prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — situationer, och att, i förekommande fall, ingripa mot företag som är verksamma utan erforderligt tillstånd. lägga den som förvaltar en AIF utan att ha tillstånd eller vara registrerad som AIF-förvaltare att upphöra med verksamheten, eller om det är oklart vilken verksamhet någon driver, förelägga denne att inkomma med upp- lysningar så att inspektionen kan utreda vilken typ av verksamhet som Sådana förelägganden bör få förenas med vite. likhet med att det bör klargöras om möjligheten att ingripa omfattar även fallet när någon som utan att vara berättigad till det driver sådan verksamhet som omfattas av tillståndsplikt enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. När det gäller begreppet AIF-förvaltare omfattar det såväl förvaltare med tillstånd som förvaltare som är registrerade. Utredningens förslag måste förstås som att bestäm- melserna om ingripande i tillämpliga delar gäller även beträffande AIF- förvaltare som är registrerade. För att det tydligt ska framgå vilka bestämmelser som är tillämpliga på sådana AIF-förvaltare som är registrerade enligt 2 kap. lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder bör det i lagen tas in en uttrycklig hänvisning till dessa Prop. 2012/13:155 bestämmelser. När begreppet AIF-förvaltare används i bestämmelserna om ingripande omfattar det således både AIF-förvaltare med tillstånd och AIF-förvaltare som är registrerade. Enligt AIFM-direktivet ska den behöriga myndigheten i AIF-förval- tarens hemland använda den information om användande av finansiell hävstång som samlas in för att fastställa i vilken mån detta bidrar till att bygga upp risker i det finansiella systemets funktion, för störningar på marknaderna eller för ekonomins långsiktiga tillväxt (artikel 25.1). Dessutom ska den behöriga myndigheten göra informationen tillgänglig för berörda behöriga myndigheter i andra länder samt för och (artikel 25.2). Den behöriga myndigheten i en AIF-förvaltares hemland ska bedöma de risker en AIF-förvaltares användning av finansiell hävstång kan medföra och, om det är nödvändigt för att sörja för stabilitet och integritet i det finansiella systemet och efter att ha underrättat , ESRB samt den behöriga myndigheten i AIF:ens hemland införa begränsningar av den nivå av finansiell hävstång som förvaltaren använder. Andra begränsningar beträffande förvaltningen av de AIF:er som AIF- förvaltaren förvaltar får också införas (artikel 25.3). Om bedömer att en AIF-förvaltares nivå för användande av finansiell hävstång eller den utsträckning i vilken förvaltaren får medge förfoganderätt över säkerheter eller lämna garantier enligt förvaltarens arrangemang för finansiell hävstång bidrar till ökade systemrisker eller risker för störningar på marknaderna, bör inspektionen, om det är nödvändigt för att motverka sådana risker, få besluta om dels begränsningar i den nivå för en AIF-förvaltares användning av finansiell hävstång som förvaltaren har fastställt, dels andra begränsningar för AIF:ernas förvaltning. När det gäller verkställighet av särskilda avgifter bör motsvarande regler gälla som för verkställighet av särskilda avgifter enligt LIF. Enligt regeringens uppfattning bör verkställighet av särskild avgift enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder även i det avseendet regleras på samma sätt som i övriga lagar på finansmarknadsområdet. Mot bakgrund av påpekande om vikten av att det i bestämmelserna framgår att det beslut som överlämnas till är en exekutionsurkund samt vilken preskriptionstid som gäller vid beslut om särskild avgift, hänvisar regeringen till att bestämmelserna ska förstås som att avgiftsbeslutet utgör en exekutionsurkund och att preskriptionstiden klargörs genom 14 kap. 16 § (i utredningens förslag 15 kap. 16 §). har tagit upp frågan om uttagande av dröjsmålsränta. Den frågan har dock inte beretts inom ramen för detta lagstiftningsärende. De föreslagna bestämmelserna avseende verkställighet är utformade på motsvarande sätt som i LIF och någon annan formulering bör därför inte användas i den nya lagen. 