prop · H003174 · 2013-06-11 00:00:00 — reviderades och bl.a. infördes bestämmelser för reparation och återuppbyggnad av träemballage för att säkra att endast behandlat och märkt trä används alternativt att hela träemballaget behandlas på nytt och märks om. Träemballaget kan utgöras av enskilda trästycken (stödjevirke) eller träemballage som sammansatts av flera trästycken, såsom pallar, pallkragar, packlådor och kabeltrummor. EU har, när det gäller import från tredjeland infört kraven i ISPM 15 genom Kommissionens direktiv /102/EG av om ändring av bilagorna II, III, IV och V till rådets direktiv /29/EG om skyddsåtgärder mot att växtskadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen (EGT L 309, 6.10.2004, s. 9). Genom tillträde till IPPC finns en skyldighet att beakta kraven i ISPM 15 även vid export. Även enligt ska tillgängliga internationella standarder följas, för att tillgodose principen om harmonisering i syfte att underlätta handeln. har således en skyldighet att beakta krav bl.a. när det gäller träemballage som tillverkas, repareras eller återuppbyggs i . Den nationella växtskyddsmyndigheten i det importerande landet har enligt ISPM 15 en skyldighet att underrätta motsvarande myndighet i exportlandet eller tillverkningslandet vid fynd av växtskadegörare i träemballage, bristande märkning eller andra avvikelser från krav. Växtskyddslagen (1972:318) Bestämmelser om växtskydd finns i växtskyddslagen (1972:318) och i förordningen (2006:817) om växtskydd m.m. Rådets direktiv /29/EG av om skyddsåtgärder mot att växtskadegörare på växter 2012/13:174 eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen samt kommissionens tilläggsdirektiv på området är genomförda i växtskyddslagen och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Syftet med bestämmelserna är att bekämpa och hindra spridning av växtskadegörare som allvarligt kan skada sådana växter som omfattas av lagen. För att kunna åstadkomma detta finns i lagen bestämmelser om befogenheter att vidta vissa särskilt angivna åtgärder för att komma tillrätta med växtskadegörare. Enligt lagen är en innehavare av mark, byggnad eller transportmedel skyldig att lämna tillträde för en åtgärd enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. I lagen finns även straffbestämmelser och bestämmelser om överklagande. I förordningen finns vissa bestämmelser om kontroll över att det inte införs eller sprids gods i strid med förordningen. Definitionen av växtprodukt och ISPM 15 Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vad som avses med växtprodukt enligt växtskyddslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Promemorians förslag har delvis en annan utformning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak lämnat för- slaget utan erinran eller avstått från att yttra sig. Endast ett par remiss- instanser har lämnat synpunkter på promemorians förslag angående definitionen av växtprodukt. i betonar vikten av att det av regelverket tydligt framgår vad som omfattas av definitionen av växtprodukt så att ansvarig myndighet vet vilka befogenheter den har när det gäller att fatta beslut om bekämpning. framhåller att bemyndigandet an- gående definitionen av växtprodukt kan komma att påverka myndig- Skälen för regeringens förslag: I ISPM 15 finns krav gällande bl.a. behandling mot växtskadegörare, märkning, och reparationer när det gäller trä som används som emballage vid internationella transporter. Många länder har infört kraven från ISPM 15 i sina importkrav, EU gjorde det 2005. har en skyldighet att uppfylla krav bl.a. när det gäller träemballage som tillverkas, repareras eller åter- Det har i förarbetena till växtskyddslagen angivits att med växtprodukt avses produkt av växtursprung som har karaktär av råvara såsom exem- pelvis timmer eller spannmål eller sådan produkt som har genomgått enklare behandling, exempelvis virke och enklare träkonstruktioner så- som träemballage och monteringsfärdiga hus (prop. 2005/06:128 s. 311). För att undanröja de tveksamheter som kan finnas angående detta samt för att i övrigt tydliggöra definitionen kan det dock finnas anledning för att i föreskrifter närmare precisera vad som avses med Prop. 2012/13:174 växtprodukter. Regeringen anser därför att det bemyndigande som finns i växtskyddslagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om vad som avses med växt bör kompletteras med samma möjlighet avseende begreppet växtprodukt. Det föreslagna bemyndigandet ger även förutsättningar att meddela föreskrifter som innebär ett tydligare genomförande av artikel 2.2 i direktivet där det anges att direktivets bestämmelser avser trä då det används vid lastning, som garneringsträ, avståndsklossar, för lastpallar eller som förpackningsmaterial som används vid transport, förutsatt att det medför en växtskyddsrisk. Vidare ger bemyndigandet möjlighet att på en annan nivå än lag precisera och anpassa begreppet till ändringar i eller andra internationella åtaganden. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer ska, om det finns särskilda skäl, få meddela före- skrifter eller fatta beslut om åtgärder för att bekämpa, hindra sprid- ning av, kartlägga förekomst av, fastställa frihet från och kontrollera spridning av växtskadegörare mot andra växtskadegörare än sådana växtskadegörare som finns angivna i föreskrifter som meddelats med stöd av växtskyddslagen. Föreskrifter och beslut om att bekämpa och hindra spridning av växtskadegörare ska vara tidsbegränsade. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Promemorians förslag har delvis en annan utformning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak lämnat för- slaget utan erinran eller avstått från att yttra sig. uttalar sig angående förslaget. i bedömer att förslaget är ändamålsenligt och betydelsefullt för ansvarig myndighet så att den i förekommande fall kan vidta lämpliga bekämpningsåtgärder. slaget även fyller en viktig funktion i arbetet med att förebygga riskerna för spridning av skadegörare inom och utanför EU. anser att ändringarna innebär att det blir lättare att snabbt ta sig an nya skadegörare och att den beredskapen är viktig. över och konstaterar att den tidsbegränsning om tre månader, som framgår av växtskyddslagen, inte ges någon mot- svarighet i förslaget. Hovrätten anser att det kan finnas skäl för den enskilde såsom förutsägbarhet att det i lagen framgår hur lång tids- begränsning det kan vara fråga om. Skälen för regeringens förslag: I artikel 16.1 i direktivet ställs kravet att varje medlemsstat ska anmäla förekomsten av i direktivet reglerade skadegörare till kommissionen. Medlemsstaten ska vidare vidta alla nödvändiga åtgärder för att utrota skadegöraren och, om det inte är möjligt, förhindra spridning av sådan växtskadegörare. reglerade växter och växtprodukter från tredjeland ställs i direktivet kra- 2012/13:174 vet att medlemsstaterna ska kunna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att skydda gemenskapens territorium från införsel och spridning av i direktivet reglerade växtskadegörare (artikel 16.2 andra stycket). Medlemsstaterna ska enligt artikel 2.1 h) i direktivet kunna genomföra regelbundna och systematiska officiella undersökningar rörande närvaron av växtskadegörare inom s.k. skyddade zoner. kartläggning ställs även i andra EU-rättsakter. Även när det gäller växt- skadegörare som inte finns angivna i direktivet ställs kravet att medlems- staten ska anmäla faktisk eller misstänkt förekomst av sådan skadegörare inom dess territorium. Anmälan ska göras till kommissionen och de andra medlemsstaterna. Vidare ska medlemsstaten kunna vidta åtgärder som förhindrar spridning till andra medlemsstaters territorium av denna typ av växtskadegörare (artikel 16.2 första stycket). hängande fara har medlemsstaterna rätt att vidta åtgärder innan kommissionen fattat beslut i frågan samt vidta åtgärder som går utöver vad kommissionen beslutat (artikel 16.2 tredje stycket i direktivet). Vidare har kommissionen möjlighet att besluta om att tillfälliga skydds- åtgärder mot växtskadegörare ska vidtas av medlemsstaterna (artikel 16.5 i direktivet). I 3 § första stycket växtskyddslagen finns ett bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att i föreskrifter ange de växtskadegörare mot vilka åtgärder enligt lagen Som krav för att växtskadegöraren ska få tas upp anges i bestämmelsen att den ska kunna orsaka allvarlig skada. nämnas att i det närmaste samtliga växtskadegörare som finns reglerade i också finns listade i föreskrifter. Växtskyddslagen ger emellertid även vissa möjligheter att vidta åtgärder mot växtskadegörare som inte finns angivna i föreskrifter med stöd av 3 § första stycket. finns i 3 § andra stycket växtskyddslagen en bestämmelse som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att, om det finns synnerliga skäl, besluta om åtgärder för att bekämpa och hindra spridning av växtskadegörare som inte finns angivna i föreskrifter med stöd av 3 § första stycket. För att genomföra direktivets krav på att medlemsstaten ska kunna vidta även andra åtgärder än bekämpning och hindra spridning av sådana växtskadegörare bör 3 § växtskyddslagen kompletteras