prop · H00380 · 2013-03-15 00:00:00 — Kommissionen lade fram ett förslag till ändringar av förordningen (se faktapromemoria 2007/2008:FPM117). Enligt uppfattning var förslaget i vissa delar positivt medan andra delar borde omarbetas om det uttalade syftet med ändringarna, att öka öppenheten, ska uppnås. Kommissionen lade fram ytterligare ett förslag till ändringar av förordningen (se faktapromemoria 2010/2011:FPM97). Syftet var att anpassa förordningen till den nya rättsliga grunden i Lissabonfördraget (artikel 15.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, FEUF). Enligt den artikeln ska allmänhetens rätt att få tillgång till handlingar utvidgas till att, med några få undantag, omfatta EU:s samtliga institutioner, organ och byråer. antog sin ståndpunkt om de två förslagen . pågick intensiva förhandlingar i rådet samt infor- mella trepartssamtal mellan institutionerna. Någon kompromiss kunde dock inte åstadkommas. Alla mål vid och tribunalen med anknytning till allmän- hetens tillgång till handlingar bevakas. har fortsatt att agera i de mål där har varit aktivt samt interve- nerat i fyra nya principiellt viktiga mål vid tribunalen. Ett av målen rörde tolkningen av sekretessundantaget till skydd för rättslig rådgivning (T- 62/12), men avvisades på grund av att överklagandet inkommit . Ett annat mål gäller huruvida kopior av en medlemsstats inlagor i ett mål hos , som kommissionen fått del i egenskap av part i målet, omfattas av öppenhetsförordningens tillämpningsområde (T- 188/12). Frågan i det tredje målet är om kommissionens informations- skrivelser till en medlemsstat inom ramen för projektet omfattas av en allmän presumtionsregel om sekretess (T-306/12). Det fjärde målet rör tillgång till kommissionens handlingar inom ramen för informations- förfarandet enligt direktiv /34/EG (T-402/12). avkunnade domar i två mål av principiell betydelse där hade intervenerat (C-404/10 P och C-477/10 P). konstaterade i dessa domar bl.a. att det finns en allmän presumtionsregel om sekretess för handlingar som utväxlats mellan kommissionen och företagen i ett företagskoncentrationsärende, till skydd för de inblandade företagens affärsintressen, som gäller även efter det att koncentrationsärendet har avslutats. Tribunalen har avkunnat domar i två mål där hade intervenerat (T-59/09 och T- 344/08). Utgången i det förstnämnda målet, som rörde tillgång till handlingar hos kommissionen som härrörde från en medlemsstat, innebär bl.a. att institutionen inte på grundval av med- lemsstatens bedömning i frågan om utlämnande ska anta ett beslut som den inte anser är försvarbart. I stället måste institutionen själv avgöra om den motivering som medlemsstaten har anfört till stöd för sin invändning framstår som adekvat. I det andra målet, som rörde tillgång till hand- lingar i ett kartellärende, fann tribunalen i enlighet med talan bl.a. att kommissionen inte utan att göra en konkret prövning av varje handling kunde vägra att lämna ut sådana handlingar som inte erhållits i samband med inspektioner. Tribunalen har också beslutat att avskriva två mål där hade intervenerat (T-62/12, se ovan, och T-180/10). Personalpolitik i EU:s institutioner Fler anställda från inom EU:s institutioner Tjänstemännen inom EU:s institutioner kommer från unionens alla Det är viktigt för legitimitet och för att bygga nätverk mellan tjänstemän i de nationella förvaltningarna och tjänstemän i Regeringen lägger vikt vid att även personer från blir anställda i rimlig utsträckning inom EU:s institutioner. centrala institutioner sker företrädesvis via uttagningsprov. läget att många svenska medborgare söker till dessa prov och att de lyckas bli antagna. En framgångsrik basrekrytering är också en förutsättning för att det på sikt ska finnas svenska medborgare inom institutionerna som kan befordras till högre tjänster. För dessa syften har regeringen satsat dels på information om EU:s institutioner som arbetsgivare för att fler ska söka från dels på att ge de sökande relevant stöd och träning inför uttagningsproven. resurser till myndigheten för de ändamålen. budgetmedel har överförts till den nya myndigheten Kommissionen lämnade ett förslag om förordning om reviderade tjänsteföreskrifter för tjänstemän, respektive anställnings- villkor för övriga anställda inom EU:s institutioner. förslag syftar till att förändra delar av det nu gällande regelverket som innebär vissa besparingar och moderniseringar (se faktapromemoria 2011/12:FPM85). Regeringen anser att det nuvarande regelverket är både svåröverskådligt och till viss del kostnadsdrivande. 