16.2.4 Ingripanden mot utländska AIF-förvaltare Regeringens förslag: Om en EES-baserad AIF-förvaltare som driver verksamhet i med stöd av förvaltar- eller marknadsföringspass eller tillstånd av åsidosätter sina skyldigheter 2012/13:155 enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i , eller fondbestämmelserna för en specialfond, får förelägga förvaltaren att göra rättelse. Om AIF-förvaltaren inte följer föreläggandet, ska underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. Om en EES-baserad AIF-förvaltare som driver verksamhet i med stöd av förvaltar- eller marknadsföringspass har fått sitt verksamhetstillstånd i hemlandet återkallat, ska genast förbjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i . Om har skäl att anta att en AIF-förvaltare som driver verksamhet i åsidosätter sina skyldigheter enligt AIFM- direktivet på något annat område än de som omfattas av inspektionens tillsyn, ska underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares intressen i skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får förelägga förvaltaren att begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning eller förbjuda förvaltaren att påbörja nya transaktioner i . Inspektionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en AIF i . Innan någon åtgärd vidtas ska inspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. Om en utländsk icke EES-baserad AIF-förvaltare som driver verksamhet i med stöd av tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder åsidosätter sina skyldigheter enligt den lagen eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i , får vidta samma åtgärder som mot en svensk AIF-förvaltare. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Som nämnts i avsnitt 14.1 är det enligt huvudregeln i AIFM-direktivet den behöriga myndigheten i AIF- förvaltarens hemland som ska utöva tillsyn över förvaltaren. Om AIF- förvaltaren förvaltar eller marknadsför AIF:er genom filial är det den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens värdland som utövar tillsyn över AIF-förvaltarens efterlevnad av de regler i AIFM-direktivet som anger de allmänna principerna för förvaltarens verksamhet (artikel 12) samt reglerna för identifiering och hantering av intressekonflikter i förvaltningen (artikel 14), när det gäller förvaltarens förvaltning och marknadsföring i värdlandet. Den behöriga myndigheten i värdlandet ska enligt artikel 45.345.8 ha möjlighet att begära sådan information som behövs för tillsynen, vidta sanktioner och underrätta den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland om regelbrott. Bestämmelser motsvarande reglerna i artikel 45.345.8 bör tas in i lagen om förvaltare av alternativa investerings- Prop. 2012/13:155 fonder och utformas efter förebild av 12 kap. 1518 §§ LIF. 16.2.5Ingripanden mot AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er vars samlade tillgångar inte överstiger tröskelvärdena Regeringens förslag: Om en AIF-förvaltare som är registrerad har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder eller andra författningar som reglerar bolagets verksamhet, ska ingripa. ska då förelägga förvaltaren att vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltaren avregistreras eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse. Om en AIF-förvaltare avregistreras får besluta om hur avvecklingen av verksamheten ska ske. Ett beslut om avregistrering får förenas med förbud att fortsätta verksamheten. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot anser att det bör förtydligas vilka möjligheter till ingripanden som finns avseende AIF-förvaltare som är registrerade. Skälen för regeringens förslag: En AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er där det sammanlagda tillgångarnas värde inte överstiger tillämp- ligt tröskelvärde behöver inget tillstånd enligt AIFM-direktivet men ska registreras hos den behöriga myndigheten i hemlandet och regelbundet lämna viss information. En sådan förvaltare är också skyldig att söka tillstånd om värdet av tillgångarna kommit att överstiga tröskelvärdena. Den sanktion som i första hand kommer i fråga för denna typ av förval- tare är förseningsavgifter, se avsnitt 16.2.3. Om förvaltaren trots förse- ningsavgifter inte lämnar informationen eller inte ansöker om tillstånd när tröskelvärdena har passerats måste ytterligare ingripandemöjligheter Någon sådan regel finns inte i AIFM-direktivet, men i syfte att samma principer för ingripande ska gälla som beträffande AIF- förvaltare med tillstånd, bör avregistrering vara möjlig som yttersta Efter avregistrering uppfyller förvaltaren inte längre villkoren för undantaget, dvs. förvaltaren driver verksamhet som omfattas av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder utan att vara berättigad till Om beslutar om avregistrering av en AIF- förvaltare, bör inspektionen ha samma möjlighet att besluta om hur avvecklingen av verksamheten ska ske som när ett tillstånd återkallas, se En bestämmelse bör tas in