med bestämmelser som ger möjlighet till detta. därför införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller besluta om åtgärder för att kartlägga, fastställa frihet från samt hindra och kontrollera sprid- ning av växtskadegörare som inte finns angivna i före- skrifter som meddelats med stöd av 3 § första stycket. krävs enligt 3 § andra stycket växtskyddslagen synnerliga skäl för att beslut ska få meddelas om åtgärder för att bekämpa växtskadegörare som inte finns angivna i föreskrifter. Detta krav ger ett mycket begränsat utrymme att vidta åtgärder mot dessa växtskadegörare. För att bättre uppfylla de krav som EU ställer på medlemsstaterna bör utrymmet för att meddela beslut och föreskrifter angående växtskade- görare som inte finns angivna i föreskrifter med stöd av 3 § första stycket Föreskrifter och beslut om åtgärder bör därför kunna meddelas redan när det finns särskilda skäl för åtgärden. Sådana särskilda skäl kan vara att förhindra omfattande och allvarlig skada eller att det föreligger Prop. 2012/13:174 ett brådskande behov av att vidta åtgärder beträffande en ny skadegörare. Åtgärder för att bekämpa skadegörare och för att hindra spridning av dessa kan vara ingripande för enskilda. Föreskrifter eller beslut om sådana åtgärder bör därför, när det gäller växtskadegörare som inte finns angivna i föreskrifter med stöd av 3 § första stycket växtskyddslagen, vara tidsbegränsade. anges i 3 § andra stycket växtskyddslagen en tidsgräns för beslut om åtgärder mot växtskadegörare som inte finns angivna i föreskrifter . Denna typ av åtgärder kan behöva pågå än och det är svårt att förutsäga hur åtgärden kan behöva pågå. Det beror på omständigheter som bl.a. typ av skadegörare, angreppets omfattning och vilken årstid angreppet sker. Vidare har , såsom framgår av redogörelsen ovan, som medlemsstat i EU en skyldighet att genomföra beslut av kommissionen angående åtgärder mot växtskadegörare som inte funnits reglerade inom EU- rätten. Erfarenheten visar att det inte är ovanligt att sådana beslut av kommissionen gäller för som överstiger . Regeringen anser därför, att det bör överlåtas till den myndighet som fattar beslut eller meddelar föreskrifter angående åtgärden att bestämma, och i beslut eller föreskrifter ange, beslutet eller föreskriften ska gälla. Varaktigheten av ett sådant beslut eller sådana föreskrifter om åtgärder mot växtskadegörare bör inte vara längre än nödvändigt för att uppnå det mål från växtskyddssynpunkt som åtgärden avser. Detta gäller naturligtvis särskilt om åtgärden är ingripande för den enskilde. När det gäller de åtgärder som kan komma att beslutas med stöd av det nu föreslagna bemyndigandet, dvs. kartläggning, fastställande av frihet från och kontroll av spridning av växtskadegörare, är detta ett kontinuerligt pågående arbete och åtgärden kan behöva pågå under betydligt än . Detta bl.a. för att uppfylla direktivets krav på omedelbar anmälan vi förekomst av sådan skadegörare. Åtgärder av nämnda slag berör i många fall inte den enskilde eller är av mindre ingripande karaktär för denne. Regeringen bedömer därför att det inte finns tillräckliga skäl för att i växtskyddslagen införa krav på tidsbegränsning för denna typ av åtgärder. När det gäller sådana växtskadegörare som finns angivna i föreskrifter med stöd av 3 § första stycket innebär de nu föreslagna bestämmelserna inte någon ändring i sak. Regeringens förslag: Möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att överlämna till en juridisk person att utfärda sundhetsintyg utökas till att avse sundhetsintyg som krävs vid all förflyttning inom EU och export av växter eller växtprodukter. För att kartlägga förekomst av, fastställa frihet från och kontrollera spridning av växtskadegörare ska regeringen eller den myndighet som 2012/13:174 regeringen bestämmer få meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om undersökning av sundhetsintyg. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska i det enskilda fallet få besluta om att avlägsna eller ogiltigförklara sundhetsintyg om det finns brister i ett sådant intyg. Vidare ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om användning, behandling eller förstöring och andra liknande åtgärder av växt, växtprodukt eller annat föremål som kan hysa växtskadegörare om det finns brister i eller saknas ett sådant intyg. Om någon underlåter att fullgöra skyldighet som förelagts av myndighet enligt denna bestämmelse ska myndighet kunna verkställa åtgärden på hans eller hennes bekostnad. Beslut om åtgärder på grund av brister i eller avsaknad av sundhetsintyg ska gälla , om inte annat bestämts. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för sådant överlämnande. Regeringens bedömning: Det finns inget behov av att tydliggöra bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om sundhetsintyg. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås att bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om sundhetsintyg ska förtydligas så att det uttryckligen framgår att det avser även hantering av sundhetsintyg. Det föreslås också i promemorian ett nytt bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om att avlägsna eller ogiltigförklara sundhetsintyg. Vidare föreslås i promemorian att möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att överlämna till en juridisk person att utfärda sundhetsintyg som krävs vid handel ska bibehållas samt att detta bemyndigande ska vidgas till att avse sundhetsintyg som krävs vid förflyttning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i huvudsak lämnat förslaget utan erinran eller avstått från att yttra sig. Endast två remissinstanser uttalar sig angående förslaget. Swedac anser att det enligt växtskyddslagen bör ställas krav på kompetens och oberoende för enskilda organ som får uppgifter överlämnade till sig. framhåller att myndigheten kan komma att påverkas av föreskrifter som följer av bemyndigandet om undersökning och hantering av sundhetsintyg. Skälen för regeringens förslag och bedömning Med sundhetsintyg avses ett dokument som åtföljer en växt eller växtprodukt och som visar dess växtskyddsmässiga status (risk från växtskyddssynpunkt). Som exempel på sundhetsintyg kan nämnas sundhetscertifikat enligt växtskyddskonventionen, växtpass enligt direktivet och märkning av träemballage enligt ISPM 15. regleras sundhetsintyg i 7 a § första stycket. Enligt den bestämmelsen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om sundhetsintyg. Sundhetsintyg vid förflyttning inom EU och export av växter och växtprodukter Av artikel 10.2 i direktivet framgår att det ställs krav på att vissa växter och växtprodukter åtföljs av växtpass vid förflyttning inom gemenskapen, med undantag av lokala förflyttningar som inte innebär fara för spridning av skadegörare. Växtpasset är en officiell deklaration som utvisar att växten eller växtprodukten i fråga ingått i ett officiellt system för kontroll av produktion och att den uppfyller direktivets krav på exempelvis ursprung, odlingsbetingelser samt behandling mot växtskadegörare. I de fall direktivet ställer krav på att växten eller växtprodukten åtföljs av växtpass vid förflyttning gäller detta krav generellt. Syftet med förflyttningen saknar betydelse. Undantag från krav på växtpass görs endast vid förflyttning av små kvantiteter för eget bruk och när det inte medför risker (jfr bilaga V i direktivet). Enligt 7 a § andra stycket växtskyddslagen kan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer överlämna till en juridisk person att utfärda sådant sundhetsintyg som krävs vid handel med växter eller växtprodukter eller vid utförsel. Det i direktivet använda begreppet växtpass motsvarar sundhetsintyg i växtskyddslagens mening. Såsom framgår ovan innehåller direktivet inte några krav angående växtpass som är direkt kopplade till handel eller utförsel av växter eller växtprodukter. Det avgörande för kravet på växtpass är typen av växt eller växtprodukt och om denna förflyttas inom medlemsstatens territorium eller gemenskapen. Regeringen anser därför att bestämmelsen i 7 a § andra stycket växtskyddslagen bör ändras på så sätt att begreppen handel och utförsel ersätts av begreppen förflyttning inom EU och export. I artikel 16.12 i direktivet ställs krav på medlemsstaterna att vidta åtgärder mot i direktivet angivna växtskadegörare men också, i vissa fall, växtskadegörare som inte är reglerade i direktivet . De åtgärder som avses är bl.a. att utrota växtskadegöraren och, om det inte är möjligt, förhindra spridning av den. Vid införsel av växter och växtprodukter från tredjeland som anses medföra en överhängande fara för införsel eller spridning av växtskadegörare ställs i direktivet kravet att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att skydda gemenskapens territorium från faran. Vidare ska medlemsstaterna, enligt artikel 13.1 ii) i direktivet, i samband med införsel av reglerade växter och växtprodukter från tredjeland utföra dokumentkontroller där åtföljande sundhetsintyg granskas. Dokumentkontroll vid införsel från tredjeland ska även, enligt artikel 13.3 i direktivet, kunna omfatta träemballage och dess märkning, vilket är