prop · H10361 · 2013-12-18 00:00:00 — Ungdomspolitiken omfattar individer och därmed även personer som inte har uppnått rösträttsålder. Enligt strategin för att stärka barns rättigheter i är en princip för arbetet med barn att barn ska ha rätt att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem (prop. 2009/10:232, bet. 2009/2010:SoU3, rskr. 2010/11: 35). Formerna för ungas delaktighet måste alltså även inbegripa insatser utanför den representativa demokratin. För att främja ungas delaktighet har regeringen etablerat ett ungdomspolitiskt råd. I det ingår representanter från såväl ungdomsorganisationer, forskare, myndigheter och kommuner liksom SKL. Rådets övergripande syfte är att vara ett forum för ungdomspolitiska frågor såsom ungas inflytande och aktiva deltagande i samhällslivet. har bl.a. till uppgift att stödja kommunernas arbete med ungas inflytande (skr. 2009/10:53). De kommuner som vill utveckla sin lokala ungdomspolitik kan t.ex. söka ekonomiskt stöd från . Vidare fördelar statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer. har avsatts för ändamålet. Ett arbete bedrivs av SKL i samverkan med för att utveckla metoder för ungas deltagande inom ramen för medborgardialogen (Medborgardialog för unga, 2010). Samråd inom politiken för de nationella minoriteterna Enligt regeringsformen (1 kap. 2 §) ska det samiska folkets och de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv främjas. De nationella minoriteterna i är judar, romer, sverigefinnar, tornedalingar och samer, som också är ett urfolk. Åtaganden gentemot de nationella minoriteterna vilar på ratificering av två minoritetskonventioner, ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk. De nationella minoriteternas rätt till inflytande och samråd regleras närmare i 5 § lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk. En viktig anledning till bestämmelsen om inflytande i lagen är att minoriteten själv är bäst lämpad att se den egna gruppens behov och önskemål och att det därför är viktigt att det förs en dialog mellan myndigheter på olika nivåer och de nationella minoriteterna. Med syfte att förbättra efterlevnaden av åtagandena på området för de nationella minoriteterna beslutades om en samlad strategi, Från erkännande till egenmakt – regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:1, bet. 2008/09:KU1, rskr. 2008/09:83). I strategin konstaterades att de nationella minoriteternas egenmakt och inflytande behöver stärkas. Det minoritetspolitiska målet, att ge skydd för de nationella minoriteterna och att stärka deras möjligheter till inflytande samt att stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande, bryts ner i ett antal delmål i strategin. Ett av dessa områden, inflytande och delaktighet, syftar bl.a. till att stärka minoriteternas möjligheter till inflytande genom att förbättra formerna för samråd, ge grupperna reellt 2013/14:61 inflytande i frågor som berör dem och på andra sätt främja deltagande och egenmakt. I propositionen anges att inflytandet ska finnas på lokal, regional och nationell nivå och att fungerande samråd mellan företrädare för de nationella minoriteterna och förvaltningsmyndigheterna har avgörande betydelse för ett förbättrat genomförande av minoritetspolitiken. Genom samråden kan minoriteternas delaktighet förbättras och gruppernas behov beaktas på ett bättre sätt. Beslutsfattare får dessutom bättre beslutsunderlag för det minoritetspolitiska arbetet. Samråden utgör en bekräftelse av minoriteternas betydelse i samhället och skapar möjligheter till samsyn om vilka frågor som behöver prioriteras på olika nivåer i samhället. genomför regeringen samråd med representanter för de nationella minoriteterna. i och är ansvariga myndigheter för uppföljningen av minoritetspolitiken och för kunskapshöjande och stödjande insatser gentemot kommuner, myndigheter och andra i frågor som rör samråd och inflytande. har en särskild roll i att förbättra och öka samernas möjligheter att som minoritet bland landets befolkning hålla sin kultur levande och att påverka frågor som berör den samiska befolkningen. är både en myndighet och ett folkvalt organ. är central förvaltningsmyndighet för rennäringen och för samisk kultur. Genom samernas ställning som urfolk har och samerna en särskild ställning i samhället och som urfolk har samerna rätt till självbestämmande i ett antal frågor. har 31 folkvalda ledamöter och väljs . Valen anordnas av tillsammans med i och . Inför valet som hölls var ungefär 8 300 samer registrerade i det svenska röstlängd. Valdeltagandet var , vilket var en nedgång . Regeringen har särskilt arbetat för att förbättra romernas situation i . beslutade regeringen skrivelsen En samordnad och långsiktig strategi för romsk inkludering 2012–2032 (skr. 2011/12:56). Strategin bygger dels på slutbetänkandet från Delegationen för romska frågor (SOU 2010:55), dels på synpunkter från remissyttranden och särskilda samrådsmöten med romska företrädare. Arbetet ska ske genom samråd på olika nivåer, genom att basera insatser på romers eget arbete i det civila samhället och genom att ta tillvara romsk språk- och kulturkompetens i genomförandet av strategin. Inom ramen för strategin har regeringen beviljat SKL bidrag för att stödja de kommuner som ingår i den pilotverksamhet som etablerats och för arbetet med att utveckla kvalitativa och systematiska samråd med den romska befolkningen. tillsatte en romsk referensgrupp för arbetet med att utveckla styrningen och insatserna i strategin. Samråd inom ramen för funktionshinderspolitiken Ett av målen för funktionshinderspolitiken är att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i Inriktningen för arbetet är att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället, att förebygga och bekämpa Skr. 2013/14:61 diskriminering och skapa förutsättningar för självständighet och självbestämmande. I konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, som har anslutit sig till, framhålls att konventionsstaterna nära ska samråda med och aktivt involvera personer med funktionsnedsättning, däribland barn med funktionsnedsättning, genom de organisationer som företräder dem. Regeringens Funktionshindersdelegation utgör det högsta formella organet för samråd på nationell nivå. Vidare har Myndigheten för handikappolitisk samordning, Handisam, bildat ett funktionshindersråd med Handikappförbunden, Lika Unika och NUFT (Nätverket unga för tillgänglighet). Syftet är att föra en dialog kring Handisams uppdrag inom funktionshinderspolitiken. Inom ramen för arbetet med regeringens strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011-2016 (skr. 2009/10:166) pågår dessutom flera samråd med funktionshindersorganisationerna och de strategiska myndigheter som har i uppdrag att arbeta i enlighet med ett antal av regeringen beslutade delmål. 3.4Genomfört och pågående arbete för ökad demokratisk medvetenhet Regeringen vidtar flera åtgärder som syftar till att långsiktigt öka den demokratiska medvetenheten. I detta avsnitt redovisas åtgärder som genomförts inom demokratipolitiken, politiken för det civila samhället, skolpolitiken, kulturpolitiken och integrationspolitiken. Behovet av ett arbete för att förankra och levandegöra demokratin samt att öka kunskapen om demokratiska spelregler lyfts särskilt fram i regeringens skrivelse Dialog om samhällets värdegrund (skr. 2009/10:106). Skrivelsen redovisar det arbete med värdegrundsdialog som regeringen påbörjade . Syftet med arbetet var ytterst att stimulera till en dialog med utgångspunkt i demokrati och mänskliga rättigheter och därigenom stärka den sociala sammanhållningen i Arbetet utgick från organisationer inom det civila samhället och målgruppen var främst unga. Som en del av denna satsning gav regeringen , vilken skulle tjäna som en plattform för ett kunskapsutbyte inom det civila samhället. även i uppdrag att sammankalla representanter från olika samhällssektorer till ett partnerskap för social sammanhållning, vilket skulle ha en rådgivande funktion för arbetet med genomförde en kartläggning av hur arbetet med värdegrundsdialog och social sammanhållning bedrivs inom 2013/14:61 organisationer inom det civila samhället uppfattar begreppet värdegrund som oklart och problematiskt. rekommenderar därför att vedertagna begrepp såsom demokrati, delaktighet och mänskliga rättigheter används. En liknande slutsats dras i slutrapportering av arbetet med partnerskapet för social sammanhållning (Ju2011/89/D), liksom i slutredovisningen av den numera avslutade webbportalen, , vilken överlämnades till regeringen (Ju2011/88/D). Behovet av att öka medvetenheten om de värderingar som det demokratiska systemet vilar på framhålls även i regeringens skrivelse Handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (skr. 2011/12:44). I skrivelsen betonas arbetet med att stärka kunskapen om demokratins grundläggande principer som betydelsefullt för att motverka intolerans och extremism. Inom ramen för handlingsplanen föreslås ett flertal åtgärder, vilka delvis redovisas här nedan. Arbetet inom det civila samhället Det civila samhällets organisationer, framför allt folkbildningsorganisationerna, har en mycket stor betydelse för att sprida kunskap och medvetenhet om demokratins funktionssätt, liksom att vara en arena för demokratisk debatt och dialog. Vidare spelar det civila samhällets organisationer en viktig roll i arbetet för att öka kunskapen om de mänskliga rättigheterna och deras betydelse för ett öppet och demokratiskt samhälle. Regeringens politik för det civila samhället beskrivs närmare i avsnitt 3.3.4. En del av det stöd som regeringen fördelar till organisationer inom det civila samhället avser demokratifrämjande verksamhet. I enlighet med förordningen (2011:1509) om statsbidrag för demokratifrämjande verksamhet fördelar regeringen ett stöd till organisationer inom det civila samhället som genomför ett arbete för att stärka ungas demokratiska värderingar. Trossamfunden är en betydelsefull del av det civila samhället. Att olika ideologier och trosriktningar som verkar för att vårt demokratiska statsskick stärks och utvecklas får goda möjligheter att göra sig gällande är av betydelse för vitaliteten i den svenska demokratin. Ett statligt stöd till stabila och livskraftiga trossamfund som verkar i enlighet med demokratins grundläggande värderingar fördelas av stöd till trossamfund (SST). Under 2012-13 har SST fördelat sammanlagt till 40 trossamfund. Genom samverkan mellan SST och trossamfunden behandlas angelägna frågeställningar kring bl.a. värderingar, respekt och tolerans. Regeringen har gett stöd till trossamfund ett särskilt uppdrag för att utveckla dialogen i syfte att stimulera trossamfundens arbete med demokrati och demokratiska värderingar. Inom ramen för uppdraget har nämnden genomfört seminarier med trossamfunden, interreligiösa konferenser samt inlett ett arbete med att ta fram en metodbok. Idrottspolitiken är en särskild del av politiken för det civila samhället. I propositionen Statens stöd till idrotten (prop. 2008/09:126) uttalas att staten aktivt ska stödja en fri och självständig idrottsrörelse byggd på ideellt engagemang, som bedriver en bred verksamhet, värnar om god etik, ger lika förutsättningar för flickor och pojkar, kvinnor och män, arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk utveckling och delaktighet. och Idrottsutbildarna samarbetar för att skapa en gemensam vision och värdegrund inom hela idrottsrörelsen. I denna värdegrund ingår bl.a. föreningsdemokrati, delaktighet och individens rätt att vara med i idrottsverksamhet utifrån sina förutsättningar, oavsett nationalitet, etniskt ursprung, religion, ålder, kön eller sexuell läggning eller fysiska och psykiska förutsättningar. Skyddet av de mänskliga rättigheterna och arbetet mot diskriminering, främlingsfientlighet och likande former av intolerans Regeringens politik för mänskliga rättigheter är en del av demokratipolitiken. Det långsiktiga målet är att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna. Regeringens arbete för mänskliga rättigheter på nationell nivå har bedrivits med utgångspunkt i två handlingsplaner (skr. 2001/02:83 och skr. 2005/06:95). Den senaste handlingsplanen, som avsåg perioden –2009 (skr. 2005/06:95), innehöll en rad åtgärder av vilka de flesta har genomförts. Handlingsplanen har utvärderats av en särskild utredare (dir. 2009:118). Utredaren överlämnade sitt betänkande , Samlat, genomtänkt och uthålligt? En utvärdering av regeringens nationella handlingsplan för mänskliga rättigheter 2006–2009 (SOU 2011:29). Som en åtgärd i handlingsplanen inrättades Delegationen för mänskliga rättigheter i för att, med utgångspunkt i den nationella handlingsplanen, stödja det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för mänskliga rättigheter i (dir. 2006:27). Delegationen har lämnat slutbetänkandet Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter (SOU 2010:70). Betänkandet innehåller ett flertal förslag som syftar till att stärka skyddet för mänskliga rättigheter i . Betänkandet har remissbehandlats (A2011/201/DISK). Sedan den andra handlingsplanen för mänskliga rättigheter löpte ut har synpunkter och annat material om hur arbetet bör bedrivas framöver samlats in. En kartläggning har gjorts av situationen för de mänskliga rättigheterna i . Det första steget i kartläggningen genomfördes och bestod av att sammanställa de domar, synpunkter och rekommendationer som mottagit från internationella organ med uppgift att övervaka efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna (A2011/2469/DISK). Ett andra steg i kartläggningen var en samrådsprocess som genomfördes och för att stimulera till diskussion och samla in synpunkter om hur regeringens arbete för mänskliga rättigheter bör bedrivas framöver. Samrådsmötena samlade ett stort antal företrädare för statliga myndigheter, kommuner och landsting, organisationer inom det civila samhället och från universitet och högskolor. Resultatet av sammanställningen och samrådsprocessen är en utgångspunkt för ett arbete som pågår med att utarbeta regeringens tredje strategi för mänskliga rättigheter i . Inom ramen för detta arbete bereds även de förslag och rekommendationer