prop · H00372 · 2013-03-07 00:00:00 — kan det inte förutses att de förslag som lämnas i propositionen medför några ytterligare konsekvenser för stat, kommuner, landsting, företag eller enskilda. 2012/13:72 9 Förslaget till lag med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC- derivat, centrala motparter och I paragrafen anges den EU-rättsakt som lagen kompletterar. Bestäm- melsen klargör att termer och uttryck som används i lagen har samma betydelse som i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Behörig myndighet 2 § Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. Paragrafen innebär att , för svenskt vidkommande, är den behöriga myndighet som avses i förordningen. 2 kap. Clearingskyldighet, rapporteringsskyldighet och riskbegränsning för OTC-derivat Särskild avgift 1 § Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. Genom paragrafen införs regler om särskild avgift. Härigenom till- godoses det krav som ställs i artikel 12 i förordningen på att medlems- staterna ska fastställa effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner för överträdelser av förordningens bestämmelser om clearing av OTC-derivat, rapportering av derivatkontrakt och riskbegränsning av OTC-derivat. I syfte att skapa tydlighet anges i paragrafen de olika situationer där uttag av särskild avgift kan aktualiseras. Avsikten är att alla typer av överträdelser som kan komma i fråga ska omfattas av uppräkningen. Paragrafen har utformats med förebild i bl.a. 20 och 21 §§ lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Av artikel 10.1 b och 1 c i förordningen följer clearingskyldighet för icke-finansiella företag som har tagit positioner i OTC-derivat som överskrider clearingtröskeln enligt artikel 10.3 i förordningen. Om ett sådant icke-finansiellt företag inte har uppfyllt clearingkravet i artikel 4 i förordningen har det således gjort sig skyldigt till en överträdelse av den artikeln. Särskild avgift ska då tas ut av företaget enligt första stycket 1. För att den särskilda avgiften ska kunna vara en effektiv, proportio- nerlig och avskräckande sanktion anges en vid ram inom vilken Finans- inspektionen efter omständigheterna i det enskilda fallet kan göra en nyanserad bedömning i fråga om den särskilda avgiftens storlek. Vissa överträdelser kan vara av relativt sett mindre allvarlig art, varför den lägsta avgiften som får tas ut inte är högre än . De överträdelser som innebär ett åsidosättande av rapporteringsskyldigheten vid ett enstaka tillfälle och avseende ett derivatkontrakt med ett lågt värde bör föranleda en låg avgift. Andra slag av överträdelser kan vara av allvarlig art, varför bör ha möjlighet att besluta om att ta ut mycket stora särskilda avgifter. Åsidosättande av skyldigheten att överlämna OTC-derivat för clearing via en central motpart är en överträdelse av allvarlig art som bör kunna föranleda en högre särskild avgift. För att den särskilda avgiften ska framstå som avskräckande även för dem som förfogar över mycket stora ekonomiska resurser får avgiften högst bestämmas till . Detta vida intervall förekommer bl.a. för straffavgifter enligt 25 kap. 9 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och enligt 15 kap. 8 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. har förordat att de närmare förutsättningarna för bestämmande av särskild avgift bör framgå av förevarande lag. Som konstaterats ovan ska den särskilda avgiften bestämmas efter en nyanserad bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet både sådana omständigheter som hänför sig till överträdelsen i sig och till den som har gjort sig skyldig till överträdelsen. Enligt regeringens uppfatt- ning innebär detta att det bör finnas en vid ram inom vilken den särskilda avgiften kan bestämmas. Härvid kan även konstateras att bestämmelserna om särskild avgift i förevarande lag är utformade på motsvarande sätt som i andra lagar på finansmarknadsområdet. Regeringen anser således inte att det finns skäl för att i förevarande lag ange de närmare förutsättningar för hur den särskilda avgiften ska bestämmas. har framfört att det framstår som oklart om huruvida det enbart är de förhållanden som är uppräknade i paragrafen som sanktioneras eller om även de preciseringar som finns i förordningen ska beaktas. Regeringen konstaterar härvid att de skyldigheter som gäller följer direkt av förordningen inte av förevarande lag och att de preciseringar som anges i förordningen därför ska beaktas vid bedömningen av om en särskild avgift ska tas ut. har även framfört att det bör framgå i förevarande lag att de åtgärder som har till sitt förfogande enligt