektor. I paragrafen regleras att viss ersättning till idrottsutövare inte ska räknas som pensionsgrundande inkomst. Ändringen är dels språklig, dels föranledd av hur de nya reglerna i 7 kap. IL har utformats och av den nya lydelsen av ändamålskravet i 7 kap. 4 § IL. Någon ändring i sak är inte avsedd. 6.42.4Förslaget till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) Ändringen föranleds av förslaget i 6.17 om statligt stöd vid korttidsarbete. Av paragrafen framgår att frånvaro som beror på korttidsarbete ska räknas in i antalet semesterdagar med semesterlön även om arbetstidsförkortningen och löneminskningen till följd av korttidsarbetet inneburit att arbetstagaren kan anses ha varit helt frånvarande utan lön. Det innebär att det inte spelar någon roll hur arbetstidsförkortningen läggs ut vid korttidsarbete, som en förkortning av den dagliga arbetstiden eller som , för hur semesterdagar med semesterlön beräknas. Ändringen föranleds av förslaget i 6.17 om statligt stöd vid korttidsarbete. Ändringen i paragrafen innebär att en arbetstagare som begärt obetald semester har rätt att avstå från utlagd semesterledighet utan semesterlön om den planerade semesterledigheten i visst fall sammanfaller med ledighet för korttidsarbete. Möjligheten att avstå gäller endast i det fall arbetsgivarens förläggning av arbetstidsförkortningen inom ramen för korttidsarbete innebär att arbetstagaren ska vara helt frånvarande från arbetet. Rätten att avstå gäller därtill endast om arbetstagaren fått information om hur arbetstidsförkortningen ska läggas ut först efter att han eller hon lämnat besked om sina önskemål om förläggning av semester utan semesterlön. Arbetstagaren ska underrätta arbetsgivaren om avståendet senast före semester- Får arbetstagaren först senare än så kännedom om arbetstidsförkortningens förläggning ska arbetstagaren utan dröjsmål lämna besked om avståendet till arbetsgivaren. Har den obetalda semesterledigheten redan inletts upphör semesterledigheten vid utgången av den dag då arbetsgivaren underrättades. 6.42.5Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen (1979:1152) Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om reformerade inkomstskatteregler för ideell sektor. I denna paragraf regleras s.k. verksamhetsfastigheter för ett antal olika subjekt. Ändringen i första stycket andra punkten är föranledd av hur de nya reglerna i 7 kap. inkomstskattelagen (1999:1229) har utformats. Någon ändring i sak är inte avsedd. Förslaget till ändringar föreslås träda i kraft med tillämpning första gången vid fastighetstaxering. Äldre bestämmelser gäller fortfarande för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. 6.42.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.4 om sänkt särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Ändringen innebär att den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta sänks från . 6.42.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om reformerade inkomstskatteregler för ideell sektor. I paragrafen regleras vilka intäkter som är undantagna från skatteplikt. Ändringen i den sjunde punkten är föranledd av hur de nya reglerna i 7 kap. inkomstskattelagen (1999:1229) har utformats. Någon ändring i sak är inte avsedd. 6.42.8Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Paragrafen ändras till följd av förslagen i avsnitt 6.32 om frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler. I första stycket införs en ny punkt 13. Punkten avser upplåtelser till mobiloperatörer av platser för utrustning i eller liknande konstruktioner, exempelvis s.k. torn. Till sådana upplåtelser hör normalt en upplåtelse av utrymme för placering av teknisk utrustning i teknikbod som finns placerad i direkt anslutning till masten. Även upplåtelse av en sådan plats i anslutning till masten ska omfattas när den upplåts tillsammans med platsen på masten. De upplåtelser som avses i punkten kommer genom ändringen inte att omfattas av undantaget från skatteplikt i 3 kap. 2 § utan medföra en obligatorisk skattskyldighet. Den som hyr ut en plats på en mast till en mobiloperatör behöver därför inte längre bli frivilligt skattskyldig enligt 9 kap. 1 §. Ändringen är avsedd att omfatta uthyrning till den som bedriver verksamhet inom branschen för mobil kommunikation. Skatteplikten avser enbart de fall där platsen för utrustningen är på en mast eller liknande konstruktion. Om en plats på en husvägg eller ett tak upplåts till en mobiloperatör som ska placera utrustning där kommer upplåtelsen inte omfattas av bestämmelsen. Skatteplikten avser inte heller upplåtelsen av platsen för att ställa upp mobilmasten. I andra stycket av paragrafen görs en ändring som avser uthyrning av stadigvarande bostad. I den nuvarande lydelsen föreligger inte skatte- plikt vid uthyrning till en kommun, ett kommunalförbund eller en ett samordningsförbund om uthyrningen avser stadigvarande bostad. En sådan uthyrning kan därför inte omfattas av den frivilliga skattskyldigheten (se 9 kap. 1 § första stycket ML). Vid uthyrning till andra finns det i den nuvarande lydelsen inget samband mellan möjligheten att bli frivilligt skattskyldig och tillämpningen av avdragsförbudet för stadigvarande bostad i 8 kap. 9 § första stycket 1 ML (se RÅ 2010 ref. 43). Genom ändringen ska det inte vara möjligt att bli frivilligt skattskyldig för uthyrning som avser stadigvarande bostad oavsett vem uthyrningen görs till. En frivillig skattskyldighet ska därmed inte kunna gälla om den som hyr ut saknar avdragsrätt enligt 8 kap. 9 § första stycket 1. Ändringen görs för att det inte ska uppkomma en situation där mervärdesskatt ska tas ut på hyran trots att uthyraren till följd av avdragsförbudet för stadigvarande bostad inte kan göra avdrag för den ingående skatten som har direkt och samband med uthyrningen. I paragrafens andra stycke görs dessutom språkliga förändringar. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om reformerade inkomstskatteregler för ideell sektor. I paragrafen anges att som ekonomisk verksamhet räknas inte en verksamhet som bedrivs av en ideell förening eller ett registrerat trossamfund om inkomsten är skattefri enligt inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Ändringen i första stycket är föranledd av att de tidigare bestämmelserna i 7 kap. 7 och 14 §§ IL är placerade i 7 kap. 3 § IL. Paragrafen ändras till följd av förslaget i avsnitt 6.32 om frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler. I första stycket anges att skyldigheten att betala skatt enligt 1 kap. 1 § första stycket 1 för sådan skattepliktig fastighetsuthyrning eller bostadsrättsupplåtelse som anges i 3 kap. 3 § andra stycket och tredje stycket 1 och 2 endast gäller för fastighetsägare, hyresgäster, bostadsrättshavare, konkursbon och mervärdesskattegrupper som anger utgående skatt i en faktura för uthyrningen eller upplåtelsen. Det är på samma sätt som tidigare enbart de uppräknade subjekten som kan bli frivilligt skattskyldiga. Den frivilliga skattskyldigheten gäller om en sådan uthyrare eller upplåtare har angett utgående skatt i en faktura för uthyrningen eller upplåtelsen. En faktura behöver inte vara i pappersform utan kan också vara i elektronisk form och ska uppfylla villkoren i 11 kap. (se 1 kap. 17 § ML). Om en fastighetsägare ställer ut en faktura med mervärdesskatt för uthyrning av en lokal kommer lokalen således att i fortsättningen omfattas av den frivilliga skattskyldigheten. Om någon faktura enligt 1 kap. 17 § inte ställs ut kommer en uthyrning inte att omfattas av den frivilliga skattskyldigheten. Ändringarna medför att kravet på ansökan och beslut för frivillig skattskyldighet tas bort från bestämmelsen. Ändringarna påverkar inte en uthyrares skyldighet att enligt 7 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) anmäla sig för registrering till mervärdesskatt. Paragrafens andra stycke ändras så att en mervärdesskattegrupp blir frivilligt skattskyldig om fakturan har utfärdats av den beskattningsbara person i gruppen som äger fastigheten eller, i fråga om en hyresrätt eller bostadsrätt, av den näringsidkare som innehar hyresrätten eller bostadsrätten. Det hör samman med att den person i gruppen som omsätter varor och tjänster utanför gruppen ska anses som beskattningsbar person vid tillämpningen av bestämmelserna om fakturering i 11 kap. (se 11 kap. 5 §). Ett tillägg görs också för att den frivilliga skattskyldigheten ska gälla även om fakturan har utfärdats i uthyrarens eller upplåtarens namn och för dennes räkning av köparen eller av en tredje person. I tredje stycket görs en ändring när det gäller intyg om återbetalningsrätt enligt 10 kap. 6 §. Här byts ordet visar ut mot har. Upplåtaren ska således inneha ett sådant intyg för att kunna bli frivilligt skattskyldig för upplåtelsen. Ändringen är en följd av att kravet på ansökan och beslut av tas bort i paragrafen. I ett nytt fjärde stycke föreskrivs att en sådan faktura som avses i första stycket inte kan utfärdas senare än från i den uthyrningsperiod eller upplåtelseperiod som fakturan avser. Syftet är att begränsa möjligheten att i efterhand välja att bli frivilligt skattskyldig. En efter det att tjänsten har tillhandahållits ges dock för att utfärda fakturan med utgående skatt. möjlighet att korrigera en faktura med utgående skatt som ställts ut av misstag. En fastighetsägare, en hyresgäst, en bostadsrättshavare, ett konkursbo eller en mervärdesskattegrupp ska inte anses ha blivit frivilligt skattskyldig enligt första stycket om hela skattebeloppet sätts ned i en sådan kreditnota som avses i 11 kap. 10 §. Det gäller endast om kreditnotan utfärdas senast från den dag då fakturan med mervärdesskatt utfärdades. Eftersom uthyraren eller upplåtaren i ett sådant fall inte ska anses ha blivit frivilligt skattskyldig har rätt till avdrag inte heller uppkommit (jfr 9 kap. 8 § första stycket och 8 kap. 3 §). I paragrafen görs också språkliga ändringar. Paragrafen ändras med anledning av förslaget i avsnitt 6.32 om frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler. Första och andra stycket ändras som en följd av att kravet på ansökan och beslut tas bort i 1 §. I paragrafen görs dessutom språkliga ändringar. Paragrafen ändras med anledning av förslaget i avsnitt 6.32 om frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler. Ändringen i paragrafens första stycke är en följd av att kravet på ansökan och beslut tas bort i 1 §. Skattskyldighetens inträde kan därför inte längre knytas till ansökningstidpunkten. I det nya första stycket anges i stället att skattskyldigheten enligt 1 § inträder i den hyresperiod eller upplåtelseperiod som fakturan avser. På samma sätt som tidigare kan skattskyldigheten enligt 1 § inte inträda tidigare än den dag då hyresgästen eller bostadsrättshavaren enligt avtal tillträder den del av fastigheten som uthyrningen eller upplåtelsen avser. Paragrafen ändras till följd av förslaget i avsnitt 6.32 om frivillig skattskyldighet vid uthyrning av verksamhetslokaler.