prop · H00380 · 2013-03-15 00:00:00 — I det senare ingår även att se hur försvarsindustrin och försvarsmateriel- marknaden kan utvecklas. Underlaget, som ska tas fram i samråd med medlemsstaterna, ska ligga till grund för en diskussion vid . Samarbete med andra aktörer Samarbete med FN spelar en framträdande roll i EU:s säkerhets- och försvarspolitik. har detta intensifierats bl.a. genom utökade kontakter mellan EU:s utrikestjänst EEAS och . Arbetet med genomförande av för praktiskt stöd till FN inom ramen för internationell krishantering har fortsatt . Samarbetet mellan EU och FN i fält är också av stor betydelse. Ett bra exempel på ett nära och framgångsrikt samarbete mellan organisa- tionerna är samarbetet med inom ramen för EU:s insats utanför . Ett effektivt samarbete mellan EU och Nato är av avgörande betydelse för internationell krishantering. Behovet av nära samarbete är särskilt stort i områden där både EU och Nato är närvarande och aktiva med fredsfrämjande personal, till exempel i och Kosovo. Samarbetet med regionala afrikanska organisationer (såsom Afrikanska unionen och västafrikanska samarbetsorganisationen ) fortsatte att spela en framträdande roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i . Samarbetet har varit särskilt starkt när det gäller ansträngningarna att stabilisera säkerhetssituationen i och i . fortsatte även samarbetet med ett antal länder utanför EU som deltar i unionens fredsfrämjande insatser. EU fattade beslut om ett ramavtal med Bosnien och , och om deras deltagande i sådana insatser. Fler liknande ramavtal med andra nationer är att vänta . Samarbetet mellan EU och länderna inom det östliga partnerskapet har utvecklats till att omfatta frågor som rör den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP). har tillsammans med tagit initiativ till ett samarbete inom GSFP och det säkerhetspolitiska området. Som ett bidrag till denna process har och inrättat en kurs för seniora beslutsfattare inom utrikes- och försvarsministerier. Samarbetet förväntas fortsätta . Som ett led i att stärka EU:s roll inom medling i konflikter, något som tog initiativ till under sitt ordförandeskap 2009, har EEAS börjat bygga upp en egen förmåga att stödja sådana insatser. och föreslog 2010 att, som ett komplement till EEAS, upprätta ett europeiskt fredsinstitut som en oberoende organisation med en priviligie- rad relation till EU. Ett sådant institut skulle finansieras tillsammans med andra internationella intressenter och ägna sig åt medling och informell dialog till stöd för internationell fred och säkerhet. Enligt en studie, som presenterades , av en oberoende konsult och på Europaparla- mentets initiativ skulle ett sådant institut kunna spela en viktig roll. Kvinnor, fred och säkerhet arbetar aktivt inom EU för att stärka genomförandet av 1325 (2000) och de efterföljande resolutionerna , 1888, 1889 och 1960 om kvinnor, fred och säkerhet. Resolutio- nerna behandlar frågan om hur krig och konflikter påverkar kvinnor och flickor, samt kvinnors deltagande i konfliktlösning och i arbetet med att uppnå långsiktigt hållbar fred. Arbetet vilar på en helhetssyn på säkerhet, utveckling, mänskliga rättigheter och jämställdhet. har inom EU fortsatt samordningen av framta- gandet av en generisk utbildningsmodul för integrering av ett jämställd- hetsperspektiv och resolution i GSFP-insatser. har ett särskilt intresse av, och ansvar för, att resolution och de efterföljande resolutionerna , 1888, 1889 och 1960 genom- förs fullt ut i EU:s freds- och säkerhetsskapande arbete såväl i den gemensamma säkerhets- och utrikespolitiken som inom de humanitära insatserna i konflikt- och postkonfliktländer. Klimat, utveckling och säkerhet har EU:s arbete med klimat och säkerhet utvecklats. EU har i multilaterala och bilaterala sammanhang fortsatt arbetet med bl.a. klimat- förändringar, konfliktförebyggande och konflikthantering. EU har även fortsatt stärka sin kapacitet för att