prop · H10351 · 2013-11-25 00:00:00 — 2.mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 3.uppror, väpnat hot mot laglig ordning eller brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 1, 3 eller 5 § , 4. högförräderi, 19 kap. 1, 2, 5, 6 10 § tredje stycket , 4. högförräderi, 1, 2, 5, 6 eller 8 § eller 10 § andra stycket, 10 a § andra stycket eller 10 b § andra stycket , 5.terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 6.mord, dråp, grov misshandel, människorov eller olaga frihetsberövande enligt 3 kap. 1, 2 eller 6 § eller 4 kap. 1 § eller 2 § första stycket i avsikt att påverka offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. 1Lagen är tidsbegränsad och gäller till utgången av . Enligt förslag i prop. 2012/13:180 ska den fortsatt gälla till och med . 2Senaste lydelse 2012:286. Denna lag träder i kraft . 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott Härigenom förskrivs att 1 § lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott ska ha följande lydelse. Denna lag gäller vid förundersökning angående 1.sabotage eller grovt sabotage enligt 13 kap. 4 eller 5 § , 2.mordbrand, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 1, 2, 3, 5 a eller 5 b § , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 3.uppror, väpnat hot mot laglig ordning, olovlig kårverksamhet eller brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 1, 3, 4 eller 5 § , 4. högförräderi, 4. högförräderi, spioneri, grovt spioneri, kap. 1, 2, 5, 6, 7, 8 eller 10 § eller mot person enligt 19 kap. 1, 2, 5, 6, 7, 8, 10, 10 a eller 10 b § 5. företagsspioneri enligt 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning, 6.terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, brott enligt 3 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller brott enligt lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, eller 7.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1–6, om sådan gärning är belagd med straff. Denna lag träder i kraft . 1Lagen är tidsbegränsad och gäller till utgången av . Enligt förslag i prop. 2012/13:180 ska den fortsatt gälla till och med . 2Senaste lydelse 2010:301. 2013/14:51 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet ska ha följande lydelse. Uppgifter får också, under de förutsättningar som anges i 2 § 2, hämtas in om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar 1.sabotage enligt 13 kap. 4 § , 2.kapning, sjö- eller luftfartssabotage eller flygplatssabotage enligt 13 kap. 5 a § första eller andra stycket eller 5 b § första stycket , om brottet innefattar sabotage enligt 4 § samma kapitel, 3.brott mot medborgerlig frihet enligt 18 kap. 5 § , 4. spioneri, 4. spioneri, eller grov olovlig underrättelse- verksamhet, grovt brott, enligt 19 kap. 5 eller 8 § eller 10 § tredje främmande makt eller mot person enligt 19 kap. 5 eller 8 §, 10 § stycket eller 10 b § andra stycket 5. grovt brott enligt 3 § andra stycket lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller grovt brott enligt 6 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. Denna lag träder i kraft . 1 Lagen är tidsbegränsad och gäller till utgången av . Enligt förslag i prop. 2012/13:180 ska den fortsatt gälla till och med . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera om den nuvarande lagstiftningen i 19 kap. är ändamålsenlig och ger ett tillräckligt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet (dir. 2010:35). I uppdraget ingick att analysera om men-rekvisitet i spioneribestämmelsen har en lämplig utformning, att ta ställning till om skyddet mot industriellt och politiskt spionage som bedrivs av främmande makt behöver förstärkas samt att klargöra om det finns behov av en förändring av den straffrättsliga regleringen beträffande främmande makts dolda underrättelseverksamhet som bedrivs med hemliga och konspirativa metoder. Utredningen, som antog namnet Utredningen om förstärkt skydd mot främmande makts underrättelseverksamhet, lämnade betänkandet Spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet (SOU 2012:95). En sammanfattning av betänkandet och lagförslagen finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2013/1029/L5). När det gäller utredningens förslag om utlandsspioneri m.m. fortsätter beredningen av ärendet genom att regeringen avser tillsätta en ny utredning med uppgift att överväga frågan om ett eventuellt förstärkt skydd för uppgifter rörande ett internationellt samarbete för fred och säkerhet som deltar i. För att komplettera beredningsunderlaget har det inom utarbetats en promemoria med förslag till vissa följdändringar i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet och i 27 kap. 33 § . Förslagen i promemorian tar sin utgångspunkt i utredningens förslag om en ny straffbestämmelse för olovlig underrättelseverksamhet mot och användandet av hemliga tvångsmedel för att förebygga, förhindra och utreda det föreslagna brottet. Promemorian finns i bilaga 4. Den har remissbehandlats och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju2013/1029/L5). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har haft synpunkter framför allt när det gäller utformningen av straffbestämmelserna för underrättelseverksamhet mot person. Lagrådets synpunkter har beaktats av regeringen och föranlett vissa ändringar i förhållande till Synpunkterna behandlas i avsnitten 7.3, 9 och 11 samt i Rubriken till 19 kap. lyder Om brott mot rikets säkerhet. Uttrycket rikets säkerhet återkommer också som rekvisit i flera av straffbestämmelserna i kapitlet, däribland spioneribestämmelsen. Även om begreppet saknar en legaldefinition har det en relativt intakt och entydig betydelsekärna. Den kan sammanfattas som skyddet för oberoende – i betydelsen självständighet och suveränitet – och bestånd. Det innefattar en rätt till okränkta landsgränser, ett bevarande av det svenska självstyret och det demokratiska statsskicket samt av nationens grundläggande funktionalitet. Rikets säkerhet tar således inte enbart sikte på skyddet av det fysiska territoriet. Det avser också hävdandet av suveränitet, vilket innebär att ska kunna bruka sin exklusiva frihet under det folkrättsliga regelverket, för att på det egna territoriet självständigt utöva statens funktioner, såväl vad avser statens inre som yttre förbindelser. Trots att det finns en etablerad definition av begreppet är det förknippat med viss osäkerhet. Det hänger åtminstone delvis samman med att de förhållanden som är av betydelse för rikets säkerhet kan förändras över tiden, bl.a. i takt med samhällsutvecklingen. var begreppet starkt förknippat med Försvarsmaktens verksamhet, eftersom det främsta hotet mot rikets säkerhet ansågs vara ett militärt angrepp. är samhället och hotbilden mer komplex och föränderlig, vilket i sin tur har fört med sig att uppgifter hänförliga till förhållanden inom andra samhällssektorer kan vara av betydelse för rikets säkerhet. Vidare har den ökade internationaliseringen, och framförallt ett ökat internationellt samarbete inom det försvars- och säkerhetspolitiska området, inneburit att är mer beroende av sina relationer till andra länder för att i vissa lägen upprätthålla skyddet för rikets säkerhet. hänvisas till ett lands yttre respektive inre säkerhet. I allmänhet avses då med den yttre säkerheten landets oberoende i förhållande till andra länder och med den inre säkerheten den inre sammanhållningen, samhällsordningen samt vitala politiska och ekonomiska funktioner. Utvecklingen har inneburit att det i vart fall i nu aktuellt sammanhang är svårare och mindre relevant att göra en sådan uppdelning. Som framgått omfattar begreppet rikets säkerhet förhållanden som kan hänföras både till den yttre och till den inre säkerheten. 4.2 Aktuella straffbestämmelser i 19 kap. I 19 kap. 5 § anges att den som, för att gå främmande makt tillhanda, obehörigen anskaffar, befordrar, lämnar eller röjer uppgift rörande något förhållande vars uppenbarande för främmande makt kan medföra men för totalförsvaret eller annars för rikets säkerhet ska – vare sig uppgiften är riktig eller inte – dömas för spioneri till fängelse i högst . Vidare anges att det även är straffbart att obehörigen framställa eller ta befattning med föremål som innefattar en sådan uppgift. Om brottet är att anse som grovt ska det enligt 19 kap. 6 § dömas för grovt spioneri till fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Med främmande makt avses främst en sådan självständig stat som har erkänt men begreppet omfattar även andra statliga bildningar – såsom nybildade stater som ännu inte har erkänts, delstater, eller exilregeringar och motstånds- eller upprorsgrupper – när de har en sådan faktisk maktställning och politisk betydelse att diplomatiska förbindelser är möjliga i förhållandet med . Också vissa internationella organisationer, t.ex. (), Europeiska unionen (EU) och Nato, kan vara en främmande makt. En handling är obehörig när den inte på grund av särskilda förhållanden är tillåten, t.ex. på grund av tjänsteplikt, uppdrag, arbetsavtal eller legitim affärsverksamhet. En förutsättning för straffansvar är bl.a. att det s.k. men-rekvisitet är uppfyllt. Det innebär att ett uppenbarande av det aktuella förhållandet ska kunna medföra men för totalförsvaret eller eljest för rikets säkerhet. Totalförsvaret definieras i 1 § lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap som sådan verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Verksamheten består av militär verksamhet (militärt försvar) och civil verksamhet (civilt försvar). Det militära försvaret avser den militära verksamhet som bedrivs av i första hand Försvarsmakten, men även andra organ. Det civila försvaret omfattar all den civila verksamhet som utgör totalförsvar, dvs. alla de beredskapsförberedelser som statliga myndigheter, kommuner och landsting samt enskilda, företag, föreningar m.fl. vidtar i fredstid och all den civila verksamhet som behövs för att stödja Försvarsmakten, skydda och rädda liv och egendom, trygga en livsnödvändig försörjning och upprätthålla viktiga samhällsfunktioner (jfr prop. 1996/97:4 s. 297). men-rekvisitets utformning är det inte tillräckligt att ett uppenbarande kan medföra men endast för totalförsvaret. För straffansvar krävs att även en skada för rikets säkerhet kan förutses vid ett uppenbarande av förhållandet för främmande makt (se NJA II 1981 s. 697 f). Men-rekvisitet innebär en avgränsning av straffbestämmelsens tillämpningsområde till verkligt betydelsefulla förhållanden. I paragrafen anges exempel på förhållanden som har stort skyddsvärde och typiskt sett kan vara föremål för en främmande underrättelsetjänsts intresse, nämligen uppgifter om försvarsverk, vapen, förråd, import, export, tillverkningssätt, underhandlingar och beslut. Exemplifieringen har inte någon avgörande betydelse för bestämmelsens tillämpningsområde utan är endast avsedd att klargöra paragrafens innebörd. Exemplifieringen innebär bl.a. en anvisning om att spioneribestämmelsen inte är begränsad till enbart s.k. militärt spionage utan att den även omfattar andra former av spionage, t.ex. kvalificerade former av industrispionage och politiskt spionage. För frågan om straffansvar är det avgörande inte om befordrandet av den särskilda uppgiften till främmande makts kännedom är farligt, utan om uppgiften angår förhållanden av sådan art att dess uppenbarande för en främmande makt är farlig. Straffansvaret gäller därför oberoende av om uppgiften är riktig eller inte. Likaså saknar det betydelse om uppgiften kan klassificeras som hemlig eller inte. I subjektivt hänseende fordras att gärningen sker med uppsåt. Dessutom krävs att gärningsmannen har ett syfte att gå främmande makt Ett gynnande av främmande makt ska alltså ingå som ett avsiktligt led i gärningsmannens handlande. Således gäller i denna del ett krav på avsiktsuppsåt. I paragrafen anges att det vid bedömningen av om ett brott är grovt särskilt ska beaktas om gärningen var av synnerligen farlig beskaffenhet med hänsyn till pågående krig eller rörde förhållanden av stor betydelse eller om gärningsmannen röjde något som hade betrotts honom eller henne på grund av allmän eller enskild tjänst. Spioneri är straffbelagt på försöks-, förberedelse- och Det är också straffbart att underlåta att avslöja spioneri liksom att på visst sätt oaktsamt medverka till brott (se 19 kap. 14 § och 15 § ). 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsbrott enligt 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Spioneri upptas även i 7 kap. 3 § första stycket 1 TF och 5 kap. 3 § första stycket 1 YGL, vilket innebär att det s.k. meddelarskyddet inte gäller. Enligt 7 kap. 3 § andra stycket TF och 5 kap. 3 § andra stycket YGL skyddas inte heller en anskaffare från straffansvar. I avsnitt 4.5.1 lämnas en närmare redogörelse för regleringen i TF och YGL och vad som avses med meddelar- och anskaffarskydd. Samma reglering gäller vid försök, förberedelse och stämpling till spioneri. 4.2.2Obehörig befattning med hemlig uppgift I 19 kap. 7 § straffbeläggs obehörig befattning med hemlig uppgift. Brotten spioneri och obehörig befattning med hemlig uppgift skiljer sig åt i subjektivt hänseende och när det gäller uppgifternas art. Straffansvar för obehörig befattning med hemlig uppgift förutsätter inte att gärningsmannens syfte har varit att gå främmande makt tillhanda. Däremot krävs att uppgiften – utöver att uppfylla det s.k. men-rekvisitet – rör ett förhållande av hemlig natur. Straffskalan för brottet är böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt ska det dömas för grov obehörig befattning med hemlig uppgift och straffskalan är då fängelse i högst (19 kap. 8 § ). Med uttrycket förhållande av hemlig natur menas sådant som verkligen är avsett att hemlighållas och som inte heller redan har blivit allmänt känt. Avsikten bör ha kommit till uttryck på något sätt, t.ex. genom hemligstämpling, order eller anslag. Vissa förhållanden är alltid av uppenbart hemlig natur, t.ex. militära positioner under krig. Förhållanden utanför det allmännas verksamhet, t.ex. i krigsmaterielindustrin, kan också vara av hemlig natur. Det krävs inte att uppgiften faktiskt har hanterats i en verksamhet som omfattas av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) eller att den som vidarebefordrar uppgiften lyder under en tystnadsplikt, så länge uppgiften skulle ha omfattats av en sekretessbestämmelse om den Prop. 2013/14:51 förekommit i det allmännas verksamhet. I subjektivt hänseende gäller att alla objektiva rekvisit ska vara täckta av uppsåt. Det innebär bl.a. att gärningsmannen ska ha känt till uppgiftens hemliga natur eller insett att den kunde vara hemlig men förhållit sig likgiltig till det. I 8 § anges att det vid bedömningen av om ett brott är grovt särskilt ska beaktas om gärningen innefattar tillhandagående av främmande makt eller var av synnerligen farlig beskaffenhet med hänsyn till pågående krig eller rörde förhållande av stor betydelse eller om den brottslige röjde vad som på grund av allmän eller enskild tjänst betrotts honom eller henne. Försök och förberedelse till obehörig befattning med hemlig uppgift är straffbelagt. I fråga om grov obehörig befattning med hemlig uppgift är även stämpling till brott straffbelagt, liksom underlåtenhet att avslöja brott samt oaktsam medverkan till brott (se 19 kap. 14 och 15 §§ ). Obehörig befattning med hemlig uppgift utgör tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 TF. Detsamma gäller försök och förberedelse till obehörig befattning med hemlig uppgift samt stämpling till brottet, om det är att anse som grovt. Enligt 7 kap. 3 § första stycket 1 och andra stycket TF respektive 5 kap. 3 § första stycket 1 och andra stycket YGL gäller inte den s.k. meddelar- och anskaffarfriheten vid grov obehörig befattning med hemlig uppgift eller vid försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott (se nedan avsnitt 4.5.1). 4.2.3 Vårdslöshet med hemlig uppgift Enligt 19 kap. 9 § ska den som av grov oaktsamhet befordrar, lämnar eller röjer sådan uppgift som avses i straffbestämmelsen om obehörig befattning med hemlig uppgift dömas för vårdslöshet med hemlig uppgift till böter eller fängelse i högst sex månader eller, om riket var i krig, till böter eller fängelse i högst . För straffansvar krävs alltså att de objektiva rekvisiten för brottet obehörig befattning med hemlig uppgift är uppfyllda. hänseende är det dock tillräckligt att gärningsmannen varit grovt Kravet på grov oaktsamhet gäller med hänsyn till samtliga objektiva brottsrekvisit, dvs. även med avseende på de egenskaper hos uppgiften som gör att den faller under straffbestämmelsens Ytterligare en skillnad i förhållande till vad som gäller vid obehörig befattning med hemlig uppgift är att straffansvar för vårdslöshet med hemlig uppgift är begränsat till befordran, lämnande eller röjande av en sådan uppgift. har i NJA 1991 s. 103 uttalat följande när det gäller i vilka fall ett röjande kan anses vara för handen. Ett röjande föreligger i regel om en handling med hemliga uppgifter har kommit i någon obehörigs besittning. Även vissa andra närliggande situationer omfattas av Varje möjlighet att ta del av en uppgift som någon obehörig har fått medför emellertid inte att uppgiften ska anses röjd. det avgörande vara om uppgiften blivit tillgänglig för någon obehörig under sådana omständigheter att man måste räkna med att den obehörige kommer att ta del av uppgiften. 7 kap. 4 § 5 TF och yttrandefrihetsbrott enligt 5 kap. 1 § första stycket YGL. I 19 kap. 10 § straffbeläggs två former av spioneriliknande verksamhet som bedrivs här i landet men som inte riktar sig mot . Den ena formen består i att någon, för att gå främmande makt tillhanda, bedriver verksamhet för anskaffande av uppgifter rörande förhållanden, vilkas uppenbarande för den främmande makten kan medföra men för en annan främmande makts säkerhet (första stycket). Den andra formen utgör en viss typ av politisk underrättelseverksamhet och består i att någon, med uppsåt att gå främmande makt tillhanda, hemligen eller med användande av svikliga medel bedriver verksamhet för anskaffande av uppgifter om annans personliga förhållande (andra stycket). Brottet kan rikta sig mot t.ex. flyktingar (s.k. flyktingspionage) och bestå i registrering av politisk åskådning. Straffet är i båda fallen böter eller fängelse i högst . Om det är fråga om ett grovt brott ska fängelse i lägst och högst dömas ut. Huvudsyftet med kriminaliseringen i första stycket är att förhindra utländska organisationer att i bedriva spioneriverksamhet riktad mot en annan främmande makt. Det skulle kunna riskera att invecklas i utrikespolitiska svårigheter. Dessutom kan en sådan verksamhet läggas om och riktas mot . Straffbestämmelsen i andra stycket syftar till att bereda enskilda personer skydd mot fara för framtida förföljelse eller annat lidande. Bestämmelsen motiveras alltså inte främst av hänsyn till den svenska statens säkerhet men har placerats i 19 kap. , eftersom även sådan verksamhet kan läggas om till att avse spioneri mot . För straffansvar krävs i båda fallen att det är fråga om verksamhet. Det innebär att enstaka åtgärder inte omfattas av tillämpningsområdet (se dock nedan angående försök till brott). I stället fordras att det är fråga om en serie av åtgärder som är av sådan art och står i ett sådant tidsmässigt sammanhang att de bör uppfattas som led i en enda verksamhet. Vidare ska verksamheten utmärkas av någon grad av planmässig organisation. Enligt bestämmelsens första stycke ska verksamheten avse anskaffande av uppgift rörande förhållanden vars uppenbarande för den främmande makten kan medföra men för annan främmande makts säkerhet. Vad som avses med begreppet främmande makt har beskrivits ovan i samband med spioneribestämmelsen. Uttrycket verksamhet för anskaffande av uppgifter omfattar inte bara verksamhet som består i insamlande av uppgifter utan också sådan som endast innefattar befordran eller överlämnande av uppgifter till det organ som ytterst försöker anskaffa dem, t.ex. en ambassad. uppbyggande och organiserande av ett s.k. agentnät kan hänföras under Det innebär att fullbordat brott inte förutsätter att några uppgifter har anskaffats. För att en verksamhet ska omfattas av bestämmelsens andra stycke ska den ha bedrivits hemligen eller med svikliga medel. En verksamhet anses hemlig när den bedrivs under iakttagande av särskilda försiktighetsmått. Med svikliga medel avses t.ex. falska identitetspapper och vilseledande uppgifter rörande egna personliga förhållanden. Också ett förtigande kan vara svikligt. I subjektivt hänseende krävs att gärningsmannen har haft uppsåt i förhållande till samtliga objektiva rekvisit. För straffansvar enligt första stycket krävs dessutom att gärningsmannens syfte är att gå en främmande makt tillhanda. Liksom vid spioneri gäller således i detta avseende ett krav på avsiktsuppsåt. Den som lämnar medverkan till verksamhet som omfattas av första eller andra stycket kan dömas för brott om medverkan inte endast är tillfällig. Regleringen innebär att de vanliga medverkansreglerna i 23 kap. 4 § inte är tillämpliga utan att det krävs mer än medverkan vid endast ett enstaka tillfälle. Även försök, förberedelse och stämpling till olovlig underrättelseverksamhet är straffbart (se 19 kap. 14 § ). Åtal för olovlig underrättelseverksamhet, och för försök, förberedelse eller stämpling till olovlig underrättelseverksamhet, får inte väckas av åklagare utan ett särskilt förordnande av regeringen (se 19 kap. 16 § ). Den särskilda åtalsprövningen syftar till att förebygga onödiga eller annars olämpliga åtal och innebär att åtalsfrågan prövas av regeringen från utrikespolitiska och andra synpunkter. 4.3Andra relevanta straffbestämmelser i Vid en obehörig uppgiftshantering kan även andra straffbestämmelser, utanför 19 kap. , aktualiseras. Om gärningen har samband med myndighetsutövning kan det bli fråga om straffansvar för tjänstefel eller grovt tjänstefel enligt 20 kap. 1 § . Är det fråga om röjande av en uppgift som omfattas av sekretess kan straffbestämmelsen i 20 kap. 3 § om brott mot tystnadsplikt aktualiseras.