prop · H003175 · 2013-06-12 00:00:00 — Mot bakgrund av de skäl som redovisats ovan anser regeringen att frågan om legitimation för cytodiagnostiker är väl utredd och att det sak- nas förutsättningar för att föreslå legitimation eller någon annan form av behörighetsreglering för denna yrkesgrupp. 2012/13:175 11.2 Kuratorer inom hälso- och sjukvården Kuratorer inom hälso- och sjukvården arbetar utifrån ett psykologiskt och socialt perspektiv. De har en självständig yrkesroll med ett tydligt patientansvar och de har journalföringsplikt enligt patientdatalagen. De som arbetar som kuratorer har som regel socionomexamen som kompletterats med olika påbyggnadsutbildningar. Vid några lärosäten ges påbyggnadsutbildning för socionomer med inriktning mot arbete som kurator i hälso- och sjukvården. har framställt önskemål om att kuratorer i hälso- och sjukvården bör få legitimation. Totalt sexton remissinstanser yttrade sig över utredningens bedömning. En klar majoritet ansåg i motsats till utredningen att kuratorer inom hälso- och sjukvården bör ges legitimation och att en särskild utbildning som kan ligga till grund för det bör inrättas. Majoriteten av dessa remiss- instanser angav patientsäkerhetsskäl och kuratorns självständiga behand- lingsansvar som stöd för en legitimation. De remissinstanser som inte delade utredningens bedömning var , Barnombuds- mannen, , , , , , , , Vision (dåvarande , ), Legitimerade Sjuk- gymnasters (), och Barnens Rätt I Samhället ()). Några instanser, Kommuner och Landsting (SKL), läns landsting och , delade utredningens bedömning. anförde i sitt remissvar att kuratorer inom hälso- och sjukvården är verksamma inom områden med stor betydelse för patientsäkerheten och att det därför är viktigt att införa en reglering av yrkesgruppen genom legitimation. ansåg vidare att regeringen bör vidta åtgärder så att principerna för behörighetsreglering uppfylls. ansåg därför att ett förslag bör tas fram på hur en utbildning för denna grupp kan utformas så att utbildningskriteriet blir uppfyllt. Ett flertal remiss- instanser ansåg att frågan om kuratorernas legitimation bör kopplas till en specialiserad vidareutbildning och anförde att de ger en specifik utbildning för socionomer verksamma inom hälso- och sjukvård på avancerad nivå som skulle kunna utgöra en sådan utbildning som utredningen ansåg saknas. ansåg inte att en legitimation för kuratorer inom hälso- och sjukvården bör inrättas av följande skäl. kuratorer i hälso- och sjukvården består av socionomexamen som kompletterats med olika påbyggnadsutbildningar, men någon enhetlig Prop. 2012/13:175 utbildningsbakgrund finns inte för yrkesgruppen. Ett viktigt kriterium för en legitimationsgrundande utbildning är att den bör vara väldefinierad och leda till ett särskilt yrke. Utredningen ansåg att om en legitimation för kuratorer ska bygga på socionomexamen, måste en avgränsning göras gentemot övriga med socionomexamen. Enligt utredningen skulle en sådan avgränsning kräva att legitimationen måste kopplas till arbets- uppgifterna istället för till utbildningen. Regeringen anser mot bakgrund av att en tydlig majoritet av remiss- instanserna, däribland , är av uppfattningen att kuratorer i hälso- och sjukvården bör ha legitimation, det finns skäl att närmare utreda frågan om det finns ett behov av legitimation för yrkesgruppen. Regeringen har därför gett ett sådant uppdrag. Social- styrelsen ska i sin bedömning av om det finns ett behov lägga särskild vikt vid patientsäkerhetsaspekter, yrkesrollens innehåll, utbildningens nivå och internationella förhållanden. Om bedömer att det finns ett behov av en legitimation för kuratorer, ska också föreslå vilken utbildning som skulle kunna ligga till grund för en eventuell legitimation. Utbildning till medicinsk massageterapeut sker vid Komplementär Medicinska . Utbildningen är på eftergymnasial nivå och omfattar den fyra terminer. Utbildningen står under tillsyn av Myndigheten för enligt förordningen (2000:521) om