prop · H00378 · 2013-02-19 00:00:00 — 8Medlemsstater, internationella organisationer och icke-statliga organisationer med konsultativ status uppmanas att meddela Kommittén om erfarenheter från implementeringen av de provisoriska riktlinjerna för att på så vis hjälpa Kommittén att fatta beslut om eventuella åtgärder. Översättning av bilaga 5 Bilaga, sida 1 PROVISORISKA RIKTLINJER FÖR PRIVATA SÄKERHETSFÖRETAG SOM TILLHANDAHÅLLER BEVÄPNAD SÄKERHETSPERSONAL OMBORD PÅ FARTYG I RISKOMRÅDET1 1.1Under har antalet redare som väljer att använda beväpnad säkerhetspersonal som skydd mot Somaliabaserade pirater i riskområdet västra och ökat markant. Enligt (UNCLOS) (del 2, avsnitt 1, artikel 2) och internationell sedvanerätt har kuststater suveränitet över sitt territorialhav. Denna suveränitet lyder under reglerna för oskadlig genomfart i enlighet med UNCLOS (del 2, avsnitt 3) och andra internationella rättsregler. Det finns dock inga internationella riktlinjer eller standarder för privata säkerhetsföretag som tillhandahåller sådana tjänster. Sådana riktlinjer skulle förbättra styrningen, minska risken för olyckor samt främja kompetent, säkert och lagligt uppförande till sjöss. 1.2Artikel 92 i UNCLOS hänvisar till flaggstatens exklusiva jurisdiktion på det fria havet och artikel 94 till flaggstatens skyldigheter. Det konstateras att det är flaggstaten som avgör huruvida beväpnad säkerhetspersonal ska tillåtas ombord på fartyg och det är inte säkert att alla flaggstater tillåter sådan. 1.3Privata säkerhetsföretag bör känna till att det kan finnas rättsliga skyldigheter kopplade till användningen av beväpnad säkerhetspersonal. Ett exempel på en sådan skyldighet bör vara att privata säkerhetsföretag måste söka tillstånd, enligt gällande föreskrifter och före embarkering, från behöriga myndigheter i: landet där det privata säkerhetsföretaget har sitt säte; och .3 länder i vilka verksamheten ska bedrivas eller ledas, inklusive länder som den beväpnade säkerhetspersonalen kan behöva passera. 1.4Syftet med dessa riktlinjer är att ge provisoriska riktlinjer för privata säkerhetsföretag som: .1 gör det möjligt att utarbeta dokumenterade rutiner som hjälper redare att fatta välinformerade beslut när de ska välja bland privata säkerhetsföretag; samt .2 gör det möjligt för privata säkerhetsföretag att hjälpa redare att motverka sjöröveri och väpnade rån mot fartyg i riskområdet genom väl övervägd användning av beväpnad säkerhetspersonal. 1.5Dessa provisoriska riktlinjer är inte rättsligt bindande och utgör inte i sig själva någon certifierbar standard. De ger dock minimirekommendationer för de kompetenser och förmågor som ett professionellt privat säkerhetsföretag förväntas ha. 1 Riskområdet: ett område som definieras i dokumentet Practices for Protection against Based Piracy (MSC.1/Circ.1339) såvida inte flaggstaten definierar det annorlunda. Bilaga, sida 2 1.6 Dessa provisoriska riktlinjer för privata säkerhetsföretag bör läsas tillsammans med MSC.1/Circ.1405/Rev.2, Reviderade provisoriska riktlinjer för redare och befälhavare angående användning av beväpnad säkerhetspersonal ombord på fartyg i riskområdet; MSC.1/Circ.1406/Rev.2, Reviderade provisoriska rekommendationer för flaggstater angående användning av beväpnad säkerhetspersonal ombord på fartyg i riskområdet; MSC.1/Circ.1408/Rev.1, Provisoriska rekommendationer för kust- och hamnstater angående användning av beväpnad säkerhetspersonal ombord på fartyg i riskområdet; och informationen i MSC-FAL.1/Circ.2, Enkät om kust- och hamnstaters krav angående beväpnad säkerhetspersonal ombord på fartyg samt andra rekommendationer och riktlinjer som har utvecklats av förhindra och motarbeta sjöröveri och väpnade rån mot fartyg. Certifiering av privata säkerhetsföretag 2.1Montreuxdokumentet om internationella förpliktelser och god praxis för stater i förhållande till privata militära företag och privata säkerhetsföretag under väpnad konflikt2 och Internationella uppförandekoden för