prop · H003165 · 2013-06-03 00:00:00 — Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte närmare kommenterat detta. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har tidigare föreslagit att merparten av luftfartslagens och luftfartsförordningens bestämmelser bör gälla också för annan luftfart för statsändamål. Vidare har föreslagits att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva, besluta i ett enskilt fall och i ett enskilt fall medge undantag från bestämmelserna i 16 och 8 kap. luftfartslagen. Föreskriftsrätten och rätten att besluta i ett enskilt fall gäller således ett flertal områden, bl.a. luftvärdighetsfrågor för luftfartyg, luftfartygs bemanning, luftfartscertifikat och befälhavaransvar. återfinns bestämmelsen i 14 kap. 2 § andra stycket. I det nu aktuella förslaget finns motsvarande bestäm- Prop. 2012/13:165 melse i 14 kap. 6 § andra stycket. Genom 14 kap. 3 § luftfartsförordningen (2010:770) har regeringen bemyndigat Transportstyrelsen att meddela föreskrifter eller medge undantag från vissa bestämmelser i luftfartslagen och luftfartsförordningen. Regeringen bedömer att Transportsstyrelsen även fortsättningsvis ska ha ett sådant bemyndigande. Regeringens bedömning: Det behövs inga nya lagbestämmelser om flygtrafiktjänst för militär luftfart. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte berört denna fråga närmare. Skälen för regeringens bedömning: tillämpas i ett system med integrerad civil och militär flygtrafikledning. Detta innebär att den civila myndigheten, , ansvarar för flygtrafikledning, inklusive flygtrafikledning för militär verksamhet inom svenskt område. Endast när Försvarsmaktens flygstridskrafter övar i sina övningssektorer tar Försvarsmaktens flygstridsledning över ledningen av flygverksamheten. Eftersom flygtrafikledningen huvudsakligen är en civil funktion är det naturligt att Transportstyrelsen ansvarar för tillståndsgivning och för tillsyn inom områdena flygtrafiktjänst och personal som utövar flygtrafiktjänst. Dessa områden regleras också genom EU-förordningar, bl.a. förordning (EG) 550/2004 om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet (förordning om tillhandahållande av tjänster)6. I luftfartslagen finns bestämmelser om flygtrafiktjänst i 6 kap. 13 § och om flygledare i 6 kap. 19 och 20 §§. Vid militära fredsfrämjande internationella insatser kan det dock förekomma att Försvarsmakten behöver och utövar flygtrafiktjänst, t.ex. för egen flygverksamhet i insatsområdet. Den militära insatsen kan vara sådan att flygtrafiktjänsten i den aktuella staten inte kan eller bör utnyttjas. Det kanske inte heller är möjligt eller lämpligt att få tillgång till flygtrafiktjänst genom andra stater som medverkar i insatsen. I ett sådant fall bör Försvarsmakten ha en formell möjlighet att bedriva egen flygtrafiktjänst. Denna fråga får regleras i en kommande förordning. beslutade regeringen att en särskild utredare ska utreda verksamhetsform och förutsättningarna för flygtrafiktjänst i . Utredaren har redovisat uppdraget i Färdplan för framtiden en utvecklad flygtrafiktjänst (SOU 2012:27). 6 EUT L 96, 31.3.2004, s. 10 (Celex 32004R0550). 2012/13:165 6.6 Utländsk flygverksamhet med statsluftfartyg i rymmer flera olika frågeställningar. Det gäller tillträdet till svenskt område. Det gäller också efter vilka regler ett utländskt luftfartyg ska framföras i svenskt luftrum, och vilken verksamhet som får bedrivas. En del av detta är inte författningsreglerat. Regeringens förslag: Nuvarande reglering ska behållas. Bestämmelsen får dock ny plats i kapitlet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte uttalat sig närmare om detta. Skälen för regeringens förslag: I nu gällande lydelse av 14 kap. 3 § luftfartslagen (2010:500) bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter i fråga om tillträde till svenskt område för utländska militära luftfartyg och andra utländska luftfartyg som används för statsändamål