prop · H10339 · 2013-12-02 00:00:00 — Den snabba omsättningen av varor bidrar också till att exponeringen blir högre. Normalt ger leksaker, elektronik och andra varor ifrån sig mindre mängder av kemikalier när de har använts jämfört med när de är nya. Kläder som har tvättats ger också ifrån sig mindre mängder kemikalier. Barn och ungdomar är mer sårbara än vuxna för påverkan från kemika- Det finns flera skäl till detta. En rad olika hormonella system sam- spelar för att säkra en normal utveckling hos barnet och samspelet är Särskilt känsligt för störningar är den snabba utveck- lingen hos det ofödda barnet. Känsligheten för störningar fortsätter dock fram till och under hela puberteten, den period då barnet utvecklas till Allvarliga skador kan därför uppstå vid exponering under foster- perioden, under den och vidare upp i puberteten. Detta gäller speciellt skador på nerv-, reproduktions-, hormon- och im- Data från talar även för en ökad cancerrisk senare i livet till följd av kemikalieexponering under fosterstadiet. Undersökningar från och visar att barn kommer allt tidigare in i puberteten. Undersökningar har också visat att yngre mäns spermiekvalitet är försämrad, vilket kan hota människans Alltfler indicier tyder på att vissa kemikalier, s.k. hormonstörande ämnen, kan ligga bakom den utvecklingen. Det är särskilt viktigt att skydda barns och ungdomars hälsa från ska- dor av kemikalier. För att nå etappmålet om att minska barns exponering för kemikalier krävs ett långsiktigt arbete med ett brett spektrum av insatser nationellt, inom EU och internationellt. Ansatsen är att vidta fortlöpande riskminskningsåtgärder som särskilt tar hänsyn till barns samlade exponering för farliga kemikalier och barnens särskilda känslighet. Insatser för att skydda barns hälsa innebär ofta ett stärkt skydd för andra känsliga grupper och generellt för människors hälsa. Insatserna för att nå etappmålet om att minska barns exponering för kemikalier är nära sammankopplade med insatser för att nå de övriga etappmål och åtgärder som beskrivs i denna proposition. Handlingsplan för en giftfri vardag – Skydda barnen bättre Kemikalieinspektionen har på regeringens uppdrag tagit fram en handlingsplan för en giftfri vardag med fokus på att bättre skydda barnen (för en giftfri vardag 2011–2014 Skydda barnen bättre). I handlingsplanen har Kemikalieinspektionen redovisat vilka åtgärder som behövs –2014 för att minska risken för att människor i sin vardag ska utsättas för farliga kemikalier. Fokus är på barn och ungdomar eftersom de ofta är mer sårbara än vuxna för påverkan från kemikalier. För att förstärka Kemikalieinspektionens arbete med att genomföra handlingsplanen har regeringen utökat Kemikalieinspektionens anslag med –2014. Med syfte att upprätthålla och stärka ambitionsnivån och insatserna på området föreslår regeringen i budgetpropositionen 2014 en fortsatt satsning på handlingsplanen för en giftfri vardag för perioden –2020. Ambitionen är att arbetet med att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö på så sätt ska stärkas och särskilt att riskerna för farliga kemikalier i vår vardagsmiljö ska minska. Exempel på ämnen som prioriteras i Kemikalieinspektionens handlingsplan är redan kända problemämnen som konsumenter exponeras för, som kvicksilver och kvicksilverföreningar, kadmium och kadmiumföreningar, ftalater, bromerade flamskyddsmedel och perfluorerade ämnen. Ett särskilt fokus läggs på ämnen som är hormonstörande. Regeringens extra satsning på handlingsplanen har inneburit att Kemikalieinspektionen har kunnat satsa mer på varutillsynen och på att föreslå harmoniserade klassificeringar av ämnen och begränsningar av farliga ämnen inom EU:s kemikalielagstiftning. Satsningen har också inneburit att Kemikalieinspektionen har kunnat inleda dialoger med prioriterade branscher i syfte att gemensamt identifiera vilka åtgärder som behövs för att nå en giftfri vardag och underlätta för företagen att byta ut farliga ämnen i varor. är