privata säkerhetsföretag (ICoC)3 utgör bra referenspunkter för privata säkerhetsföretag men saknar direkt relevans för sjöröveri och väpnade rån mot fartyg och ger inte tillräckliga riktlinjer för privata säkerhetsföretag som opererar till sjöss. Montreuxdokumentet, som riktar sig till stater, upprepar internationella rättsregler och ger exempel på god praxis för stater men det bör påpekas att internationell humanitär rätt endast gäller under väpnad konflikt. ICoC, som riktar sig till den privata säkerhetsbranschen, fastställer ett antal principer och processer för privata säkerhetsföretag när det gäller att främja rättssäkerheten och respekten för mänskliga rättigheter. Den bygger dock på självreglering och gäller endast landbaserade säkerhetsföretag och är därför inte direkt tillämplig på de särskilda omständigheter som omgärdar användningen av beväpnad säkerhetspersonal ombord på handelsfartyg som skydd mot sjöröveri och väpnade rån. 2.2Den rådande situationen utanför kräver därför att man gör en snabb och separat övervägning av vilka krav som ska gälla vid användningen av beväpnad säkerhetspersonal ombord på fartyg som passerar riskområdet. 2.3Dessa provisoriska riktlinjer är därför avsedda att stödja utvecklingen av en internationell standard och certifieringsprocess för privata säkerhetsföretag som tillhandahåller skydd mot sjöröveri och väpnade rån mot fartyg och göra det lättare för privata säkerhetsföretag att kunna visa för redare att de är kompetenta och professionella innan sådana finns på plats. 2.4Privata säkerhetsföretag bör söka certifiering enligt relevanta nationella och internationella standarder för privata säkerhetstjänster till sjöss så snart sådana har etablerats. 3Krav på privata säkerhetsföretag 3.1Privata säkerhetsföretag bör fastställa rutiner för tillhandahållandet av privata säkerhetstjänster åt redare och uppfylla alla tillämpliga lagkrav. 2Montreuxdokumentet upprepar staters skyldighet att försäkra att privata militära företag och privata säkerhetsföretag som opererar i väpnade konflikter följer internationell humanitär rätt och internationell rätt avseende mänskliga rättigheter. 3ICoC fastställer ett antal principer för privata säkerhetsföretag. Översättning av bilaga 5 Bilaga, sida 3 3.2 Privata säkerhetsföretag bör kunna uppvisa dokumentation som gör det möjligt för berörda parter att iaktta tillbörlig försiktighet, bland annat dokument rörande företagets bildande, ledning och ekonomiska ställning. Dessa bör bland annat innehålla uppgifter om: struktur och säte; ekonomisk ställning och bankreferenser; försäkringsskydd (särskilt vad gäller risk för tredje part); ledningens erfarenhet (allmän och uppdragsspecifik); samt kvalitetsindikatorer, t.ex. ISO-certifiering 3.3 Privata säkerhetsföretag bör ha kunskap om tillämpliga lagar i flagg-, hamn- och kuststaterna avseende transport, bärande, förvaring och användning av skjutvapen4 och säkerhetsrelaterad utrustning samt våldsanvändning. Privata säkerhetsföretag bör särskilt ha: .1 kunskap om tillämpliga nationella lagar avseende transport, bärande, förvaring och användning av skjutvapen och säkerhetsrelaterad utrustning samt vara medvetna om att redaren måste skaffa tillstånd från flaggstaten och att anlitad beväpnad säkerhetspersonal måste ha vapenlicenser som har utfärdats eller godkänts av flaggstaten; samt .2 tillgång dygnet runt till kompetent sjörättslig rådgivning med tanke på hur komplicerade lagarna avseende bärande och användningen av skjutvapen och säkerhetsrelaterad utrustning ombord på handelsfartyg är. 3.4Privata säkerhetsföretag bör ha och under avtalets löptid fortsätta att ha: .1 ansvars- och arbetsgivarförsäkring med fullgott skydd i enlighet med redarens krav; samt .2 försäkringsskydd som täcker olycksfall, sjukvårdskostnader, sjukhusvistelser och hemtransporter. 