prop · H10327 · 2013-10-22 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: I 9 c kap. 1 § första stycket 3 ML anges att från skatteplikt undantas, under förutsättning att det inte är fråga om slutlig användning eller förbrukning, omsättning av icke- unionsvaror och av tjänster, som görs i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager varorna är placerade där. sin bakgrund i artikel 160.1 a i mervärdesskattedirektivet enligt vilken det framgår att medlemsstaterna från skatteplikt får undanta leveranser av Prop. 2013/14:27 varor och tillhandahållanden av tjänster som utförs i tillfälligt lager, tullager, frizon eller frilager. Det finns varken i bestämmelsen i mervärdesskattelagen eller i den svenska språkversionen av mervärdesskattedirektivet något krav på att lagret eller frizonen ska vara beläget inom landet. I andra språkversioner av artikel 160.1 a ställs det däremot ett sådant krav. I den engelska språkversionen står det within their territory, i den franska sur leur territoire, i den tyska in ihrem Gebiet, i den danska på deres område, i den nederländska op hun grondgebied, i den spanska en su territorio, i den portugisiska no seu território och i den italienska språkversionen nel loro territorio. Det är från dessa jämförelser tydligt att undantaget från skatteplikt är avsett att gälla endast i de fall lagret eller frizonen är beläget inom landet. Bestämmelsen i 9 c kap. 1 § första stycket 3 ML bör därför ändras och krav ställas på att lagret eller frizonen är beläget inom landet. Ändringen får till följd att undantaget från skatteplikt inte blir tillämpligt t.ex. i de fall en näringsidkare som är etablerad i köper tjänster avseende varor som är placerade i lager eller i frizon i en annan medlemsstat. 9Undantag från mervärdesskatt för vissa bränslen m.m. som är avsedda att placeras i skatteupplag Lantmännen, och () samt har i en skrivelse till (Fi2012/2509) föreslagit att varuförteckningen i 9 c kap. 9 § ML ska kompletteras med etanolprodukter och andra biobränslen som t.ex. FAME (som en förkortning för fettsyrametylestrar och dessutom ett samlingsnamn för biodiesel produkter), när produkterna är avsedda att förbrukas som bränsle för uppvärmning eller som motorbränsle. skäl för förslaget anges att vid leveranser inom missgynnas nämnda biobränslen i förhållande till petroleumbaserade bränslen eftersom undantaget från mervärdesskatt inte gäller för dessa bränslen. Avsaknaden av skattefrihet medför en likviditetspåfrestning för den som säljer eller köper biobränslen som inte uppkommer vid motsvarande handel med petroleumbaserade bränslen. petroleumbaserade bränslen i stor utsträckning har samma användnings- områden och konkurrerar med varandra anser Lantmännen, SPBI och att bränslena ska behandlas lika i mervärdesskatte- SPBI har även, i ett remissvar med anledning av promemoria Beskattning av tillsatser i motorbränsle (Fi2012/2159), föreslagit att vissa tillsatser i motorbränsle ska läggas till i varu- Enligt SPBI finns redan övriga blandningskomponenter i 2013/14:27 motorbränsle med i förteckningen och det innebär en extra administrativ börda att särbehandla vissa tillsatse. I 9 c kap. 1 § ML anges att från skatteplikt undantas omsättning, import och unionsinterna förvärv av varor som anges i 9 §, om varorna är avsedda att placeras i sådant skatteupplag inom landet som anges i 3 § ML. Från skatteplikt undantas även bl.a. omsättning och unionsinterna förvärv som görs i skatteupplaget varorna är placerade där. Skattefriheten gäller endast under förutsättning att omsättningen, importen eller det unionsinterna förvärvet inte syftar till slutlig användning eller förbrukning. Skattefriheten för varor placerade i skatteupplag upphör när varan är placerad i skatteupplag. I 9 c kap. 3 § 1 ML anges att med skatteupplag avses, för varor i 9 § ML som utgör energiprodukter enligt 1 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, sådana godkända