som lämnats av Delegationen för mänskliga rättigheter i (SOU 2010:70) 2013/14:61 respektive utredningen för utvärdering av den andra nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter (SOU 2011:29). Främlingsfientlighet och andra uppfattningar och värderingar som står i strid med principen om alla människors lika värde utgör ytterst en utmaning för hela den värdegrund som bär upp en demokrati. Genom diskrimineringslagen, som omfattar fler diskrimineringsgrunder och samhällsområden än tidigare, och genom inrättandet av myndigheten har det skapats förutsättningar för att bekämpa diskrimineringen i samhället mer effektivt. Om arbetet mot diskriminering, främlingsfientlighet, homofobi och andra former av intolerans ska få genomslag i samhället i stort behövs även insatser från det civila samhället. Intresset från organisationer inom det civila samhället för att arbeta mot sådana företeelser har ökat. Många bedriver sina verksamheter med hjälp av statligt stöd enligt olika förordningar. Kunskap är avgörande för att motverka främlingsfientlighet och liknande former av intolerans. Regeringen genomför därför särskilda kunskapshöjande insatser för barn och ungdomar om främlingsfientlighet och liknande former av intolerans perioden –2014. En särskild s.k. toleranssida har även lagts upp på regeringens webbplats på vilken några av de vanligaste nätmyterna om invandrare och minoriteter bemöts. Skolan har ett tydligt uppdrag och en central roll när det gäller att skapa en medvetenhet och förståelse för demokratins principer bland unga. Enligt skollagen (2010:800) ska utbildningen inom skolväsendet förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingarna som det svenska samhället vilar på. Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna, såsom människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Enligt läroplan för , förskoleklassen och fritidshemmet 2011 (Lgr 11) ska skolan vara öppen för skilda uppfattningar och uppmuntra att de förs fram. Flera av de övergripande mål som finns i läroplanen har direkt bäring på demokratin. Ett av skolans mål är att varje elev har kunskap om demokratins principer och utvecklar sin förmåga att arbeta i demokratiska former. Skolan ska även ansvara för att varje elev efter genomgången grundskola har fått kunskaper om samhällets lagar och normer, mänskliga rättigheter och demokratiska värderingar i skolan och i samhället. Demokratifrågor behandlas även i flera av ämnen, bl.a. inom samhällskunskapen. Av läroplan för gymnasieskolan framgår dels att undervisningen ska förmedla kunskap om grundläggande demokratiska värden, dels att undervisningen ska bedrivas i demokratiska arbetsformer och utveckla elevernas förmåga och vilja att ta personligt ansvar och aktivt delta i samhällslivet. Det är vidare skolans mål att varje elev utifrån kunskap om demokratins principer vidareutvecklar sin förmåga att arbeta i demokratiska former, och det är skolans ansvar att varje elev har förutsättningar för att delta i demokratiska beslutsprocesser i samhälls- har haft regeringens uppdrag att stärka Skr. 2013/14:61 skolans värdegrundsarbete. ingick bl.a. att genomföra en uppföljande studie av skolornas värdegrundsarbete, utveckla ett tydligt och verksamhetsanpassat stödmaterial som skolorna kan använda i sitt värdegrundsarbete samt att utarbeta ett särskilt stödmaterial om diskriminering och kränkande behandling. Vidare har på regeringens uppdrag utvärderat effekterna av befintliga metoder mot mobbning. I ett förnyat uppdrag för åren 2011- 2014 gavs i uppdrag att bl.a. erbjuda skolpersonal fortbildning rörande diskriminering och kränkande behandling. Syftet med fortbildningen är att ge forskningsbaserad kunskap och verktyg om hur ett framgångsrikt arbete mot diskriminering och kränkande behandling kan bedrivas. ska även sammanställa och sprida information om beprövade metoder inom området. Fria och självständiga medier, granskande journalistik och allsidig nyhetsförmedling är en förutsättning för ett demokratiskt samhälle. En mångfald av självständiga medier bidrar till en fri åsiktsbildning och till informerade medborgare. Via medierna förmedlas information om omvärlden som bidrar till en gemensam förståelse av samhället. Detta ger i sin tur en plattform för demokratisk medvetenhet. Den snabba utvecklingen av den digitala tekniken har inneburit att dessa medier blivit ett självklart verktyg för information och kommunikation. Digitala medier är en integrerad del av vardagen för de flesta. Det ställer nya och högre krav på förståelse för mediernas logik och funktionssätt. Det handlar om förmåga att hitta och tillgodogöra sig information och att analysera innehållet i denna, förmåga att använda medier för kommunikation