prop · H10310 · 2013-10-01 00:00:00 — energiprodukter som sker inom . Vid import medför användandet av EMCS även särskilda fördelar eftersom det tydliggör om varorna flyttas under uppskovsförfarandet från importplatsen eller om varorna ska beskattas direkt vid importen. Särskilt i de fall där den som är skattskyldig om beskattning ska ske till inte är samma person som den som agerar som registrerad avsändare vid importen kan användandet av EMCS underlätta bedömningen av om deklaration ska lämnas till eller inte. Många av de upplagshavare som blir berörda av ändringarna tillämpar EMCS för flyttningar av varor till eller från andra medlemsstater eller i samband med export. via sin hemsida en gratis e-tjänst för den elektroniska Via denna e-tjänst kan aktörerna upprätta elektroniska administrativa dokument och mottagningsrapporter samt ändra flyttningens destination. För att effektivisera hanteringen kan uppgifterna i dokumenten återanvändas, vilket kan vara av stor betydelse för dem som ofta sänder varor. Det är även möjligt för aktörerna att skapa egna tekniska applikationer med maskinell uppkoppling till EMCS via . Sådan systembyggnad måste dock ske i samarbete med för att driften ska ske säkert. De aktörer som väljer att skapa egna tekniska applikationer kan forma system för dokumenthantering anpassade till det egna behovet. EMCS-applikationen kan t.ex. kopplas samman med aktörens övriga administrativa system. Detta tillvägagångssätt kan vara effektivt för dem som ofta sänder varor. Kostnaden för att skapa egna applikationer får bäras av aktören. Detta innebär initialt en merkostnad för de aktörer som väljer denna lösning. De aktörer som i stor omfattning flyttar varor under uppskovsförfarandet kan dock antas i många fall redan ha format en sådan teknisk applikation. Även om denna behöver anpassas till att även flyttningar inom ska omfattas bör detta innebära en mer begränsad åtgärd. har anfört att det saknas beloppsmässiga bedömningar av det tillkommande kravet på ny teknisk utrustning som EMCS innebär. Regeringen konstaterar att det är möjligt för aktörerna att utan investeringar i teknisk utrustning använda den e-tjänst som tillhandahåller. Det är således inte nödvändigt för aktörerna att välja att skapa en egen teknisk applikation för uppkoppling till EMCS. Sammantaget görs, på motsvarande sätt som vid införandet av EMCS för övriga flyttningar, bedömningen att EMCS under den inledande omställningsperioden, dvs. , innebär en viss ökning av administrationen och därmed följande kostnader för aktörerna (jfr prop. 2009/10:40 s. 156 f.). i ett längre perspektiv bedöms EMCS inte medföra några ökade kostnader eller endast begränsat ökade kostnader i förhållande till de befintliga kraven på att dokumentera flyttningar av punktskattepliktiga varor. Utöver hanteringen av själva EMCS systemet för de aktörer som sänder eller tar emot varor under uppskovsförfarandet medför ändringarna att en administrativ referenskod eller ett ersättningsdokument ska följa flyttningen av varorna. En skyldighet för föraren att vid vägtransporter se till att dessa dokument följer med transporten följer av detta. Den avsändande upplagshavaren eller registrerade avsändaren kan påföras transporttillägg om föreskrivna dokument inte följer med flyttningen. har anfört att det inte har gjorts någon undersökning eller beräkning av vilka konsekvenser som förslagen kan komma att innebära. Inte heller framgår i vad mån eller på vilket sätt åtgärderna kan komma att begränsa antalet bedrägerier och andra oegentligheter i samband med uppskovsförfarandet. förordar att en sådan inventering görs inom ramen för det fortsatta lagstiftningsarbetet. Regeringen delar inte uppfattning att det behövs en ytterligare inventering inom ramen för lagstiftningsarbetet. Det kan vidare konstateras att de föreslagna åtgärderna har erhållit ett starkt stöd från ett stort antal remissinstanser. Tydligare krav i uppskovsförfarandet De föreslagna ändringarna