skatteupplag som bedrivs av en upplagshavare som godkänts enligt 4 kap. 3 § LSE. I 9 c kap. 3 § 2 ML anges att för övriga varor i 9 § ML avses med skatteupplag sådana godkända skatteupplag som bedrivs av en upplagshavare som godkänts enligt 7 § ML. I 4 kap. 3 § LSE anges att som upplagshavare får godkännas bl.a. den som i yrkesmässig verksamhet i avser att tillverka eller bearbeta bränslen, eller i större omfattning hålla bränslen i lager. De bränslen som avses är de s.k. uppskovsbränslen som anges i 1 kap. 3 a § LSE. För godkännande krävs att den som ansöker om att bli upplagshavare är lämplig som upplagshavare med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt och disponerar över ett utrymme beläget i som kan godkännas som skatteupplag. Enligt 9 c kap. 7 § ML får som upplagshavare godkännas den som med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig som upplagshavare och som i egenskap av beskattningsbar person i större omfattning lagrar de aktuella varorna i 9 § ML. Upplagshavarens lagring av varor ska äga rum i ett godkänt skatteupplag. I 9 c kap. 9 § ML finns en förteckning över de varor som 1 § och 3 § ML hänvisar till och som kan komma i åtnjutande av skattefrihet. Varorna hänförs till nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nr) enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan2. Enligt artikel 155 i mervärdesskattedirektivet får medlemsstaterna undanta vissa transaktioner från skatteplikt, under förutsättning bl.a. att samråd först har skett med och att 2 EGT L 256, , s. 1 (Celex 31987R2658). transaktionerna inte syftar till slutlig användning eller konsumtion. 2013/14:27 artikel 157.1 a följer att medlemsstaterna får undanta import av varor som är avsedda att hänföras till ett annat lagerförfarande än tullagerförfarandet. I artikel 157.1 b anges att medlemsstaterna även får undanta leverans av varor som är avsedda att hänföras till ett annat lagerförfarande än tullagerförfarandet. I artikel 160.1 b anges att medlemsstaterna får undanta bl.a. leveranser av varor som utförs på de platser som anges i artikel 157.1 b. I artikel 162 anges att om medlemsstaterna utnyttjar möjligheten att undanta vissa transaktioner från skatteplikt ska de vidta nödvändiga åtgärder för att se till att det på gemenskapsinterna förvärv av varor som är avsedda att hänföras till bl.a. den situation som avses i artikel 157.1 b tillämpas samma bestämmelser som på leveranser av varor som utförs inom deras territorium under motsvarande villkor. 9.3Tillägg till förteckningen av de varor som kan undantas från skatteplikt vid placering i skatteupplag. Regeringens förslag: Förteckningen över de varor som kan undantas från mervärdesskatt vid placering i skatteupplag kompletteras med vissa biobränslen och vissa tillsatser i motorbränslen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation, SPBI och Lantmännen tillstyrker förslaget. har inget i sak att invända, men anför att hänvisningen i 9 c kap. 7 § ML till 9 c kap. 3 § 2 ML bör tas bort då dessa skatteupplag bedrivs av upplagshavare som godkänds enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt, nedan förkortad LAS, vilket även och anser. även anfört att HVO redan omfattas av bestämmelsen och att det för fettsyrametylestrar bör anges KN-nr enligt nu gällande version av tull- , som tillstyrker förslaget, anser att förteckningen över de varor som omfattas av bestämmelsen bör kompletteras med BioDME, tallbeckolja, ETBE, TAEE och metanol. Skälen för regeringens förslag: Under förutsättning att samråd först sker med finns inget hinder mot att nya varor läggs till i varuförteckningen över vilka varor som kan placeras i skatteupplag, se propositionen EG:s andra förenklingsdirektiv och den svensk mervärdesskattebeskattningen (prop. 1995/96:58 s. 26). förteckningen finns redan ett antal biobränslen, bl.a. vegetabiliska oljor och fetter, biometanol och så kallad BioDME (dimetyleter framställd ur Regeringen