i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som ger möjlighet besluta om hur avveckling av verksamheten ska ske eller förena beslutet om avregistrering med ett förbud mot att fortsätta verksamheten. har påpekat omfattar begreppet AIF-förvaltare såväl förvaltare med tillstånd som förvaltare som är registrerade enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. AIF-förvaltare används i bestämmelserna om ingripande skulle det således kunna uppfattas som att bestämmelserna gäller både AIF-förval- tare med tillstånd och AIF-förvaltare som är registrerade. förslag måste förstås som att bestämmelserna om ingripande i tillämpliga delar även ska gälla för AIF-förvaltare som är registrerade. tydligt ska framgå vilka bestämmelser om ingripande som är tillämpliga beträffande sådana AIF-förvaltare som är registrerade bör det uttryck- ligen framgå av lagen. Detta kan lämpligen ske genom en hänvisning i anslutning till bestämmelserna om registrering (2 kap.). EU:s förordningar om Europeiska riskkapitalfonder respektive euro- peiska fonder för socialt företagande ska börja tillämpas En EU-förordning är direkt tillämplig i varje medlemsstat. sådan rättsakt varken ska eller får inkorporeras i eller transformeras till Några särskilda åtgärder för att införliva förordningarna om europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt före- tagande i svensk rätt får därför inte vidta. sätter dock att vissa nationella regler införs. Det krävs att varje medlems- stat ska utse en behörig myndighet som ska svara för att registrering och rapportering enligt förordningarna utförs. Vidare fordras att denna myndighet ges de befogenheter som den enligt förordningarna ska ha, samt att medlemsstaterna inför sanktioner mot överträdelser av reglerna i Förordningarna om europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt företagande, vars tillämpning bygger på frivillig registrering, kan bli tillämpliga på AIF-förvaltare som ska registreras av de behöriga myndigheterna i sitt hemland enligt artikel 3.3 i AIFM-direktivet och som förvaltar godkända fonders portföljer (se artikel 2 i båda förordningarna). Enligt förslaget till lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska vara behörig myn- dighet och utöva tillsyn över AIF-förvaltare. Det är alltså endast registre- rade AIF-förvaltare som kan omfattas av förordningen om europeiska riskkapitalfonder och förordningen om europeiska fonder för socialt Beträffande sådana AIF-förvaltare som är registrerade enligt 2 kap. lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder föreslås att ska ingripa om AIF-förvaltare har åsidosatt sina skyldigheter den lagen eller andra författningar som reglerar bolagets Mot bakgrund av vad som ovan anförts om förord- ningarna om europeiska riskkapitalfonders respektive europeiska fonder för sociala företags status är de således att jämställa med en författning som styr bolagets verksamhet i . europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för sociala företag är tillämpliga på AIF-förvaltare är behörig myndighet också enligt förordningarna och ska övervaka efterlevnaden av dessa. Den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland ska övervaka att kraven i förordningarna efterlevs (artikel 17 respektive artikel 19 i Om den behöriga myndigheten i värdlandet har tydliga och påvisbara skäl att tro att förvaltaren av en godkänd riskkapitalfond eller en godkänt fond för socialt företagande handlar i strid med förord- ningen inom det landets territorium, ska den informera den behöriga myndigheten i hemlandet. Den behöriga myndigheten i hemlandet ska då vidta lämpliga åtgärder. Om förvaltaren fortsätter att handla på ett sätt som tydligt strider mot förordningen trots åtgärder som den behöriga myndigheten i hemlandet har vidtagit, eller därför att den behöriga myndigheten i hemlandet underlåtit att agera inom rimlig tid, får den behöriga myndigheten i värdlandet, efter att ha informerat den behöriga myndigheten i hemlandet, vidta alla lämpliga åtgärder som är nödvändiga för att skydda investerare, inklusive att förbjuda förvaltaren att fortsätta att marknadsföra sina godkända fonder i värdlandet. Vidare ska behöriga myndigheter i enlighet med nationell rätt ha alla tillsyns- och utredningsbefogenheter som krävs för att fullgöra sina uppdrag. De ska särskilt ha befogenhet att begära tillgång till handlingar, upplysningar från förvaltaren eller från varje person med anknytning till förvaltaren av en godkänd fonds verksamhet eller till den godkända fonden, få genomföra inspektioner, vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att