3.5Eftersom skjutvapen och annan säkerhetsrelaterad utrustning ska ingå i den avtalade planen bör privata säkerhetsföretag teckna en försäkring för personalens bärande och användning av skjutvapen som täcker eventuella olyckor, personskador och materiella skador som uppstår till följd 4 I dessa riktlinjer inkluderar alla hänvisningar till skjutvapen även tillhörande ammunition, förbrukningsmaterial, reservdelar och underhållsutrustning och alla hänvisningar till säkerhetsrelaterad utrustning inkluderar skydds-och kommunikationsutrustning. Bilaga, sida 4 av användning av skjutvapen och skadeståndsansvar kopplat till bärande och/eller (medveten eller omedveten) felaktig användning av skjutvapen. 3.6 Privata säkerhetsföretag bör observera hänvisningarna i /Circ.1405/Rev.2 till vikten av att redare, lastägare och försäkringsgivare granskar alla bestämmelser i sina befraktningsavtal och försäkringsbrev för att försäkra att frågor rörande vilken inverkan användningen av beväpnad säkerhetspersonal kan ha på redarens egendoms- och ansvarsförsäkring ges tillräcklig uppmärksamhet. 3.7Privata säkerhetsföretag bör ha god kunskap om: den föränderliga piratsituationen i riskområdet; .2 pirathotet i regionen, militära operationer i området och hur man håller sig uppdaterad om läget; .3 den senaste versionen av dokumentet Practices for Protection against Based Piracy (BMP), särskilt vad gäller skyddsåtgärder för fartyg. 3.8 Privata säkerhetsföretag bör ha professionell förmåga att utöva sin roll, nämligen att skydda fartyget och personer ombord mot olagliga attacker genom endast strikt nödvändig och rimlig användning av våld. Privata säkerhetsföretag bör särskilt kunna tillhandahålla dokumentation som styrker: erfarenhet till sjöss (till skillnad från landbaserad erfarenhet); dokumenterade och implementerade rutiner och riktlinjer för operationer med beväpnad säkerhetspersonal som reglerar kommunikation, ledarskap, befälsordning, ändringar i befälsordningen (t.ex. om teamledaren sätts ur stridbart skick) och ansvarsfördelningen i livräddningssituationer; en skriftlig policy för införskaffande, transport, bärande, förvar, embarkering, debarkering och användning av skjutvapen som följer tillämpliga lagkrav; tydliga regler för användning av våld där man har tagit hänsyn till flera olika scenarion och som ger en graderad insatsplan; dokumenterade, robusta och kontrollerbara rutiner för utredning av incidenter; rutiner för hur man efter en incident ska bistå eventuella statliga utredningar/åtal; skriftliga vitsord/referenser från tidigare uppdragsgivare inom sjöfartsnäringen. Översättning av bilaga 5 Bilaga, sida 5 4.1 Urval, kontroll och utbildning av den beväpnade säkerhetspersonalen är avgörande för att fartyg och besättning ska kunna passera riskområdet på ett säkert vis. Följande avsnitt innehåller rekommendationer för att försäkra att personalen är kompetent att utöva dess tilldelade roll ombord på handelsfartyg och att privata säkerhetsföretag iakttar tillbörlig försiktighet i sina ledningsprocesser. Urval och kontroll av beväpnad säkerhetspersonal 4.2 Privata säkerhetsföretag bör ha kontrollerbara, skriftliga riktlinjer och rutiner för lämplighetsprövning av personer som anställs som beväpnad säkerhetspersonal. De bör kunna tillhandahålla dokumentation som visar att de har bra och effektiva personalurvals- och ledningsrutiner där bland annat följande ingår: kontroll av belastningsregister; kontroll av tidigare arbetslivserfarenhet; kontroll av tidigare erfarenhet inom militär och polis; dokumentering av personalens medicinska, fysiska och psykiska hälsa (inklusive regelbundna drog-och alkoholtester) ett kontrollerbart system för att försäkra personalens fortsatta lämplighet; dokumentering av relevant erfarenhet och certifiering inom användning och bärande av sådana skjutvapen och sådan säkerhetsrelaterad utrustning som ska användas, även till sjöss. Utbildning av beväpnad säkerhetspersonal 4.3 Privata säkerhetsföretag bör kunna försäkra att deras beväpnade säkerhetspersonal får och kan visa prov på tillbörlig individuell och gemensam utbildning. Utbildningen bör dokumenteras och visa att personalen har de operativa förmågor som krävs enligt avsnitt 5 i detta dokument. Privata säkerhetsföretag bör alltså kunna uppvisa dokumentation som styrker: .1 att man har heltäckande, detaljerade och kontrollerbara utbildningsintyg för både grund-och vidareutbildning; .2 att teamledaren har kontrollerbara kunskaper om aktuell fartygstyp, planerad rutt samt säkerhet till sjöss och skydd av fartyg; .3 att personalen är utbildad och behörig enligt företagets dokumenterade standarder för våldsanvändning samt har kunskap om befälsordningen ombord; .4 att personalen är utbildad och kompetent att använda skjutvapen, ammunition och annan säkerhetsrelaterad utrustning som ska användas ombord; .5 att den beväpnade säkerhetspersonalen har medicinsk utbildning enligt en erkänd nationell eller internationell standard; Bilaga, sida 6 .6 att personalen får lämplig utbildning om den specifika fartygstypen, de specifika platser där fartyget ska operera och vilka rättsliga/praktiska följder detta kan medföra samt bestämmelserna i koden för säkerhet på fartyg och i hamnanläggningar (ISPS), Internationella säkerhetskoden (ISM) och BMP. Privata säkerhetsföretag bör ha system för tillhandahållande av identitetshandlingar, resehandlingar, visa och alla relevanta licenser. Överväganden vid användning av beväpnad säkerhetspersonal 5.1Detta avsnitt behandlar specifika aspekter av användningen av beväpnad säkerhetspersonal och de privata säkerhetsföretagens roll i att försäkra effektiv och framgångsrik användning av sådan säkerhetspersonal, inklusive aspekter rörande kommunikation med redaren. Detaljerna kring användningen av beväpnad säkerhetspersonal varierar beroende på fartygstyp och de specifika omständigheter som omgärdar resan i fråga. Som prov på att ett privat säkerhetsföretag uppnår åtminstone en miniminivå av kompetens bör det uppfylla rekommendationerna nedan i den mån det krävs. 5.2Utöver sedvanliga avtalsbestämmelser bör avtalet mellan redaren och det privata säkerhetsföretaget innehålla sådana överenskommelser som nåtts efter att man har diskuterat alla de överväganden kopplade till användningen av beväpnad säkerhetspersonal som anges nedan, dock ej begränsat till dessa. 5.3Tillämpliga nationella lagar och regler (t.ex. för flagg-, kust- och hamnstaten) rörande transport, bärande, förvar, embarkering, debarkering eller användning av beväpnad säkerhetspersonal och tillhörande skjutvapen och säkerhetsrelaterad utrustning måste beaktas och speglas i den operativa verksamheten från fall till fall. 5.4 Erfarenheter från styrkor visar att tillämpningen av rekommendationerna i den senaste versionen av BMP kan göra avgörande skillnad när det gäller att hindra fartyg från att falla offer för sjöröveri eller väpnade rån. Det rekommenderas att BMP tillämpas i hela riskområdet och den internationellt rekommenderade transitkorridoren (IRTC) och betraktas som en första minimiåtgärd mot sjöröveri. Beväpnade säkerhetsteam bör betraktas som ett komplement till fullständig implementering av BMP som inte på något sätt minskar behovet att implementera BMP. Beväpnade säkerhetsteams storlek, sammansättning och utrustning 5.5 Ett beväpnat säkerhetsteams storlek, sammansättning och utrustning är något som redaren och det privata säkerhetsföretaget bör diskutera och komma överens om. Privata säkerhetsföretag bör ha riktlinjer och rutiner för att fastställa säkerhetsteamens storlek, sammansättning och utrustning där man bland annat tar hänsyn till följande: .1 en analys av fartygets säkerhetsbehov där man tar hänsyn till faktorer som resans beräknade längd, fartygets storlek och typ, dess hastighet och fribord, redarens riskbedömning och teamets avtalade uppgifter. Analysen bör resultera i ett minsta Översättning av bilaga 5 Bilaga, sida 7 antal personer som teamet ska bestå av, där hänsyn även tas till behovet av fortsatt skydd i händelse av skada eller sjukdom; .2 att det finns en tydlig befälsordning och en lämplig