anser att varuförteckningen bör kompletteras med Dessa bränslen kommer därmed att behandlas på samma sätt som petroleumbaserade bränslen. För att inte snedvrida konkurrensen på marknaden bör även vissa bränslen som inte kategoriseras som biobränslen men som har liknande användnings områden som biobränslen och petroleumbaserade bränslen läggas till i Av förenklingsskäl bör slutligen vissa tillsatser i motor- De biobränslen, andra bränslen och tillsatser i motorbränslen som läggs till i varuförteckningen bör vara sådana som till sin natur lämpar sig att i större omfattning hållas i lager. biobränslen, som fullt ut eller delvis får antas konkurrera med de bränslen som finns med i förteckningen över de varor som kan placeras i skatteupplag och därmed undantas från mervärdesskatt, bör läggs till i Etylalkohol (i dagligt tal alkohol eller etanol) har många användnings- områden, men används framför allt som motorbränsle, som alkohol i rusdrycker och som lösningsmedel inom industrin. används etylalkohol dels som tillsats i bensin, dels som huvudkomponent i E85 och i ED95. FAME är vanligt förekommande som en komponent i olika diesel- Vissa fordon klarar att köra på ren FAME. Råtallolja kan används som råvara vid framställning av specialkemikalier, men kan även användas som bränsle. förädlas till råtalldiesel, som sedan kan raffineras till dieselbränsle för användning i dieselmotorer. Biogas och naturgas kan användas bl.a. för uppvärmning och som bränsle för olika fordon. Hydrerade vegetabiliska och animaliska oljor och fetter (HVO) vars kemiska struktur är sådan att bränslet kan användas i dieselmotorer utan att någon modifiering är nödvändig. De flesta av dessa bränslen utvinns ur biomassa. varuförteckningen kan därmed antas främja handeln med biobränslen. Vissa av bränslena kan användas för andra ändamål än som bränsle. tanke på de svårigheter som kan föreligga för säljaren att redan när bränslet säljs till skatteupplaget veta vad det ska användas till är det inte lämpligt att avgränsa möjligheten till skattefrihet till att gälla endast när bränslet är avsett att användas som just bränsle. avgränsning finns inte heller för övriga varor i förteckningen. vissa av de nya bränslena kan lagras både i gasform och i vätskeform bör det särskilt påpekas att den uppskjutna mervärdesskatten ska betalas när varan upphör att vara placerad i skatteupplag, även om varan i upplaget har ändrat form i förhållande till den form som var aktuell när har föreslagit att förteckningen bör kompletteras med ytterligare bränslen. Regeringen konstaterar att de flesta bränslen som föreslagits av redan omfattas av Regeringen anser inte att det finns skäl att lägga till ytterligare bränslen i företeckningen. SPBI har dessutom föreslagit att vissa tillsatser i motorbränsle ska tas med i varuförteckningen. De tillsatserna utgör preparat för motverkande av knackning (3811 11 10, 3811 11 90 och 3811 19 00 i 1987 års tulltaxa) och andra slags tillsatser (3811 90 00). Genom att lägga till tillsatserna i varuförteckningen kan både huvudkomponenten, ett bränsle som finns med i förteckningen, och tillsatsen levereras till ett skatteupplag med skattefrihet. Detta bör, som SPBI har anfört, underlätta den administrativa hanteringen för de berörda företagen. tillsatserna bör därför läggas till i varuförteckningen. att det är lämpligast att samma version av tulltaxan gäller för samtliga varor som upptas i förteckningen. Regeringen anser inte att det för Prop. 2013/14:27 närvarande finns anledning att ändra den version av tulltaxan som KN-nr hänför sig till för de varor som redan finns upptagna i förteckningen. Den version av tulltaxan som gäller för förteckningen bör därför även gälla för de varor som läggs till. En förutsättning för skattefrihet är att varan är avsedd att placeras i ett sådant skatteupplag inom landet som anges i 9 c kap. 3 § ML. De nuvarande bestämmelserna i 9 c kap. 3 § ML utgår från att samtliga