innebär bl.a. att det förtydligas vilka skyldigheter en upplagshavare eller registrerad varumottagare har under uppskovsförfarandet. Vad avser upplagshavare innebär det inte några nya skyldigheter och bedöms därmed inte medföra någon påverkan på aktörernas administrativa börda. Vad gäller registrerade varumottagare och tillfälligt registrerade varumottagare tillkommer en skyldighet att till ange en ordinarie mottagningsplats. För de aktörer som söker nya godkännanden kommer detta att ske naturligt i samband med ansökan. För redan befintliga varumottagare kommer detta däremot att kräva en aktiv åtgärd i samband med att ändringen träder i kraft. Mot bakgrund av de diskussioner som förevarit inom EU och de ändringar som med anledning därav kommer att genomföras i den tekniska utformningen av EMCS utgör införandet av en ordinarie mottagningsplats dock en förutsättning för att varumottagarna utan problem ska kunna agera inom uppskovsförfarandet. Genom ändringarna införs vidare en bestämmelse om att skattskyldighet inträder för varor som en upplagshavare under uppskovsförfarandet tar emot i direkt anslutning till sitt skatteupplag men inte tar in i upplaget om upplagshavaren accepterat mottagande av varorna i EMCS. Avsikten med bestämmelsen är endast att säkerställa att beskattning sker i en situation där en upplagshavare inte fullgör sina skyldigheter enligt uppskovsförfarandet. Det förutsätts att upplagshavarna normalt fullgör sin skyldighet att vid mottagandet av varor under uppskovsförfarandet ta in varorna i skatteupplaget. Bestämmelsen bedöms därmed inte ha någon betydande påverkan på upplagshavarnas verksamhet. De föreslagna ändringarna innebär vidare att säkerheten för upplagshavare förändras. Det finns ca 60 upplagshavare för tobak, ca 850 upplagshavare för alkohol och ca 260 upplagshavare för energiprodukter. I den mån dessa har lager som förändras mycket över året kan de föreslagna ändringarna innebära att de behöver se över och förändra säkerhetens storlek oftare än . Ändringarna innebär vidare att den säkerhet som behöver ställas i sådant fall behöver vara högre än , i vart fall i samband med toppar i lagrets storlek. Förändringarna bedöms därmed kunna medföra såväl en viss ökad administrativ börda som en ökad kostnad för upplagshavarna. Mot detta ska vägas att det blir enklare att bedöma om säkerhetens storlek motsvarar lagstiftningens krav eftersom det är fråga om antaganden om framtida verksamhet. Det kan även noteras att möjligheten att få säkerhetens belopp jämkat föreligger även fortsättningsvis. De föreslagna ändringarna innebär slutligen att säkerheten för varumottagare förändras. Det finns 7 varumottagare för tobak, ca 440 varumottagare för alkohol och cirka 40 varumottagare för energiprodukter. De föreslagna ändringarna bedöms inte påverka storleken på den säkerhet som behöver ställas för de varumottagare som regelbundet tar emot varor . För den varumottagare som endast tar emot varor vid ett fåtal tillfällen eller som har beskattningsår som redovisningsperiod kommer däremot kravet på säkerhet att bli högre. Förändringarna kommer även att medföra att det blir tydligare att den registrerade varumottagaren löpande måste se över och anpassa sin säkerhet till verksamhetens omfattning. En viss tillkommande kostnad och administrativ börda kan därmed antas uppkomma. Även för varumottagare kommer möjligheten att få säkerhetens belopp jämkat att föreligga även fortsättningsvis. har anfört att det i konsekvensutredningen saknas en beskrivning av förslagens effekter på konkurrensförhållandena för berörda företag, exempelvis inom förfarandet med ställande av säkerhet. Regeringen konstaterar att uppskovsförfarandet innebär att aktörer ges en möjlighet att hantera obeskattade punktskattepliktiga varor. Ställande av säkerhet för skatten är därvid en viktig del av förutsättningarna för godkännande. Såsom anförts ovan har de nu gällande bestämmelserna om beräkning av säkerhet inneburit att det varit