prop · H003175 · 2013-06-12 00:00:00 — Den vetenskapliga utvecklingen och en mer uttalad styrning mot en hälsofrämjande hälso- och sjukvård har gjort att begreppen fysioterapeut bättre speglar professionens samlade upp- drag. Den ökade internationaliseringen av universitetsutbildningen talar också för en gemensam yrkesbenämning eftersom den internationellt mest använda titeln är fysioterapeut. Bland annat , Universitets- och högskolerådet, Hälsouniversitetet och , , , , läns landsting, , , och tillstyrker eller har inte haft något att invända mot förslaget. kommun har en positiv inställ- 2012/13:175 ning till förslaget, men anser att det är viktigt att det avsätts resurser för att informera allmänheten om förändringen. Legitimerade Sjuk- gymnasters () tillstyrker förslaget och anser att det leder till ökad patientsäkerhet, eftersom det efter ändringen kommer krävas utbildning som sjukgymnast/fysioterapeut för att få använda titeln fysio- terapeut. Att titeln fysioterapeut är den internationellt mest använda har också betydelse för patientsäkerheten. Sjukgymnasternas arbete har utvecklat sig mot ett mer hälsofrämjande arbete och titeln fysioterapeut speglar därför också bättre sjukgymnastens arbete. LSR delar också promemorians bedömning att det föreslagna titelskyddet fysioterapeut inom humansjukvården inte kommer att leda till förväxling med de som är verksamma inom djurens hälso- och sjukvård. avstyrker förslaget på den grunden att konsekvensbeskriv- ningen inte innehåller några beloppsmässiga uppskattningar av de administrativa kostnaderna. och sjukvård vill framhålla att det finns personer inom djurens hälso- och sjukvård som använder sig av titeln fysioterapeut utan att ha sjuk- gymnast- eller fysioterapeutexamen. Med en ny benämning kan de legitimerade sjukgymnaster som arbetar inom djurens hälso- och sjukvård komma att förväxlas med de fysioterapeuter som inte har sådan utbildning. Kommuner och Landsting (SKL) ser ett behov av en omfattande nationell informationssatsning och staten bör ansvara för den. SKL bedömer vidare att stora förändringar behöver göras i kommunernas och landstingens personal- och journalsystem. anser att bestämmelserna i 6 § andra stycket lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik och den i princip likalydande 6 § andra stycket lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning bör upphävas, eftersom Försäk- ringskassan inte har några sådana överenskommelser med landstingen som åsyftas i bestämmelserna. föreslår även att 28 kap. 1 § första stycket 6 och 7 offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) upphävs. () motsätter sig förslaget och anser att två titlar kommer att leda till förvirring för många patienter. SKFM begär att titeln sjukgymnast inte längre ska vara skyddad om förslaget genomförs. Skälen för regeringens förslag Skyddad yrkestitel för sjukgymnast Sjukgymnast är enligt 4 kap. 1 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ett legitimationsyrke med en skyddad titel enligt 5 och 6 §§ i samma kapitel. För att få legitimation som sjukgymnast krävs att personen har avlagt högskoleexamen som sjukgymnast. I examensordningen, bilaga 2 till högskoleförordningen (1993:100), anges vad som krävs för att få sjukgymnastexamen. 180 högskolepoäng och i beskrivningen av examen anges de mål, den kunskap och förståelse, färdighet och förmåga samt värderingsförmåga och förhållningssätt som krävs för examen. Studenten ska också fullgöra ett självständigt arbete om minst 15 högskolepoäng. anges i examensordningen ska också de preciserade krav gälla som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i examensbeskriv- Av 3 kap. 6 § lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård framgår att den som har legitimation enligt patientsäker- hetslagen efter ansökan får godkännas för verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. I Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2009:83) om behörigheter för djurhälsopersonal anges att en legitimerad sjukgymnast, som med godkänt resultat har genomgått en av Jordbruks- verket godkänd tilläggsutbildning eller utländsk tilläggsutbildning som vid bedömning anses likvärdig, får efter ansökan hos godkännande för arbete inom djurens hälso- och sjukvård. I 3 kap. 4 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård anges att den som saknar behörighet att använda en skyddad yrkestitel inte får använda sig av en titel som kan förväxlas med en sådan. De skyddade yrkestitlarna enligt denna paragraf gäller för legitimerade veterinärer och djursjukskötare. LSR har framfört önskemål om att yrkestiteln bör ändras till fysio- terapeut som också bör göras till skyddad yrkestitel. Som skäl för detta anförde LSR patientsäkerhetsskäl, att titlarna sjukgymnast och fysio- terapeut används parallellt och är förväxlingsbara, vilket är för- virrande för patienter och allmänhet. Den internationellt mest vedertagna yrkestiteln för kåren är fysioterapeut och även av det skälet och med den ökade rörligheten av såväl patienter som personal bör fysioterapeut bli yrkestitel för kåren också i . Sjukgymnast bör dock fortsätta vara skyddad yrkestitel av patientsäkerhetsskäl. Den internationellt mest använda titeln för yrkeskåren sjukgymnaster är fysioterapeut. Även i har titeln fysioterapeut blivit alltmer etablerad och använd, bland annat används fysioterapeut av en del lärosäten och i hälso- och sjukvården. Användningen av fysioterapeut finns också på djursjukvårdens område. Denna utveckling har lett till att det finns en risk för förväxling mellan titlarna och oklarhet för patienter och allmänhet om vilken titel som gäller för yrkeskåren och vilken utbildning som yrkesutövare i gruppen har. Utvecklingen inom EU, att på olika sätt främja rörligheten på den inre marknaden, talar för en enkel och tydlig reglering av yrken. Erkännande av yrkeskvalifikationer som sjukgymnast beslutas av de behöriga myndigheterna inom ramen för och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifika- tioner, och en gemensam benämning är ett led i att förenkla för yrkes- utövarna att verka i andra EU-länder. Patientrörlighetsdirektivet bedöms medföra att det blir lättare för EU:s medborgare att ta del av vård i andra länder. Regeringen bedömer att gemensamma benämningar på hälso- och sjukvårdsyrkena är en omständighet som kan underlätta för patienter att ta del av vård i andra EU-länder i enlighet med patientrörlighetsdirek- tivets bestämmelser. Även av den anledningen bör titeln fysioterapeut, som är den vanligaste inom EU, vara skyddad i . 2012/13:175 Som ett skäl mot att ersätta titeln sjukgymnast med fysioterapeut anförde utredningen att det finns en förväxlingsrisk i förhållande till övriga yrken på hälso- och sjukvårdsområdet där terapeut ingår i yrkes- titeln. Av remissvaren har inte framkommit att det är något som bedöms vara en fara. Regeringens bedömning är att risken för förväxling är liten och att detta förhållande inte bör utgöra ett skäl mot att genomföra för- slaget. ansåg även att det faktum att titeln fysio- terapeut används av sjukgymnaster som är verksamma inom djurens hälso- och sjukvård kunde skapa problem. I lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård anges i 3 kap. 4 § att den som saknar behörighet att använda en skyddad yrkestitel inte får använda sig av en titel som kan förväxlas med en sådan. De skyddade yrkestitlarna enligt denna paragraf gäller för legitimerade veterinärer och djursjukskötare men inte för de yrkesgrupper som behörighetsregleras genom ett god- kännandeförfarande, t.ex. godkända sjukgymnaster, tandläkare och hov- slagare. och sjukvård har i sitt remissvar framhållit att det finns personer inom djurens hälso- och sjukvård som använder sig av titeln fysioterapeut utan att ha sjuk- gymnast- eller fysioterapeutexamen. Med en ny benämning kan de legiti- merade sjukgymnaster som arbetar inom djurens hälso- och sjuk- vård komma att förväxlas med de fysioterapeuter som inte har sådan utbildning. Regeringen gör bedömningen att eftersom humansjukvården och djurens hälso- och sjukvård utgör olika sektorer, kommer förslaget inte att leda till förväxling i en sådan omfattning att förslaget inte bör genomföras. Förslaget bedöms inte heller medföra några hinder för yrkesutövare inom djurens hälso- och sjukvård att fortsätta att kalla sig exempelvis häst- eller hundfysioterapeut. Av remissvaren på promemorians förslag framgår att en stor majoritet av remissinstanserna anser att titeln bör ändras till fysioterapeut. Skälen remissinstanserna redovisar är att ett utvidgat titelskydd leder till ökad tydlighet för sjukvård och allmänhet, att yrkesbenämningen fysioterapeut bättre speglar dagens utbildning och den yrkesroll de studerande för- bereds för, samt att det är viktigt i ett internationellt perspektiv att fysio- terapeut blir skyddad yrkestitel. Det har framförts att det är den veten- skapliga utvecklingen och en mer uttalad styrning mot en hälsofrämjande hälso- och sjukvård som har gjort att begreppen fysioterapi och fysio- terapeut bättre speglar professionens samlade uppdrag. Vidare har remissinstanserna framfört att regeringen gör satsningar på hälso- och sjukvårdens område för att betona fokus på hälsa, snarare än sjuk- dom. Att utmönstra titeln sjukgymnast och ersätta den med titeln fysioterapeut ligger väl i linje med denna utveckling. Efter en samlad bedömning av de skäl som redovisats ovan och av vad som framförts av remissinstanserna föreslår regeringen att patientsäker- hetslagen ändras på så sätt att titeln fysioterapeut skyddas som yrkestitel och blir den benämning som ska användas på yrkeskåren i första hand. Av patient- och konsumentsäkerhetsskäl bör skyddet för titeln sjuk- gymnast kvarstå, se vidare avsnitt 15.2.1. Från och med att ändringen träder i kraft, kommer den som genomgått föreskriven utbildning att kunna ansöka om legitimation som fysioterapeut hos . Följdändringar föreslås i fyra andra lagar, nämligen hälso- och sjuk- Prop. 2012/13:175 vårdslagen (1982:763), lagen (1991:419) om resekostnadsersättning vid sjukresor, lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik och offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400), se avsnitt 17. förslag att bl.a. upphäva vissa bestämmelser i lagen om ersättning för sjukgymnastik bör i avsaknad av beredningsunderlag inte genomföras i detta lagstiftningsärende. Regeringen har för avsikt att göra ändringar i högskoleförordningen (1993:100) med innebörd att sjukgymnastexamen benämns fysio- terapeutexamen. Följdändringar bör även göras i ett flertal andra förord- ningar som rör sjukgymnaster. Regeringens förslag: I tandvårdslagen införs en bestämmelse som reglerar landstingens ansvar att tillhandahålla platser för anställning för tandläkares specialiseringstjänstgöring i en omfattning som mot- svarar det planerade framtida behovet av tandläkare med specialist- kompetens i klinisk verksamhet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Totalt 30 remissinstanser har lämnat synpunkter En stor majoritet av remissinstanserna är positiva till utred- tillstyrker i huvudsak utredningens för- slag men ser ett problem med att landstingen får ansvar för att till- handahålla platser för tandläkarnas specialiseringstjänstgöring eftersom alla landsting inte bedriver egen specialiseringstjänstgöring för tand- Kommuner och Landsting (SKL) vill betona vikten av att alla beslut som kan få konsekvenser i form av ökade kostnader för huvudmännen också åtföljs av en lösning vad gäller finansieringen. och läns landsting delar utredningens bedömning att nuvarande ordning för planering och samverkan via regionala och Nationella sam- ordningsgruppen för tandläkarnas specialiseringstjänstgöring (NSATS) är tillfredsställande och att den fortsatt ska vara en tjänstgöring med den viktiga kliniska anknytningen. läns landsting tillstyrker för- slaget och anser, i likhet med flera andra instanser, att utbildningen inte ska vara en högskoleutbildning, utan en utbildning genom anställning och uppger att folktandvården vid redan arbetar efter den anser att det ökade behovet av vetenskaplig och pedagogisk skolning i tillägg till den kliniska kompe- ställer ökade krav på akademisering av utbildningen. dessa krav bör specialiseringstjänstgöringen vara tydligt knuten till större utbildningsenheter som kan erbjuda sådan utbildning. läkarna anser det tveksamt att den skyldighet för landstingen som före- slås kommer att kunna levas upp till när landstingen inte längre kon- trollerar den tandvård som utförs och förordar i stället att ansvaret för och finansieringen av specialistutbildningen blir en statlig angelägenhet. Föreningen anser av bl. a. detta skäl att bestämmelsen om att Social- styrelsen ska godkänna utbildningskliniker ska kvarstå. läkarna vill också lyfta fram att folktandvården har bolagiserats i några landsting och att inom dessa organisationer har dessutom en utförsäljning av tandvårdsenheter påbörjats till helt externa tandvårdsföretag. Skälen för regeringens förslag: Specialiseringstjänstgöringen ska enligt gällande bestämmelser fullgöras genom tjänstgöring som tand- läkare under handledning vid en klinik som har godkänts av Socialstyrel- sen och genom deltagande i kompletterande utbildning. har i sina föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 1993:4) om tandläkarnas specialiseringstjänstgöring meddelat närmare föreskrifter om speciali- seringstjänstgöringen, om vilka kunskaper, färdigheter och förhållnings- sätt som ska gälla för varje specialistkompetens. finns också utbildningsplaner framtagna av utbildningsanordnare samt program och kvalitetskriterier framtagna av specialistföreningarna. Specialiseringstjänstgöringen för tandläkare genomförs i form av anställning i landstingen. Landstingen är enligt 5 § tandvårdslagen (1985:125) ansvariga för att tillhandahålla en god tandvård till bosatta Tandvården ska planeras med utgångspunkt i befolk- ningens behov av tandvård. Det gäller även den tandvård som erbjuds av Vidare ska landstingen samverka med varandra och med andra samhällsorgan, organisationer och enskilda, när de planerar och utvecklar tandvården. Landstingen har organiserat ett samarbete om tandläkarnas specialise- ringstjänstgöring både på nationell och regional nivå genom samord- ningsgrupper för tandläkarnas specialiseringstjänstgöring (NSATS och Inom det samarbetet har landstingen utarbetat nationella principer för meritvärdering, för att skapa större tydlighet om vad som ska gälla för tillträde till specialiseringstjänstgöring. ningens som remissinstansernas bedömning fungerar det befintliga systemet med anställning för tandläkares specialiseringstjänstgöring till- fredsställande och de framtagna nationella principerna för meritvärdering kan bidra till fortsatt god utveckling. Nationella samordningsgruppen för tandläkarnas specialiseringstjänst- (NSATS) uppdaterar och kompletterar även regelverket för antag- ningen samt föreslår hur ansvaret ska fördelas för de utbildningsplatser som finansieras solidariskt av samtliga landsting efter en av förbundets styrelse fastställd modell. Vissa av platserna har forskaranknytning. godkänd utbildningsklinik kan, utöver tandläkare på fast plats, även ta emot annan tandläkare för ST tjänstgöring. finansieras genom överenskommelser med det egna eller ett annat Det förekommer även att uppdragsgivare utanför landet Förslag om att tandläkarnas specialisttjänstgöring bör vara en hög- skoleutbildning har framförts till utredningen, som inte ansåg att det fanns några starka skäl för en sådan ändring. några lärosäten och vissa företrädare för tandvården anfört att det kan finnas fördelar med en sådan ordning. Några av remissinstanserna har betonat vikten av att utbildningen sker i nära samarbete med akademin. Frågan om tandläkarnas specialiseringstjänstgöring ska vara en hög- skoleutbildning är komplex. Regeringen anser mot bakgrund av utred- ningens bedömning och remissinstansernas svar, inte att det finns anled- ning att överväga en sådan genomgående förändring, utan anser att tand- Prop. 2012/13:175 läkarnas specialiseringstjänstgöring även i fortsättningen ska vara en utbildning under tjänstgöring. Däremot har det enligt utredningen framkommit flera skäl för att omge tandläkarnas specialiseringstjänstgöring med ett tydligare regelverk än det som finns . Som ett skäl har utredningen anfört att möjligheterna för tandläkare att få anställning för specialiseringstjänstgöring ser olika ut. Det finns både så kallade fasta platser, som kan sökas av alla tand- läkare, och avtalsplatser som upphandlas enskilt, och villkoren för anställning på dessa platser ser olika ut. Utredningens förhoppning är att genom att införa en bestämmelse som förtydligar landstingens ansvar att tillhandahålla platser för anställning i den omfattning som behövs, skapas en mer likartad form för ansökan och tillträde till platserna. Landstingens ansvar för att tillhandahålla platser för anställning av läkare under specialistutbildning finns reglerat i 15 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), se regeringens proposition Läkarnas vidareutbildning (prop. 1997/98:5). Skälet var att utvecklingen krävde en mer formell reglering av landstingens åtagande för att skapa tillräckligt tjänstgöringsutrymme för läkares allmäntjänstgöring och specialiserings- tjänstgöring, (se sid 11 a.a.). Ansvaret för tandläkarnas specialiseringstjänstgöring har i praktiken länge legat på landstingen, dock utan att vara tydligt reglerat på mot- svarande sätt som för läkarnas specialiseringstjänstgöring. Landstingen ansvarar för detta och tillhandahåller utbildningsplatser för tand- läkarnas specialiseringstjänstgöring. Regeringen anser att det är lämpligt att det införs en motsvarande reglering för tandläkares specialiserings- tjänstgöring, som finns för läkare. En bestämmelse föreslås föras in i tandvårdslagen (1985:125) med innebörden att landstingen ska erbjuda möjlighet till anställning för tandläkares specialiseringstjänstgöring i en omfattning som motsvarar det planerade framtida behovet av tandläkare med specialistkompetens i klinisk verksamhet. Bestämmelsen innebär således en reglering motsvarande den som gäller för läkares specialiseringstjänstgöring, som förtydligar det ansvar som landstingen redan tar i den praktiska verksamheten . Regeringens förslag: För utförande av vissa uppgifter inom den sociala barn- och ungdomsvården ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. ska använda handläggare som har avlagt svensk socionomexamen eller annan relevant examen på grundnivå i hög- skolan, eller som har en erkänd utländsk utbildning, för utförande av uppgifter inom rörande barn och ungdom som innefattar bedömning av om utredning ska inledas, utredning och bedömning av behovet av insatser eller andra åtgärder, eller uppföljning av beslutade insatser. 2012/13:175 ansvarar för att den handläggare som självständigt utför sådana arbetsuppgifter har tillräcklig erfarenhet för uppgiften. får använda handläggare med utländsk utbildning för utförande av uppgifterna om utbildningen ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet motsvarar en svensk socionomexamen eller annan relevant examen på grundnivå i högskolan. Den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall bedöma om kraven är uppfyllda. Dessa beslut får överklagas. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen föreslog ingen begränsning av kravet på behörighet för utförande av arbetsuppgifter till att enbart omfatta den sociala barn- och ungdomsvården. Utredningen föreslog inte heller någon ändring i bestämmelserna om överklagande. Remissinstansernas synpunkter: De som kommenterat utredningens förslag är överlag positiva. anser inte att kravet på utbild- ning bör anges som socionomexamen eller annan relevant examen på grundnivå i högskolan. De typer av examina som kan godkännas vid sidan av socionomexamen måste, enligt bedömning, vara likvärdiga eller jämförbara och motsvara socionomexamen. Man anser vidare inte att det av förslaget framgår om det är socialnämnden eller som ska pröva om den enskilde uppfyller kravet på lägsta utbildningsnivå. Myndigheten menar även att det behöver för- tydligas vad som avses med andra åtgärder och att socialsekreterare behöver bytas ut mot handläggare. Den senare uppfattningen delas även av . anser att Behörig- hetsutredningens förslag är bättre än eftersom det öppnar för att även andra utbildningar kan anses tillräckliga men, enligt verket, är det bättre att arbetsgivaren ansvarar för att social- sekreterare har rätt kompetens och att det sker under tillsyn av Social- styrelsen. Verket anser att om det införs en behörighetsreglering bör det finnas möjligheter att validera personers reella kompetens. Kammar- rätten i anser att det är oklart hur ansvaret är tänkt att fördelas mellan kommun och socialnämnd samt att beslut som meddelas av ska kunna överklagas. menar att ett krav erfarenhet av socialt arbete för att handlägga barna- vårdsärenden bör regleras i lag. Kommuner och Landsting (SKL) delar utredningens bedömning att välutbildad och kompetent personal behövs för att garantera hög kvalitet och rättssäkerhet inom och bedömningen att stöd och lämplig introduktion är viktigt för att oerfarna socialsekreterare successivt ska kunna ta eget ansvar och arbeta självständigt. Man avstyrker däremot utredningens för- slag att fastställa detta som krav i lagstiftning. SKL menar att frågan om vilken högskoleutbildning och kompetens som behövs samt hur arbetet ska organiseras är en fråga för arbetsgivaren. menar att med tanke på den bild av expansionen när det gäller examinering av socionomer som utredningen förutser och den övergångsperiod för kompetensutveckling av befintlig personal som föreslås, är det svårt att se något behov av att också öppna dessa arbetsuppgifter för andra utbild- ningar än en socionomutbildning. avstånd från uppfattningen att även annan relevant examen på minst grundnivå i högskolan ska ge behörighet till sådana tjänster. att utredningens förslag annan relevant utbildning ska bytas ut till lik- anser att den föreslagna ordningen för erkännande av utländska yrkeskvalifikationer inte är tillräckligt genomtänkt. enligt myndigheten, övervägas om inte , som bedömer utländska högskoleutbildningar som avslutas med examen, är den myndighet som är bäst lämpad att pröva utländska utbildningar. påpekar att om vissa arbetsuppgifter inom ett yrke ska regleras så måste utländska kvalifikationer erkännas enligt och rådets direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer. ges möjlighet att hänvisa till att kompensationsåtgärder (anpassnings- period eller lämplighetsprov) först måste genomgås med godkänt resultat innan den sökandes utbildning erkänns som jämställd med till exempel Om kompensationsåtgärder ska utformas så måste, enligt verket, resurser avsättas för detta. det är rimligt att det är som prövar behörighet för yrkes- verksamma från andra länder. Skälen för regeringens förslag Behörighet för vissa uppgifter Handläggning av ärenden och insatser inom ska vara av Socialsekreterarens kompetens för och kunnande om de insatser och behandlingar som kan erbjudas är viktiga förutsättningar för att ska kunna bedrivas på ett professionellt sätt. läggare inom den sociala barn- och ungdomsvården är detta särskilt Handläggarna hanterar ofta komplexa sociala problem och gör mycket kvalificerade bedömningar. Arbetet handlar om att fatta svåra, och för barn, ungdomar och deras föräldrar, mycket ingrip- Ansvaret omfattar ett stort antal arbetsuppgifter som innefattar att bedöma om utredning ska inledas eller inte, utreda och bedöma behov av insatser, föreslå insatser eller andra åtgärder samt följa upp beslutade insatser och åtgärder. Insatser kan rymma både biståndsbedömda öppna insatser enligt socialtjänstlagen och placeringar utanför det egna hemmet enligt socialtjänstlagen eller LVU. gäller beslutsrätten är denna ofta delegerad till arbetsledare eller Vissa beslut kan endast fattas av socialnämnden. påtalade att det inte är ovanligt att