prop · H10361 · 2013-12-18 00:00:00 — Dessutom innebär avhoppen att kontinuiteten i beslutsfattandet kan påverkas negativt och att oerfarna förtroendevalda ofta tvingas sätta in sig i sakfrågor under en pågående mandatperiod. I någon mån kan avhoppen även utgöra ett demokratiproblem. Svårigheten att finna ersättare för avhoppare kan innebära att väljarnas röst inte blir representerad i de demokratiska församlingarna. Antalet tomma stolar har ökat . Vid den senaste mandatperiodens slut var 65 platser i kommunfullmäktige obesatta och när mer än halva av den nu pågående mandatperioden gått, , var det enligt 59 stolar som var tomma. Den bild som framkommer i studier av avhopp är att dessa sällan beror på ett missnöje med demokratins funktionssätt. Enligt SCB:s undersökning om villkoren för de folkvalda uppgav av de tillfrågade avhopparna att privata skäl hade störst betydelse för avhoppet medan uppgav politiska skäl. Knappt en femtedel, , svarade att politiska och privata skäl vägde lika. Av de avhoppade Skr. 2013/14:61 förtroendevalda som är var det som uppgav Flytt från kommunen och förhållanden i arbetslivet är de två mest betydelsefulla skälen till avhopp. av de unga avhopparna uppgav privata skäl och två tredjedelar svarade att flytt från kommunen var ett särskilt betydelsefullt skäl. Det var en större andel kvinnor än män som angav familjeskäl som anledning till avhoppet. De förtroendevalda som svarat att politiska skäl påverkat beslutet att lämna uppdraget angav i första hand ett missnöje med att debatterna i fullmäktige gick efter partilinjerna till nackdel för sakdiskussionerna och att de kände sig otillfredsställda med sin egen insats. Det var fler kvinnor än män som angav att skälet till avhoppen var att de kände sig missnöjda med sin egen insats. Därutöver svarade flera att uppdraget tagit mer tid i anspråk än vad de förutsett. Merparten av avhopparna svarade däremot att upplevelsen av att vara förtroendevald var övervägande positiv. uppgav att upplevelsen var övervägande negativ. Av de 2185 folkvalda som lämnade sina uppdrag var det som blev nominerade inför valet blev åter invalda. Svårigheten för de politiska partierna att rekrytera personer till förtroendeuppdragen har tilltagit som ett resultat av det sjunkande medlemsantalet i de politiska partierna. Enligt partiernas egna redovisningar, vilka redovisas i , har antalet partimedlemmar minskat med ungefär 360 000 personer (Ds 2013:2). Detta innebär att antalet medlemmar halverats . Enligt SCB var av befolkningen medlem i ett politiskt parti mot enbart (Undersökningen av levnadsförhållanden, SCB 2009). Av dessa anger var femte att de deltar aktivt i partiets verksamhet. Detta innebär att det finns ungefär 100 000 partiaktiva jämfört med ungefär 70 000 förtroendeuppdrag på kommun- och landstingsnivå. Det är färre unga, kvinnor och utrikes födda som är medlemmar i ett politiskt parti. Enligt SCB är av männen och av kvinnorna medlemmar i ett parti. av de partianslutna är födda utanför . Åldersfördelningen har blivit allt mer skev. Det är som är medan av befolkningen är medlemmar. Den största minskningen har emellertid skett bland män . Detta försvårar partiernas arbete med att utjämna den sociala representativiteten i de folkvalda församlingarna. Tabell 4.8 Andel av befolkningen som är medlemmar och aktiva i ett politiskt parti 1983-2011 (procent) Medlem i ett politiskt parti Aktiv i ett politiskt parti Minskningen av partimedlemmar har avstannat något , men däremot är medlemsutvecklingen bland ungdomsförbunden överlag negativ. Enligt bidragsgrundande statistik förlorade ungdomsförbunden ungefär 130 000 medlemmar . Tappet skiljer sig mellan olika ungdomsförbund. I några förbund har antalet medlemmar ökat (Ungdomsorganisationerna, 2010). Det finns inget som tyder på att det minskade partipolitiska engagemanget är ett resultat av ett minskat förtroende för de politiska partierna. har förtroendet för de politiska partierna studerats i de svenska valundersökningarna. tog nära hälften av de tillfrågade avstånd från påståendet att partierna enbart är intresserade av folks röster, men inte deras åsikter. Förtroendet minskade därefter kontinuerligt och nådde en bottennivå 1998 (Åttapartivalet, SCB 2011). har förtroendet ökat och val tog avstånd från detta påstående. anger att de har mycket eller ganska stort förtroende för svenska politiker. Attitydundersökningar visar att även om antalet partimedlemmar sjunker finns det ett intresse i samhället för att åta sig förtroendeuppdrag. Enligt undersökningar genomförda av , Opinion och Media vid () är det av befolkningen som uppger att de kan tänka sig att ta ett politiskt uppdrag för det parti de sympatiserar med och svarar att de kanske skulle kunna ta ett uppdrag (Vanor och attityder i förändring, , 2013). Inställningen till att ta ett politiskt uppdrag har legat på samma nivå under samtliga mätningar . Undersökningarna visar däremot att det är betydligt fler unga än äldre som uppger att de kan tänka sig att ta ett förtroendeuppdrag. Uppdragsvilligheten bland unga står i motsats till det begränsade intresset bland unga att engagera sig i ett politiskt parti. Denna motsägelsefulla bild speglar i viss mån en förändring av det politiska engagemanget i samhället. om det civila samhället redogör för flera olika studier som visar på en samhällsutveckling där allt fler söker sig bort från de traditionella Skr. 2013/14:61 folkrörelseorganisationerna till mer alternativa engagemangsformer (Framtidens civilsamhälle, , 2012). Det politiska engagemanget har inte avtagit, men är allt mera fokuserat på enskilda sakfrågor och har mera sällan en ideologisk utgångspunkt. De traditionella folkrörelserna har i stor utsträckning ersatts av nya sociala rörelser som är mera kortvariga och informella till sin karaktär. Denna utveckling påverkar intresset för att verka inom politiska partier. Undersökningar visar även att allt färre individer identifierar sig med ett politiskt parti. Enligt SCB:s valundersökning uppgav mer än var tredje väljare att de hade en stark partiidentifikation. Denna andel var (Åttapartivalet, SCB 2011). Detta kan delvis förklaras med att väljarna uppfattar att de ideologiska skiljelinjerna mellan partierna har blivit allt mer otydliga. Enligt statsvetaren har den ideologiska samhörigheten en betydelse som incitament för deltagandet (Efter folkrörelsepartiet, 2011). Med en svagare partiidentifikation minskar därmed det partipolitiska engagemanget. Det minskade antalet partimedlemmar leder dessutom till en ändrad syn på förtroendeuppdraget som sådant. När det finns allt färre partiaktiva tillgängliga blir politisk aktivitet allt mer synonymt med att vara förtroendevald. Detta kan leda till att den partipolitiska aktiviteten i allt mindre utsträckning bottnar i ett ideellt och ideologiskt engagemang och allt mer handlar om politisk karriär. SCB:s undersökning av de folkvaldas villkor visar emellertid att det är ytterst få politiker som uppger att de valde att kandidera till kommunfullmäktigeval eftersom de trodde att det skulle främja yrkeskarriären eller vara en språngbräda till en politisk karriär. De huvudsakliga anledningarna till att kandidera var enligt de tillfrågade politikerna deras allmänna engagemang i politik och samhällsfrågor samt en önskan att bidra i utvecklingen mot ett bättre samhälle. Däremot var det enbart hälften av politikerna som uppgav att de gick med i ett politiskt parti på eget initiativ. svarade att de blev ombedda att kandidera och enbart var fjärde bad själva att bli uppsatta. Det var framför allt män och yngre som bad att bli uppsatta på vallistorna. Kvinnor har traditionellt sett varit underrepresenterade bland de förtroendevalda. Utvecklingen av könsfördelningen bland de förtroendevalda har emellertid varit positiv. var enbart av de förtroendevalda kvinnor. Ett förändringsarbete inom flera politiska partier mot en mer jämställd representation har förbättrat situationen. Andelen kvinnor som nomineras till kommunfullmäktige har ökat från år 2010. Chansen för att en nominerad kvinna ska placera sig högt på vallistorna har ökat och är nu till och med något högre än för män. Det är även en större andel kvinnor som placeras på valbar plats än som nomineras. 2013/14:61 Detta tyder på att partierna tar hänsyn till kandidaternas kön när de rangordnar valsedlarna i syfte att förbättra könsbalansen. Andel valda i kommunfullmäktige efter kön 1970-2010 Kvinnor är emellertid fortfarande underrepresenterade på alla beslutsnivåer i samhället. Kvinnor utgör något mer än hälften av befolkningen, men av de förtroendevalda i kommunfullmäktige är kvinnor. I är av de valda ledamöterna kvinnor och i . är kvinnors underrepresentation mycket mer framträdande bland de förtroendevalda som är medan könsfördelningen är mycket mer jämn bland yngre förtroendevalda. Trots det minskade andelen kvinnor i landstingstingsfullmäktige och efter det senaste valet . Detta är första gången sedan 1991 års val som andelen kvinnor minskar i . Den sociala representativiteten kan inte enbart betraktas horisontellt, utan måste även avspeglas i ett vertikalt maktförhållande. Traditionellt sett är kvinnors underrepresentation starkare i de organ och positioner som är högre upp i hierarkin. har emellertid maktfördelningen i de mer inflytelserika beslutsorganen förbättrats. val utgörs kommunstyrelserna av kvinnor medan var tredje ordförande i kommunfullmäktige är en kvinna. Andelen kvinnor på högre positioner ökade något sedan föregående val. Ökningen var mest framträdande på landstingsnivå där av ledamöterna i styrelserna och av de som innehar ordförandeposter är kvinnor. Trots förbättringar när det gäller jämlikheten i kommun- och landstingsstyrelserna är underrepresentationen bestående. Av heltidspolitiker är kvinnor och av första namnen på vallistorna till kommunfullmäktige är kvinnor. Vidare finns betydande könsstereotypa skillnader när det gäller fördelningen mellan olika politikområden. På kommunalnivå är män tydligt överrepresenterade i nämnder som ansvarar för frågor såsom infrastruktur, näringsliv, turism och byggfrågor, medan kvinnor är överrepresenterade i de nämnder som ansvarar för barn och äldreomsorg. Det finns stora skillnader när det gäller representationen av olika åldersgrupper. Unga är den sociala grupp i samhället där underrepresentationen är som starkast. Av dem som blev invalda som ordinarie ledamöter i kommunfullmäktige efter valet var i åldern . Motsvarande andel i och riksdag var . Det är ungefär 1 procentandel mer unga kvinnor som väljs in än unga män medan det är någon större andel män i gruppen som är . Andelen nominerade till kommunfullmäktige i åldern har minskat medan andelen valda ökade något. Detta innebär att som det är färre unga som kandiderar har sannolikheten att bli invald ökat. Detta visar att de politiska partierna verkar för att inkludera unga på vallistorna, men är det fortfarande en större andel som nomineras än som väljs in. Ungas underrepresentation i de tyngre uppdragen, såsom ordförandeposter och uppdrag i kommunstyrelserna, är betydande. Personer utgjorde av första namnen på vallistorna till kommunfullmäktige. SCB:s analyser visar att politikerkåren överlag är åldrande. Andelen förtroendevalda i åldersgrupperna och 50 till minskar medan gruppen förtroendevalda som är eller äldre ökar. har denna grupp ökat . Detta tyder på att det är samma generation av politiker som med tiden hamnat i en annan åldersgrupp. Underrepresentationen av unga politiker i kommunfullmäktige är i jämförelse med den rösträttsberättigade befolkningen . I har däremot medelåldern för ledamöterna sjunkit . har andelen riksdagsledamöter under ökat . Andelen nominerade och valda politiker som är utrikes födda har ökat . Bland de nominerade har andelen ökat från 2010 och bland de valda har andelen ökat från 4 till 8 Av samtliga valda var utrikes födda kvinnor och utrikes födda män. har andelen utrikes födda i befolkningen ökat kraftigt och