oklart för såväl aktörer som om en korrekt säkerhet har ställts. Detta kan inte anses utgöra en tillfredsställande situation. De nu föreslagna ändringarna är avsedda att skapa en situation där det är tydligare vilken nivå säkerheten ska uppgå till . De möjligheter till jämkning som finns kvarstår. Utvidgade möjligheter till punktskattekontroll De föreslagna ändringarna innebär att får utökade möjligheter att utföra kontroller inom uppskovsförfarandet. Sådana kontroller får ske i godkända skatteupplag och andra verksamhetslokaler där en upplagshavares lagerbokföring kan antas förvaras. Det är således i första hand den som är godkänd upplagshavare som påverkas av de föreslagna ändringarna. Ett punktskattebesök kan innebära en viss påverkan på upplagshavarens verksamhet genom att exempelvis inventerar lagret. För upplagshavaren medför förslagen även en skyldighet att vid ett punktskattebesök vidta vissa åtgärder såsom att bereda tillträde till skatteupplaget eller verksamhetslokalen, ge verket möjlighet att granska, ta prover på och inventera varor och tillhandahålla lagerbokföring. Om dessa skyldigheter inte uppfylls kan det bli fråga om att förelägger upplagshavaren att vidta åtgärderna. Den föreslagna möjligheten till punktskattebesök är dock avgränsad till vissa åtgärder och ska ske på ett sådant sätt att verksamheten inte hindras i onödan. De föreslagna ändringarna innebär vissa utvidgade möjligheter för att tillämpa bestämmelserna om bevissäkring, betalningssäkring och företrädaransvar. Det införs också en möjlighet för den skattskyldige att erhålla ersättning för kostnader i ärende eller mål om oegentlighetsbeskattning. Bestämmelserna om betalningssäkring och företrädaransvar blir aktuella först i en situation där skatt inte betalas. De föreslagna ändringarna bedöms sammantaget inte föranleda någon ökad administrativ börda för de aktörer som normalt agerar inom uppskovsförfarandet. Dessa torde i stället ha anledning att ställa sig positiva till att får vissa utökade möjligheter att hantera situationer där en oegentlighet föreligger. Hantering av punktskatt vid konkurs De föreslagna ändringarna innebär att det förtydligas hur skattskyldighet till punktskatt ska hanteras vid konkurser. Genom bestämmelserna slås det fast att ett godkännande som upplagshavare, registrerad varumottagare eller godkänd lagerhållare övergår till konkursboet vid konkursbeslutet och att konkursboet är skattskyldigt om skattskyldigheten inträder därefter. Detta överensstämmer med det ställningstagande som har lämnat såvitt gäller godkända upplagshavare och, såvitt känt, även med hur situationen i praktiken hanteras . Vad gäller varor som ägs av någon annan än konkursgäldenären och som inte ingår i konkursboet är det oklart vad som gäller. För dessa varor innebär ändringarna att ägaren kan komma att bli skattskyldig för varorna. För konkursförvaltaren innebär ändringen att osäkerheten om och risken för att konkursboet ska vara skattskyldig även för dessa varor undanröjs. Genom de föreslagna ändringarna förtydligas att undantag för skattskyldighet förutsätter att varorna har blivit fullständigt förstörda. Normalt sker förstöring av alkohol- och tobaksvaror på sådant sätt att varorna får anses fullständigt förstörda. Ändringarna bedöms därmed inte medföra några betydande förändringar för aktörerna. Beskattning av varor som omhändertagits av och inte lämnats ut De föreslagna ändringarna innebär att den som vid kontroll konstateras införa alkoholvaror för annat än privat bruk inte behöver betala svensk alkoholskatt för varorna om varorna inte lämnas ut av . kommer det inte längre vara möjligt att återutföra varorna från . Detsamma kommer att gälla för vissa tobaksvaror. 14.1Lag om ändring i lagen (1994:1563) tobaksskatt Ändringen innebär endast att ett stavfel rättas i första stycket 2. Genom ett nytt andra stycke införs en skyldighet för en registrerad varumottagare att till ange den adress där mottagaren normalt kommer att ta emot varor som flyttas under uppskovsförfarandet, s.k. ordinarie mottagningsplats. Denna adress kommer av att registreras som varumottagarens mottagningsadress i det s.k. SEED- registret. Om varumottagaren vill ta emot varor på en annan plats än sin ordinarie mottagningsplats är detta endast möjligt om denna plats anmäls till som en s.k. direkt leveransplats enligt 8 b § tredje stycket. För att en flyttning ska ske under uppskovsförfarandet måste den således ske antingen till den ordinarie mottagningsplatsen eller till en direkt leveransplats. Att den registrerade varumottagaren anger en ordinarie mottagningsplats utgör en förutsättning för godkännande som varumottagare. Genom ett nytt andra stycke införs en skyldighet för en tillfälligt registrerad varumottagare att till ange den adress där varumottagaren kommer att ta emot de varor som flyttas under uppskovsförfarandet. Denna adress kommer av att registreras som varumottagarens mottagningsadress i det s.k. SEED- registret. Iförsta stycket punkten 8 görs en språklig justering. Av ett nytt andra stycke följer att ska efterge skatt på tobaksvaror om varorna har omhändertagits av enligt 2 kap. 9 § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter, förkortad LPK, och därefter beslutat att inte lämna ut varorna enligt 2 kap. 16 § andra stycket eller 16 a § LPK. Eftersom skatt i dessa fall inte beslutas enligt 2 kap. 13 § LPK kan släppa omhändertagandet och besluta att inte lämna ut varorna även om skatten inte ännu är betald, se t.ex. propositionenStraffrättsliga sanktioner mot överträdelser av för alkohol, tobak och mineraloljor (prop. 2002/03:10). Fråga är härvid om beskattade tobaksvaror som förs in eller tas emot i . Bakgrunden till ändringen beskrivs närmare i avsnitt 12. I tredje stycket, som är nytt, begränsas tillämpningen av bestämmelserna om eftergift i andra stycket till de situationer där beslut om skatt har fattats av . Om beslut om skatt har fattats av efterges skatten enligt LPK. Genom bestämmelsen, som är ny, införs en möjlighet att ansöka om återbetalning av skatt när skatt har betalats till och därefter har beslutat att inte lämna ut varan enligt 2 kap. 16 § andra stycket eller 16 a § LPK. Lagen träder i kraft . Bestämmelserna om eftergift av skatt i 20 § och återbetalning av skatt i 31 § LTS tillämpas på varor som har förts in i . 2013/14:10 14.2 Lag om ändring i lagen (1994:1563) om Genom ändringen som innebär att paragrafens andra stycke upphävs, tas undantaget från kravet på att tillämpa det datoriserade systemet, EMCS, vid flyttningar som sker enbart på svenskt territorium och där varornas slutdestination är belägen på svenskt territorium bort. Även flyttningar från en importplats i eller en godkänd upplagshavares skatteupplag i till ett skatteupplag i eller en direkt leveransplats i som tillhör samma eller en annan upplagshavare omfattas därmed av kravet på att varorna som flyttas ska omfattas av ett sådant elektroniskt administrativt dokument som avses i 22 b § eller av ett sådant ersättningsdokument som avses i 23 a §. Genom ändringen förtydligas att undantag för skattskyldighet förutsätter att varorna har blivit fullständigt förstörda. Se även kommentaren till 18 §. Genom bestämmelsen, som är ny, förtydligas att en upplagshavare som tar emot varor under uppskovsförfarandet har en skyldighet att ta emot dem på det skatteupplag eller den direkta leveransplats som angetts i det elektroniska administrativa dokumentet eller ersättningsdokumentet. Vidare förtydligas att varor som flyttas till ett skatteupplag vid mottagandet ska tas in i skatteupplaget. Bestämmelsen blir tillämplig när upplagshavaren tar emot varorna. Om det t.ex. är fel varor som har anlänt och upplagshavaren därför avvisar dessa föreligger givetvis inte några skyldigheter att ta emot dem på viss plats eller att ta in dem i skatteupplaget. Av 10 a § följer även att upplagshavaren är skyldig att ta upp mottagna varor i den s.k. lagerbokföringen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafens tredje stycke regleras upplagshavarens skyldighet att ställa säkerhet för sin verksamhet. Genom ändringarna ersätts den nuvarande säkerheten för s.k. lagerbrister med en mer generell säkerhet för betalning av skatt som kan påföras upplagshavaren. Detta omfattar situationer där lagerbrister uppkommer men även den skattskyldighet som uppkommer när skattepliktiga varor tas ut från ett skatteupplag utan att flyttas under uppskovsförfarandet, skattepliktiga varor tas emot på en direkt leveransplats, skattepliktiga varor tas i anspråk i ett skatteupplag eller godkännandet av ett skatteupplag återkallas. Det omfattar även situationer där skattskyldighet enligt den föreslagna nya 20 a § uppkommer därför att varor som flyttats under uppskovsförfarandet tas emot av upplagshavaren men där varorna inte vid mottagandet tas in i upplagshavarens skatteupplag. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I bestämmelsen anges även hur säkerheten ska beräknas. Genom ändringarna ska säkerheten beräknas utifrån ett underlag som lägst motsvarar skatten på de varor som upplagshavaren förvarar i sina skatteupplag. Säkerheten ska, liksom tidigare, uppgå till av underlaget. Det är upplagshavaren som ansvarar för att den säkerhet som ställs uppfyller bestämmelsens krav. En löpande uppföljning av säkerhetens storlek blir därmed nödvändig. För att undvika att säkerheten minskar alltför kraftigt innan tidpunkten för redovisning och betalning av skatten ska säkerheten, med undantag från vad som angetts ovan, inte understiga ett belopp som motsvarar av det högsta belopp som en sådan beräkning medfört . Utgångspunkten för denna begränsningsregel är således inte den faktiskt ställda säkerheten utan det belopp som säkerheten lägst ska uppgå till enligt huvudregeln, dvs. av skatten på de varor som upplagshavaren förvarar i sina skatteupplag. Av ett nytt fjärde stycke framgår att säkerheten enligt tredje stycket ska kunna tas i anspråk av från den dag beslutet om återkallelse träder i kraft om godkännandet som upplagshavare återkallas. Genom detta ges större möjligheter att ta säkerheten i anspråk om det konstateras att skatt som påförts innan godkännandet återkallades eller som föranleds av återkallelsen inte betalas i rätt tid. Genom paragrafen, som är ny, införs bestämmelser om hur godkännandet som upplagshavare och upplagshavarens skattskyldighet ska hanteras när en godkänd upplagshavare försätts i konkurs. Av första stycket följer att ett godkännande som upplagshavare övergår till konkursboet om upplagshavaren försätts i konkurs. En upplagshavare kan vid konkurstidpunkten förvara varor i skatteupplaget. Varor kan även vara på väg till skatteupplaget under uppskovsförfarandet. Genom att godkännandet som upplagshavare övergår till konkursboet kvarstår de varor som befinner sig i upplagshavarens skatteupplag under uppskovsförfarandet och någon skattskyldighet inträder inte med anledning av konkursbeslutet. Konkursförvaltaren har därmed möjlighet att genom sin hantering av varorna påverka om och när skattskyldighet inträder för varorna. För att undvika tveksamheter bör det i bestämmelsen klargöras att konkursboet är skattskyldigt för varor för vilka skattskyldighet för upplagshavaren inträder efter konkursbeslutet. Detta kan bli aktuellt exempelvis om varor lämnar skatteupplaget utan att flyttas under uppskovsförfarandet eller om varor tas i anspråk i skatteupplaget. Det kan också bli aktuellt vid tillämpning av den bestämmelse som föreslås i nya 20 a §. I andra stycket regleras den speciella situation där någon annan än konkursgäldenären äger varor som hanteras av upplagshavaren under uppskovsförfarandet. Om dessa varor inte ingår i konkursboet och skattskyldighet för varorna inträder efter konkursbeslutet är ägaren skattskyldig för varorna i stället för konkursboet. I bestämmelsen klargörs även att skattskyldighet för dessa varor inträder 2013/14:10 när skattskyldighet skulle ha inträtt för upplagshavaren enligt 20 § första stycket 1 eller 20 a §. En förutsättning för att det ska uppkomma en skattskyldighet för ägaren är att skattskyldighet inträder för varorna enligt 20 § första stycket 1 eller 20 a § eftersom avsikten med bestämmelsen är att skattskyldigheten för ägaren ska ersätta skattskyldigheten för konkursboet. Om varorna exempelvis flyttas vidare under uppskovsförfarandet kommer därmed någon skattskyldighet för ägaren inte att uppkomma. Den som blir skattskyldig i egenskap av ägare ska redovisa skatten i en särskild skattedeklaration för varje händelse enligt 26 kap. 8 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Se även avsnitt 10. Av tredje stycket följer att ett konkursbo inte behöver ställa säkerhet för skatt på de varor som förvaras i skatteupplaget enligt 11 § tredje stycket. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna i tredje stycket om beräkning av säkerhet flyttas till den nya 13 a §. I ett nytt fjärde stycke förtydligas att en registrerad varumottagare som tar emot varor som flyttas under uppskovsförfarandet ska göra det på sin ordinarie mottagningsplats eller den direkta leveransplats som angetts i det elektroniska administrativa dokumentet eller ersättningsdokumentet. Bestämmelsen blir tillämplig när varumottagaren tar emot varorna. Om det t.ex. är fel varor som har anlänt och varumottagaren därför avvisar dessa föreligger givetvis inte några skyldigheter att ta emot dem på viss plats. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen, som är ny, anges hur den säkerhet som en registrerad varumottagare enligt 13 § tredje stycket ska ställa hos ska Enligt huvudregeln i första stycket ska säkerheten lägst uppgå till ett belopp som motsvarar den skatt som i medeltal har beslutats för de tolv senaste redovisningsperioder för vilka beslut om skatt har fattats. Om varumottagaren startat sin verksamhet och därför ännu inte har redovisat skatt att beslut om skatt finns för tolv redovisningsperioder ska beräkningen i stället utgå från det lägre antal redovisningsperioder för vilka skatt har beslutats. Av andra stycket framgår att vid beräkning av medeltalet ska den sammanlagda skatt som beslutats för redovisningsperioderna delas med det antal av redovisningsperioderna för vilka skatt har beslutats till mer än noll kronor. Även en registrerad varumottagare som startar upp en ny verksamhet eller som inte har tagit emot varor bör omfattas av ett krav på säkerhet. Om det belopp som säkerheten lägst ska uppgå till vid beräkning enligt ovan är noll kronor ska därför säkerheten enligt det tredje stycket lägst uppgå till ett belopp som motsvarar skatten på de varor som är under flyttning till varumottagaren under Om den registrerade varumottagaren redovisningsperiod för tobaksskatt följer det det fjärde stycket att säkerheten i stället lägst ska uppgå till ett belopp som motsvarar det högsta av den skatt som beslutats för den senaste redovisningsperioden och skatten på de varor som är under flyttning till varumottagaren under uppskovsförfarandet. Genom paragrafen, som är ny, införs bestämmelser om hur godkännandet som registrerad varumottagare eller tillfälligt registrerad varumottagare och skattskyldighet för dessa aktörer ska hanteras när de försätts i konkurs. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag till språkliga ändringar. Se vidare kommentaren till 12 a §. Kravet i första stycket punkten 2 på att varorna ska ha blivit fullständigt förstörda är ett förtydligande av vad som redan gäller enligt punktskattedirektivet. Kravet innebär att varorna efter förstörelsen inte på något sätt och inte till någon del ska kunna användas som punktskattepliktiga varor. Det kan t.ex. vara fråga om att varorna bränns upp. I paragrafen, som är ny, regleras skattskyldighet i en särskild situation där varor som flyttats under uppskovsförfarandet tas emot av en upplagshavare men där varorna inte vid mottagandet tas in i upplagshavarens skatteupplag.