samt att skapa medialt innehåll. Medie- och informationskunnighet är en viktig del i en demokratisk medvetenhet och kompetens. har regeringens uppdrag att stärka barn och unga som medvetna medieanvändare och skydda dem mot skadlig mediepåverkan. I uppdraget ingår att ge vägledning om barns och ungas mediesituation. Myndigheten bedriver ett aktivt arbete för att öka medie- och informationskunnigheten hos barn och unga, i första hand genom informations- och utbildningsinsatser riktade till lärare och andra som arbetar med barn och unga. Frågan om medie- och informationskunnighet har aktualiserats även i internationella sammanhang. har utarbetat ett ramverk för medie- och informationskunnighet för lärare och lärarutbildningar. gjordes en svensk bearbetning av materialet av Svenska tillsammans med Nordicom (Nordiskt informationscenter för medie- och kommunikationsforskning) vid . syftar till att stärka kunskapen om medier och mediesamhällets förutsättningar utifrån ett medborgar- och demokratiperspektiv. Kultur och demokratins värderingar Kulturen är en viktig del av det demokratiska systemet genom att vara en fri och kreativ arena för uttryck och åsiktsbildning. Demokratin främjas av att många olika erfarenheter, tankar och historier tillvaratas och speglas i ett mångfacetterat kulturutbud. Kulturen manifesterar många av de värden och kvaliteter som förknippas med ett öppet samhälle, t.ex. yttrandefrihet, kreativitet, humanism och mångfald. Kulturen kan därmed bidra till att ifrågasätta och problematisera invanda föreställningar och tankemönster. I propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) framhåller regeringen att kulturpolitikens grundläggande uppgift är att slå vakt om kulturens möjlighet att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. En mångfald av röster och en fri debatt är en grundläggande förutsättning för en levande demokrati och en fri åsiktsbildning. Det är en viktig och självklar uppgift, inte minst för kulturpolitiken, att skydda denna frihet. Den nationella kulturpolitiken har som mål att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet, och kulturutbudet ska präglas av mångfald (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). Nationella och regionala kulturinstitutioner har här ett särskilt ansvar. Kulturinstitutionerna är viktiga bärare och förmedlare av kunskap och kulturella uttryck, och har en betydande roll som forum och stöd för det gemensamma samtalet och yttrandefriheten. Samtliga statligt finansierade kulturinstitutioner har i uppdrag att integrera ett jämställdhets-, mångfalds- och barnperspektiv samt ett internationellt och interkulturellt utbyte och samarbete i sina respektive verksamheter. Bland museerna har regeringen särskilt pekat ut Statens museer för världskultur som en viktig resurs för arbetet med att främja interkulturellt utbyte, demokrati och mänskliga rättigheter i samhället. Mot bakgrund av detta fick myndigheten i uppdrag att utarbeta en strategi för hur arbetet med mångfaldsfrågor kan genomsyra statliga museer och kulturinstitutioner. Myndigheten redovisade uppdraget med förslag till åtgärder. I rapporten konstateras även att det finns en medvetenhet om mångfaldsfrågor vid institutionerna och att policys och handlingsplaner finns upprättade även om de är av varierande kvalitet. Rapporten bereds inom . för levande historia har ett särskilt ansvar för att – med utgångspunkt i Förintelsen – främja arbete med demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter. Genom bl.a. interaktiva utställningar och olika pedagogiska material förmedlar myndigheten kunskap och skapar dialog, främst för och med unga. På uppdrag av regeringen arbetar Forum för levande historia med att utveckla metoder och arbetsmaterial för att stärka ungdomars demokratiska värderingar. Metoderna och arbetsmaterialet har spridits till främst skolan, men även till det civila samhället och andra aktörer som genomför demokratifrämjande verksamhet. Samhällsorientering för nyanlända invandrare Medvetenhet om demokrati och mänskliga rättigheter är betydelsefullt för integrationen i det svenska samhället. Det är genom kännedom om demokratins grundläggande principer som en individ kan bli delaktig och därmed också få en känsla av tillhörighet i samhället. Regeringen har verkat för att stärka de nyanländas demokratiska kompetens. Enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare har varje kommun en skyldighet att erbjuda etableringsinsatser till vissa nyanlända invandrare. Etableringsinsatserna ska syfta till att påskynda och underlätta etableringen i arbets- och samhällslivet och ska bl.a. bestå av samhällsorientering. Alla nyanlända som har en etableringsplan ska delta i samhällsorientering.