statligt stöd till kompletterande utbildningar. Medicinska massageterapeuter använder massage och muskeltöjningar i friskvårdande och förebyggande syfte och behandlar specifika skador och besvär i . De har fördjupade kunskaper i specifik sjukdomslära inriktad på neurologiska och ortopediska funktionshinder. Det finns ca 130 utbildade medicinska massageterapeuter i och det stora flertalet arbetar som enskilda yrkesutövare. Representanter för gruppen medicinska massageterapeuter har till utred- ningen framfört önskemål om legitimation och skyddad yrkestitel. Det främsta skälet för detta är patientsäkerhet. Utbildningen håller hög kvalitet och en legitimation skulle innebära en garanti för patienter och klienter samt medföra utökade möjligheter till arbete för yrkeskåren inom EU. Svensk Massage anser att utbildningen inte uppfyller kraven för legitimation eftersom den inte ingår i högskolan. Möjligen kan den ingå i och därmed få en kvalificerad 2012/13:175 yrkestitel. Medicinsk Massageterapi har anfört att utbild- ningen uppfyller kraven för att ligga till grund för legitimation. Utredningens bedömning var att utbildningen till medicinsk massage- terapeut inte uppfyller de krav på utbildning som gäller för legitimation och att det av det skälet saknades förutsättningar att införa någon behörighetsreglering för medicinska massageterapeuter. När det gäller bedömningen av om en utbildnings nivå, innehåll och vetenskapliga förankring uppfyller kriteriet för att ligga till grund för legitimation, måste man ta hänsyn till flera aspekter. Enligt de principer som tillämpas för bedömningen av om ett yrke ska omfattas av legitima- tion gäller att utbildningen bör vara väl definierad och leda till ett särskilt yrke, se avsnitt 6.3. Det bör vara fråga om en förhållandevis kvalificerad utbildning, vilket ofta innebär att utbildningen ligger på högskolenivå och att den har en viss omfattning, således inte enbart en kortare kurs. En omständighet som kan vara av betydelse är vidare om utbildningen avslutas med en särskild reglerad eller godkänd yrkesexamen. Vidare ska den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Detta medför att ett legitimationsyrke måste ha en väsentlig förankring i en vetenskap- lig grund för yrkesutövningen i fråga. I frågan om legitimation för medicinska massageterapeuter gör rege- ringen bedömningen att, även om utbildningen förlängts från tre till fyra terminer, uppfyller den inte kraven för att ligga till grund för att införa en legitimation för yrket. Regeringen anser vid en samlad bedöm- ning av yrkesrollen och de kriterier som gäller för införande av legitima- tion, i första hand av patientsäkerhetsskäl, inte att det finns förutsätt- ningar för att föreslå legitimation för medicinska massageterapeuter. En ortoptist har ofta en sjuksköterskeutbildning med kompletterande utbildning med inriktning mot ortopti. I finns även ortoptister med utländsk utbildning. Ortoptister är en yrkesgrupp inom ögonsjukvården som undersöker, diagnostiserar och behandlar ensidiga synnedsättningar. Patienterna är framför allt barn, men antalet vuxna i patientgruppen har ökat. Ortoptister arbetar huvudsakligen vid ögonkliniker på sjukhus. De arbetar också på neurologiska avdelningar, syncentraler, rehabiliterings- center, hos optiker, samt på barnavårdsavdelningar. Några ortoptister finns på vetenskapliga ögonkliniker som är anslutna till universitet. Enligt finns det ca 135 ortoptister i . Ortoptister är ett reglerat yrke i bl.a. , , och . I omfattas ortoptister av bestämmelser om legitimation. har framfört önskemål om att legitima- tion och skyddad yrkestitel införs för ortoptister. Föreningen har bl.a. framhållit att ortoptister har ett definierat yrkes- och ansvarsområde. Yrket är självständigt och har utvecklats snabbt . Legitimation skulle klargöra ortoptistens unika kompetens för patienten och den skulle också öka möjligheterna för ortoptister att etablera sig på marknaden och starta egna företag. Svenskutbilade