sett till den totala andelen av röstberättigade har underrepresentationen av utrikes födda därför inte minskat. De utrikes födda är även underrepresenterade bland de tyngre uppdragen, t.ex. ordförandeposter eller uppdrag i kommunstyrelsen. Bland de utrikes födda som har förtroendeuppdrag på kommun- och landstingsnivå är invalda i kommunstyrelsen och har en ordförandeposition. Underrepresentationen gäller även där enbart är utrikes födda, men däremot innehas av ordförandeposterna av personer födda utanför riket. Detta är en förbättring sedan föregående mandatperiod. Arbetet inom de politiska partierna med att jämna ut representationen försvåras däremot av att det är färre utrikes födda än inrikes födda som är partiaktiva. av den del av befolkning som är utrikes född är medlem i ett politiskt parti. Representativitet utifrån utbildning och yrkeskategori Högutbildade är överrepresenterade bland de förtroendevalda. Hälften av alla förtroendevalda på nivå har eftergymnasial utbildning, vilket är högre än genomsnittet bland den röstberättigade befolkningen. En hög utbildningsnivå bland politiker kan ses som önskvärd, men kan även resultera i en social selektion och att flera yrkesgrupper inte blir representerade i politiken. Detsamma gäller inkomstnivåer där höginkomsttagare är överrepresenterade. Dessutom finns det stora skillnader i fördelningen av förtroendevalda efter olika yrkeskategorier. I kommunfullmäktige är politiker som har kommunen som arbetsgivare kraftigt överrepresenterade. Det är fler kommunanställda bland de förtroendevalda än i befolkningen i helhet. Däremot finns en stor underrepresentation av privatanställda. Förtroendevalda med någon form av funktionsnedsättning utgör en ansenlig del av det totala antalet förtroendevalda. Enligt Handisams rapport i det politiska livet i kommuner och landsting (Handisam 2007) hade av de förtroendevalda en funktionsnedsättning i enlighet med den definition som används av årliga folkhälsoenkät. Den årliga folkhälsoenkäten visade att av totalbefolkningen har en funktionsnedsättning och i detta perspektiv är personer med funktionsnedsättning väl representerade i de beslutsfattande organen. De förtroendevalda med funktionsnedsättning skiljer sig inte nämnvärt från övriga förtroendevalda när det gäller ålder och kön. Antalet förtroendevalda som har en funktionsnedsättning som gör att brister i tillgängligheten omöjliggör deltagande är liten. av de förtroendevalda använder något hjälpmedel. anger att de har nedsatt rörelseförmåga och lika många att de har svår synnedsättning. Ungefär två tredjedelar av dem med funktionsnedsättning har astma, allergi, nedsatt hörsel eller någon form Skr. 2013/14:61 av överkänslighet. I Handisams undersökning framkom att kommunerna i hög utsträckning hade inventerat sina lokaler med avseende på tillgänglighet. av kommunerna och av landstingen hade inventerat samtliga lokaler som används vid sammanträden i fullmäktige ur ett tillgänglighetsperspektiv. Bland kommunerna hade vidtagit åtgärder i lokalerna för att förbättra tillgängligheten. Motsvarande andel bland landstingen var . Enligt undersökningen var det ungefär hälften av de förtroendevalda som ansåg att åtgärder för att förbättra tillgängligheten uppmärksammas generellt vid planering av verksamheten. Sammanlagt var det av personerna med funktionsnedsättning som svarade att de alltid blir jämlikt behandlade. I detta avseende skiljer sig män med funktionsnedsättning från övriga svarande. Av männen med funktionsnedsättning var det som ansåg att det förekom ojämlik behandling, medan av kvinnorna ansåg detsamma. 