varor i 9 c kap 9 § ML som utgör energiprodukter även hanteras inom det s.k. uppskovsförfarandet för punktskatt. Genom den nu föreslagna ändringen kommer dock 9 c kap. 9 § ML även att omfatta vissa energiprodukter som inte hanteras inom uppskovsförfarandet, t.ex. biogas i gasform. Enligt den nuvarande lydelsen av 9 c kap. 3 § ML är det inte möjligt att placera varor som utgör energiprodukter, men inte uppskovsbränslen, i skatteupplag med skattefrihet. Det är en följd av att dessa varor inte kan placeras i sådant skatteupplag som avses i 4 kap. 3 § LSE och de utgör inte heller sådana övriga varor som avses i 9 c kap. 3 § nuvarande punkten 2 ML. Denna brist behöver åtgärdas. Punkten 1 i 9 c kap. 3 § ML bör därför kompletteras med ett krav på att varan, förutom att vara en energiprodukt, även ska utgöra ett uppskovsbränsle. Därigenom kommer energiprodukter som inte utgör uppskovsbränslen att utgöra sådana övriga varor som omfattas av den nuvarande punkten 2. Etylalkohol räknas varken som en energiprodukt eller som ett uppskovsbränsle. Enligt LAS kan skyldigheten att betala alkoholskatt skjutas upp vid flyttning inom EU av skattepliktiga alkoholvaror till ett skatteupplag. I 9 § LAS anges att som upplagshavare får godkännas bl.a. den som i yrkesmässig verksamhet i avser att tillverka, bearbeta eller i större omfattning lagra skattepliktiga varor. För godkännande krävs att den som ansöker om att bli upplagshavare är lämplig som upplagshavare med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt och disponerar över ett utrymme beläget i som kan godkännas som skatteupplag. I syfte att undvika att den som har godkänts enligt kraven i nämnda bestämmelse även ska behöva ansöka om godkännande enligt 9 c kap 7 § ML bör med skatteupplag i 9 c kap. 3 § ML avses även sådana godkända skatteupplag som bedrivs av en upplagshavare som har godkänts enligt 9 § LAS. Detta kräver att 9 c kap. 3 § ML kompletteras med en ny punkt som avser skatteupplag enligt LAS. Som , och påpekat bör hänvisningen i 9 c kap. 7 § ML till 9 c kap. 3 § 2 tas bort. Innan de ovan föreslagna förändringarna av varuförteckningen kan träda i kraft måste samråd ske med . En begäran om samråd ska därför ges in till kommissionen i anslutning till det nu aktuella lagstiftningsarbetet. 2013/14:27 10 Ersättning för kostnader i mål om Regeringens förslag: De bestämmelser om ersättning för kostnader i mål om betalningsföreläggande och handräckning som finns i en förordning ska i stället meddelas i form av lag. Beloppsgränserna för sådana ersättningar ska justeras i enlighet med den allmänna prisutvecklingen . –när det gäller ersättning till sökanden för dennes eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde till högst i mål om betalningsföreläggande och i mål om handräckning, och –när det gäller ersättning till svaranden för dennes eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde i mål om särskild handräckning till högst . Motsvarande ändringar ska göras i fråga om europeiskt betalningsföreläggande. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som har uttalat sig tillstyrker förslaget ellerhar inte kommenterat det. Skälen för regeringens förslag Ersättningsbeloppen ska framgå direkt av lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning I 48 § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning finns ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om ersättning i mål om betalningsföreläggande och handräckning. har alltså bemyndigat regeringen att i förordning besluta om ersättningsnivåer. Ersättningsnivåerna framgår av förordningen (1991:1340) om ersättning för kostnader i mål om betalningsföreläggande eller handräckning hos . Enligt denna förordning utgår ersättning, om det inte finns särskilda skäl till annat, –till sökanden för dennes eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde med högst i mål om betalningsföreläggande och i mål om handräckning, och –till svaranden