bland de medlemsstater som tar flest initiativ till ytterligare EU-regleringar. Med syftet att stärka Kemikalieinspektionens vetenskapliga underlag för att bättre kunna påverka utvecklingen av EU:s rättsakter har inspektionen låtit ta fram underlag rörande hormonstörande ämnen och nanomaterial. Vidare har Kemikalieinspektionen kartlagt hur barns säkerhet hanteras i de som rör risker med kemikalier samt i det arbete som sker på internationell nivå och som syftar till att skydda barn från att utsättas för farliga kemikalier. Regeringens fortsatta satsning på handlingsplanen för en giftfri vardag kommer att stärka ambitionen att skydda barnen bättre. Satsningen ger Kemikalieinspektionen en möjlighet att vidta åtgärder mot de särskilt farliga ämnena, att vara drivande i att utveckla och genomföra , att upprätthålla den ökade ambitionsnivån i tillsynsarbetet samt att i ökad omfattning stödja konsumenter, företag, myndigheter och upphandlare att byta ut ämnen som kan innebära hälso- och miljörisker i varor. Regeringen avser att ge Kemikalieinspektionen och andra berörda myndigheter i uppdrag att vidareutveckla arbetet med handlingsplanen för en giftfri vardag. Regeringen har gett Kemikalieinspektionen i uppdrag att verka för en utfasning av misstänkt fortplantningsstörande och hormonstörande ftalater i . Regeringen ser vidare ett behov av en analys av hur miljö- och hälsoriskerna för barn kan minskas i barnens offentliga miljöer och boendemiljöer. Kemikaliekraven behöver stärkas och utvecklas Barn kommer i kontakt med många varor som inte är leksaker eller ens är avsedda för barn, t.ex. textilier i hemmet, hobbyartiklar, prydnadssaker, pappersmaterial, böcker, smink och smycken. Det sätt som barn leker med och utforskar sådana vardagsvaror medför en exponering för farliga ämnen som det normalt inte tas hänsyn till i de regler som gäller för dessa varor. För att bättre skydda barnen bör större hänsyn tas till barns användningsmönster när regler för varor som barn ofta kommer i kontakt med utformas. Vissa varugrupper bör stå i fokus för satsningar för att samhällets insatser ska användas effektivt. En sådan prioritering bidrar även till att åstadkomma synergier mellan styrmedel och åtgärder nationellt, inom EU och globalt. Utgångspunkter för en prioritering bör vara att skydda människor i deras vardag och att minska exponeringen via miljön och kretsloppen. Insatser bör därför inriktas på varor som många människor kommer i kontakt med, i synnerhet särskilt känsliga grupper såsom barn och kvinnor i barnafödande åldrar, samt varor som genererar stora avfallsmängder. Byggprodukter och inredningar, elektriska och elektroniska produkter, textilier samt leksaker och andra varor avsedda för barn är varugrupper som överensstämmer med dessa kriterier. Dessa varugrupper bör stå i fokus för insatser . De prioriterade varugrupperna överensstämmer med de som lyfts fram i den handlingsplan för en giftfri vardag som Kemikalieinspektionen tagit fram på uppdrag av regeringen. Prioriteringen återkommer även i den globala kemikaliestrategin SAICM där tillsammans med EU har varit drivande (se avsnitt 16). Insatser avseende de prioriterade varugrupperna bedöms i varierande grad bidra till att nå samtliga etappmål med koppling till miljökvalitetsmålet Giftfri miljö men främst etappmålet om att minska barns exponering för farliga ämnen. Det är viktigt att i samband med prioriteringen av vissa varugrupper även överväga och utveckla lämpliga styrmedel. Styrmedlen bör vara inriktade såväl på att fasa ut särskilt farliga ämnen och minska användningen av farliga ämnen i varor som på förbättrad kunskap och informationssystem om ämnen i varor. Prioriteringarna bör få genomslag i utvecklingen av branschdialoger och informationsinsatser. 12.2.1Kemikaliekraven för byggprodukter och inredningar kan behöva stärkas Regeringens bedömning: Det bör undersökas om det finns ett behov av proportionerliga nationella begränsningar gällande farliga ämnen i byggprodukter för att minska barns exponering för farliga kemikalier. Skälen för regeringens bedömning: Byggprodukter används i mycket stora volymer och produkterna har en lång brukstid. Farliga ämnen i material och varor byggs ofta in för långa tider. Eftersom människor vistas en stor del av tiden inomhus kan emissioner av farliga ämnen från byggprodukter ge upphov till betydande exponering via inomhusmiljön. Risker kan även finnas i arbetsmiljön. Flera kända miljögifter, som polyklorerade bifenyler (PCB) och asbest, har orsakat både miljö- och hälsoeffekter och stora kostnader för samhället i form av sanering av byggnader och mark. Ytterligare exempel på farliga ämnen i byggvaror är ftalater i mattor av polyvinylklorid (PVC) och formaldehyd i spånskivor. Byggprodukters livscykel kan spänna över 50–. Vid rivningsarbeten och renoveringar uppkommer ofta svårigheter att ta reda på vilka farliga ämnen som fanns i de byggprodukter som användes när huset byggdes. Detta problem ska ses i ljuset av de stora avfallsmängder som genereras vid byggnation och renoveringar. Enligt står byggindustrin för av totala avfallsmängd och av landets farliga avfall. Alla människor utsätts för kemiska ämnen från produkterna i sin vardag, såväl hemma som på arbetsplatsen. Byggprodukter kan innehålla olika farliga ämnen som människor och miljön kan utsättas för under produkternas livscykel. Halten av många kemiska ämnen, t.ex. ftalater, är betydligt högre inomhus än utomhus. Barn är särskilt utsatta eftersom de får i sig en större mängd kemikalier i förhållande till sin kroppsvikt än vuxna. Barns sätt att röra på sig och att leka innebär också en större risk för exponering för farliga ämnen inomhus, t.ex. kryper och sitter gärna små barn på golvet vilket innebär en risk för exponering för farliga ämnen i golvmaterialet. På EU-nivå regleras saluföring av byggprodukter i EU:s byggproduktförordning, dvs. och rådets förordning (EG) nr 305/2011 av om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv /106/EG (EUT L 88, , s. 5, Celex 32011R0305). I förordningen finns ett antal gemensamma grundläggande krav på byggnadsverk. Förordningen kräver att byggprodukters prestanda fortlöpande bedöms och beskrivs i en prestandadeklaration och i CE-märkning i enlighet med de metoder och kriterier som anges i de harmoniserade tekniska specifikationerna enligt förordningen. Produkter som uppfyller kraven för CE-märkning kan därefter säljas fritt mellan EU-länderna. Byggproduktens lämplighet för användning får avgöras mot bakgrund av nationella byggregler. Vid utarbetande av krav på byggnadsverk ska medlemsstaterna anpassa sig till de metoder som finns i de harmoniserade standarderna. Medlemsländerna har därmed möjlighet att utfärda 2013/14:39 nationella regler, om t.ex. begränsning av vissa farliga ämnen i byggprodukter, emissioner från byggmaterialet och informationskrav. Nationella regler av detta slag finns bl.a. i , och . Utöver begränsningar för formaldehyd har inga nationella regler som begränsar användningen av farliga ämnen i byggprodukter. Vissa begränsningar finns i Reachförordningen, t.ex. för kadmium i plastmaterial. Regeringen anser att det finns skäl att undersöka om det är motiverat att, utifrån behovet att skydda barns hälsa och miljö och med hänsyn till de effekter för företagens konkurrenskraft och den inre marknadens funktion som en nationell reglering kan ha, införa proportionerliga nationella begränsningar för farliga ämnen i byggprodukter. Det kan exempelvis röra sig om kemiska ämnen som kan avges till inomhusluften eller ämnen vars farliga egenskaper utgör ett problem vid återvinning och avfallshantering. Arbetet bör ske i samarbete mellan berörda myndigheter, främst Kemikalieinspektionen och . I byggproduktförordningen framgår att ska utvärdera det särskilda behovet av information om innehållet av farliga ämnen i byggprodukter och överväga en eventuell utvidgning av det informationskrav som gäller enligt Reachförordningen. Här är det viktigt att bidrar aktivt. I arbetar med att färdigställa ett avfallsförebyggande program i enlighet med kraven i EU:s ramdirektiv om avfall. Programmet ska vara färdigt och innehålla mål för avfallsförebyggande samt exempel på åtgärder som kan vidtas av olika aktörer i samhället. Byggprodukter kommer att vara en del av programmet. 