hantera säkerhetspolitiska konse- kvenser av klimatförändringar. Som ett led i diskussionerna om biståndseffektivitet, den så kallade Parisagendan , togs vid högnivåmötet i och på initiativ från en grupp svaga stater under benämningen g7+, ett beslut om att inom ramen för den etablerade internationella dialogen om freds- och statsbyggande påbörja ett arbete om särskilt stöd till så kallade svaga och konfliktdrabbade stater. Initiativet fick benämningen the New for Engagement in Fragile States och erbjuder nya möjligheter att stödja konfliktdrabbade länder. EU har tillsammans med en grupp DAC-givare aktivt deltagit i genomförandet av New och dess principer. EU som aktör i FN har EU, med aktiv svensk medverkan, spelat en cen- tral roll i FN:s arbete. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhand- lingsprocesser och har varit en nyckelaktör i de flesta resolutioner och initiativ, bl.a. i Mellanösternresolutionerna. Det reformarbete som har präglat FN har fortsatt . EU har arbetat aktivt för fortsatt reformering och modernise- ring av FN:s styrning och förvaltning. har EU i rådande finan- siella klimat betonat vikten av effektiv användning av organisationens resurser, prioriteringar i verksamheten och budgetar på rimliga nivåer. EU har på olika sätt drivit frågan om reformering av skalorna för medlemsstaternas bidrag till FN. Skalorna för 20132015 förhandlades . Mellanstatliga förhandlingar om reformer av säkerhetsrådet har fortsatt . Medan EU:s medlemsstater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet råder det oenighet om hur detta bör ske. EU deltog i den årliga öppna debatten om resolution i . I FN:s arbete med att genomföra resolutionerna och 1820 (och de efterföljande resolutionerna) har EU varit en viktig aktör. och EU har även på olika sätt stöttat FN:s generalsekreterares särskilda representant och hennes kontor i frågor om sexuellt våld i kon- flikt. I FN är EU en ledande aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter. EU har fortsatt att vara djupt engagerat i att verka för att för mänskliga rättigheter i ska bli ett verksamt forum för behandling av såväl utvecklingen i världens länder som av tematiska frågor på området. På utvecklingsområdet har ansträngningarna för att uppnå millennie- målen förstärkts med EU som en aktiv och pådrivande aktör. har drivit att särskild uppmärksamhet ska riktas mot jämställdhetsmålen eftersom dessa släpar efter. EU har också spelat en aktiv roll i förhandlingarna för att stärka FN:s fredsfrämjande kapacitet. Det nära samarbetet mellan EU och FN när det gäller fredsfrämjande insatser har fortsatt att utvecklas . Ett allt närmare samarbete mellan rådssekretariatet och i har etablerats. Vid sitt toppmöte i antog () en deklaration som bekräftade grundläggande normer och principer samt upprättandet av en så kallad säkerhetsgemenskap. har EU varit aktivt i att fortsätta driva frågor som var aktu- ella vid och ministermötet i . handlat om att motverka transnationella hot och att förstärka 2012/13:80 kapacitet inom rustningskontroll och militär transparens, konfliktföre- byggande, krishantering samt att stärka mänskliga dimension (mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati) inklusive mediefrihet. Till grund för det operativa samarbetet ligger de riktlinjer för samar- bete med som EU:s utrikesministrar antog 2003. har varit ordförande i . I återspeglas samarbetet mellan och EU i ett samarbetsavtal och genom ett särskilt samarbetsavtal med för grundläggande rättigheter i samt genom gemen- samma biståndsprogram. Ett gemensamt ramverk för demokratiarbete och normutveckling av arbetet med mänskliga rättigheter har utvecklats . I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Denna process har resulterat i en ökad dialog även på andra områden och avsikten är att se över möjligheterna för EU att ansluta sig till andra Europarådskonventioner. Bl.a. finns det ett ökat intresse från EU:s sida att närma sig