4.2.3Omfattningen av hot och trakasserier mot förtroendevalda genomförde en kartläggning av förtroendevaldas utsatthet och oro för hot, våld och trakasserier (Politikernas trygghetsundersökning, Brå, 2012). Kartläggningen visar att av politikerna på alla nivåer i uppgav att de blivit utsatta för hot, våld eller någon slags trakasserier i samband med sina uppdrag som politiker. Av de som utsatts hade utsatts . Bland riksdagsledamöterna var det mer än var tredje som utsatts för hot, våld eller trakasserier. Enligt SCB:s undersökning om villkoren för de folkvalda uppgav av de tillfrågade att de utsatts för hot eller trakasserier under den innevarande mandatperioden och uppgav att de blivit utsatta i rollen som förtroendevald. Skillnaden mellan män och kvinnor är marginell. Brottsförebyggande rådets kartläggning visar att utsattheten mellan olika förtroendevalda skiljer sig beroende på vilken typ av position de besitter och vilket parti som de tillhör. Politiker som har flera uppdrag, som har tyngre poster, såsom ordförande i kommunstyrelsen eller i nämnder, och som är mycket exponerade i medierna är mer utsatta. På samma sätt är heltidspolitiker mer utsatta än fritidspolitiker. Utsattheten är även beroende av uppdragets karaktär. Det är t.ex. mer än var tredje ordförande i socialnämnden som uppger att de utsatts. I övrigt är yngre och förtroendevalda med utländsk bakgrund mer utsatta än andra. Nivån av utsatthet skiljer sig också åt beroende på partitillhörighet. Särskilt drabbade är de förtroendevalda som representerar . Nära varannan förtroendevald inom har blivit utsatt för hot, våld och trakasserier och av partiets medlemmar känner oro. Överlag är det av de förtroendevalda som känner oro för att bli utsatta. 2013/14:61 Enligt de politiker som utsatts var förövaren i de flesta fall en person som agerade ensam. Motiven bakom brottshändelsen var i flera fall oklara, men i de fall som den utsatta politikern hade en uppfattning om motiven verkar den vanligaste drivkraften varit att förövaren hade ett intresse i en särskild politisk fråga. I ungefär vart tionde fall angav de som utsatts att förövarens drivkraft var vänster- eller högerextremism. Ofta skedde hoten i anslutning till ett särskilt uttalande eller opinionsyttrande. Brottsförebyggande rådets kartläggning visar att hot och trakasserier har en påverkan på det demokratiska systemet. Det är av de som utsatts som överväger att lämna ett specifikt uppdrag eller samtliga sina uppdrag. Av de som lämnat sina uppdrag angav att oro för hot och trakasserier var den främsta anledningen till avhoppet. Ett mindre antal hade tvekat innan de varit med och fattat ett beslut eller genomfört en åtgärd och uppgav att de undvikit att engagera sig eller uttala sig i en specifik fråga på grund av oro för att utsättas för trakasserier. Kartläggningen visar även att förtroendevalda har bristande kunskap om hur de ska hantera hot och trakasserier som de utsätts för i politikerrollen. Knappt var fjärde förtroendevald uppgav att de hade fått någon information om brott mot förtroendevalda och flertalet kände inte till om det fanns någon säkerhetsansvarig som de kunde vända sig till. visar kartläggningen att förtroendevalda har en hög acceptansnivå när det gäller hot och trakasserier. Av de som utsatts valde fyra av fem att inte göra en polisanmälan. En av fyra såg händelsen som en del av rollen som förtroendevald. 4.2.4Personvalets effekt på valet av kandidater Personvalssystemets effekter på vilka kandidater som blir valda till och fullmäktigeförsamlingarna är begränsade. Vid val var det 59 kandidater av 349 ledamöter som klarade personvalsspärren. Detta är en marginell ökning från föregående år. I kommunerna och var andelen personvalda procentuellt högre. De flesta av de kandidater som klarade personvalsspärren hade en hög listplacering och skulle därför blivit invalda oavsett personvalssystemet. Personvalsrösterna kan därmed ses som en bekräftelse av partiernas rangordning. Andelen som blir inröstade från en icke valbar plats är marginell. I var det enbart 11 kandidater eller sammanlagt som blev inröstade från en icke valbar plats. Även på kommunnivå var det av kommunfullmäktigeledamöterna som blev valda genom personvalet, vilket dock innebar en viss ökning från valet . Enligt uppföljning av personvalssystemet var också de flesta som blev invalda från en icke