2012/13:80 nar att förändringar sker men anser att kommissionens förslag inte är tillräckligt ambitiöst. Regeringen är öppen för att stödja strukturellt motiverade förslag inom ramen för en reform av tjänsteföreskrifterna som i princip bidrar till en stabilisering av de administrativa utgifterna. Vidare välkomnar regeringen förändringar som bidrar till effektiva och välfungerande institutioner inom EU samt att dessa är attraktiva arbets- platser. Förslaget har diskuterats i rådsarbetsgruppen för tjänsteföreskrifterna . Förhandlingar med som är medbeslutande har ännu inte påbörjats. har informerats skriftligen om översynen av tjänsteföreskrifterna och det rådande förhandlingsläget . Vissa frågor om de nu gällande tjänsteföreskrifterna har även diskute- rats . Bl.a. har rådet enats kring rådslutsatser om kommissionens slutsats om att inte tillämpa undantags- klausulen . Undantagsklausulen fastställer att kommissionens förslag till omräkningstal för justering av löner, pensioner och vissa lönetillägg för tjänstemännen och de övriga anställda ska frångås såvida det skett en plötslig och allvarlig försämring av den ekonomiska situationen inom unionen. Rådet beklagar i rådslutsatserna kommissionens analys av det ekonomiska läget samt att kommissionen inte anser att undantagsklausulen är tillämpbar. stod bakom dessa rådslutsatser och samråd med ägde rum. Kommissionen återkom med en uppdaterad analys av undantagsklau- sulens tillämplighet , där man landade i samma slutsats som tidigare, dvs. att de uppställda kriterierna för en tillämpning inte var uppfyllda. Vid samma tillfälle lade kommissionen även ett förslag till omräkningstal för justering av löner, pensioner och vissa lönetillägg, samt på dessa tillämpliga korrektionskoefficienter, för tjänstemän och övriga anställda inom . Förslaget till omräkningstal uppgick till . Frågan behandlades vid . röstade nej och förslaget kunde inte antas då det inte fick stöd av en kvalificerad majoritet medlemsstater. Samråd med har ägt rum. Målet för EU-språkvården är överskådliga, klara och begripliga EU- rättsakter. Tanken är att om grundtexterna skrivs så klart som möjligt, leder det automatiskt till bättre översättningar. driver EU-språkvården och den riktar sig främst till dem som arbetar med EU-texter inom , myndigheterna eller EU:s institutioner. Inom finns det ett nätverk av kontaktpersoner i EU-språkliga frågor på olika departement och myndig- heter. Stöd ges till översättare, granskare och juristlingvister i institutio- nerna. EU-språkvårdens webbsidor finns på . Bilaga 1 Mål av svenskt intresse vid och tribunalen I det följande redovisas de mål vid och tribunalen i vilka den har varit part eller intervenient eller intressent och i fråga om mål om förhandsavgöranden de mål i vilka den har yttrat sig eller där förhandsavgörande har begärts från svensk domstol. Redovisningen avser 2012. Övriga domar av särskild betydelse som meddelats finns sammanställda på domstolarnas gemensamma webbplats, under följande adress: . I det inledande registret nedan listas målen efter det sakområde som de huvudsakligen berör med angivande av målnummer och en beskrivande beteckning. Därunder upptas i avsnitt 2 de mål som har avgjorts slutligt . I avsnitt 3 finns de mål som vid utgången av året fortfarande var pågående. Målen redovisas inom respektive avsnitt i två avsnitt, varav de första (avsnitt 2.1 och 3.1) avser målen i vilka är eller varit part eller intervenient och de senare (avsnitt 2.2 och 3.2) avser målen om förhandsavgörande. Inom varje kapitel redovisas målen i målnummer- ordning, med mål först följda av tribunalens mål. Överträdelseärenden mot som gått vidare till redovisas särskilt i bilaga 2. C-141/11 Hörnfeldt - Åldersdiskriminering C-414/11 Om viss bestämmelse i omfattas av unionens exklusiva behörighet C-658/11 Överföring av pirater GUSP eller rättsligt samarbete? (för- dragsbrott) C-28/12 Behörighet att fatta beslut på luftfartsområdet (fördragsbrott) C-43/12 Gränsöverskridande samarbete om trafikbrott (fördragsbrott) C-137/12 Krypterade radio- och TV-tjänster (fördragsbrott) C-147/12 Tolkning av artiklarna 5.1 och 5.3 C-270/11 Datalagringsdirektivet; ekonomiska sanktioner (fördrags- C-292/11 P Ekonomiska sanktioner (fördragsbrott) Fri rörlighet för arbetstagare/personer C-542/09 Studiestöd och exportabilitet (fördragsbrott) C-461/11 Begreppet hemvist i skuldsaneringslagen C-523/11 Studiestöd och exportabilitet C-585/11 Studiestöd och exportabilitet C-20/12 Studiestöd och exportabilitet C-140/12 Begreppet socialt biståndssystem i rörlighetsdirektivet C-321/12 Vilken medlemsstat ska bekosta pensionärers vårdförmåner? C-423/12 Begreppet beroende för sin försörjning i artikel 2.2 c i Gemensam säkerhets- och utrikespolitik C-130/10 Restriktiva åtgärder (fördragsbrott) C-228/10 Upphovsrättsligt skydd för tekniska åtgärder C-461/10 Informationsföreläggande C-274/11 och C-295/11 Fördjupat samarbete enhetligt patentskydd C-417/12 P Utbetalningar som undantas från finansiering genom EU:s utvecklings- och garantifonder för jordbruket C-70/11 Distansförsäljning (fördragsbrott) C-435/11 Förbud mot otillbörliga affärsmetoder C-277/11 Informationsskyldighet enligt skyddsgrundsdirektivet C-648/11 Dublinförordningen C-607/10 Genomförande av IPPC-direktivet (fördragsbrott mot C-203/12 Avgift för utsläppsrätter som inte överlämnats C-159/11 Upphandlingsplikt horisontella avtal mellan myndigheter C-38/10 Utflyttningsskatt I (fördragsbrott) C-39/10 Grundavdrag för utomlands bosatta (fördragsbrott) C-342/10 Utländska pensionsfonder (fördragsbrott) C-480/10 Momsgrupper (fördragsbrott) C-498/10 Källbeskattning C-600/10 Utländska pensionsfonder II (fördragsbrott) C-617/10 Skattetillägg förbud mot dubbelbestraffning C-64/11 Utflyttningsskatt II (fördragsbrott) C-74/11 Momsgrupper II (fördragsbrott ) C-123/11 Förlustavdrag vid fusion C-168/11 Beräkning av avräkningsbelopp C-261/11 Utflyttningsskatt III (fördragsbrott) C-301/11 Utflyttningsskatt IV (fördragsbrott) C-318/11 och C-319/11 Återbetalning av moms C-322/11 Förlustavdrag vid försäljning av fast egendom C-222/12 Undantag från skyldighet att använda färdskrivare C-60/12 Begreppet domstol med särskild behörighet i brottmål C-509/11 Rättigheter för tågresenärer vid förseningar Öppenhet (tillgång till handlingar) C-404/10 P Handlingar i ett företagskoncentrationsärende C-477/10 P Handlingar i ett företagskoncentrationsärende C-514/11 P och C-605/11 P Handlingar i överträdelseärende C-365/12 P Handlingar i konkurrensärende T-403/05 RENV Handlingar i bl.a. ett företagskoncentrationsärende T-374/07 Frågor och svar i uttagningsprov T-344/08 Handlingar i konkurrensärende T-59/09 Handlingar i överträdelseärende T-180/10 Handlingar inom kommittologiförfarandet T-62/12 Handlingar i lagstiftningsärende T-188/12 Handlingar som härrör från domstolen T-306/12 Handlingar i ett ärende i EU-piloten T-402/12 Handlingar i ett s.k. 98/34-ärende 2 SLUTLIGT AVGJORDA MÅL 2.1 Mål i vilka talan väckts vid eller tribunalen C-542/09 (UDEUD2010/95) Europeiska kommissionen mot Konunga- riket Kommissionen yrkade att domstolen skulle fastställa att underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 45 FEUF (fri rör- lighet för arbetstagare) och artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen genom att uppställa ett bosättningskrav (av sex-regeln) för migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar i syfte att erhålla studiemedel för studier utom- lands. Bosättningskravet innebär att en student som ansöker om studie- medel för studier utanför ska ha varit lagligen bosatt i i minst tre av de som föregått inskrivningen till Även om bosättningskravet gäller för såväl neder- ländska medborgare som för migrerande arbetstagare och deras familje- medlemmar, ansåg kommissionen att av sex-regeln är svårare att uppfylla för migrerande arbetstagare och deras familjemedlemmar (s.k. indirekt diskriminering). bestred kommissionens yrkande. intervenerade till stöd för och anförde samman- fattningsvis att artikel 45 FEUF och rådets förordning (EEG) nr 1612/68 inte utgör hinder mot sådana nationella bestämmelser om finansiering av studier som den nederländska bestämmelsen om bosättningskrav. Bestämmelser om bosättningskrav för finansiering av studier utomlands kan rättfärdigas med hänvisning till behovet av att uppnå ett berättigat intresse av ökad studerandemobilitet. Domstolens dom : Domstolen biföll kommissionen Domstolen delade kommissionens uppfattning om att ett krav på bosättning (av sex-regeln) för att erhålla studiestöd för studier utanför strider mot den fria rörligheten för personer (artikel 45 i EUF-fördraget samt artikel 7.2 i förordning nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen) eftersom kravet särbe- handlar migrerande arbetstagare i förhållande till nederländska arbets- Domstolen ansåg att inte styrkt att deras bosätt- ningskrav inte går utöver vad som är nödvändigt för att legitimera det i och för sig motiverade syftet med att öka studerandemobiliteten utanför Domstolen ansåg vidare att kravet är alltför kategoriskt. Enligt domstolen innebär nämligen kravet på bosättning i under vissa särskilda perioder att alltför stor vikt läggs vid en omständig- het som inte nödvändigtvis är representativ för studentens verkliga grad av anknytning till nämnda medlemsstat. C-38/10 (UDEUD1010/132) Europeiska kommissionen mot Republiken Kommissionen yrkade att domstolen skulle fastställa att under- låtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 49 FEUF och artikel 31 i genom att anta och bibehålla vissa bestämmelser i den portugisiska lagen om inkomstskatt för juridiska personer. bestämmelser beskattas orealiserade kapitalvinster när ett bolag flyttar sitt säte eller platsen för bolagets verkliga ledning från till en annan stat eller när det flyttar enskilda tillgångar till ett fast driftsställe i en annan medlemsstat, medan en liknande flytt av ett bolags säte i eller överföring av tillgångar från sätet till en filial i samma medlemsstat inte medför några omedelbara skattekonsekvenser. intervenerade till stöd för och anförde att artikel 49 FEUF och artikel 31 inte utgör något hinder mot nationella bestämmelser om uttagsbeskattning som de ifrågasatta portugisiska. Även om så skulle vara fallet kan sådana bestämmelser om uttags- beskattning av företag rättfärdigas med hänvisning till behovet av att säkerställa en välavvägd fördelning av beskattningsrätten mellan med- lemsstaterna och för att förebygga skatteundandraganden. dom : Domstolen biföll kommissionens talan vad gäller överträdelse av artikel 49 FEUF. Genom att hänvisa till domstolens dom i mål C-371/10 National konstaterade domstolen att en lagstiftning som skulle ge ett bolag som flyttar sin verkliga ledning till en annan med- lemsstat möjlighet att välja mellan att betala skatten eller skjuta upp betalningen, eventuellt med tillkommande ränta, skulle utgöra ett mindre ingrepp i etableringsfriheten jämfört med den lagstiftning som var aktuell i målet. Lagstiftningen ansågs således inte vara proportioner- lig. Kommissionens talan vad gäller överträdelse av artikel 31 EES- avtalet avvisades. Detta eftersom kommissionens formella underrättelse inte innehöll något påstående om överträdelse av nämnda bestämmelse. C-39/10 (UDEUD2010/325) Europeiska kommissionen mot Republiken Kommissionen yrkade att domstolen skulle fastställa att under- låtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 45 FEUF om fri rörlighet för arbetstagare genom att underlåta att i nationell lagstiftning införa en möjlighet att bevilja undantag från inkomstskatt för personer som inte är hemmahörande i landet vilkas totala inkomst är så låg att de skulle ha undantagits från inkomstskatt om de hade haft hemvist i landet. intervenerade till stöd för och anförde bl.a. följande. Unionsrätten tillhandahåller inte bestämmelser om en gemen- sam nivå för beskattningen och utarbetandet av sådana bestämmelser är lagstiftarens uppgift. Avsaknaden av sådana bestämmelser kan inte över- bryggas genom den utveckling av rättspraxis beträffande vilka situationer som ska anses skatterättsligt jämförbara som kommissionen förespråkar. Enligt den uppfattning kan en person utan hemvist i landet inte anses vara i en jämförbar situation med en person med hem- vist i landet, bara av den anledningen att hans världsvida inkomst är så låg att den skulle ha undantagits från skatt om han haft hemvist i landet. Kommissionens synsätt hotar vidare den väl avvägda fördelningen av beskattningsrätten mellan medlemsstaterna. dom : Domstolen ogillade yrkande om avvisning. Enligt domstolen var kommissionens talan till- räckligt klar för att skulle kunna framställa invändningar mot den och även för att domstolen skulle kunna kontrollera om fördragsbrott förelåg. Vad gäller bedömningen i sak konstaterar domstolen att begrän- sat och obegränsat skattskyldiga generellt sett inte befinner sig i jämför- bara situationer men att det följer av domstolens praxis att en diskrimine- ring trots allt kan föreligga om en skattskyldiges personliga förhållanden inte beaktas i någon stat, dvs. varken i hemviststaten eller i källstaten. Eftersom klagandens inkomst i det aktuella fallet var så låg att den inte beskattats i hemviststaten har denna stat saknat möjlighet att beakta vederbörandes reella skatteförmåga, personliga förhållanden och familje- situation. Enligt domstolen har denna stat i synnerhet inte kunnat beakta följderna för vederbörande av beskattningen av inkomst som uppburits i en annan medlemsstat. Att sistnämnda medlemsstat, under sådana omständigheter, inte beviljar ett avdrag straffar skattskyldiga som liksom klagande saknar hemvist i denna stat enbart av den anledningen att denne har utövat sin rätt till fri rörlighet enligt artikel 45 FEUF. konstaterar således att den aktuella lagstiftningen utgör en restriktion av den fria rörligheten för arbetstagare och att denna inte kan anses vara motiverad av tvingande skäl av allmänintresse. att inte kan stödja sig på att staten inrättat sig efter kommissionens rekommendation enligt vilken skyldigheten för en käll- stat att ta hänsyn till den skattskyldiges situation endast uppstår om denne uppbär av sin inkomst i denna stat. Kommissionens rekommendation är nämligen inte bindande. fastställde således att underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 45 FEUF. C-130/10 (UDEUD2010/177) mot Europeiska yrkade att domstolen skulle ogiltigförklara rådets förordning (EU) nr 1286/2009 om ändring av rådets förordning (EG) nr 881/2002 om införande av vissa särskilda restriktiva åtgärder mot vissa personer och enheter associerade med , nätverket al- Qaida och talibanerna. Som skäl för sin talan gjorde i första hand gällande att förordning (EU) nr 1286/2009, som antogs med stöd av artikel 215 FEUF, rätteligen borde ha grundats på artikel 75 I andra hand anförde Europarlamentet att villkoren för förfarandet enligt artikel 215 FEUF inte var uppfyllda eftersom inget förslag behörigen hade lagts fram och eftersom rådet inte tidigare hade antagit ett beslut i enlighet med kapitel 2 i avdelning V FEU. Rådet bestred talan. intervenerade till stöd för rådet och anförde bl.a. följande: Förordning (EU) nr 1286/2009 kunde inte ha grundats på artikel 75 FEUF eftersom denna rättsliga grund inte omfattar en sådan åtgärd som den ifrågasatta förordningen. Den korrekta rättsliga grunden för