arbete på korruptionsområdet (GRECO). Det finns ett starkt stöd från EU till den Internationella brottmålsdom- stolen (ICC) när det gäller att förebygga folkmord, brott mot mänsklig- heten och krigsförbrytelser och se till att straffrihet för förövarna av dessa brott upphör. Stödet manifesterades och tydliggjordes 2011 genom ett rådsbeslut och handlingsplan om ICC. EU har arbetat med genomförande av dessa dokument. Enskilda länder som ännu inte tillträtt Romstadgan uppvaktades med uppmaning om att tillträda den. Redan anslutna stater påmindes om den skyldighet de har att samarbeta med domstolen. Den höga representanten gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bl.a. vid fall av icke-samarbete med domstolen. EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas natio- nella lagstiftning. Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s arbete. Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU är en global aktör för de mänskliga rättigheterna (MR). dödsstraff, tortyr, våld mot kvinnor samt arbetet för MR-försvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den inter- nationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de särskilda EU- riktlinjer som finns på dessa områden. Flera individuella fall av MR- försvarare vars mänskliga rättigheter kränkts har särskilt tagits upp Skr. 2012/13:80 genom uppvaktningar och uttalanden . FN:s arbete för mänskliga rättigheter har hög prioritet för EU. Detta har bl.a. kommit till uttryck genom att rådet numera arbetar utifrån en gemensam strategi för hur EU ska agera i för mänskliga rättig- heter och generalförsamlingens tredje utskott. EU har ökat sitt strategiska engagemang för mänskliga rättigheter i utrikespolitiken genom antagandet av EU:s strategiska ram- verk för mänskliga rättigheter och demokrati. innehåller dels en politisk deklaration, dels en handlingsplan med drygt 90 åtgärder som ska genomföras före utgången av 2014. Några exempel på åtgärder är att rådet ska anta riktlinjer för arbetet med religionsfrihet i fält och öka inslaget av mänskliga rättigheter i EU:s utvecklingspolitik och satsningar på internetfrihet. Genomförandet av handlingsplanen ska följas upp i EU:s årliga rapport för mänskliga rättigheter. Utöver denna strategi har drygt 150 landstrategier utarbetats i syfte att ta sikte på den särskilda situationen i varje land och avsikten är att de ska vara styrande för arbetet med mänskliga rättigheter i fält. I det multilaterala arbetet bidrog EU till att för mänskliga rättigheter antog en resolution om att tillsätta en special- rapportör för . Uppdraget gick till ungraren och f.d. representant för mediefrihet, , som förväntas att rapportera om situationen för mänskliga rättigheter i . EU gav också stöd till den av presenterade resolutionen om mänskliga rättigheter på internet som antogs utan omröstning och med ett stort antal medförslagsställare. I har EU framför allt arbetat för att man ska anta landresolutioner om , och samt ett antal tematiska resolutioner, exempelvis en om religiös intolerans och en om barnets rättigheter. genomförde EU särskilda dialogmöten om de mänskliga rättigheterna med drygt ett 30-tal organisationer och stater, bl.a. med och . EU fortsatte att följa upp den strategi mot spridning av mass- förstörelsevapen som rådet antog 2003. Inom ramen för strategin antas regelbundet rådsbeslut till stöd för de olika internationella konventio- nerna på området. Uppföljning sker även genom en s.k. icke-spridnings- klausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. Vidare fortsatte genomförandet av den handlingsplan om icke-spridning som EU antog 2008. För är det angeläget att EU driver en politik för både nedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen. Den politiskt mest uppmärksammade frågan gällde kärntekniska program. EU i synnerhet , , och den höga representanten fortsatte 2012/13:80 att spela en aktiv roll för att förmå att frysa anrikningen av uran och