12.2.2Begränsning av farliga ämnen i textilier Regeringens bedömning: I syfte att minska barns exponering för farliga kemikalier bör en harmonisering av kemikalieregler för textilier införas på EU-nivå. Skälen för regeringens bedömning Kläder och skor är varugrupper som har en hög omsättning och en stor spridning i samhället. Försäljningen i ökade med ungefär 53 pro- Eftersom producentansvar för textil saknas i avfallsledet hamnar stora volymer textilier i våra sopor. Övervägande delen kläder och skor som används i EU tillverkas i län- der i , och kan där orsaka stora miljö- och hälsoproblem. tillverkning, från fiberframställning till färdig vara, används stora mäng- Produktionen av textilier är komplex och sker i flera steg där kemikalier ingår i många processer. Även till den färdigproducerade textilen tillsätts kemikalier för att förse produkten med t.ex. antibakte- riella och flamskyddande egenskaper. Kemikalier som har tillsatts under tillverkningsprocessen kan finnas kvar när varorna når slutanvändaren. Vissa av dessa ämnen kan vara sär- skilt farliga och t.ex. ha reproduktionsstörande, hormonstörande eller Vid användning kan människor expone- ras för sådana kemikalier och känsliga personer kan, om resthalterna är höga, utveckla kontaktallergier. Små barn som ibland suger på kläder, kuddar, filtar etc. kan även få i sig kemikalier genom munnen. Sådan oral exponering innebär andra risker än hudexponering. Genom bl.a. slitage och tvätt kan miljö- och hälsofarliga ämnen spridas till miljön. Detta kan innebära att människor kan komma att indirekt exponeras för ämnena. Vidare kan ämnena orsaka miljörisker t.ex. genom att brytas ner långsamt eller vara skadliga för vattenlevande organismer. Det finns inom EU inget sammanhållet regelverk som reglerar ämnen i textilprodukter. Reachförordningen innehåller dock vissa regler som berör textilprodukter, bl.a. krav på information om varors innehåll av särskilt farliga ämnen och ett antal förbud och begränsningar som rör azofärgämnen, vissa flamskyddsmedel och nickel i knappar som används i kläder. Frivilliga system och textilbranschens egna kemikaliekrav På textilområdet finns en rad olika miljömärkningssystem med kriterier för kemikalier, bl.a. den nordiska miljömärkningen Svanen, märkning Bra Miljöval samt EU:s Eco-Label Blomman. Den största miljömärkningen för textilier som avser kemikalieinnehåll är 100. Det finns också kriterier för miljökrav vid offentlig upphandling gällande kemikalier i textilier, framtagna av AB . Dessutom finns GPP-kriterier () från . De kriterierna bygger på EU:s miljömärkning. Därutöver ställer ett flertal svenska textilimportörer krav på innehåll i sina varor som går längre än vad lagstiftningen kräver. Exempelvis har TEKO () tagit fram en miljövarudeklaration som hjälp för inköpare och det pågår även ett arbete med att harmonisera olika kravlistor. Många större företag har dessutom sina egna listor. Joint Roadmap (Zero Discharge of Programme) är ett exempel på ett samarbete mellan ett 20-tal stora företag, bland dem H&M, som är verksamma globalt och vars mål är att fasa ut särskilt farliga ämnen i produktionen av kläder och skor till 2020. Programmet omfattar ämnen som är hormonstörande, cancerframkallande, reproduktionsstörande och skadliga för arvsmassan ämnen samt ämnen som är långlivade, bioackumulerande och giftiga ( PBT-ämnen) och ämnen som är mycket långlivade och mycket bioackumulerande (vPvB- ämnen). Det behövs regler på EU-nivå Marknadsanalyser som Kemikalieinspektionen har utfört – 2012 har visat på innehåll av ett antal farliga ämnen i textilier, t.ex. perfluorerade ämnen, ftalater, tungmetaller, flamskyddsmedel och isocyanater. Analyserna har även visat på innehåll av ämnen som är förbjudna. Sådana ämnen har främst hittats i textilier som importeras från länder utanför EU. Analysresultaten visar att de frivilliga system som finns inte är tillräckliga för att nå en hög skyddsnivå. Vidare indikerar resultaten att det är svårt för textilimportörerna att säkerställa att de importerade varorna uppfyller de få krav som finns i lagstiftningen. Det problemet kan möjligen begränsas med en effektivare tillsyn men ett tydligt regelverk på EU-nivå inriktat på textilier kan på ett bättre sätt klargöra för omvärlden vad som gäller i EU och fungera som ett stöd för Genom Kemikalieinspektionens dialogarbete med företrädare inom textilbranschen har det framkommit att branschen efterfrågar enhetliga regler som delvis kan ersätta de många olika kriterier i miljömärknings- system och frivilliga begränsningslistor som finns . parten av textiltillverkningen sker i länder utanför EU är frivilliga över- enskommelser ofta otillräckliga. bör därför arbeta för en harmonisering på EU-nivå av miljö- krav på textilier. En samlad lagstiftning som reglerar användningen av farliga ämnen i textilier är att föredra. En sådan lagstiftning bör bl.a. ta hänsyn till barns användningsmönster och deras särskilda känslighet, vil- ket innebär att även ämnen som är farliga vid intag via munnen kan be- En reglering av farliga ämnen i textilier kan således be- höva omfatta, inte bara ämnen som är allergiframkallande vid hudkon- takt, utan även ämnen som är hormonstörande, cancerframkallande, re- produktionsstörande, skadliga för arvsmassan eller skadliga vid inand- Kemikalieinspektionen har i en rapport från ett regeringsuppdrag (Hazardous chemicals in textiles – report of a government assignment, report no 3/13) konstaterat att av de 1 900 ämnen som man vet används vid tillverkning av textilier har 165 ämnen antingen en harmoniserad klassificering i någon av dessa kategorier eller är konstaterat hormonstör- En sådan lagstiftning skulle vara mindre långtgående än några av de frivilliga initiativ som redan finns på textilområdet och som också om- fattar miljöfarliga ämnen, t.ex. När det gäller en EU-gemensam reglering av ämnen i textilprodukter finns flera tänkbara alternativ. Ett är att kemikalieregler införs i EU-för- ordningen om fiberinnehåll i textilier. Ett annat är att införa en generell begränsning i Reachförordningen av användning av särskilt farliga äm- nen i textilier. Kemikalieinspektionen har i den ovan nämnda rapporten chemicals in textiles – report of a government assignment redovisat alternativa vägar till en EU-reglering för farliga ämnen i textilier. kalieinspektionen anser att en reglering av kemikalier i textilier bör bygga på inneboende egenskaper hos ämnena och att användningen av ämnen som är allergiframkallande, hormonstörande, cancerframkallande, reproduktionsstörande, kan skada arvsmassan eller är skadliga vid inand- ning kan behöva begränsas. Uppdraget har utförts i samråd med Konsu- mentverket och samt i dialog med textilbranschen. Rapporten pekar på fördelar med en reglering inom ramen för EU:s för- ordning om textilfibrer, dvs. (EU) nr 1007/2011 av om benämningar på textil- fibrer och därtill hörande etikettering och märkning av fibersamman- sättningen i textilprodukter och om upphävande av rådets direktiv 73/44/EEG och och rådets direktiv /73/EG och 2008/121/EG (EUT L 272, 18.10.2011, s. 1, Celex 32011R1007). har i enlighet med bestämmelser i förordning om textilfibrer låtit genomföra en studie för att bedöma om det finns ett orsakssammanhang mellan allergiska reaktioner och de kemiska substan- ser eller blandningar som används i textilprodukter (Rapport från kom- missionen till och rådet om eventuella nya märk- Prop. 2013/14:39 ningskrav för textilprodukter och om en undersökning av allergiframkall- ande ämnen i textilprodukter (KOM(2013) 656 slutlig). Av rapporten framgår att ungefär 1–av all kontaktallergi antas bero på textilier (den fjärde vanligaste orsaken efter kosmetika, metallaccessoarer och läkemedel). Kommissionen drar dock inte några slutsatser i frågan om det finns ett orsakssamband mellan allergiska reaktioner och kemiska ämnen som används och finns kvar i färdiga textilprodukter. Kommissionen framhåller dock att det är viktigt att fortsätta satsningarna på forskning och utveckling av alternativa icke-allergiframkallande ämnen. Mot bakgrund av slutsatserna i Kemikalieinspektionens redovisning av sitt regeringsuppdrag och slutsatserna i kommissionens rapport är det angeläget att ta fram och tillgängliggöra ytterligare kunskap om riskerna för miljö och hälsa med farliga kemikalier i textiler. Utökade kemikaliekrav för leksaker och andra varor särskilt avsedda för barn Regeringens bedömning: Allergiframkallande och hormonstörande ämnen bör som huvudregel inte få förekomma i leksaker. migrationsgränsvärdet för bly i leksaker sänkas. standarder som utgår från de allmänna produktsäkerhetsreglerna bör Skälen för regeringens bedömning: Leksaker har en spridd använd- ning i samhället och riktar sig specifikt till barn som är en känslig använ- Leksaker kan bestå av många olika material och innehåller inte sällan elektronik och batterier. tillfördes det svenska samhället ungefär leksaker varav majoriteten tillverkades i . EU rapporteras om leksaker som inte uppfyller EU:s krav och det är ett av de vanligaste skälen till att medlemsländerna gör s.k. Rapex är ett system som EU:s medlemsstater använ- der för att fortlöpande informera varandra om farliga konsumentvaror som man vidtagit åtgärder emot. När det gäller leksaker kan det handla om mjukgörande ftalater i plastdockor och bly i leksaker. verket är kontaktpunkt för Rapex. Leksaker regleras i EU:s nya leksaksdirektiv, dvs. och rådets direktiv /48/EG av om leksakers säker- het (EUT L 170, 30.6.2009, s. 1, Celex 32009L0048) och Reachförord- I de fall leksakerna innehåller elektronik eller batterier finns även regler i RoHS-direktivet, dvs. 2011/65/EU av om begränsning av användning av vissa farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning, (EUT L 174, , s. 88, Celex 32011L0065) samt i batteridirektivet, dvs. parlamentets och rådets direktiv /66/EG av om batterier och ackumulatorer och om upphävande av direktiv 91/157/EG (EUT L 266, 26.9.2006, s. 1, Celex 32006L0066). Det nya leksaksdirektivet ställer jämfört med äldre regler utökade ke- mikaliekrav och innehåller en rad begränsningar för hälsofarliga ämnen och märkningskrav för ett antal allergiframkallande doftämnen. gäller som huvudregel enligt direktivet att leksaker inte får innehålla äm- nen som är cancerframkallande, reproduktionsstörande eller mutagena (s.k. CMR-ämnen). När det gäller allergiframkallande ämnen finns inget Allergiframkallande ämnen som inte får används i leksaker listas istället i en bilaga till direktivet. Det är viktigt att är fortsatt aktivt i diskussioner om kemikalie- kraven i leksaksdirektivet. Användningen av allergiframkallande och hormonstörande ämnen i leksaker bör regleras på samma sätt som CMR- ämnen, dvs. sådana ämnen bör som huvudregel inte användas i leksaker. Vidare bör de förbud och begränsningar som gäller specifika ämnen i leksaksdirektivet avse innehållet av ämnet i leksaker och inte, som , migration av ämnet från en leksak eller en del av en leksak. ande migrationsgränsvärdet för bly måste under alla förhållanden sänkas kraftigt eftersom nya vetenskapliga rön visar att bly påverkar utveck- lingen av nervsystemet hos små barn negativt och att en tröskeldos för denna effekt inte har kunnat fastställas. En viktig utgångspunkt för diskussionerna är att har mandat att modifiera de krav som finns i fråga om allergiframkall- ande ämnen och tungmetaller. I den nya EU-förordningen om biocidprodukter, dvs. tets och rådets förordning (EU) nr 528/2012 av om till- handahållande på marknaden och användning av biocidprodukter (EUT L 167, 27.6.2012, s. 1, Celex 32012R0528) finns regler som innebär att