ortoptister är i hög utsträckning legitimerade sjuksköterskor, men det speglar inte vad de faktiskt arbetar med. Titeln ortoptist är vidare skyddad i hela övriga och för att vara likställda med övriga ortoptister inom behövs legitimation. Tre remissinstanser yttrade sig i frågan. anser att yrket bör kunna regleras inom specialistutbildningen till sjuksköterska hellre än att det införs en skyddad yrkestitel. ideella ortoptistförening motsätter sig utredningens bedömning och anför att skälen för att ortoptisterna ska få legitimation kvarstår. () anser att yrkesgruppen bör få legitimation och skyddad yrkestitel bland annat med hänvisning till internationellt utbyte och rekryteringsmöjligheter inom yrket. Även har framfört till utredningen att man är positiv till legitimation och skyddad yrkestitel för ortoptister. Enligt har ortoptister en unik kompetens och utgör en mycket viktig yrkeskår för de ögonläkare som arbetar med skelning och barnoftalmologi. De allra flesta av dem som arbetar som ortoptister har en legitimation som sjuksköterska. De står under tillsyn av Inspektionen för vård och omsorg och i övrigt omfattas de av det ansvar arbetsgivaren har för att personalen har den kompetens som krävs. Regeringen bedömer att patientsäkerheten redan därigenom är tryggad. Det är också regeringens uppfattning att dubbla legitimationer ska undvikas. Som lagts fast i tidigare förarbeten (prop. 2005/06:43 och prop. 1997/98:109) är bedömningen när det gäller tilläggsutbildningar att det kan vara mindre relevant att karaktärisera en tilläggsfunktion som legitimationsgrundande om redan grundutbildningen är legitimations- grundande. Regeringen ansluter sig till denna bedömning. Ett skäl som framförts av ortoptisterna för att införa legitimation är att det skulle underlätta en internationell karriär och förbättrade möjligheter för yrkesgruppen att etablera sig. Internationella förhållanden kan dock inte ensamt motivera att en legitimation ska införas, om inte flera av de övriga kriterierna är uppfyllda. Regeringen anser inte heller att det är ett ändamålsenligt sätt att lösa rekryteringssvårigheter med att införa legitimation för en yrkesgrupp. 2012/13:175 Sammanfattningsvis anser regeringen mot bakgrund av de skäl som redovisats ovan att det saknas förutsättningar att föreslå legitimation för ortoptister. Det finns två osteopatutbildningar i . De anordnas av Skandinaviska Osteopathögskolan i och . Båda utbildningarna bedrivs i samarbete med universitet i , vilka sedan också utfärdar intyg om genom- gången utbildning. Enligt har en klar majoritet av osteopaterna i utbildning från någon av de svenska osteopatutbildningarna. Syftet med den osteopatiska behandlingen är enligt yrkeskåren att undanröja störningar i kroppen och öka dynamiken. Därigenom ska människans självreglerande och självläkande kraft aktiveras. Enligt finns det ca 230 yrkesverksamma osteo- pater i . Enligt utredningen har det inte varit möjligt att få fram några exakta uppgifter, men det antas att i princip alla osteopater är verk- samma som enskilda yrkesutövare. Osteopatyrket är reglerat i , , och . I har osteopater skyddad yrkesbeteckning . har framfört önskemål om att bli ett legitima- tionsyrke. Som skäl för detta anger de att utbildningen och forskningen inom området håller hög kvalitet och att det finns en helt annan grund för att yrket ska kunna bli ett legitimationsyrke än vad som var fallet tidigare. () stöder utredningens bedömning. LTH anser inte att kraven på högskolemässighet i utbildningen är uppfyllda. LTH anser att eftersom legitimerad personal redan är verksam inom området, finns det inte heller av den anledningen behov av legitimation för yrkesgruppen. Av utredningen framgår att de två osteopatutbildningar som anordnas i är relativt omfattande sett till utbildningarnas längd och bedrivs i samarbete med utländska universitet. De är dock inte högskoleutbild- ningar i den meningen att de anordnas av ett svenskt universitet eller en