och inte för affärsdrift. I tillträdesförordningen (1992:118) har regeringen föreskrivit att Försvarsmakten får meddela tillstånd för tillträde till svenskt territorium i vissa fall. Det gäller enligt 5 § bl.a. i fråga om andra utländska statsluftfartyg än militära stridsflygplan på begäran av samt utländska statsluftfartyg som genomför verksamhet enligt fördraget om observationsflygningar av . I andra fall än de som anges i 5 § meddelar enligt 6 § tillträdesförordningen regeringen tillstånd för tillträde till svenskt territorium för utländska statsluftfartyg. Det är således regeringen som meddelar tillstånd när det gäller bl.a. militära stridsflygplan. Regeringen anser att den nuvarande regleringen i lag bör behållas. Bestämmelsen bör dock justeras redaktionellt och återfinnas som 11 §. 6.6.3Utländsk militär luftfart inom svenskt område Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter, eller i ett enskilt fall besluta, om utländsk militär luftfarts övningar i . Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- Remissinstanserna: Har inte berört detta närmare. Skälen för regeringens förslag: deltagande i internationell militär samverkan har ökat betydligt . samverkan inför gemensamma militära FN- och EU-insatser samt inför insatser ledda av NATO. Vidare gäller det samverkan som sker inom ramen för säkerhetsfrämjande militär övningsverksamhet, t.ex. Partner- skap för fred (PFF). Såväl gemensamma övningar inför en insats som säkerhetsfrämjande övningsverksamhet rör luftfartsområdet. Statsmakternas inriktning är att utveckla dessa verksamheter och att ha en fortsatt hög ambition inom områdena. Det innebär att det även fortsättningsvis kommer att förekomma en icke obetydlig utländsk militär flygverksamhet inom svenskt område. Vid sidan om detta erbjuder inom ramen för internationell militär test-, utbildnings- och övningsverksamhet i s.k. ITÖ andra stater möjligheten att utbilda och öva militära förband på svenskt territorium. Områden i framförallt lämpar sig mycket väl för övningar i snö, mörker och kyla, oavsett om det är mark- eller flygövningar. Försvarsmakten och har regeringens uppdrag att genomföra ITÖ. Regeringen anser att författningsregleringen bör anpassas till denna förändrade verksamhet. Den grundläggande regleringen bör finnas i luftfartslagen. Nödvändiga närmare föreskrifter bör meddelas i förordningsform. Utländsk militär luftfarts verksamhet i fred i kan delas in i tre huvudsakliga kategorier: övning inför en gemensam militär insats t.ex. under FN:s eller EU:s ledning, övning inom ramen för säkerhetsfrämjande verksamhet, t.ex. PFF, verksamhet inom ramen för ITÖ. Regeringen anser att utgångspunkten, vid sidan om frågan om tillträde till svenskt område, bör vara att det är regeringen som meddelar föreskrifter om utländsk militär luftfarts övningar i . Det är fråga om att tillåta en specifik övning med utländsk militär luftfart. En bestämmelse av detta slag saknas i dagens luftfartslagstiftning. Luftfartslagen bör därför kompletteras på denna punkt. En sådan bestämmelse bör också innehålla en möjlighet för regeringen att bemyndiga en myndighet att meddela nödvändiga ytterligare föreskrifter. I dagens författningsreglering av utländsk militär luftfartsverksamhet i finns inte något bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att fatta beslut i ett enskilt fall. Under, eller i anslutning till, militära flygövningar kan uppstå situationer där det är nödvändigt att snabbt kunna fatta ett beslut, t.ex. efter en ändrad inriktning av verksamheten. Den beslutande instansen måste i det läget ha befogenhet att kunna fatta ett särskilt beslut i saken. Detta gäller oavsett vilken typ av utländsk militär flygverksamhet det är fråga om. Den föreslagna bestämmelsen i 14 kap. 5 § luftfartslagen bör därför innefatta också en möjlighet att fatta beslut i ett enskilt fall. Regeringen anser att övning inför en gemensam militär insats och övning inom