inleda förhandlingar. har särskilt betonat vikten av en diploma- tisk lösning av frågan, inom ramen för . EU fattade beslut om att utöka kretsen av personer och entiteter i som är föremål för sanktioner. EU fortsatte att tillämpa de utvidgade sanktioner som beslutat om. Vidare ställde sig EU bakom resolution GOV/2012/50, antagen av i septem- ber, vilken uppmanade att samarbeta fullt ut med . EU deltog aktivt i den första förberedande konferensen inför icke- spridningsfördragets (NPT) översynskonferens . EU var även fort- satt engagerad i genomförandet av , som innehåller åtgärder för nedrustning, icke-spridning och fredlig använd- ning av kärnenergi. Till stöd för beslutet om en internationell konferens om en massförstörelsevapenfri zon i , som skulle ha hållits men sköts upp, anordnade EU ett seminarium i där representanter från länderna i , EU:s medlems- stater, utrikestjänsten EEAS, kommissionen samt deltog. EU fortsatte att aktivt främja ikraftträdandet av provstopps- avtalet (CTBT). En universell ratificering av avtalet förblir en utrikes- politisk målsättning för EU. EU har även verkat för att förhandlingar om ett avtal som förbjuder produktion av klyvbart material för vapenändamål (FMCT) ska kunna inledas. firade kemvapenkonventionen (CWC) 15-årsjubileum. Inför översynskonferensen har EU antagit ett rådsbeslut gällande synen på genomförandeorganisationens (OPCW) framtid, universell anslutning till och nationellt genomförande av konventionen samt an- passning till dagens hotbild. Den EU-strategi med handlingsplan för bekämpning av illegal spridning av små och lätta vapen (SALW), som antogs av 2005, har fortsatt att genomföras . Rådets slutsatser om införande av en särskild SALW-klausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland har fortsatt följts upp. EU bidrog aktivt till att översynskonferens för om SALW kunde enas om ett slutdokument som bekräftar att åtagandena i handlingsplanen ligger fast. Under årets statspartsmöte för konventionen om klusterammunition i höll EU ett gemensamt anförande om stödet till konventionen. EU betonade vikten av stöd till offren för klusterammunition och destruktion av existerande lager. EU har fortsatt att verka för universell anslutning till , som förbjuder antipersonella minor. Genom ratifikation 2012 är samtliga EU:s medlemsstater part till konventionen. EU har fattat rådsbeslut till stöd för genomförandet av kon- ventionens handlingsplan (Action Plan 20102014). har aktivt deltagit i regelbundna diskussioner på rådsarbets- gruppsnivå om medlemsstaternas tillämpning av den gemensamma ståndpunkten om vapenexport och medverkat i utbytet av information om synen på exportdestinationer. har arbetet varit särskilt foku- serat på översynen av EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport (i enlighet med art 15). Slutdatum för arbetet saknas, men ska resultera i har fortsatt aktivt medverkat i EU:s insatser för informations- spridning om exportkontrollfrågor till länder utanför EU, s.k. outreach. Arbetet med att uppnå ett (ATT), ett fördrag med regler för internationell vapenhandel, fortsatte med ytter- ligare ett förberedande möte i FN samt en diplomatkonferens i FN EU:s gemensamma uttalanden användes under konferensen som ett sätt att stärka EU:s genomslagskraft. Dessa förbereddes under utrikes- tjänsten EEAS ordförandeskap i en särskild arbetsgrupp i och under löpande samråd i . Konferensen nådde inte fram till en slutlig fördragstext på grund av tidsbrist, och EU-arbetet inriktades om- gående på att få till stånd en ny konferens för att avsluta Med EU-stöd antogs en resolution med den innebörden i Generalförsamlingens första utskott, och en ordförande för konferensen har identifierats. har bidragit aktivt både till EU:s agerande och till arbetet med en fortsättningskonferens. sina insatser för att förmå andra stater att stödja ATT-arbetet, bl.a. genom regionala seminarier med svenskt delta- EU har också beslutat att anslå