t.ex. lagen om bank- och finansieringsrörelse och lagen om värdepappersmarknaden även kan tillämpas gentemot institut och andra företag som omfattas av bestämmelserna i de lagarna om de åsidosätter sina skyldigheter enligt förordningen. Enligt paragrafen ska en särskild avgift tas ut av den som åsidosätter sina skyldigheter enligt förordningen. Möjligheten att ingripa med stöd av förevarande bestämmelser har inte någon inverkan på möjligheterna att ingripa med stöd av bestämmelser i andra lagar som är tillämpliga för ett institut eller annat företag. Mot bakgrund härav anser regeringen att det inte finns skäl för att i förevarande lag erinra om de övriga lagar som innehåller bestämmelser om ingripanden mot institut och övriga företag som omfattas av förordningen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. I paragrafen anges en tidsfrist inom vilken den som överväger att ta ut en särskild avgift av måste få en upplysning om att inspektionen har tagit upp frågan. Om någon sådan upplysning inte delges, får särskild avgift inte tas ut. Genom denna bestämmelse ges den enskilde samma möjligheter att ta tillvara sin rätt innan ett beslut meddelas om att ta ut en särskild avgift som enligt 6 kap. 3 b § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och enligt 22 § lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. I paragrafen ges utrymme för att i fall som bedöms som ringa eller ursäktliga eller om det annars finns särskilda skäl, efterge en särskild avgift. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 3 c § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och 23 § lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Bedömningen bör utgå från omfattningen av överträdelsen i det enskilda fallet. Om t.ex. rapportering av ett derivatkontrakt inte sker i rätt tid och detta beror på omständigheter som den rapporteringsskyldige inte rimligen kunnat råda över eller förutse kan överträdelsen anses vara ursäktlig. Det bör också beaktas om den som har gjort sig skyldig till en överträdelse har försökt att vidta rättelse och om detta varit möjligt. Med särskilda skäl avses främst förmildrande omständigheter i det enskilda fallet. Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. I paragrafen anges inom vilken tid en särskild avgift ska betalas. Utebliven betalning medför de konsekvenser som anges i 57 §§. Förslaget behandlas i avsnitt 5.5. I paragraferna finns bestämmelser som avser verkställighet av särskild avgift. De motsvarar vad som gäller beträffande verkställighet av särskild avgift enligt lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Av 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken följer att en förvaltningsmyndighets beslut får verkställas om det finns en särskild föreskrift om detta. För att beslut om särskild avgift ska kunna verkställas utan domstolsförfarande har en bestämmelse om detta införts (6 §). Enligt 4 § ska en särskild avgift betalas efter det att beslutet om den vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. Om avgiften inte betalas ska lämna den för indrivning (5 §). Om inte verkställighet har skett från det att beslutet vunnit laga kraft faller den särskilda avgiften bort dvs. fordran på särskild Prop. 2012/13:72 avgift preskriberas (7 §). Förslaget behandlas i avsnitt 5.4.3. I paragrafen finns bestämmelser om handräckning vid genomförande Av artikel 63.1 i förordningen framgår att det endast är i de fall som beslutat om en platsundersökning som olika företag är skyldiga att underkasta sig en sådan undersökning, i vilken handräckning kan komma i fråga. Även de platsundersökningar som utför på uppdrag av omfattas av handräck- ningsreglerna i denna paragraf, vilket framgår av artikel 63.7 i förord- I andra stycket första meningen föreskrivs att bestämmelserna i utsök- ningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalnings- skyldighet eller avhysning gäller vid handräckning. Av 2 kap. 17 § utsök- ningsbalken följer t.ex. vilka befogenheter förrättningsmannen har och av 3 kap. 3 § utsökningsförordningen (1981:981) framgår att Kronofogde- myndigheten också kan begära biträde av polismyndigheten under vissa Enligt förordningen ska kunna genomföra platsundersökningar utan att i förväg underrätta det berörda företaget. I andra stycket andra meningen har därför föreskrivits att , om begär det, inte ska underrätta den hos vilken kontrollen ska genomföras innan verkställighet sker. avser att ge utrymme för att avvika från 16 kap. 11 § utsökningsbalken, där det anges att underrättelse ska ske om inte saken är brådskande. Bestämmelsen har dock utformats på ett sätt som möjliggör underrättelse i de fall det har bedömts att det saknas skäl att underlåta detta. Förslaget behandlas i avsnitt 5.4.4. I paragrafens första stycke utses till ansvarig myndighet för äkthetskontroll av beslut om avgifter eller vite enligt artikel 68 i förordningen. ska pröva om beslutet Efter ansökan av den som vill få verkställighet ska därefter kunna fatta beslut om verkställighet. I andra stycket anges att utsökningsbalkens regler ska gälla för verk- Bestämmelsen innebär att Esmas beslut om avgifter eller viten är en sådan utländsk exekutionstitel som är verkställbar i enligt 3 kap. 2 § utsökningsbalken. Esmas beslut om avgifter eller viten ska därvid likställas med en svensk lagakraftvunnen dom, om inte något annat följer av förordningen. När det gäller sådana undantag i förord- 2012/13:72 ningen bör särskilt noteras att denna innehåller regler om uppskjuten verkställighet (artikel 68.4 i förordningen). Förslaget behandlas i avsnitt 5.3. Genom paragrafens första stycke får möjlighet att förelägga såväl finansiella företag som andra företag och fysiska personer att tillhandahålla t.ex. olika handlingar. I andra stycket tydliggörs att ett föreläggande inte får beslutas om uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Med uttrycket uppgiftslämnande avses samtliga upplys- ningar som får begära att någon lämnar, dvs. såväl uppgifter och handlingar som annat. Bestämmelsen är inte avsedd att tolkas motsatsvis, dvs. den utesluter inte att även andra tystnadsplikter kan upprätthållas. Paragrafen har utformats efter förebild av 3 § lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Förslaget behandlas i avsnitt 5.3.2. Enligt paragrafen får , utöver vad som följer av 1 §, meddela de förelägganden som behövs för att se till att förordningen följs. Detta innebär att inspektionen kan ingripa genom att förelägga den som brutit mot förordningens bestämmelser att göra rättelse, antingen genom att vidta vissa åtgärder eller genom att upphöra med ett visst agerande. Paragrafen har utformats efter förebild av 4 § lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Förslaget behandlas i avsnitt 5.3.2. Enligt paragrafen har möjlighet att förena ett föreläggande med vite. har dock inte rätt att besluta om utdömande av vite, utan får enligt allmänna bestämmelser ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att vitet ska dömas ut. Allmänna bestäm- melser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen har utformats efter förebild av 5 § lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning. Förslaget behandlas i avsnitt 5.8. Paragrafen innehåller bestämmelser om sådana avgifter som Finans- inspektionen får ta ut med anledning av förordningen. omfattar såväl avgifter av engångskaraktär som årliga avgifter. I första stycket ges rätt att ta ut avgifter för pröv- ning av sådana ansökningar och anmälningar som ett företag eller någon annan ska göra enligt förordningen. Det kan t.ex. röra sig om ansökan om auktorisation som central motpart enligt artikel 17 i förordningen. I andra stycket regleras skyldigheten att betala årliga avgifter till Den krets av företag som ska betala avgifterna är de företag som står under tillsyn. ning har framfört att det i bestämmelsen bör anges att det är fråga om avgifter för inspektionens övervakning enligt EU-förordningen och inte enligt förevarande lag. Regeringen konstaterar härvid att Finansinspek- tionens övervakning, som ska bekostas genom uttag av årliga avgifter från de institut som står under inspektionens tillsyn, grundas på den behörighet och de befogenheter som framgår av lagen. inte skäl att införa en hänvisning till förordningen i bestämmelsen. I tredje stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om avgifterna enligt första och andra styckena. avgiftsuttag kommer att finnas i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos samt i förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av Förslaget behandlas i avsnitt 5.9. Enligt första stycket får beslut enligt lagen och enligt förordningen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Enligt andra stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till Av paragrafen följer att får, i den mån inte annat följer av förordningen, bestämma att ett beslut ska gälla . Detta kan främst komma i fråga när det är av vikt att ett agerande stoppas eller att rättelse görs med omedelbar verkan. Förslaget behandlas i avsnitt 7. 2012/13:72 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafen innehåller en beskrivning av lagens tillämpningsområde. Enligt tredje stycket, som är nytt, ska de där angivna bestämmelserna i lagen tillämpas i fråga om clearingorganisationer som bedriver clearing- verksamhet som central motpart. Beträffande centrala motparter ska således bestämmelserna i lagen som rör tystnadsplikt för anställd och uppdragstagare hos en central motpart, uppgiftsskyldighet vid en för- undersökning eller i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål och meddelan- deförbud vid sådana förfaranden och därtill hörande ansvarsbestämmelse, tillsyns- och ingripandebefogenheter, avgifter till och bemyndiganden för inspektionen, verkställighet av straff- och förseningsavgifter samt överklagande gälla. har påpekat att 23 kap. 13 § enbart rör emittenter och därför inte bör tillämpas på centrala motparter samt att det saknas hänvisningar till bestämmelserna i 1 kap. 1113 §§ i den i promemorian föreslagna lydelsen. Med anledning av synpunkter har några av hänvisningarna i tredje stycket justerats. Förordningen innehåller materiella bestämmelser avseende centrala motparter. Eftersom förordningen är bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna får de materiella bestämmelserna i förordningen ingen motsvarighet i svensk rätt. Det nya fjärde stycket innehåller en upplysning om vilka ytterligare bestämmelser som finns för clearingverksamhet som central motpart. Efter påpekande från har det införts en hänvisning till EU-förordningen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Paragrafen innehåller ett antal definitioner. Definitionen i punkten 5 av clearingorganisation omfattar företag som fått tillstånd att driva clearingverksamhet enligt 19 kap. i denna lag eller enligt förordningen. Definitionen i punkten 6 av clearingverksamhet överensstämmer i fråga om led b i sak med definitionen av en central motpart i artikel 2.1 i förordningen. har framfört att man anser att den föreslagna definitionen i 1 kap. 5 § 6 b inte är fullständig. Mot bakgrund härav och i syfte att göra bestämmelsen tydligare har det gjorts en mindre justering i definitionen så att det nu uttryckligen anges att det är fråga om verksamhet som innebär att träda in som motpart till både köpare och säljare av finansiella instrument. Av 1 § tredje stycket följer vilka bestämmelser i denna lag som ska Prop. 2012/13:72 tillämpas i fråga om clearingorganisationer som är centrala motparter. Förslaget behandlas i avsnitt 5.7. Reglerna i förordningen är direkt tillämpliga när förordningen har trätt i kraft. Gällande materiella bestämmelser avseende centrala motparter ska upphävas. Bestämmelsen om ställande av säkerhet, som har justerats redaktionellt, kvarstår och är tillämplig enbart för andra clearingorganisa- tioner än centrala motparter. Säkerhet får ställas antingen av parterna själva eller av någon annan för parternas räkning. Förslaget behandlas i avsnitt 7. Punkten 1 anger när lagen träder i kraft. Enligt punkten 2, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, får en clearingorganisation som vid ikraftträdandet har tillstånd att driva sådan clearingverksamhet som avses i 1 kap. 5 § 6 b fortsätta att driva denna verksamhet enligt äldre bestämmelser till dess att ansökan har prövats slutligt, om en ansökan om auktorisation enligt artikel 14 i förordningen har getts in i enlighet med artikel 89.3. Enligt artikel 89.3 ska ansökan om auktorisation ske från och med dagen för ikraftträdandet av alla tekniska standarder för tillsyn enligt artiklarna 16, 25, 26, 29, 34, 41, 42, 44, 45, 47 och 49 i förordningen. Om aukto- risation enligt förordningen vägras, ska clearingorganisationen upphöra med sådan clearingverksamhet. Om tillstånd för en clearingorganisation återkallas får enligt 25 kap. 6 § besluta om hur avvecklingen av rörelsen ska ske. På motsvarande sätt bör Finansinspek- tionen besluta om hur denna verksamhet ska avvecklas om auktorisation enligt förordningen vägras. 9.3Förslaget till lag om ändring offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 6 § Förslaget behandlas i avsnitt 6. I paragrafen regleras sekretess för uppgifter i bl.a. verksamhet. I första stycket har en hänvisning till den nya lagen med kompletterande bestämmelser till förordningen lagts till. Detta innebär att sekretess gäller i tillsyn enligt den lagen. Europeiska unionens officiella tidning L 201/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 648/2012 av om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)I en rapport som utfördes på begäran av kommissionen och som offentliggjordes av en högnivågrupp med som ordförande drogs slutsatsen att tillsynsramarna för unionens finans sektor behövde stärkas för att minska risken för och mildra effekterna av framtida