valbar plats högt placerade på listan. Medianvärdet val var nummer tre på listan. Andel personvalda i , landstings- och kommunfullmäktige (procent) Till skillnad från i de nationella valen har personvalet betydligt större betydelse för kandidaterna i Europaparlamentsvalet. Personvalsdeltagandet är mer omfattande och kandidaterna är enligt vallokalsundersökningen mer kända för väljarna (Svenska Europaval, SCB, 2012). Kandidaterna får även mer utrymme eftersom partierna går fram med en nationell lista som väljarna tar ställning till. I valet blev av de invalda kandidaterna inröstade på ett personligt mandat om minst 5 procents kryss. Två av de sammanlagt 20 invalda kandidaterna blev invalda från icke valbar plats. Personvalssystemet har olika effekter för olika kandidatgrupper. En grupp som tydligt missgynnas av personvalssystemet är kvinnor. Av samtliga personröster på riksdagsnivå var på en man. Tendensen bland väljarna att personrösta på män fick även genomslag på de kandidater som valdes från icke valbar plats. Av de 11 kandidater som inte hade valts in till utan personvalssystemet var sju män. Mer än tre fjärdedelar av de kandidater som valdes in till kommunfullmäktige från icke valbar plats var män. Eftersom ingen utvärdering har genomförts av effekterna av personvalet vid val är det svårt att se effekterna för andra grupper av kandidater, men enligt uppföljning hade personvalet vid val vissa effekter på möjligheterna för yngre och utrikes födda att bli valda. Både yngre och utrikes födda kandidater missgynnades i riksdagsvalet, men drog fördel av personvalet i kommun- och landstingsvalen. Kandidater som var yngre eller utrikes födda var överrepresenterade bland personvalda från icke valbar plats i kommun- och landstingsvalen. Dessa grupper är överlag underrepresenterade bland förtroendevalda och har generellt en låg placering på partiernas vallistor. Bristen på information inom de politiska partierna om eventuella kandidater har resulterat i att personvalssystemet blivit allt viktigare i nomineringsprocesserna. Enligt en studie från och Samhälle har antalet kryss de nominerade får i valet en stor inverkan på kandidaternas listplacering och fördelningen av förtroendeposter. Detta kan ses som en kompensation för det informationsunderskott som partierna har om de olika kandidaterna (Personval och politiska karriärer, , Rickne 2012). 4.3Omfattningen och utvecklingen av politiskt deltagande och engagemang mellan valen I följande avsnitt redogörs för omfattningen och utvecklingen av politiskt deltagande och engagemang mellan valen. Utvecklingen av de organiserade formerna för påverkan, såsom medborgarförslag, folkinitiativ och medborgardialoger redovisas. Därutöver ges en beskrivning av omfattningen och utvecklingen av det engagemang för att påverka politiska beslut som sker utanför de organiserade och traditionella formerna för inflytande, såsom medborgarprotester, demonstrationer, internetaktivism och namninsamlingar. Slutligen redogörs för de politiska aktiviteter som utgår ifrån det civila samhället. 4.3.1Utvecklingen av organiserade påverkansformer och inflytelseforum i den lokala demokratin Tillämpningen av medborgarförslag i den lokala demokratin Från det att kommunerna och landstingen gavs en möjlighet att använda medborgarförslag som en del i beslutsprocesserna är det av kommunerna som gjort detta medan nio landsting har infört denna möjlighet. Andelen kommuner och landsting som använder medborgarförslag har i stort sett varit . Enligt SCB tar varje kommun emot ungefär 20 medborgarförslag och av dessa behandlas hälften av fullmäktige (Undersökningen om den lokala demokratin i kommuner och landsting, SCB 2012). Det visar att genomslaget av medborgarförslagen är relativt stor. I ett antal kommuner är antalet medborgarförslag mycket omfattande och i några kommuner har möjligheten att lämna medborgarförslag tagits bort eftersom kommunen tog emot ett större antal förslag än vad fullmäktige ansåg sig kunna hantera.