blandning av erfarenheter och färdigheter inom teamet. Teamledaren bör vara duktig på risk- och sårbarhetsbedömningar för fartyg samt kunna ge råd om skyddsåtgärder för fartyg. Minst en teammedlem bör vara behörig sjukvårdare; .3 att den beväpnade säkerhetspersonalen får lämplig utrustning, där man tar hänsyn till riskbedömningen för resan och diskussionerna mellan redaren och det privata säkerhetsföretaget; .4 att man tillhandahåller lämpliga skjutvapen och förmågan att använda dessa i enlighet med tillämpliga lagkrav i flaggstaten avseende bärande och användning av skjutvapen samt krav avseende vilka typer av skjutvapen som får användas. Valet av skjutvapen bör kopplas till behovet av och reglerna för våldsanvändning som redaren, det privata säkerhetsföretaget och befälhavaren kommer överens om; .5 att det med tanke på risken för allvarliga skador finns avancerad medicinsk utrusning ombord som kan hantera skottskador. Hänsyn bör tas till den bristande tillgången till läkarvård i regionen; och .6 att den beväpnade säkerhetspersonalen, i den mån det är möjligt, utrustas med inspelningsutrustning (t.ex. videokameror, digitala diktafoner) för att kunna spela in och spara bevis om man måste använda våld. 5.6 Det privata säkerhetsföretaget bör ha riktlinjer och rutiner som reglerar befälsordningen ombord på fartyget och försäkra att den beväpnade säkerhetspersonalen har fullständig kunskap om dessa riktlinjer och rutiner, som särskilt bör innehålla: .1 en tydlig förklaring att befälhavaren har befälet i alla lägen och är högsta befälhavare ombord samt avtalade rutiner i händelse att befälhavaren blir otillgänglig; .2 tydligt dokumenterade fartygs- och resespecifika ledningsrutiner som bland annat innehåller rutiner för genomförande av övningar och hantering av verkliga incidenter; .3 en förteckning över uppgifter och förväntat uppförande för den beväpnade säkerhetspersonalen samt dokumentering av deras agerande ombord; och .4 öppen tvåvägsinformation, tydlig samordning och tydligt samarbete mellan redaren, lastägaren, den beväpnade säkerhetspersonalen, det privata säkerhetsföretaget, befälhavaren, underbefäl och besättningsmän under hela uppdraget. 5.7Sådana riktlinjer och rutiner för befälsordning skulle bland annat kunna innehålla: Bilaga, sida 8 .1 att man tillhandahåller regelbundet uppdaterade, underrättelsebaserade hotbedömningar under hela resan och använder denna information för att t.ex. föreslå ändringar av den planerade rutten; att man övervakar säkerhetsteamets dagliga aktiviteter ombord; .3 att man har en dygnet runt-plan för hantering av nödsituationer och oförutsedda händelser som tar hänsyn till alla tänkbara situationer; samt .4 att man får feedback från huvudkontoret om eventuella behov av att utbilda besättningen eller förstärka fartyget baserat på rapporter från säkerhetsteamet ombord. Kategorisering av beväpnad säkerhetspersonal 5.8 Redare hänvisas till tillämpliga nationella krav från flaggstaten när det gäller kategoriseringen av beväpnad säkerhetspersonal ombord på deras fartyg. Privata säkerhetsföretag bör försäkra att de förstår om kategoriseringen har någon inverkan på deras avtal samt att den beväpnade säkerhetspersonalen förstår vad kategoriseringen innebär för dem. Hantering av skjutvapen och ammunition från embarkering till debarkering 5.9Privata säkerhetsföretag bör försäkra att säkerhetsteamen i alla lägen hanterar skjutvapen och ammunition på ett ansvarsfullt sätt. 5.10Privata säkerhetsföretag bör kunna visa att de har tagit hänsyn till och vidtagit följande åtgärder som läggs fram i MSC.1/Circ.1408/Rev.1: .1 dokumenterad iakttagelse av tillämpliga lagar i flagg-, kust- och hamnstaterna gällande tillhandahållande, transport, bärande, förvar och användning av skjutvapen, ammunition och säkerhetsrelaterad utrustning från embarkering till debarkering, inklusive sådana lagar som gäller för hamnar som fartyget kan komma att anlöpa medan beväpnad säkerhetspersonal finns ombord på