medel till nya seminarier för att Produkter med dubbla användningsområden Medlemsstaterna fortsatte sitt arbete för att stärka regelverk, arbetsrutiner och samarbetsformer bl.a. som en följd av åligganden genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner om icke-spridning och åtaganden i de multila- Control Regime, , Wassenaar Arrangement och Inom EU trädde nya generella licenser som bilaga 2 i förordningen som reglerar exportkontroll av produkter med dubbla användningsområden i kraft. förslag på delegerad befogenhet för kommissionen att uppdatera bilaga 1 i EU:s förordning om produkter med dubbla användningsområden fort- Hur samarbete mellan exportkontrollmyndigheter och tullmyndig- heter ska utvecklas var andra frågor som diskuterades. I samband med EU:s utökade Syrien- och Iran-sanktioner har WPDU (rådsarbetsgruppen för produkter med dubbla användningsområden) spelat en central roll, främst genom bidrag med teknisk expertis. EU använder s.k. riktade sanktioner som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i vissa länder. har EU genomfört FN- sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, suspenderat eller moderniserat befintliga sanktioner avseende följande länder: (Demokratiska republiken) (avseende regionen ) EU:s sanktioner mot vissa andra länder har lämnats oförändrade . Dessutom har EU beslutat om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt land eller en bestämd region. Detta gäller personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket (tidigare omfattades även samröre med talibanerna av dessa sanktioner. De personer som det gällde överfördes dock till de ovan nämnda sanktionerna för ). Vidare finns en separat ordning för sanktioner mot andra som är inblandade i terrorist- handlingar. EU har fortsatt sitt arbete mot terrorism internt inom EU (se även avsnitt 20.1.4) och externt med utgångspunkt i EU:s övergripande strategi mot terrorism och mot terrorism. Terrorism är ett gränsöverskridande fenomen som kräver internationell samverkan baserad på multilaterala ramverk. På det externa området har det i första hand rört sig om förebyggande insatser med särskild betoning på att motverka rekrytering och radikali- sering och att bygga upp rätts- och polisväsendet i tredjeland. Kopp- lingen mellan utveckling och säkerhet har alltmer uppmärksammats inom ramen för arbetet mot terrorism. Utvecklingen i , på , Yemen och har ägnats stor uppmärksamhet och varit föremål för särskilda insatser. En handlingsplan har utarbetats för EU har också utarbetat en strategi för terrorism- Skr. 2012/13:80 bekämpning och säkerhet i . EU har medverkat i genomförandet av mot terrorism och bidragit aktivt i arbetet med att försöka nå ett positivt avslut i de lång- variga förhandlingarna om en övergripande mot terrorism. EU:s medlemsstater arbetar fortsatt med att stärka informations- och erfarenhetsutbytet för att utarbeta god praxis och smidiga samarbets- former i det dagliga konsulära arbetet. Verktyg och rutiner för samverkan vid större konsulära kriser som drabbar EU-medborgare har använts vid ett antal tillfällen . Förhandlingar kring ett förslag till nytt direktiv pågår. Ett löpande informationsutbyte har skett mellan EU-huvudstäderna om reseråd, strandsatta EU-medborgare och befintliga transportmöjligheter ut ur länder som drabbats av kriser, framför allt gällande och konflikten mellan och . Samarbetet har annars främst fokuserat på behandling av det förslag till EU-direktiv som kommissionen lade fram gällande konsulärt skydd för EU-medborgare utomlands, KOM(2011)881. Enligt artikel 23 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt har den EU-medborgare som befinner sig i ett tredjeland där hennes/hans eget land saknar representation rätt att söka konsulär hjälp av någon annan EU-medlemsstat som finns representerad i landet, på samma villkor som den statens medborgare. Syftet med direktivet är att förtydliga formerna för hur denna rätt ska tillgodoses. har ställt sig försiktigt positivt till införandet av ett direktiv. Förslagets ambition att tydliggöra ansvaret för icke-represente- rade EU-medborgare och fördjupa beredskapssamarbetet välkomnas. Positionerna bland medlemsstaterna är dock spridda, då många bland dessa strikt värnar den nationella kompetensen för de konsulära frågorna. Förhandlingarna kan förväntas fortgå även . Faktapromemoria 2011/12:FPM86 om direktivförslaget överlämnades till . 10 Den gemensamma handelspolitiken mål är att främja frihandel genom att värna om och utveckla öppna, enkla, rättvisa och legitima spelregler för internationell handel och investeringar. Detta gynnar såväl export, import och investeringar som utvecklingsländernas möjligheter att delta i världs¬handeln och dra nytta av globaliseringens fördelar. verkar för att detta synsätt ska få genomslag i EU:s gemensamma handelspolitik både i världshandelsorganisationen och i andra 2012/13:80 forum, inklusive EU:s bilaterala och regionala handels- och associe- ringsavtal. Till framgångarna hör att avtalet med respektive och undertecknades, förhandlingar lansera- des med och förhandlingarna med avslutades. Betydande framsteg gjordes i förhandlingarna med , och mandat antogs av rådet för att inleda förhandlingar med . De förhandlingar som går under benämningen Doharundan omfattar bl.a. handel med jordbruksvaror, industrivaror och tjänster. Förhandlingarna, som inleddes , har varit svåra och präglats av flera sammanbrott. Det finns inga förhoppningar om att de kan komma att avslutas i närtid. Man har beräknat att en avslutad Doharunda skulle kunna ge ett till- skott till världsekonomin på mellan 120 och 200 miljarder USD, vilket skulle vara mycket betydelsefullt inte minst mot bakgrund av det fortsatt bekymmersamma världsekonomiska läget. Arbetet har därför fokuserats på att söka andra vägar för att uppnå Doharundans mål. Regeringen ar- betar för att EU ska fortsätta spela en aktiv och konstruktiv roll i den fortsatta processen. Det är därför positivt att, som ett resultat av WTO:s åttonde minister- möte , möjligheterna har öppnats upp för separata överenskommel- ser i enskilda sakfrågor och att det fattades flera beslut som är positiva för utvecklingsländerna. har informella samtal påbörjats om en översyn av In- formationsteknikavtalet () i syfte att utöka produktomfattningen och att även få fler länder att ansluta sig. Avtalet innebär borttagande av tullar på viktiga insatsvaror för it- och telekomindustrin, detta har bidragit positivt till världsekonomin. Förhoppningen är att en överens- kommelse om ett reviderat avtal kan föreligga till WTO:s nionde ministermöte . har även framsteg skett i diskussionerna om ett avtal på området handelsprocedurer. Förberedelser pågår för förhandlingar i om ett plurilateralt tjänsteavtal. För- handlingarna ska påbörjas . WTO fick fyra nya medlemmar : , , och . För ytterligare två länder kunde anslutningsför- handlingarna avslutas: och . EU:s regionala och bilaterala handelspolitik Regionala och bilaterala frihandelsavtal EU förhandlar bilaterala och regionala frihandelsavtal med prioriterade länder och regioner som komplement till det multilaterala regelverket i Kommissionen fick 2007 mandat att inleda förhandlingar om fri- handelsavtal med , och länderna i (ASEAN) samt förhandlingar om associeringsavtal med och Andinska gemenskapen, där handel utgör en viktig del. inleddes dessutom förhandlingar med och med . Förhandlingarna med är slutförda och Kanadaförhand- lingen var i sitt slutskede och beräknas kunna avslutas . förs även förhandlingar med samarbetsråd (GCC) samt med . EU inledde 2010 bilaterala förhandlingar om frihandelsavtal med ASEAN-länderna och och med . Förhandlingarna med avslutades . Målsättningen att sluta ett interregionalt avtal mellan EU och ASEAN kvarstår. har vissa framsteg gjorts i förhandlingarna om ett frihandelsavtal med . antog rådet mandat för att inleda FTA-förhandlingar med .