svensk högskola, eller regleras av högskoleförordningen (1993:100). De ges inte heller av en svensk enskild utbildningsanordnare med examens- tillstånd enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Det är regeringens uppfattning att den utbildning som ska läggas till Prop. 2012/13:175 grund för legitimation för en yrkesgrupp i normalfallet ska vara en Det framgår inte av betänkande eller i remiss- instansernas svar att det krävs av patientsäkerhetsskäl att en legitimation för osteopater införs. Regeringen anser vid en samlad bedömning att det saknas förutsättningar att införa legitimation för osteopater. har det inte funnits någon utbildning för perfusionister i . I bedrivs en skandinavisk perfusionistutbildning på . För behörighet till utbildningen krävs minst kandidatexamen i omvårdnad, teknologi, medicin, biologi, fysik eller biomedicin. Utbildningen är tvåårig och avslutas med en masterexamen. Bland dagens verksamma perfusionister finns både de som utbildats vid den tidigare utbildningen i och de som utbildats i . Det finns också de som fått sin utbildning internt på thoraxklinik. Perfusionister kan i grunden ha en utbildning till t.ex. ingenjör, apotekare eller sjuksköterska och vissa perfusionister har legitimation genom sin Perfusionistens huvudsakliga arbetsuppgift är att genomföra och ansvara för så kallad extrakorporeal cirkulation (ECC). perfusionisten styr hjärtlungmaskinen i samband med hjärtkirurgi. Maskinen upprätthåller vitala funktioner som andning och cirkulation som hjärta och lungor är bortkopplade från patientens blod- Enligt utförs ca 8 000 in- grepp där perfusionister deltar. finns det i ca 60 perfusionister och i princip alla är anställda vid Perfusionister har legitimation i och och yrket är också reglerat i , och . Perfusionisterna har framfört önskemål om att få legitimation och att det måste införas krav på viss utbildning för dem som ska arbeta som Som skäl har perfusionisterna anfört att för att kunna garan- tera god kvalitet och säkerhet och för att minimera riskerna är det nöd- vändigt med en behörighetsreglering för svenska perfusionister. Fyra instanser yttrade sig särskilt i frågan, samtliga motsatte sig utred- anser att det är önsk- värt med någon form av behörighetsreglering för perfusionister och före- slår att man ytterligare bör utreda hur en sådan kan åstadkommas. tinget anser att gruppen väl uppfyller kraven för legitimation och yrkes- gruppen är reglerad i och och i förbehållet 2012/13:175 specialistkompetenta läkare. menar att det finns ett tydligt behov av behörighetsreglering och legitimation för yrket. Det är en viktig patientsäkerhetsfråga att den som utövar perfusionistyrket har de kunskaper och färdigheter som krävs. Det är viktigt att säkerställa att erforderliga medicinska och tekniska kunskaper finns. Enligt SRAT:s uppfattning är det av stor vikt att perfusionisternas livsuppehållande åtgärder endast utförs av utbildad personal. Med ökad globalisering och en framväxande gemensam utbildnings- och arbetsmarknad i , där ökad rörlighet eftersträvas, är det mindre relevant var grundutbildningen rent geografiskt är placerad. Liknande synpunkter har och (Technology. Utredningens skäl emot att föreslå att legitimation införs för yrkes- gruppen är att det inte finns någon svensk högskoleutbildning för perfusionister samt att perfusionister står under tillsyn i sin yrkesutövning. Regeringen anser att eftersom en stor andel av perfusionisterna har ett legitimationsyrke i grunden, t.ex. som sjuksköterska, och omfattas av den tillsyn och de sanktionsmöjligheter som en legitimation medför, saknas patientsäkerhetsskäl att införa en legitimation för gruppen. Ett av de andra viktiga kriterierna enligt förarbetena för att ett yrke ska vara ett legitimationsyrke, är att det finns en svensk reglerad utbildning på högskolenivå som leder till en examen. Det är regeringens uppfattning att den utbildning som ska läggas till grund för legitimation för en yrkes- grupp i normalfallet ska vara en svensk högskoleutbildning. Det finns inte någon sådan utbildning för perfusionister i . Regeringen anser efter en samlad bedömning att legitimation för perfusionister inte bör införas. 