ramen för säkerhetsfrämjande verksamhet typiskt sett är frågor för regeringen. Det är fråga om en övningsverksamhet som har sin grund i nationella säkerhetsintresse. Det bör därför vara regeringen som beslutar om grunderna för verksamheten i dessa fall. Regeringen vill erinra om att övning i dessa sammanhang innefattar även den utbildning som behövs för att kunna genomföra insatsen eller övningen. När det gäller ITÖ faller det sig däremot mer naturligt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter. Försvarsmakten ska enligt 5 d § förordningen (2007:1266) med instruk- 2012/13:165 tion för Försvarsmakten inom sitt verksamhetsområde kunna bedriva internationell militär test-, utbildnings- och övningsverksamhet i . får enligt 6 § förordningen (2007:854) med instruktion för inom sitt verksamhetsområde tillhandahålla tjänster åt andra än Försvarsmakten. ITÖ bedrivs således av Försvarsmakten och på regeringens uppdrag. Verksamheten är specifikt militär. Övningsverksamheten ska bedrivas inom ramen för t.ex. det miljötillstånd som gäller för ett visst skjutfält. Specialkunskapen om såväl verksamheten och dess konsekvenser i som vad de utländska staternas förband önskar uppnå genom sin utbildning och övning i finns hos Försvarsmakten och . Då är det rimligt att Försvarsmakten också meddelar föreskrifter och beslut i enskilda fall om den utländska militära luftfarten inom ITÖ. Detta bör regleras i förordningsform. Enligt bestämmelsen i nuvarande 9 § tillträdesförordningen ska ett utländskt statsluftfartyg följa bestämmelserna för civil luftfart inom svenskt territorium och framföras enligt anvisningar från den svenska flygtrafikledningen. Denna ordning har visat sig vara mindre lämplig när det gäller militär flygövningsverksamhet, vilket har uppmärksammat i sin , se närmare om rapporten i avsnitt 4.2. När ett utländskt militärt stridsflygplan medgivits tillträde till svenskt område, bör själva flygövningsverksamheten i enligt regeringen ledas genom bestämmelser meddelade av Försvarsmakten. Detta bör regleras i förordningsform. Det är Försvarsmakten som svarar för den militära luftfarten i och det är denna myndighet som har de särskilda kunskaper inom området som behövs för att kunna meddela nödvändiga föreskrifter. Det bör framhållas att denna möjlighet för Försvarsmakten inte konkurrerar med det bemyndigande som regeringen föreslås få att meddela föreskrifter om utländsk militär luftfarts övningar i . Bemyndigandet till Försvarsmakten avser bara den egentliga flygverksamheten och är därför snävare än föreskriftsrätten om övningar. Det är vidare angeläget att Försvarsmaktens bestämmelser utformas så att de täcker alla de situationer som kan förekomma inom detta område. Myndighetens föreskrifter bör därför utformas så att de exempelvis omfattar även t.ex. flygning med obemannade luftfarkoster som ingår i ett UAV-system (unmanned airborne vehicle). Ett sådant system kan fraktas till som en mark- eller flygtransport och monteras på plats inför flygning. Detta innebär att det initiala tillträdet till svenskt luftrum inte nödvändigtvis äger rum vid territorialgränsen. Det kan konstateras att denna modell redan tillämpas i praktiken. Försvarsmakten har då i allmänhet grundat sina beslut i detta avseende på tillträdesförordningens bestämmelser. Emellertid är det, såsom redovisat, inte möjligt att lägga tillträdesförordningen till grund för sådana försvarsmaktbeslut. Detta eftersom 9 § tillträdesförordningen endast avser överflygningar. Mot den bakgrunden anser regeringen att det kan finnas skäl att se över relevanta förordningar på området. När ett utländskt militärt luftfartyg framförs i utanför en militär övning ska däremot luftfartyget, i likhet med vad som gäller , följa bestämmelserna för civil luftfart och framföras enligt anvisningar Prop. 2012/13:165 från flygtrafikledningen. 6.6.4Annan luftfart för statsändamål Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter, eller besluta i ett enskilt fall, om utländsk luftfart som samverkar med svensk annan luftfart för statsändamål. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte närmare kommenterat detta. Skälen för regeringens förslag: På samma sätt som Försvarsmakten i ökande grad samverkar med utländska staters militära förband samverkar exempelvis och polisen med sina utländska motsvarig- Det gäller såväl vid insatser inom respektive myndighets verksam- hetsområde som vid övning och utbildning. blir detta särskilt tydligt i arbetet med övervakningen och miljö- räddningstjänsten i och samt till följd av samverkan inom EU även i övrigt om fiskerikontroll och gränskontroll. Regelbundet återkommande har i första hand varit internationell flyg- samverkan vid miljöövervakningen till följd av bl.a. Helsingfors- kommissionen (Helcom) och Bonnöverenskommelsen samt vid fiskeri- övervakning enligt s.k. gemensamma kontrollprogram avseende fisket. Andra staters flygövervakning utförs som statsluftfart. gäller att polisflyget har flygoperativ samverkan med de nordiska Exempel på samverkan avser gränsövervakning, miljöarbete, räddningstjänst, brottsutredning och samverkan vid stora kommende- Polisflyget samverkar också med annan utländsk polis och deras Det gäller bl.a. antiterrorismsamverkan inom EU. Även i denna del bör författningsregleringen anpassas till den Genom internationaliseringen inom Kust- bevakningens och polisens områden ökar betydelsen av samverkan och Den grundläggande regleringen bör finnas i lag. föreskrifter bör därefter meddelas av regeringen i förordning. Transportstyrelsen är den myndighet som meddelar de flesta före- skrifter som rör den civila luftfarten och annan luftfart för statsändamål. Regeringen har för avsikt att utfärda ett bemyndigande för Transport- styrelsen att meddela de närmare föreskrifter som behövs på detta Liksom då det gäller utländsk militär luftfart i saknas i dagens författningsreglering ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het regeringen bestämmer att fatta beslut i ett enskilt fall när det gäller internationell samverkan för annan luftfart för statsändamål. slag av samverkan kan på motsvarande sätt som vid samverkan inom militär luftfart uppstå situationer där det är nödvändigt att snabbt kunna fatta ett beslut. Den beslutande instansen, dvs. Transportstyrelsen, måste i det läget ha befogenhet att kunna fatta ett enskilt beslut i saken. Detta gäller oavsett vilken typ av utländsk annan luftfart för statsändamål det är fråga om. 2012/13:165 När utländsk annan luftfart för statsändamål framförs i ska den enligt dagens bestämmelser följa bestämmelserna för civil luftfart och framföras enligt anvisningar från flygtrafikledningen. Detta bör gälla även fortsättningsvis. Vid sidan om den egentliga utländska flygverksamheten med statsluftfartyg som redovisats ovan förekommer utprovning av luftfartyg eller föremål som har eller som saknar direkt anknytning till svensk militär verksamhet. Till övervägande del har denna verksamhet kommit att hanteras av Försvarsmakten och . 6.7.2Utprovning för militära ändamål Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet regeringen beslutar får meddela föreskrifter, eller besluta i ett enskilt fall, om luftfart som utförs i av en annan stat, eller ett företag med säte i en annan stat, och som avser underhåll, modifiering eller utprovning för militära ändamål. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Har inte kommenterat detta närmare. Skälen för regeringens förslag: Inhemsk utprovningsverksamhet m.m. ryms redan genom definitionen av militär luftfart i det mandat som regeringen föreslår att Försvarsmakten ska ges. I detta mandat ryms emellertid inte underhåll, modifiering och utprovning för militära ändamål som sker för andra staters räkning. Sådan verksamhet kan initieras av en annan stat eller ett företag med säte i en annan stat. tillhandahåller JAS Gripen-plan till andra länder. Dessa länder kan ha särskilda önskemål om utrustningen, och de kan också skicka sina plan till för översyn, underhåll m.m. Dessa utländska plan behöver testflygas under militära former i . Då dessa plan inte är svenska militära luftfartyg saknas ett antal lagbestämmelser för att verksamheten ska få en tillfredsställande reglering. Med en alltmer internationaliserad försvarsverksamhet och där EU genom den europeiska försvarsbyrån, , har en stark ställning bör det inte vara någon principiell skillnad mellan inhemsk verksamhet och att det är en utländsk stat eller ett utländskt företag som står bakom verksamheten. Inhemsk och utländsk verksamhet bör enligt regeringen behandlas på samma sätt. Försvarsmaktens roll och ansvar i fråga om rätt att besluta om tillstånd till utprovning för militära ändamål är otydlig. Denna verksamhet är ett av de områden som dagens luftfartslagstiftning inte tydligt reglerar. gäller att verksamheten pågår och sannolikt kommer att öka. Verksamheten bedrivs till stor del av och genom Verket har i dagens författningsreglering ingen Prop. 2012/13:165 utpekad roll eller definierat ansvar. Av hävd har Försvarsmakten tillämpat myndighetens interna bestämmelser för militär luftfart, dvs. Regler för militär luftfart (RML), även för sådan militär luftfart som utförs hos och den flyganknutna försvarsindustrin främst . Detta har varit av särskild betydelse när det gäller flygutprovning. Det krävs tillstånd för att få genomföra flygutprovning på verkets provplats i i . Detta sker enligt RML inom ramen för ett flygutprovningstillstånd från Försvarsmakten. Ett sådant flygutprovningstillstånd är en form av luftvärdighetsbevis som meddelas av Försvarsmakten genom flygsäkerhetsinspektören () i Försvarsmakten. Detta innebär att om den aktuella luftfarten ska kunna genomföras är det nödvändigt att Försvarsmakten medverkar i flygutprovningsprocessen. Försvarsmakten och anser att verket inte kan besluta om ett flygutprovningstillstånd. Tillstånd måste i stället meddelas av Försvarsmakten. Inom Försvarsmakten ansvarar FSI, som betraktas som den militära luftfartsmyndigheten, för denna fråga. Försvarsmakten anser att synsättet är accepterat av och Transportstyrelsen. Försvarsmakten anser sig ha den kompetens som behövs för att göra de bedömningar som krävs för att pröva om ett flygutprovningstillstånd ska meddelas i fråga om den nu aktuella luftfarten eller inte. Regeringen konstaterar att verksamhetsområdet inte är reglerat i dagens författningar. Däremot har Försvarsmakten utvecklat en praxis som är både ändamålsenlig och accepterad av de övriga berörda organisationerna, dvs. och den försvarsanknutna flygindustrin genom främst . Det är viktigt att det finns klara regler för vad som gäller och att dessa regler så långt möjligt är enkla att tillämpa. Regeringen anser därför att den ordning som Försvarsmakten och de berörda organisationerna utvecklat bör gälla även fortsättningsvis. Ordningen bör dock författningsregleras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför bemyndigas att meddela föreskrifter för utländsk luftfart som genomförs i av en annan stat, eller ett företag med säte i en annan stat, och som avser underhåll, modifiering eller utprovning för militära ändamål. Bemyndigandena bör också innefatta en möjlighet att fatta beslut i enskilda fall. Detta bör regleras i luftfartslagen. Resterande reglering bör kunna tas i förordningsform. 6.8Befälhavaren och besättningen ombord Luftfartslagen innehåller bestämmelser om befälhavare och besättningen ombord på civila luftfartyg. I 5 kap. finns regler om befälhavare ombord och dennes befogenheter. I 13 kap. finns bestämmelser om bl.a. straff- ansvar för vissa handlingar som begåtts ombord eller genom besätt- För militär luftfart har aktualiserats 2012/13:165 frågan om vilka regler som ska gälla när det är en s.k. blandad besättning ombord på luftfartyget. Detta kan vara en situation där militära besättningsmedlemmar av olika nationalitet befinner sig ombord på ett svenskt militärt luftfartyg eller då svensk besättning tjänstgör i ett utländskt militärt luftfartyg. Enligt 14 kap. 2 § luftfartslagen gäller i stort sett hela luftfartslagen även för annan luftfart för statsändamål. Det får som följd att även luftfartsförordningens (2010:770) bestämmelser om befälhavare och tjänsten ombord gäller för annan luftfart för statsändamål. Några förslag till lagändringar rörande annan luftfart för statsändamål bedöms inte vara nödvändiga i detta lagstiftningsärende. I vissa avseenden får Transportstyrelsen meddela föreskrifter eller medge undantag från bestämmelserna. Några sådana föreskrifter har emellertid inte meddelats. Bestämmelserna i luftfartslagen om befälhavare och besättningen ombord gäller inte för militär luftfart. Ett undantag är 5 kap. 8 § luftfartslagen om rapporteringsskyldighet vid olyckshändelser. Detta innebär att inte heller luftfartsförordningens bestämmelser om befälhavare och besättningen ombord gäller för militär luftfart. För militär luftfart finns inte några särskilda bestämmelser om regler vid blandade besättningar. I nästa avsnitt redovisar dock regeringen förslag att göra de flesta bestämmelserna i 5 kap. tillämpliga på militär luftfart. Besättningen ombord och militär luftfart Regeringens förslag: Flera av luftfartslagens bestämmelser om befäl- havare och besättning samt tjänstgöring ombord ska också bli tillämp- liga för militär luftfart. att ett luftfartyg ska ha en befälhavare, att ägaren eller brukaren ska se till att luftfartyget är bemannat på att befälhavaren har högsta myndigheten ombord, att befälhavaren ska övervaka att luftfartyget är luftvärdigt och utrustat, bemannat och lastat på föreskrivet sätt m.m., om upprätthållande av ordningen ombord, om åtgärder som ska vidtas när svårare brott begås ombord, om rapportering av olyckshändelser, och om förbud mot tjänstgöring vid sjukdom, uttröttning, påverkan av alkohol eller andra medel. Straffbestämmelserna för flygfylleri och grovt flygfylleri samt för den som inte följer befälhavarens order ska också bli tillämpliga på Promemorians förslag: Överensstämmer huvudsakligen med rege- Remissinstanserna: har framfört synpunkter på den lag- valsregel som föreslås gälla när utländsk besättning befinner sig i ett svenskt militärt luftfartyg eller när svensk militär befinner sig på ett utländskt militärt luftfartyg. Hovrätten framhåller att det är nödvändigt att överväga hur detta förslag förhåller sig till andra lagvalsregler såsom 2 kap. 2 och 3 §§ . Försvarsmakten anser att förslaget kan ge Prop. 2012/13:165 upphov till problem beträffande tillsynsansvaret för regelefterlevnad. menar att det behöver klargöras om gränsvärdena för flygfylleri påverkas av flyghöjd samt att det inte är klart när sluttidpunkten för ansvar för flygfylleri inträder. Skälen för regeringens förslag Befälhavarens befogenheter ombord och ansvar Av nu gällande lydelse av 14 kap. 1 § luftfartslagen följer att skyldigheten enligt 5 kap. 1 § samma lag att ha en befälhavare ombord på ett luftfartyg inte gäller vid luftfart med svenska militära luftfartyg. Det finns således ingen skyldighet enligt lag eller förordning att det ska finnas en befälhavare på luftfartyg i militär luftfart. Försvarsmakten har dock genom Regler för militär luftfart (RML) bestämt att ett militärt luftfartyg ska ha en befälhavare. Ett av syftena med att det ska finnas en befälhavare är att göra klart vem som har det yttersta ansvaret ombord för luftfartyget och dess framförande. Regeringen anser att det inte finns skäl att undanta militära luftfartyg från detta krav. Det bör därför finnas bestämmelser i lag om befälhavare ombord även på luftfartyg i militär luftfart och bör återfinnas i luftfartslagen. I och med att det läggs fast att även luftfartyg i militär luftfart ska ha en befälhavare aktualiseras frågan om befälhavarens befogenheter.