för dennes eget arbete med anledning av målet samt arvode till ombud eller biträde med högst i mål om särskild handräckning. Enligt regeringsformen ska föreskrifter om enskildas ekonomiska förhållanden inbördes meddelas genom lag. Regeringen är dock behörig att genom förordning meddela föreskrifter om verkställighet av lag. Under vissa begränsade omständigheter har det ansetts möjligt för regeringen att fylla ut en lag i materiellt hänseende även inom det s.k. obligatoriska lagområdet. Valet att reglera ersättningsbeloppens storlek i förordning torde i stor Prop. 2013/14:27 utsträckning ha motiverats av praktiska hänsyn. inflation förutsågs ett behov av att ofta justera beloppen. I efterhand kan det konstateras att behovet att justera beloppen har varit begränsat; senaste ändringen skedde . Med hänsyn till detta gör regeringen bedömningen att ersättningsbeloppens storlek, i likhet med motsvarande i fråga om inkassoersättning, bör anges i lag, i detta fall lagen om betalningsföreläggande och handräckning, jfr propositionen Snabbare betalningar (prop. 2012/13:36 s. 29 f). Bestämmelsen bör utformas på samma sätt som i förordningen om ersättning för kostnader i mål om betalningsföreläggande eller handräckning hos . När det nu blir aktuellt att flytta ersättningsnivåerna från förordning till lag uppkommer frågan om ersättningsnivåerna bör justeras. De nuvarande beloppen fastställdes som redan nämnts 2003. Mellan har konsumentprisindex stigit med . När ersättningsnivåerna regleras i lag blir det dessutom viktigare att fastställa nivåer som inte behöver justeras . Mot den bakgrunden finns det skäl att nu höja ersättningsbeloppen med beaktande av den allmänna prisutvecklingen . En motsvarande reglering finns i fråga om europeiskt betalningsföreläggande i 9 § andra stycket lagen (2008:879) om europeiskt betalningsföreläggande och 8 § förordningen (2008:892) om europeiskt betalningsföreläggande. Även denna reglering bör nu ändras på motsvarande sätt, dvs. så att beloppsgränsen anges direkt i lagen och justeras upp i enlighet med vad som har sagts i det föregående. Ränta enligt lagen om dröjsmålsavgift Regeringens förslag: Ränta som beräknas enligt lagen om dröjsmålsavgift ska omfattas av avdragsförbudet enligt Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Det fåtal remissinstanser som uttalat sig Skälen för regeringens förslag: Lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift ändrades med verkan fr.o.m. på det sättet att dröjsmålsavgift inte längre ska beräknas på en fordran efter det att den har överlämnats till för indrivning. Räntan beräknas på samma sätt som ränta på studiestödsfordringar och fordringar på återbetalning av underhållsstöd, efter en räntesats som för varje kalenderår beräknas med ledning av 2013/14:27 emissionsräntorna för statsskuldväxlar och statsobligationer . För de nämnda fordringsslagen föreskrivs i 9 kap. 7 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, att avdrag för ränta inte får göras vid inkomstbeskattningen. I 9 kap. 8 första stycket samma lag föreskrivs att avdrag inte får göras för ränta enligt vissa uppräknade bestämmelser på skatteområdet, och i andra stycket att avdrag inte får göras för dröjsmålsavgifter. På grund av ett förbiseende gjordes emellertid inte någon ändring i dessa bestämmelser vid införandet av en bestämmelse om ränta i lagen om dröjsmålsavgift, varför sådan ränta inte omfattas av avdragsförbudet. Detta föreslås nu rättas till, vilket föranleder en ändring i 9 kap. 8 § IL. 12 Förändringar i den s.k. katalogen Av 6 kap. 3 och 4 §§ inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, framgår att svenska juridiska personer är skattskyldiga för alla sina inkomster i och från utlandet. I 7 kap. IL finns regler om undantag från den generella skattskyldigheten – helt eller delvis – för stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund samt ett antal andra juridiska personer. Det finns generella bestämmelser om undantag från beskattning för vissa juridiska personer i 15–18 §§. De juridiska personerna utgör såväl stiftelser som aktiebolag och andra sammanslutningar. Här finns också verksamhetsformer som i sig inte är knutna till en viss associationsform utan till själva den verksamhet som bedrivs, exempelvis sjukvårdsinrättningarna. Skälen till att de olika subjekten och kategorierna skattegynnas varierar. För vissa har exempelvis åberopats deras särskilda karaktär och för andra att de har någon form av myndighetsuppgifter. 17 § innehåller en uppräkning av namngivna subjekt som bara är skattskyldiga för inkomst på grund av innehav av fastigheter, den s.k. katalogen. Ursprunget till denna uppräkning fanns redan vid kommunalskattelagens tillkomst . I samband med att inkomstskattelagen infördes vid taxering skedde en viss utgallring av subjekt på grundval av de förslag som redovisats av Stiftelse- och föreningsskattekommittén i dess slutbetänkande (SOU 1995:63). Efter inkomstskattelagens införande har endast ett fåtal subjekt tagits in, senast Stiftelsen . Vid fastighetstaxering ska beslut fattas om fastigheternas skatte- och avgiftspliktsförhållanden och indelning i taxeringsenheter. Vidare ska typ av taxeringsenhet och taxeringsvärde bestämmas för varje taxeringsenhet. Taxeringsvärde ska dock inte bestämmas för fastighet som enligt 3 kap. fastighetstaxeringslagen (1979:1152) ska undantas från skatte- och avgiftsplikt. I 3 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen finns bestämmelser om att fastigheter som ägs av vissa stiftelser m.fl. ska undantas från skatte- och avgiftsplikt. 12.2Stiftelser och andra subjekt som har upphört med sin verksamhet eller som helt har avvecklats Regeringens förslag: De skattesubjekt som har upphört med sin verksamhet eller som helt har avvecklats ska inte kvarstå som skattegynnade i den s.k. katalogen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås även att inte ska kvarstå i den s.k. katalogen. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Av de subjekt som finns upptagna i den s.k. katalogen i 7 kap. 17 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, finns ett antal som har upphört med sin verksamhet eller som helt har avvecklats. Ett av dessa subjekt finns även upptaget i uppräkningen av subjekt i 3 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152). och , som betänkande (SOU 1995:63 s. 238) uppgavs ha ett negativt eget kapital, är avregistrerad. för främjande av farmacins utveckling m.m. avvecklades . Detta subjekt finns upptaget i såväl 7 kap. 17 § IL som i 3 kap. 4 § fastighetstaxeringslagen. Fonden för industriellt samarbete med har ombildats till aktiebolag enligt beslut om ny organisation för det svenska utvecklingssamarbetet inom näringslivsområdet (prop. 1990/91:100 bilaga 5, bet. 1990/91:UU15). Fonden för svenskt-norskt industriellt samarbete har enligt avtal upphört efter att ha överlåtit sina tillgångar och skulder till svenska respektive , se propositionen Avtal mellan och om vitaliserat näringslivssamarbete (prop. 2003/04:139). är en enhet inom , vilket framgår av en uppgift lämnad i samband med remissbehandlingen av utredning. Dessutom är likvidation avslutad för enligt uppgift från . betänkande konstaterade föreningsskattekommittén att Stiftelsen Industricentra, som bildades som en kompletterande regionpolitisk stödform för det inre stödområdet, var under avveckling. Stiftelsen är nu avregistrerad. Stiftelsen industriellt utvecklingscentrum i övre inrättades av dåvarande , , (dåvarande STU), Norrlandsfonden samt landstingen i , och . Stiftelsen skulle verka för att öka den befintliga mindre och medelstora industrins utvecklingspotential genom att tillhandahålla teknisk och personell kapacitet som kunde stimulera och underlätta företagens produktutvecklingsförmåga. Stiftelsen attachéverksamhet bildades genom avtal mellan staten och . Stiftelsen hade till ändamål att genom