förord- ningen är alltså artikel 215 FEUF. handsgrund blev för det första det förslag till förordning som kommissionen presenterade inte ogiltigt vare sig med anled- ning av att kommissionens mandat löpte ut eller på grund av Lissabonfördragets ikraftträdande. För det andra var det inte nödvändigt för rådet att inför antagandet av förordning (EU) nr 1286/2009 anta ett nytt beslut i enlighet med kapitel 2 i avdelning V FEU utöver den gemensamma ståndpunkten 2002/402/GUSP. förfarandet enligt artikel 215 FEUF har således varit uppfyllda. dom : Domstolen ogillade Europaparla- Domstolen ansåg att artikel 215.2 FEUF utgör den korrekta rättsliga grunden för vidtagandet av restriktiva åtgärder till följd av ett GUSP-beslut i syfte att genomföra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i förhållande till fysiska eller juridiska personer, grupper eller enheter som inte är stater och som är inblandade i terrorism. Den angripna förordningen har dessutom med hänsyn till dess syfte och innehåll, samband med ett GUSP-beslut som unionen antagit. Även om kommissionens befogenheter efter det att dess mandattid löpt ut var begränsade till handläggningen av löpande ärenden, kunde kommissionen ändå formellt ändra sitt förslag till förordning av med avseende på den rättsliga grunden för rättsakten. Vidare anslöt sig den höga representanten till förslaget. Den omständigheten att det i numera föreskrivs att det är GUSP-beslut som ska antas, i stället för gemensamma stånd- punkter, innebär inte att de gemensamma ståndpunkter som antagits före Lissabonfördragets ikraftträdande har upphört att finnas till. Detta skulle nämligen beröva artikel 9 i protokollet en stor del av dess ändamålsenliga verkan. Även om det rättsliga sammanhang i vilket dessa två kategorier av rättsakter ingår inte är identiskt, kan de gemensamma ståndpunkter som inte har upphävts, ogiltigförklarats eller ändrats efter Lissabonför- dragets ikraftträdande, vid genomförandet av artikel 215 FEUF under dessa förhållanden likställas med sådana GUSP-beslut som nämnda artikel hänvisar till C-342/10 (UDEUD2010/272) Europeiska kommissionen mot Republiken Kommissionen väckte en fördragsbrottstalan mot med hänvis- ning till att enligt finsk lag beskattas utdelningar till utländska pensions- stiftelser på ett diskriminerande sätt. Enligt kommissionen beskattas utdelningar till utländska pensionsstiftelser strängare än utdelningar till motsvarande finska pensionsstiftelser, på grund av att endast pensions- stiftelser som är etablerade i vid beskattningen får göra avdrag för avsättningar för att trygga sina pensionsåtaganden. intervenerade till stöd för och anförde följande. Rege- ringen konstaterar att den finska lagstiftningen gör skillnad i beskatt- ningen av utdelningar från inhemska bolag till å ena sidan inhemska finska pensionsstiftelser och å andra sidan utländska pensionsstiftelser, vilket kan uppfattas som en skattelättnad för de förstnämnda. Den begränsning av den fria rörligheten för kapital som de finska bestämmel- serna därmed kan ge upphov till är dock inte otillåten med hänsyn till artikel 65.1 a FEUF, eftersom bestämmelserna inte medför någon olikbe- handling av skattskyldiga i objektivt jämförbara situationer. Av den inom unionsrätten erkända territorialitetsprincipen följer också att en källstat vid beskattningen av begränsat skattskyldiga inte behöver beakta andra kostnader än de som har direkt samband med intäkternas förvärvande där. Eftersom denna princip har godtagits inom unionsrätten bör artikel 65 FEUF tolkas i överensstämmelse med den. Någon mer långtgående skyldighet än vad territorialitetsprincipen kräver för medlemsstaterna att bevilja avdrag för kostnader vid beskattningen av begränsat skattskyldiga bör därmed inte följa av unionsrätten. dom : Domstolen biföll kommissionens yrkande. Enligt domstolen finns i detta fall ett direkt samband mellan de avsättningar som pensionsstiftelser gör för att täcka pensionsåtaganden och de utdelningar som de uppbär.