11.7 Podiatrier och medicinska fotterapeuter Utbildningen till podiater är treårig, med möjlighet till vidare- utbildning utomlands. Podiatrier är verksamma inom medicinsk fotvård. De behandlar bl.a. fotåkommor på diabetespatienter, skador och dysfunk- tioner i höft, ben och knä. Podiatern är ofta anställd inom exempelvis primärvården och vid ortopedtekniska verksamheter. Enligt Fotterapeuter finns ca 3 000 medicinska fotterapeuter i . En majoritet är verksamma som enskilda yrkesutövare och många har avtal med landstingen om diabetesfotvård och andra fot- åkommor relaterade till kroniska sjukdomar. Det förekommer också att medicinska fotterapeuter är anställda på vårdcentraler och sjukhus. Podiatrierna har framställt önskemål om att yrkesgruppen ska omfattas av legitimation och skyddad yrkestitel. Som skäl för det har podiatrierna anfört att de utgör en unik kompetens inom vården och att de själv- Prop. 2012/13:175 ständigt undersöker, diagnostiserar och behandlar sjukdomar och skador i fot och fotled. Endast den som genomgått akademisk utbild- ning ska få använda titeln podiater, podiatriker eller podiatrist. Medicinska Fotterapeuter () önskar legitimation och skyddad yrkestitel för yrkesgruppen. SMF anser att det krävs utbildning som undersköterska eller likvärdigt, fotterapeututbildning samt påbygg- nadsutbildning inom diabetesfotvård för legitimation. SMF anser att legitimation krävs för en patientsäker vård. Tre remissinstanser motsätter sig utredningens bedömning. anför att podiatriker har en i ny och unik specialistkunskap. Medicinska Fotterapeuter () anser att det är svårt att bli jämförda med podiatrikerna eftersom de är en så ny yrkesgrupp, medan medicinska fotterapeuter har funnits som yrke . i Diabetesvård anser att skyddad yrkestitel behövs av patientsäkerhetsskäl. Det ska alltid göras en sammanvägning av samtliga faktorer för ett yrke, i vilken patientsäkerhetsskäl ska ges särskild tyngd vid prövningen av om legitimation ska införas. Det har inte i betänkande eller i remissvaren framkommit att det finns avgörande patientsäkerhetsskäl för att införa en legitimation för podiatrer eller medicinska fotterapeuter. Regeringen anser vidare att utbildningarna till podiater eller medicinsk fotterapeut inte heller uppfyller kraven för att ligga till grund för införande av legitimation. Regeringen anser efter en samlad bedömning att det inte finns skäl att införa legitimation för podiater eller medicinska fotterapeuter. Psykologer arbetar utifrån kunskap om människans psykologiska utveck- ling, för att främja utveckling eller undanröja hinder för utveckling. Psykologer har en vetenskapligt grundad kunskap för att utreda och undersöka eller åtgärda och behandla individer eller grupper av individer. Psykologer har också kunskap att undervisa, handleda eller ge konsulta- tion i psykologiska frågor till andra yrkesgrupper. I psykologens kompe- tens ingår kunskap om metodutveckling och om forsknings- och utveck- lingsarbete. Psykologer är verksamma inom ett brett område i samhället, såväl inom som utanför hälso- och sjukvården. Psykologernas specialisering är inte reglerad i författning, utan specialiseringen sköts av yrkeskåren. har en reglerad treårig specialistutbildning för psykologer. Specialistbehörighet ges inom de tre områdena klinisk psykologi, pedagogisk psykologi och arbetslivets psykologi. Inom varje område finns olika inriktningar. Det sker en kontinuerlig utveckling av befintliga specialistinriktningar och nya införs i syfte att följa kunskapsutveck- lingen och samhällets behov av specialistutbildade psykologer. Det finns enligt ca 1 600 psykologer med specialist- kompetens i klinisk psykologi och antalet sökande till specialistutbild- ningen har ökat kraftigt . har framfört önskemål om att legitimation som psykolog införs som behörighetskrav för att utöva psykologyrket inom all hälso- och sjukvård och att psykologer ska omfattas av ensam- rätt till yrket. Förbundet har anfört att de behörighetskrav som finns i bl.a. förordningen (1998:1518) om behörighet till vissa anställningar inom hälso- och sjukvården m.m. är otillräcklig. Psykologisk hälso- och sjukvård bedrivs också i stor utsträckning av privata vårdgivare, inom kriminalvården, företagshälsovården, (), skolor m.fl. och där saknas helt behörighetsreglering för yrkesutövandet. har framfört att det är angeläget att frågan om en statlig reglering av psykologernas specialistkompetens utreds närmare. Förbundet uppger att hälso- och sjukvården har ett stort behov av specialistutbildade psykologer inom flera områden, bl.a. psykiatri, psykologisk behandling och psykoterapi. Specialistpsykologer skulle kunna användas mer för bedömning och diagnostisering, vilket skulle minska trycket på specialistläkarna. Det finns också ett ökat intresse från vårdgivarna att inrätta specialist- och specialiseringstjänster. Förbundet har också framfört att problemen med att landstingen inte tillhandahåller praktikplatser, s.k. , i tillräcklig utsträckning måste lösas. Totalt har åtta remissinstanser yttrat sig särskilt i frågan om en reglerad specialistutbildning för psykologer. Sju remissinstanser har yttrat sig i frågan om ensamrätt för psykologer. En knapp majoritet av dessa stöder utredningens förslag i dessa delar, en mindre andel motsätter sig och en del anser att frågorna bör utredas vidare. Kommuner och Landsting (SKL), Linnéuniversitetet och delar utredningens bedömning. instämmer i motiveringen att det inte finns behov ur ett patientsäkerhetsperspektiv att reglera psykologers specialistutbildning och att det redan finns specialist- ordningar som regleras inom förbundet. anser att frågan om psykologers ensamrätt till yrket inte är tillräckligt utredd och bör därför utredas vidare. anser att skyddet bör stärkas med ensamrätt till yrkestiteln. anser att det bör införas en reglering av specialistordningen så att den får en enhetlig och veten- Prop. 2012/13:175 skaplig och praktisk starkt förankrad form med nära koppling till de universitet där kunskap och kompetens finns. () anser att frågan om en specialistutbildning för psykologer som sanktioneras av , förtjänar att utredas. Det är regeringens hållning att införa så få regleringar som möjligt för rätten att utöva yrke. En sådan utgångspunkt måste förstås vägas mot att yrkesutövarna ska ha den kompetens som krävs för tjänsten. En kontroll av att detta krav uppfylls kan dock ske på fler sätt än genom en behörig- hetsreglering, genom den tillsyn som Inspektionen för vård och omsorg utför och av arbetsgivaren vid anställning. Psykolog är ett legitimationsyrke och psykologer står under tillsyn av Inspektionen för vård och omsorg. Särskilda krav på behörighet i form av ensamrätt för en yrkesgrupp kan införas om det finns ett behov ur ett patientsäkerhetsperspektiv som är så stort att näringsfriheten bör begränsas. En sådan rätt för psykologer blir särskilt svår att införa på grund av svårigheterna att definiera vilka upp- gifter som i så fall skulle omfattas av ensamrätten. Regeringen anser inte att ensamrätten är rätt väg att gå för att skapa tydlighet om yrkesutövning på psykologernas kompetensområde. Regeringen anser inte heller att patientsäkerheten skulle stärkas genom att ensamrätt införs för psyko- loger. Psykologer kan specialisera sig inom den specialistordning som tagits fram inom . Av vad som framkommit av utredningen och remissvaren, är den utbildningen relativt omfattande och håller god kvalitet. Det har inte framkommit att det ur ett patientsäker- hetsperspektiv finns ett behov av att införa en reglerad specialistordning och skyddad specialistbeteckning för psykologer. Regeringen anser där- för inte att det finns anledning att utreda frågan om en reglering av psykologernas specialistutbildning.