finanskriser, och rapporten rekommenderade långtgående reformer av tillsynsstruk turen för den sektorn, inklusive inrättandet av ett euro peiskt system för finansiell tillsyn, med tre europeiska (1) EUT C 57, 23.2.2011, s. 1. (2) EUT C 54, , s. 44. (3) ståndpunkt av (ännu ej of fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . tillsynsmyndigheter, varav en för banksektorn, en för försäkrings- och tjänstepensionssektorn och en för vär depappers- och marknadssektorn, samt inrättandet av ett europeiskt systemriskråd. (2)I kommissionens meddelande av med titeln återhämtning i , föreslogs att unio nens regelverk för finansiella tjänster skulle stärkas. I sitt meddelande av med titeln , säkra och solida derivatmarknader analyserade kommis sionen derivatens roll i samband med finanskrisen och i sitt meddelande av med titeln , säkra och solida derivatmarknader: förestående initiativ angav den vilka åtgärder den avsåg att vidta för att begränsa riskerna med derivat. (3)antog kommissionen förslag till tre förordningar om inrättande av ett europeiskt system för finansiell tillsyn, inklusive inrättandet av tre europe iska tillsynsmyndigheter, för en konsekvent tillämpning av unionslagstiftningen och införande av gemensamma standarder och praxis av hög kvalitet för tillsyn och över vakning. De europeiska tillsynsmyndigheterna utgörs av Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndig heten) (), inrättad genom och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 (4), Europeiska till synsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjäns tepensionsmyndigheten) (Eiopa), inrättad genom nr 1094/2010 (5) (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) (), inrättad genom och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (6). De europeiska tillsyns myndigheterna spelar en central roll för att säkra finans sektorns stabilitet. Det är därför mycket viktigt att säkerställa att utvecklingen av deras arbete får hög politisk prioritet och att de ges tillräckliga resurser. (4) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. (5) EUT L 331, 15.12.2010, s. 48. (6) EUT L 331, 15.12.2010, s. 84. L 201/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)OTC-derivat (over-the-counter, OTC-derivatkontrakt) är inte transparenta, eftersom de är privata kontrakt och alla uppgifter om dem vanligtvis bara är tillgängliga för kontraktsparterna. De skapar ett komplicerat nät av öm sesidigt beroende som kan göra det svårt att bedöma arten och omfattningen av de risker som de är förenade med. Finanskrisen har visat att sådana egenskaper vid marknadsoro ökar osäkerheten och därmed innebär ris ker för den finansiella stabiliteten. I denna förordning skapas förutsättningar för att begränsa dessa risker och förbättra derivatkontrakts transparens. (5)På toppmötet i kom G20-ledarna överens om att alla standardiserade OTC- derivatkontrakt senast ska clearas via en central motpart och att OTC-derivatkontrakt ska inrapporteras till transaktionsregister. i To ronto bekräftade G20-ledarna sitt åtagande och åtog sig även att påskynda genomförandet av kraftfulla åtgärder för att förbättra OTC-derivatkontraktens transparens och tillsyn på ett internationellt sett konsekvent och icke-dis kriminerande sätt. (6)Kommissionen kommer att övervaka och sträva efter att säkerställa att dessa åtaganden genomförs på ett liknande sätt av unionens internationella partner. Kommissionen bör samarbeta med myndigheter i tredjeländer i syfte att pröva ömsesidigt stödjande lösningar för att säkerställa överensstämmelse mellan denna förordning och tredje ländernas krav och därigenom undvika eventuellt dubbel arbete. Kommissionen bör med Esmas bistånd övervaka och utarbeta rapporter till och rådet om den internationella tillämpningen av de principer som fastställs i denna förordning. För att undvika even tuella överlappande eller motstridiga krav får kommissio nen anta beslut om likvärdighet när det gäller rättsliga, tillsynsmässiga och verkställighetsmässiga ramar i tredje länder, om ett antal villkor är uppfyllda. Den bedömning som ligger till grund för sådana beslut bör inte inkräkta på rätten för en central motpart som är etablerad i ett tredjeland och som godkänts av att tillhandahålla clearingtjänster åt clearingmedlemmar eller handelsplatser som är etablerade i unionen, eftersom godkännande beslutet bör vara oberoende av denna bedömning. På liknande sätt bör varken ett likvärdighetsbeslut eller denna bedömning påverka rätten för ett transaktions register som är etablerat i ett tredjeland och godkänt av att tillhandahålla tjänster åt enheter som är etable rade i unionen.