en förvaltare fortsätter att följa denna förordning och utfärda ett föreläggande för att säkerställa att en förvaltare av en godkänd riskkapitalfond eller godkänd fond för socialt företagande följer den aktuella förordningen och avhåller sig från att upprepa ett eventuellt beteende som kan utgöra en överträdelse av denna förordning (artikel 18 respektive artikel 20 i förordningarna). De befogenheter avseende tillsynsåtgärder som det är fråga om inryms redan i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Medlemsstaterna ska fastställa regler om administrativa sanktioner och andra åtgärder som ska gälla vid överträdelser av bestämmelserna i förordningarna om europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt företagande samt ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de tillämpas. De administrativa sanktioner och andra åtgärder som föreskrivs ska vara effektiva, proportionella och avskräckande (artikel 19 respektive artikel 21 i förordningarna). De administrativa sanktioner och åtgärder som torde bli aktuella är desamma som ovan i detta avsnitt föreslås gälla för AIF-förvaltare som är registrerade enligt 2 kap. lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, dvs. möjlighet för att förelägga förvaltaren att vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, meddela förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller om överträdelsen är allvarlig meddela varning eller avregistrera AIF-förvaltaren. Enligt förordningarna om europeiska riskkapitalfonder och europeiska fonder för socialt företagande ska den behöriga myndigheten i hemlandet, med beaktande av proportionalitetsprincipen vidta de lämpliga åtgärder som behövs för att säkerställa att en förvaltare av en godkänd fond uppfyller kraven i den aktuella förordningen och inte t.ex. underlåter att uppfylla kraven på portföljsammansättning, marknadsför andelar eller aktier i en godkänd riskkapitalfond till icke tillåtna investerare eller använder beteckningen EuVECA utan att vara registrerad. Som yttersta sanktion kan den behöriga myndigheten förbjuda användning av beteckningarna EuVECA respektive EuSEF och avföra den berörda förvaltaren av en godkänd fond från registret (artikel 20 respektive artikel 22 i förordningarna). Vad avser de sistnämnda sanktionsåtgärderna, förbud mot användande av beteckningen EuVECA respektive EuSEF och avförande från registret över godkända fonder, saknar dessa åtgärder motsvarighet i AIFM-direktivet och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. 2012/13:155 16.3 Regeringens förslag: får ta ut avgifter för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt underrättelser enligt EU:s förordning om europeiska riskkapitalfonder och EU:s förordning om europeiska fonder för socialt företagande. AIF-förvaltare ska betala årliga avgifter för att bekosta tillsyn enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Regeringen eller den myndighet som regering bestämmer får meddela föreskrifter om avgifterna. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I utredningens förslag ingår det inte några avgifter beträffande underrättelser enligt EU:s förordning om europeiska riskkapitalfonder eller EU:s förordning om europeiska fonder för socialt företagande. Förslaget i denna del överensstämmer i huvudsak med promemorians förslag. Remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. förordar dock en något annan lydelse enligt vilken får ta ut avgifter för prövning av ansökningar och anmälningar enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt underrättelser enligt EU-förordningarna. Skälen för regeringens förslag: verksamhet finansieras dels via anslag på statens budget, dels via avgifter för prövning av ansökningar och anmälningar. Generellt gäller att de företag som står under tillsyn betalar avgifter till inspektionen enligt förordningen (2007:1135) om årliga avgifter för finansiering av verksamhet. Dessa avgifter ska vara proportionella mot de kostnader som inspektionen har haft för tillsynen över respektive företagskategori. får inte behålla avgifterna utan de ska redovisas mot inkomsttitel på statens budget. tar även ut avgifter för prövningen av olika typer av ärenden. Sådana avgifter regleras i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos . Dessa avgifter får behålla. Den verksamhet som kommer att bedriva enligt den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder kommer att bestå dels i prövning av ansökningar och anmälningar, dels i tillsyn över att de AIF-förvaltare som omfattas