fartyget; säkerhetsrelaterad utrustning vid platser för embarkering och debarkering som till fullo uppfyller nationella lagar och hamnstatens lagar; dokumenterade standarder och rutiner för en komplett förteckning över alla skjutvapen, all ammunition och all säkerhetsrelaterad utrustning som finns tillgänglig vid ombordstigning på fartyget (förteckningen bör innehålla uppgifter om fabrikat, modell, kaliber, serienummer, företagets slutanvändarintyg, kvitton på alla inköp av skjutvapen och tillbehör samt information om ammunitionens typ och kvantitet); effektiva rutiner för separat och säker förvaring och användning av skjutvapen, ammunition och säkerhetsrelaterad utrustning ombord på fartyget; tydligt definierade och avtalade områden ombord där skjutvapen får eller inte får Översättning av bilaga 5 Bilaga, sida 9 oladdad/avlägsnat magasin, isatt magasin/säkring på) och villkoren för ändrad statusen. .6 detaljerade och inövade order som reglerar när skjutvapen får laddas och göras klara för användning bör uttryckligen anges i avtalet med den beväpnade säkerhetspersonalen för att garantera högsta möjliga säkerhet och operativa effektivitet i händelse att en incident inträffar där skjutvapen måste användas ombord på fartyget; .7 tillhandahållande av säkra områden (laddningsområden) där vapen kan laddas eller tömmas på ammunition; .8 detaljerade riktlinjer för redovisning av all ammunition vid embarkering och debarkering, inklusive en avstämning med förteckningen över skjutvapen och ammunition; .9 detaljerade riktlinjer och rutiner för nollställning av vapen för de personer som ska bära dem under hela resan genom riskområdet och eventuellt måsta använda dem; och .10 detaljerade riktlinjer och rutiner för regelbundet underhåll av den beväpnade säkerhetspersonalens skjutvapen samt formell granskning och underhåll av vapnen av behörig vapentekniker minst en gång ; 5.11Privata säkerhetsföretag bör begära en försäkran från redaren att befälhavaren och besättningen har informerats om säkerhetsteamets roll ombord. Besättningen bör under resan öva tillsammans med den beväpnade säkerhetspersonalen innan fartyget når riskområdet för att försäkra att alla inblandade förstår sina roller under motverkandet av piratattacker och vad som förväntas av dem under en incident som kräver att den beväpnade säkerhetspersonalen sätts in och vidtar åtgärder för att motverka en piratattack mot fartyget. 5.12Privata säkerhetsföretag bör i samråd med redare och befälhavare (samt i enlighet med eventuella krav från flaggstaten) som ett minimikrav se till att teamet ombord har fått möjlighet att orientera sig ombord, bland annat vad gäller rutiner för livräddning, säkerhet, brandsäkerhet och kommunikation. 5.13Privata säkerhetsföretag bör vara medvetna om att lagarna som reglerar våldsanvändning kan skilja sig och från plats till plats. Tillämplig lag, inklusive straffrättsliga bestämmelser, för incidenter ombord på fartyg där beväpnad säkerhetspersonal opererar kommer huvudsakligen att vara flaggstatens lagar. Tillämplig lag kan även vara kuststatens, hamnstatens eller andra staters lagar (se 1.1 och 3.3). Platsen för incidenten och/eller nationell tillhörighet för personerna och företagen ombord, inklusive privata säkerhetsföretag, beväpnad säkerhetspersonal med flera, avgör i viss mån vilka lagar som kommer att betraktas som tillämplig lag. 5.14Privata säkerhetsföretag bör ha tydliga riktlinjer för användning av våld (se 3.8) och utfärda specifika regler för sin beväpnade säkerhetspersonal avseende användning av våld som är förenliga Bilaga, sida 10 med dessa riktlinjer (se reglerna för våldsanvändning). Reglerna bör även vara förenliga med tillämpliga lagar samt granskas regelbundet och justeras vid behov. 5.15 Privata säkerhetsföretag bör försäkra att deras beväpnade säkerhetspersonal har fullständig kunskap om, och till fullo iakttar, tillämpliga lagar om våldsanvändning. De bör särskilt se till att den beväpnade säkerhetspersonalen förstår: