prop · H1031d2 · 2013-09-18 00:00:00 — Om det finns särskilda skäl, ska anstånd med att ge in anmälan om slutligt stöd medges. Om förhållandena har ändrats så att det inte längre finns förutsättningar för anståndet, ska anståndet återkallas. 31 § Om en anmälan om slutligt stöd inte ges in inom rätt tid, är arbetsgivaren skyldig att betala tillbaka allt preliminärt stöd. Detsamma gäller en arbetsgivare som i anmälan inte anger återbetalningsskyldighet enligt 26 eller 27 § eller anger återbetalningsskyldighet med för lågt belopp. Arbetsgivaren ska helt eller delvis befrias från sin återbetalningsskyldighet, om det är uppenbart oskäligt att arbetsgivaren ska betala tillbaka allt preliminärt stöd. Återbetalningsskyldighet för felaktiga utbetalningar 32 § En arbetsgivare som genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att stöd lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp, är återbetalningsskyldig för det som har betalats ut för mycket. Om stöd i annat fall lämnats på felaktig grund eller med ett för högt belopp, är arbetsgivaren återbetalningsskyldig endast om denne har insett eller skäligen borde ha insett felet. Återbetalningsskyldigheten enligt första och andra styckena gäller inte om arbetsgivaren efter avstämning är återbetalningsskyldig enligt 26 eller 27 §. Kreditering och debitering av skattekonto 33 § Preliminärt stöd och ytterligare stöd ska tillgodoföras arbetsgivaren genom kreditering på ett sådant skattekonto som avses i 61 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Stödet ska krediteras arbetsgivarens skattekonto den 12 efter det att beslut om utbetalning fattats, med undantag för januari då stödet i stället ska krediteras den 17 och den 12 eller 17. 34 § Om en arbetsgivare är återbetalningsskyldig enligt denna lag ska besluta att återkräva beloppet. Ett sådant beslut ska innehålla uppgift om det belopp som arbetsgivaren ska betala tillbaka och när beloppet senast ska betalas. Senaste betalningsdagen ska bestämmas till den 12 eller 26 i en månad, den 17 eller 26, den 12, 17 eller 26 och den 12 eller 27, och tidigast efter beslutet. Det belopp som arbetsgivaren är skyldig att betala tillbaka ska debiteras ett sådant skattekonto som avses i 61 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244). 35 § I fråga om stöd enligt denna lag gäller vad som sägs i skatteförfarandelagen (2011:1244) om 1.inbetalning till det särskilda kontot för skattebetalningar i 62 kap. 2 §, 2.avräkning i 62 kap. 11–14 §§, 3.vilken skatt eller avgift som är betald i 62 kap. 15 §, 4.inbetalda belopp som inte har kunnat tillgodoräknas någon i 62 kap. 19 §, 5.anstånd med betalning av skatter och avgifter i 63 kap. 2, 4–6, 8, 13, 15, 16, 22 och 23 §§, 2013/14:1 BILAGA 8 6.återbetalning av skatter och avgifter i 64 kap 2, 4, 9 och 10 §§, 7.ränta i 65 kap. 2–4, 7, 8, 13–16 och 18 §§, 8.besluts verkställbarhet i 68 kap. 1 §, 9.indrivning i 70 kap., och 10.övriga bestämmelser om verkställighet i 71 kap. En fordran enligt denna lag ska vid tillämpningen av lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. anses vara en sådan fordran som har påförts enligt skatteförfarandelagen. 36 § En arbetsgivare som har ansökt om eller fått stöd ska ge tillfälle att granska verksamheten med avseende på arbetsgivarens rätt till stöd och lämna de uppgifter som behövs för granskningen. 37 § får förelägga en arbetsgivare att fullgöra sina skyldigheter enligt 36 §. Ett föreläggande får förenas med vite. Ett föreläggande får dock inte förenas med vite om det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som är straffbelagd, och föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen. 38 § Frågor enligt denna lag, utom frågor som avses i 5–9 §§, prövas av . 39 § Beslut enligt denna lag överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Beslut enligt 5– 9 §§ och beslut om sådant anstånd som avses i 63 kap. 23 § skatteförfarandelagen (2011:1244) får dock inte överklagas. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Antalet semesterdagar med semesterlön beräknas på följande sätt. Från de dagar arbetstagaren har varit anställd hos arbetsgivaren under intjänandeåret (anställningstiden) subtraheras de dagar då arbetstagaren varit helt frånvarande från arbetet utan lön. Frånvaro som beror på semesterledighet, permittering, korttidsarbete eller ledighet som enligt 17–17 b §§ är semesterlönegrundande, liksom arbetsfria dagar som infaller under sådana frånvaroperioder, ska dock räknas in i anställningstiden. Differensen divideras under intjänandeåret. Kvoten multipliceras med tjugofem. Om ett brutet tal då uppstår, avrundas detta till närmast högre hela tal. 2013/14:1 BILAGA 8 Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) Härigenom föreskrivs att 7 och 13 §§ samt rubriken närmast före 13 § semesterlagen (1977:480) ska ha följande lydelse. Antalet semesterdagar med semesterlön beräknas på följande sätt. Från de dagar arbetstagaren har varit anställd hos arbetsgivaren under intjänandeåret (anställningstiden) subtraheras de dagar då arbetstagaren varit helt frånvarande från arbetet utan lön. Frånvaro som beror på semesterledighet, permittering eller ledighet som enligt 17–17 b §§ är semesterlönegrundande, liksom arbetsfria dagar som infaller under sådana frånvaroperioder, ska dock räknas in i anställningstiden. Differensen divideras under intjänandeåret. Kvoten multipliceras med tjugofem. Om ett brutet tal då uppstår, avrundas detta till närmast högre hela tal. permittering som arbetstagaren inte permittering som arbetstagaren inte hade anledning att räkna med när hade anledning att räkna med när enligt 8 §, arbetstagaren rätt att avstå från arbetstagaren rätt att avstå från Detta gäller dock endast om permitteringen, får arbetstagaren avstå från ledigheten om han eller hon utan upphör ledigheten vid utgången av den 1Senaste lydelse 2009:1439. 2Senaste lydelse 2009:1439. 2013/14:1 BILAGA 8 dag då arbetsgivaren underrättades Har en arbetstagare lämnat besked enligt 8 § innan han eller hon fått information om hur arbetstiden ska läggas ut vid korttidsarbete, har arbetstagaren rätt att avstå från utlagd semesterledighet utan semesterlön, om semesterledigheten sammanfaller med tid då arbetstagaren ska vara helt frånvarande på grund av korttidsarbete. Detta gäller dock endast om arbetstagaren underrättar arbetsgivaren senast före semesterledighetens början. Får arbetstagaren först senare kännedom om permitteringen eller hur arbetstiden ska läggas ut vid korttidsarbete, får arbetstagaren avstå från semesterledigheten om han eller hon utan dröjsmål underrättar arbetsgivaren. Har semesterledigheten då inletts, upphör ledigheten vid utgången av den dag då arbetsgivaren underrättades. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2013/14:1 BILAGA 8 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring dels att 10, 13, 15 a och 17 a §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 16 d §, av följande lydelse. Lydelse enligt bet. 2012/13:AU6 Föreslagen lydelse Ersättning enligt denna lag lämnas inte till en sökande som 1.deltar i utbildning, 2.är permitterad utan lön, 3. är tjänstledig utan lön, eller 3. är tjänstledig utan lön, 4. har rätt till etableringsersättning 4. har rätt till etableringsersättning nyanlända invandrare, eller 5. deltar i Ersättning enligt grundförsäkringen lämnas inte till personer som enligt 37 § första stycket lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor har uteslutits från medlemskap av från uteslutningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om undantag från första stycket samt om de villkor för rätt till ersättning som i sådana fall ska gälla. Som tid med förvärvsarbete anses även tid då den sökande 2.varit ledig med helt eller delvis bibehållen lön av någon annan anledning än sjukdom, tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt eller barns födelse, eller 3.på grund av anställningens upphörande får avgångsvederlag eller ekonomiskt skadestånd som motsvarar lön. Tid med avgångsvederlag beräknas med utgångspunkt i avgångsvederlagets storlek i förhållande till den sökandes genomsnittliga inkomst i anställningen . Tid med ekonomiskt skadestånd som motsvarar lön beräknas till det antal månader som ersättningen avser. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om beräkningen. Tid med arbetstidsminskning eller partiell arbetsbefrielse som berättigar arbetsgivaren till preliminärt stöd 1 Senaste lydelse 2006:470. 2013/14:1 BILAGA 8 enligt lagen (2013:000) om stöd vid korttidsarbete ska dock inte jämställas med förvärvsarbete enligt första stycket 2. Med ramtid avses de som närmast föregått den månad när den sökande anmält sig som arbetslös hos den offentliga arbetsförmedlingen. Om anmälningsmånaden innehåller förvärvsarbete, tid med föräldrapenning eller totalförsvarsplikt i sådan omfattning att den kan tillgodoräknas i ett arbetsvillkor, ska den dock ingå i ramtiden. Av 16–17 a §§ följer att är överhoppningsbar vid fastställande av ramtiden. som innehåller förvärvsarbete, tid med föräldrapenning eller totalförsvarsplikt i sådan omfattning att den kan tillgodoräknas i ett arbetsvillkor är dock inte överhoppningsbar. Tredje stycket gäller inte för en sökande som avses i 16 d §. När ramtid ska bestämmas räknas inte heller månader då den sökande har deltagit i korttidsarbete för vilket preliminärt stöd har lämnats enligt lagen (2013:000) om stöd vid korttidsarbete, om det inte är förmånligare för sökanden att sådan tid räknas med. Om sökanden har deltagit i korttidsarbete och arbetsgivaren har fått preliminärt stöd för någon del av men ansökan om sådant stöd ännu inte har lämnats in eller prövats för aktuell månad, ska ramtid enligt första stycket bestämmas på samma sätt som när preliminärt stöd har lämnats för månaden. Tid som enligt 16, 16 a, 16 b, 16 c, Tid som enligt 16, 16 a, 16 b, 16 c, 17 eller 23 § inte ska räknas in i 16 d, 17 eller 23 § inte ska räknas in i ramtiden får omfatta högst . ramtiden får omfatta högst . Detta gäller dock inte för en sökande som avses i 16 c § första stycket 1. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2Senaste lydelse 2010:2030. 3Senaste lydelse 2010:2031. 2013/14:1 BILAGA 8 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 § och 2 kap. 3 § lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet1 ska ha följande lydelse. het och i verkets handläggning enligt het och i verkets handläggning enligt lagen (2007:324) hantering av vissa borgenärs- hantering av vissa borgenärs- uppgifter, om behandlingen är helt uppgifter och lagen (2013:000) om eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda behandlingen är helt eller delvis att ingå i en strukturerad samling av automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av person- enligt särskilda kriterier. uppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt Bestämmelserna i 4–6 och 8 §§ samt 2 kap. gäller även vid behandling av uppgifter om juridiska personer och avlidna. Lydelse enligt lagrådsremiss3 Föreslagen lydelse För de ändamål som anges i 1 kap. 4 § får följande uppgifter behandlas i databasen: 1.en fysisk persons identitet, medborgarskap, bosättning och familjeförhållanden, 2.en juridisk persons identitet, säte, ägarförhållanden samt firmatecknare och andra företrädare, 3.registrering för skatter och avgifter, 4.underlag för fastställande av skatter och avgifter, 5.bestämmande av skatter och avgifter, 6.underlag för fastighetstaxering, 7.revision och annan kontroll av skatter och avgifter, 8.uppgifter som behövs för handläggning enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter, 1Senaste lydelse av lagens rubrik 2003:670. 2Senaste lydelse 2007:329. 3Lagrådsremiss , Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare. 2013/14:1 BILAGA 8 9.avgiftsskyldighet till ett registrerat trossamfund och medlemskap i fackförening, 10.yrkanden och grunder i ett ärende, 11.beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ett ärende, arbetsgivare om anställning av vissa arbetsgivare om anställning av vissa handläggning enligt lagen (2013:000) om stöd vid korttidsarbete. I databasen får även andra uppgifter behandlas som behövs för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i databasen enligt första stycket. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet , f.d. regeringsrådet och justitierådet Per Virdesten. Statligt stöd vid korttidsarbete Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om stöd vid korttidsarbete, 2.lag om ändring i semesterlagen (1977:480), 3.lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, 4.lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kansliråden och , biträdda av kanslirådet och departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande: Förslaget till lag om stöd vid korttidsarbete I lagrådsremissen föreslås att det införs ett statligt subventionerat system – stöd vid korttidsarbete – som syftar till att i synnerligen djupa lågkonjunkturer bevara arbetstillfällen vid företag som möter en vikande efterfrågan genom att anställda går ned och lön som arbetsgivaren får möjlighet genom erhållande av ett statligt stöd att behålla personal som annars skulle kunna ses som övertalig. Stödsystemet bygger på fasta och generella schabloner avseende arbetstids och löneminskning från vilka, såvitt angår lönen, i princip ingen avvikelse får göras för att stöd ska utgå. Stödet ska vidare tillämpas på individnivå med avseende på varje enskild arbetstagares lönenivå och arbetstid. Systemet kan antas medföra tillämpningsproblem och innebär en inte helt 2013/14:1 BILAGA 8 lättillgänglig regelmassa som svårligen låter sig överblickas i alla delar, särskilt med hänsyn till att den föreslagna lagen förutsätter ytterligare föreskrifter som inte nu är utformade. Såsom stödet utformats innebär det vidare att lagstiftningen får ses som en sådan gynnande lagstiftning som faller under regeringens s.k. restkompetens, vilket i sin tur väcker frågor om utformningen av bemyndigandena och andra bestämmelser i den föreslagna lagen. Se vidare under 5–9 §§ nedan. I paragrafen redovisas i ett andra stycke punkterna 1–3 vilka arbetsgivare som inte omfattas av lagen. I punkten 3 anges att den inte omfattar arbetsgivare i fråga om verksamhet som huvudsakligen finansieras med offentliga medel. Bestämmelsen tar såvitt framgår av remissen sikte på sådan verksamhet som det enligt en offentligrättslig regel ankommer på det allmänna att tillhandahålla. Däremot avses inte sådan verksamhet som en privat arbetsgivare bedriver där affärsmässigt vederlag erhålls från det allmänna för varor och tjänster som tillhandahålls i sedvanliga avtalssituationer även om ersättningen svarar för hela omsättningen i den av arbetsgivaren bedrivna rörelsen. Lagrådet föreslår att detta förhållande tydliggörs genom att punkten 3 ges följande lydelse: 3. arbetsgivare i fråga om verksamhet som huvudsakligen är finansierad av allmänna medel och där det enligt en offentligrättslig reglering ankommer på det allmänna att tillhandahålla verksamheten I förslaget, punkterna 1 och 2, anges att det ska bortses från tillfällig frånvaro när den ordinarie arbetstiden och lönen beräknas. I författningskommentaren ges några exempel på sådan frånvaro. Vid föredragningen har emellertid framkommit att det ska bortses från all frånvaro från arbetsplatsen, oavsett anledning. Ordet tillfällig bör utgå. Jfr vid 18 § nedan. 2013/14:1 BILAGA 8 5–9 §§ Lagrådet (och ): I 5 § anges att regeringen får meddela föreskrifter om att stöd vid korttidsarbete ska lämnas och de förutsättningar under vilka sådana föreskrifter får meddelas. De föreskrifter som regeringen får meddela ligger i sin helhet inom vad som brukar benämnas som regeringens restkompetens enligt 8 kap. 7 § första stycket 2 regeringsformen. Regeringens befogenheter har formulerats som ett regelrätt bemyndigande. Genom att i paragrafen och i ett antal ytterligare paragrafer i lagen ange förutsättningarna för att stöd till korttidsarbete ska lämnas kan situationen beskrivas på det sättet att tagit över en del av regeringens befogenheter på området medan regeringen har kvar sin kompetens i de delar som har lämnat ämnet oreglerat. Hur regeringens kvarstående kompetens i sådana fall ska komma till uttryck i lagtext har varit föremål för en hel del synpunkter (se bl.a. m.fl. Grundlagarna, 3 uppl. 2012, s. 398 och m.fl., Regeringsformen, 2012, s. 311 f.). 5 § kompletteras av 9 §, enligt vilken bestämmelse regeringens föreskrifter ska överlämnas till för prövning. Enligt den paragrafen begränsas tiden för tillämpningen av regeringens föreskrifter om inte överlämnandet till eller godkännande av sker inom vissa i paragrafen angivna tidsfrister. Bestämmelsen har en förebild i 8 kap. 6 § regeringsformen. Enligt den bestämmelsen ska föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av ett bemyndigande enligt regeringsformen underställas för prövning om bestämmer det. Det har under föredragningen upplysts att den föreslagna bestämmelsen i 5 § om att regeringen får meddela föreskrifter inte är ett bemyndigande för regeringen utan endast en s.k. upplysningsbestämmelse om att regeringen får meddela föreskrifter inom den s.k. restkompetensen. Det har vidare upplysts att 8 kap. 6 § regeringsformen därmed inte anses vara tillämplig på systemet med underställning enligt den nu föreslagna lagen. Fråga uppkommer då hur det underställningsinstitut som föreslås ska uppfattas. Att förutsätts pröva av regeringen utfärdade föreskrifter inom regeringens eget kompetensområde innebär att regeringens befogenheter i motsvarande utsträckning inskränks. Prövningen innebär att tar över en del av regeringens normgivningsbefogenheter. Att regeringen får meddela föreskrifter i ett visst ämne hindrar i och för sig inte att meddelar föreskrifter i samma ämne. Det framgår av 8 kap. 8 § regeringsformen. Den paragrafen förutsätter dock att beslut meddelas genom normgivning. Enligt författningskommentaren till 9 § i lagförslaget ska godkännande av de överlämnade föreskrifterna inte vara bundet till någon viss form. Det innebär att utan att meddela några föreskrifter förutsätts kunna upphäva av regeringen meddelade föreskrifter inom regeringens eget kompetensområde. Enligt Lagrådets uppfattning är detta inte möjligt. I lagrådsremissen motiveras den valda lagstiftningstekniken med att det är lämpligt att lagen om korttidsstöd utformas med beredskapslagstiftningen som förebild. Beredskapslagstiftningen avser emellertid ämnen som ligger inom lagområdet med bemyndiganden för regeringen och alltså inte inom regeringens s.k. restkompetens. Frågan bör bli föremål för överväganden i det fortsatta lagstiftningsarbetet. I 5 § lämnas ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om rätt till stöd vid korttidsarbete. Det har både till innehåll och form utformats som ett s.k. normgivningsbemyndigande, dvs. den form av bemyndiganden som reserverats för den typ av delegationsbestämmelser som äger meddela inom det lagreglerade området. I 7 § finns sedan en bestämmelse av innebörd att regeringen under vissa förutsättningar kan meddela föreskrifter om förlängning av den tidsperiod som föreskrifterna enligt 5 § ska avse. Slutligen finns i 9 § en bestämmelse om att regeringens föreskrifter på området ska överlämnas till för godkännande. Att avsikten varit att lagen ska innehålla just normgivningsbemyndiganden framgår av allmänmotiveringens redovisning av bakgrunden till lagens uppbyggnad, där det anges att bestämmelserna i lagen har utformats med gällande beredskapslagstiftningar som förebild samt att bestämmelserna i lagen i konstitutionellt hänseende vilar på vad som gäller för normgivning och bemyndiganden på det lagreglerade området i regeringsformen. Rätten till stöd vid korttidsarbete har emellertid som nämnts ovan utformats som ett rent bidragssystem där med stöd av 8 kap. 8 § regeringsformen i lag får anses ha för avsikt att meddela föreskrifter i ett ämne som ligger inom ramen för regeringens restkompetens. Till skillnad mot vad som gäller enligt 8 kap. 3–5 §§ innehåller regeringsformen dock inte någon möjlighet för att till regeringen delegera normgivningsmakt genom normgivningsbemyndigande i en lag som stiftar med stöd av 8 kap. 8 § (jfr , Lagrådet och den offentliga rätten 1999– 2001, s. 92–94). Detta hindrar i och för sig inte att i en sådan lag meddelar s.k. upplysningsbemyndiganden som en erinran om att regeringen även i dessa fall äger meddela föreskrifter inom ramen för sin restkompetens eller att lagen innehåller föreskrifter av innebörd att lämnar kvar en del av upplyfta området för regeringen att besluta om (jfr m.fl., Regeringsformen, 2012, s. 311 f.). – Av bestämmelsen i 8 kap. 6 § regeringsformen följer vidare att det endast när fråga är om föreskrifter som regeringen meddelat med stöd av normgivningsbemyndiganden hänförliga till det lagreglerade området som äger bestämma att föreskrifterna ska underställas för prövning. Regeringen torde dock alltid kunna hänskjuta en författningsfråga till . Så kan ske t.ex. om regeringen anser det tveksamt om en föreskrift faller inom dess kompetens, och vidare i fall regeringen anser föreskriften särskild betydelsefull i ett eller annat hänseende (se och , Vår författning, 12 uppl. 2000, s. 143). Av det nu anförda följer sammanfattningsvis att de konstitutionella överväganden som redovisas i remissen till grund för utformningen av bestämmelserna i 5, 7 och 9 §§ vilar på felaktig grund. Dessa erinringar gör att det framstår som tveksamt om det på befintligt beredningsmaterial för bör presenteras ett lagförslag rörande stöd vid korttidsarbete. För det fall detta ändå bedöms önskvärt bör i det fortsatta lagstiftningsarbetet förnyade 2013/14:1 BILAGA 8 överväganden i alla avseenden göras beträffande de konstitutionella förutsättningar som lagstiftningen bör vila på. På motsvarande sätt som i den föreslagna 4 § 1 och 2 anges här att det ska bortses från tillfällig frånvaro när den s.k. närvarokvoten beräknas, och i författningskommentaren ges exempel. Även här avses emellertid att det ska bortses från all frånvaro (dock endast ) oavsett anledningen – t.ex. ledighet för facklig förtroendeman – och ordet tillfälligt bör alltså utgå. 20–31 §§ Under rubrikerna Avstämning och beräkning av slutligt stöd och Anmälan om slutligt stöd har med underrubriker sammanförts en rad bestämmelser som syftar till att säkerställa att förutsättningarna för utbetalt stöd verkligen förelegat . Vidare regleras konsekvenserna av bristande överensstämmelse. Kort sammanfattat kan systemet sägas innebära följande. Varje arbetsgivare som fått stöd till korttidsarbete ska i efterhand göra en avstämning. Därvid ska bedömas om den genomsnittliga arbetstids och löneminskningen under varje avtalsperiod (löptiden hos ett avtal om korttidsarbete) som ingår i avstämningsperioden motsvarar en och samma nivå (enligt 13 och 14 §§) och har stöd i avtal om korttidsarbete (enligt 16 och 17 §§). Avstämningen ska göras särskilt för varje arbetstagare. Om arbetstids och löneminskningen för någon arbetstagare inte motsvarar den angivna nivån eller saknar stöd i avtal, ska allt preliminärt stöd som betalats ut för den arbetstagaren betalas tillbaka.