den relevanta formen av sundhetsintyg i detta fall. På den inre marknaden föreskriver direktivet att växtpass används som sundhetsintyg. Enligt artikel 12 i direktivet är medlemsstaterna skyldiga att organisera officiella kontroller för att 2012/13:174 säkerställa att reglerade växter och växtprodukter uppfyller kraven bl.a. avseende sundhetsintyg. I 5 a § första stycket 2 växtskyddslagen finns en bestämmelse som gör det möjligt att genom provtagningar och undersökningar kontrollera växter och växtprodukter samt andra föremål som kan hysa växtskadegörare. För att på bättre sätt uppfylla direktivets krav i ovan nämnda hänseende krävs emellertid även att det ska vara möjligt att undersöka sundhetsintyg som hör till växter eller växtprodukter för att fastställa vilka risker dessa föremål kan innebära och därmed uppfylla de krav på kontroll som direktivet innebär. En sådan undersökning bör vara möjlig att göra även om sundhetsintyget förvaras på en annan plats än växten eller växtprodukten i fråga. Det bör därför i växtskyddslagen införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om undersökning av sundhetsintyg. Åtgärder vid brister i eller avsaknad av sundhetsintyg För att uppfylla ISPM 15 krävs att virke som används vid reparation av träemballage har behandlats och märkts i enlighet med . Om det vid återuppbyggnad av träemballage byts ut en större andel av trämaterialet kräver att all tidigare märkning avlägsnas och att träemballaget i sin helhet behandlas på nytt samt att ny märkning påförs emballaget. I de fall som det är oklart om samtliga komponenter i träemballaget behandlats enligt ISPM 15 ställs enligt kravet att hela träemballaget behandlas på nytt och märks i enlighet med . märkningar ska då utplånas eller på annat sätt avlägsnas från träemballaget. I annat fall ska träemballaget destrueras eller på annat sätt hindras från att användas i internationell handel. Vidare innehåller ISPM 15 bestämmelser som reglerar märkningens utformning och placering på träemballaget. 15 innehåller även krav på åtgärder i det fall märkning i enlighet med krav saknas. Även i direktivet finns krav på åtgärder när det finns brister i eller saknas ett sundhetsintyg. Om det vid kontroll, enligt artikel 13.1 ii) i direktivet, av reglerade växter och växtprodukter som importeras från tredjeland påvisas att sundhetsintyget inte uppfyller direktivets krav ska medlemsstaten enligt artikel 13c.7 vidta åtgärder. Dessa åtgärder kan bl.a. innebära att sundhetsintyget ska ogiltigförklaras. När det gäller den inre marknaden finns i artikel 12 i direktivet regler som ska säkerställa att kraven på växtpass uppfylls. Om det finns risk för spridning av växtskadegörare ska medlemsstaten besluta om behandling, borttransport, specificerad användning eller destruktion av de reglerade föremålen (se artikel 11.3). När det gäller brister i sundhetsintyg kan de exempelvis bestå i att det är felaktigt utformat eller placerat, att det saknas uppgifter eller innehåller felaktiga sådana eller att sundhetsintyget inte överensstämmer med det föremål intyget avser. Brister i ett sundhetsintyg innebär en risk att föremålet hyser växtskadegörare vilket i sin tur medför en risk för spridning av skadegörare. Åtgärden att avlägsna sundhetsintyg torde i de flesta fall gälla föremål som har en märkning som utgör sundhetsintyget. Ett avlägsnande kan ske med flera olika tekniska metoder. sundhetsintyget inte utgörs av en märkning, utan av ett till föremålet fogat dokument, bör det finnas en möjlighet att ogiltigförklara intyget. Den närmare regleringen av de krav på åtgärder som följer av och direktivet vid brister i eller avsaknad av sundhetsintyg bör lämpligen göras i myndighetsföreskrifter. Sådana föreskrifter om sundhetsintyg kan meddelas med stöd av befintliga bemyndiganden i 7 a § första stycket växtskyddslagen och 11 § förordningen (2006:817) om växtskydd m.m. där det anges att får meddela ytterligare föreskrifter om sådant intyg. Det finns därför, till skillnad från vad som föreslogs i promemorian, inte något behov av att införa ett nytt bemyndigande som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om att avlägsna eller ogiltigförklara ett sundhetsintyg. Det bör emellertid, för att uppfylla och direktivets krav, även vara möjligt för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att i enskilda fall fatta beslut om att avlägsna eller ogiltigförklara ett sundhetsintyg i det fall det finns brister i intyget. En bestämmelse som gör det möjligt att fatta sådana beslut i enskilda fall bör därför införas i växtskyddslagen.