av lagen uppfyller sina skyldigheter. Liksom på finansmarknadsområdet i övrigt bör denna verksamhet finansieras genom avgifter. Avgifter bör kunna tas ut för prövning av ansökningar, anmälningar och underrättelser. Avgifter bör även tas ut i form av en årlig avgift för tillsyn enligt lagen. EU:s förordning om europeiska riskkapitalfonder och EU:s förordning om europeiska fonder för socialt företagande är tillämpliga på vissa AIF- förvaltare. Förordningarna ger en möjlighet för förvaltare av godkända riskkapitalfonder respektive godkända fonder för socialt företagande att marknadsföra dessa i hela EU under beteckningen EuVECA respektive EuSEF. En förutsättning är att förvaltaren har registrerats enligt det förfarande som beskrivs i artikel 14 respektive artikel 15 i förord- Enligt artiklarna krävs att förvaltaren underrättar den behöriga Prop. 2012/13:155 myndigheten i sin hemmedlemsstat om sin avsikt att använda beteck- ningen EuVECA eller EuSEF. Tillsammans med underrättelsen ska förvaltaren lämna vissa uppgifter, bl.a. om vilka personer som sköter förvaltningen av fonderna, vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla EU-förordningarnas krav och en förteckning över de medlemsstater där förvaltaren avser att marknadsföra respektive godkänd fond. Den behöriga myndigheten ska registrera förvaltaren endast om vissa villkor är uppfyllda. En registrering förutsätter således att gör en prövning. En underrättelse enligt någon av EU-förordningarna motsvaras därför närmast av vad som i svensk nationell rätt brukar benämnas anmälan eller ansökan. bör därför ha en möjlighet att ta ut avgifter för dessa underrättelser. Regeringen instämmer med att det finns anledning att i bestämmelsen om avgifter skilja mellan ansökningar och anmälningar enligt den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och underrättelser enligt EU-förordningarna. Emellertid kan det förekomma underrättelser även enligt den nya lagen (se t.ex. 6 kap. 1 §). Det bör därför av tydlighetsskäl framgå av bestämmelsen att den omfattar såväl underrättelser enligt den nya lagen som underrättelser enligt någon av EU-förord- ningarna. Nämnda EU-förordningar förutsätter också att den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten övervakar att förvaltarna uppfyller sina skyldigheter enligt respektive förordning. De förvaltare som omfattas av nämnda EU-förordningar kommer även att, i egenskap av AIF-förvaltare, omfattas av den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Tillsynen enligt den lagen kommer att omfatta inte bara att förvaltarna uppfyller sina skyldigheter enligt den lagen utan även de skyldigheter som följer av andra författningar som reglerar verksamheten. kommer därför att ha tillsyn över att de förvaltare som har registrerats enligt någon av EU-förord- ningarna uppfyller sina skyldigheter enligt dessa förordningar. Den av regeringen föreslagna bestämmelsen om årliga avgifter för tillsyn enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder innebär att avgiftsuttaget kan anpassas vilken tillsyn som krävs. Någon ytterligare bestämmelse om årliga avgifter för tillsynen över att förvaltarna uppfyller sina skyldigheter enligt EU:s förordning om europeiska riskkapitalfonder eller EU:s förordning om europeiska fonder för socialt företagande krävs därför inte. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om bägge slagen av avgifter. Regeringens förslag: Beslut av enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 2012/13:155 Om i ett ärende om tillstånd inte meddelar beslut från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. Har inspektionen inte meddelat beslut från det att en sådan förklaring har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. Om inte lämnar över en underrättelse om filialetablering i ett annat land inom EES till behörig myndighet i värdlandet från det att underrättelsen togs emot och inte heller meddelar beslut om att något överlämnande inte ska ske, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. Om underrättelsen inte har lämnats över från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att beslut har fattats om att något överlämnande inte ska ske. En begäran om en förklaring att ärendet onödigt uppehålls ska göras hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt utredningens förslag ska begäran om förklaring att ett ärende onödigt uppehålls göras hos kammarrätten. Remissinstanserna: anser att samma forumregler som föreslagits i prop. 2012/13:45 ska gälla enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder.