prop · H003115 · 2013-03-19 00:00:00 — Datainspektionen ser, förutom de nya uppgifter som läggs på inspek- tionen, även ett stort behov av ökad aktivitet på det område som omfattas av personuppgiftslagen, dvs. kameraövervakning av platser dit 2012/13:115 allmänheten inte har tillträde. Datainspektionen konstaterar även att kameraövervakningen har ökat i mycket stor omfattning samt att teknikutvecklingen tagit fart, med bl.a. tekniker för såväl an- siktsigenkänning som avidentifiering av bilder. i , i och i avstyrker den föreslagna anslags- minskningen för länsstyrelserna. i anser inte att Datainspektionens föreslagna roll skulle medföra en minskad arbetsbelastning för länsstyrelserna. i delar i viss utsträckning utredningens bedömning att länsstyrelsernas arbete troligen kommer att underlättas av Datainspektionens nya roll men anser att man inte bör vara alltför optimistisk, eftersom det handlar om en uppskattning av framtida resursbesparingar. i konstaterar att utredningen framhåller att för lite resurser läggs på länsstyrelsernas tillsyn av kameraövervakning. Det synes då, enligt , inte rimligt att föreslå att resurser ska tas från denna verksamhet för att finansiera verksamhet inom Datainspektionen. Enligt är utredningens beräkningar inte tillräckligt utförliga. framhåller att även om en möjlighet att kräva skade- stånd inte ensam kommer att kräva någon ökning av personella resurser på domstolarna ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget kan medföra att ett resurstillskott är nödvändigt. framför liknande synpunkter. Skälen för regeringens bedömning Regeringens förslag innehåller ett antal bestämmelser som kan synas innebära pålagor för dem som bedriver kameraövervakning. Det föreslås t.ex. särskilda bestämmelser om säkerhet som den som bedriver kameraövervakning har att rätta sig efter. Vidare föreslås en mer utförlig reglering rörande övervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde. Dessa bestämmelser utgör dock i huvudsak ett förtydligande av gällande rätt. Dessutom blir regelverket tydligare och förhoppningsvis enklare att tillämpa för dem som bedriver kameraövervakning. Regeringen föreslår vidare att viss övervakning, t.ex. övervakning i tunnelbanan och i parkeringshus, ska undantas från tillståndsplikten. Detta kan förutsättas leda till minskade kostnader. Regeringens förslag innebär att Datainspektionen får ett utökat an- svarsområde. Det handlar i första hand om att följa upp och utvärdera rättstillämpningen samt att ge råd och stöd till länsstyrelserna. Dessutom föreslås att Datainspektionen ska överta Justitiekanslerns rätt att över- klaga mål om kameraövervakning för att ta tillvara allmänna intressen. Utredningen anser att Datainspektionen behöver tillföras viss ytterligare kompetens vad gäller juridik, teknik och information och har uppskattat denna ökning till två årsarbetskrafter. Utredningen har vidare bedömt att Datainspektionen kommer att ha kostnader för information och möten. Regeringen anser i likhet med Datainspektionen att myndighetens årliga behov av resurstillskott till följd av förslagen är större än vad utredningen uppskattat. Regeringen har i budgetpropositionen tillfört Datainspektionen för att myndigheten kunna genomföra den Prop. 2012/13:115 utökade tillsynsverksamheten. Överföringen av verksamhet från Justitiekanslern till Datainspektionen kommer att innebära minskade kostnader för Justitiekanslern och ökade kostnader för Datainspektionen. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Att länsstyrelsernas tillämpning blir mer enhetlig kan förväntas leda till färre överklaganden till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslaget innebär vidare att det införs en skadeståndsbestämmelse vid överträdelse av bestämmelserna i lagen, vilket medför ökade möjligheter till domstolsprövning. Regeringen bedömer dock inte att det kommer att påverka målstillströmningen på ett sådant sätt att det leder till ökade kostnader för de allmänna domstolarna. Kameraövervakning används ofta i brottsförebyggande syfte och det är relativt vanligt att polisen använder bilder från kameraövervakning i det brottsutredande arbetet. Det är troligt att kameraövervakning kommer att bli allt vanligare och att polisen i större utsträckning kommer att utnyttja övervakningsmaterial i brottsutredningar. Regeringen föreslår bl.a. att det ska vara tillåtet att övervaka i tunnelbanan och i parkeringshus samt att spela in bilder i butikslokaler efter anmälan. Det föreslås vidare att bild- och ljudmaterial från kameraövervakning i banker och butiker ska få bevaras . Att rätten till övervakning i tunnel- banan och parkeringshus samt till bildinspelning i butikslokaler ökar bör kunna leda till bättre möjligheter att förebygga och utreda brott. Vidare bör förutsättningarna att utreda brott med hjälp av material från kamera- övervakning förbättras eftersom materialet får sparas . Konsekvenser för skyddet av den personliga integriteten Regeringens övergripande målsättning med förslaget till ny kameraövervakningslag är att åstadkomma en lämplig balans mellan intresset av att använda kameraövervakning för berättigade ändamål och intresset av att skydda den personliga integriteten. finns regleringen om kameraövervakning i två lagar: lagen om allmän kameraövervakning och personuppgiftslagen. Regeringens förslag innebär att regleringen samlas i en enda lag. Därtill föreslås att Datainspektionen ska ges ett centralt tillsynsansvar i syfte att göra länsstyrelsernas praxis mer enhetlig. Dessa förslag innebär att regleringen blir mer lättillgänglig och förutsebar för den som bedriver kameraövervakning. Förslagen innebär också att det blir lättare för den enskilde att överblicka och göra gällande sina rättigheter. Detta innebär att det skapas bättre förutsättningar för regleringen att få genomslag i praktiken. När det gäller övervakning av platser dit allmänheten har tillträde förs grundstrukturen i den nuvarande regleringen över oförändrad till den nya lagen. För sådan övervakning ska det således även i fortsättningen krävas tillstånd. För att ska ge tillstånd till övervakning måste liksom intresset av övervakning väga tyngre än integritetsintresset. Vissa av regeringens förslag innebär lättnader jämfört med den nuvarande regleringen om kameraövervakning av platser dit allmänheten har tillträde. Regeringen föreslår bl.a. att viss övervakning ska undantas från tillståndsplikten (avsnitt 7.2) och att övervakning av vissa platser ska 2012/13:115 bli tillåten efter anmälan (avsnitt 7.37.5). Dessa förslag är resultatet av avvägningar mellan intresset av kameraövervakning och integritets- skyddsintresset, vilka redovisas i de aktuella avsnitten. Regeringen föreslår vidare att bevarandetiden för inspelat material ska förlängas från en månad när det gäller platser dit allmänheten har tillträde. Syftet med förslaget är att säkerställa att inspelat material inte hinner raderas innan det kommer till användning vid utredning av brott. Regeringen lägger fram flera förslag som innebär ett starkare skydd av den personliga integriteten. För kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde medför regeringens förslag en uppstramning jämfört med den nuvarande ordningen enligt vilken den s.k. missbruksregeln i 5 a § PUL är tillämplig. Genom förslaget skapas en tydligare och mer förutsebar reglering vilket främjar integritetsskyddet. Vidare föreslås att det ska ställas högre krav på säkerheten vid behandling av material som spelats in vid övervakning av såväl platser dit allmänheten har tillträde som platser dit allmänheten inte har tillträde. Dessutom ska sådant material inte få användas för ändamål som är oförenliga med ändamålet med övervakningen. Det föreslås också att sekretesskyddet ska förstärkas för uppgifter om enskildas personliga förhållanden som samlats in genom kameraövervakning. gäller en presumtion för offentlighet för sådana uppgifter, medan regeringens förslag innebär att det i stället ska gälla en presumtion för sekretess. Regeringen föreslår vidare att enskildas rätt till ersättning vid olaglig kameraövervakning ska förstärkas genom att en särskild skadestånds- bestämmelse förs in i lagen. Regeringens förslag innehåller således både åtgärder som underlättar användningen av kameraövervakning och åtgärder för att stärka integritetsskyddet. Förslagen innebär att det även i fortsättningen kommer att finnas ett starkt skydd för enskildas integritet vid kameraövervakning. Sammantaget anser regeringen att förslaget innebär en lämplig avvägning mellan intresset av att använda kameraövervakning för berättigade ändamål och skyddet av den personliga integriteten. Som anges i avsnitt 4.1.4 pågår en omfattande översyn av EU:s dataskyddsreglering. När denna översyn är avslutad kommer det sannolikt att finnas ett behov av att på nytt se över kameraöver- vakningslagstiftningen mot bakgrund av det nya . Det kan då finnas anledning att återkomma till frågan om en anmälningsplikt bör införas för vissa platser dit allmänheten inte har tillträde, t.ex. skolors inomhusmiljöer (se avsnitt 8.2). 1 § Syftet med lagen är att tillgodose behovet av kameraövervakning för berättigade ändamål som enskilda skyddas mot otillbörliga intrång i den personliga integriteten. I paragrafen regleras lagens syfte. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen saknar motsvarighet i lagen om allmän kameraövervakning. I paragrafen anges att syftet med lagen är att tillgodose behovet av kameraövervakning för berättigade ändamål som skydd ges mot otillbörliga ingrepp i den personliga integriteten. Lagen avser alltså att reglera kameraövervakning på ett sätt som innebär en lämplig balans mellan nyttan med kameraövervakning och skyddet av den personliga integriteten. Med berättigade ändamål avses i första hand de ändamål som ska beaktas särskilt vid tillståndsprövningen enligt 9 §, dvs. att förebygga, avslöja eller utreda brott, förhindra olyckor och andra därmed jämförliga ändamål. Även andra ändamål kan dock anses berättigade (se avsnitt 7.5 och 8.2 samt kommentaren till 23 §). 2 § I denna lag används följande ord och uttryck med nedan angiven betydelse. Banklokal och lokal hos kreditmarknads- företag översändande, spridning eller annat till- handahållande, sammanställning eller samkörning, utplåning eller förstöring. En lokal där det huvudsakligen bedrivs rörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. En lokal där det huvudsakligen bedrivs verksamhet i vilken ingår postverksamhet enligt postlagen (2010:1045). I paragrafen definieras vissa ord och uttryck som används i lagen. Över- vägandena finns i avsnitt 5.1, 5.3, 5.4 och 7.5.1. kameraövervakning motsvarar definitionen av allmän kamera- övervakning i 1 § första stycket LAK. Definitionerna av övervaknings- utrustning, övervakningskameror och övrig övervakningsutrustning motsvarar 2 § LAK. Definitionerna av behandling, personuppgifter, samtycke och tredjeland motsvarar definitionerna av dessa begrepp i 3 § PUL. Definitionerna av banklokal och lokal hos kreditmarknads- företag och postkontor motsvarar 11 § andra stycket LAK och definitionen av butikslokal motsvarar 12 § andra stycket första Liksom enligt personuppgiftslagen omfattas bevarande av material, dvs. lagring, av begreppet behandling. När uttrycket bevara används i kameraövervakningslagen är det för att förtydliga att det är just den typen av behandling det är fråga om. Definitionen av tunnelbanestation är ny och innebär att övervakning efter anmälan får ske inom det område där det krävs färdbevis för att vistas, dvs. innanför den s.k. spärrlinjen. 3 § Lagen gäller vid 1.kameraövervakning som sker med övervakningskameror som är uppsatta i , om den som bedriver övervakningen är etablerad i eller i tredjeland, och 2.behandling av bild- och ljudmaterial som tagits upp vid övervakning som avses i 1, om behandlingen utförs av den som bedriver övervakningen eller för hans eller hennes räkning. Om den som bedriver övervakningen är etablerad i tredjeland ska han eller hon utse en företrädare för sig som är etablerad i . Det som anges i denna lag om den som bedriver kameraövervakning ska också gälla för företrädaren. I paragrafen regleras lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Paragrafen motsvarar 4 § PUL. Kameraövervakningslagens tillämpningsområde har, enligt första stycket 1, begränsats till att omfatta kameraövervakning med övervakningskameror som är uppsatta i och som bedrivs av den som är etablerad i eller i tredjeland. I de fall svensk rätt, enligt dataskyddsdirektivet, är tillämplig på kameraövervakning utomlands blir det i stället personuppgiftslagen som får tillämpas. Om den som bedriver kameraövervakning är etablerad i tredjeland ska han eller hon enligt andra stycket utse en företrädare som är etablerad i . I första stycket 2 anges att lagen även gäller vid sådan efterföljande behandling av upptaget material som sker hos den som bedriver övervak- ningen oavsett om behandlingen utförs i eller utomlands. Lagen gäller även om den som bedriver kameraövervakningen anlitar någon annan för att utföra den efterföljande behandlingen. Däremot gäller inte lagen i de fall materialet överlämnas till någon annan som därigenom övertar ansvaret för behandlingen. Lagen gäller således t.ex. inte för sådant övervakningsmaterial som överlämnats till en brottsbekämpande myndighet för utredning av brott. I sådana fall tillämpas i stället person- uppgiftslagen eller tillämplig registerförfattning, t.ex. polisdatalagen (2010:361). 4 § Lagen gäller inte vid hemlig kameraövervakning enligt 27 kap. , lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott eller lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott. I paragrafen avgränsas lagens tillämpningsområde i förhållande till lagstiftningen om hemlig kameraövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket LAK. I paragrafen har, jämfört med motsvarande bestämmelse i lagen om allmän kameraövervakning, en hänvisning till lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott lagts till. Kammarrätten i och konstaterar finns 2012/13:115 bestämmelser om hemlig kameraövervakning även i den lagen. Övriga ändringar är inte avsedda att medföra någon ändring i sak. 5 § Lagen gäller inte vid kameraövervakning av en plats dit allmänheten inte har tillträde, om övervakningen bedrivs av en fysisk person som ett led i en verksamhet av rent privat natur. I paragrafen undantas kameraövervakning som bedrivs av en fysisk person som ett led i en verksamhet av rent privat natur. Övervägandena finns i avsnitt 5.5.2. Paragrafen motsvarar 6 § PUL men saknar motsvarighet i lagen om allmän kameraövervakning. Undantaget omfattar endast kameraövervakning som bedrivs av enskilda. Kameraövervakning som bedrivs av juridiska personer omfattas således inte av undantaget. Däremot omfattas övervakning som utförs av t.ex. en larmcentral på uppdrag av en enskild. Den viktigaste omständigheten för att bedöma om kameraövervakning är ett led i en verksamhet av rent privat natur är platsen för övervakningen. Övervakning som sker i privatbostäder av den som bor där är normalt att betrakta som ett led i en verksamhet av sådant slag. Även övervakning som exempelvis sker i garage, förråd, sjöbodar och på tomtmark kan omfattas av undantaget. Däremot omfattas inte kameraövervakning av platser dit allmänheten har tillträde av undantaget. Detta innebär att lagen alltid är tillämplig vid kameraövervakning av allmänna platser och markområden som omfattas av allemansrätten. Kameraövervakning som bedrivs inom ramen för näringsverksamhet omfattas inte av undantaget, oavsett platsen för övervakningen. Om kameraövervakningen sker i avsikt att bilder eller ljud från kameraövervakning ska spridas till en större krets personer, t.ex. över internet är det inte fråga om privat kameraövervakning även om övervakningen bedrivs i en privatbostad av den som bor där. Sådan övervakning kan inte anses som ett led i en verksamhet av rent privat natur. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 6 § Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204). Enligt paragrafen ska kameraövervakningslagen gälla i stället för person- uppgiftslagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen saknar motsvarighet i lagen om allmän kameraövervakning. Enligt den gällande ordningen är personuppgiftslagen tillämplig i frågor som inte regleras i lagen om allmän kameraövervakning. Detta har framför allt varit aktuellt vid kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde där endast ett fåtal bestämmelser i lagen om allmän kameraövervakning varit tillämpliga. Den nya bestämmelsen innebär att personuppgiftslagen inte är tillämplig inom kamera- övervakningslagens tillämpningsområde. I stället har vissa bestämmelser i kameraövervakningslagen utformats med bestämmelser i person- uppgiftslagen som förebild (se t.ex. 23, 24, 31, 32, 34 och 35 §§). Kameraövervakningslagen är i fråga om kameraövervakning att betrakta som lex specialis i förhållande till de särskilda register- författningarna, dvs. sådan särreglering för framför allt myndigheters personuppgiftsbehandling som finns i t.ex. polisdatalagen (2010:361). 2012/13:115 Personuppgiftslagen och registerförfattningar kan dock bli tillämpliga om den som bedriver övervakningen behandlar t.ex. en inspelad bild tillsammans med personuppgifter som inhämtats på annat sätt än genom kameraövervakning. Av 33 § framgår att regleringen om bevarandetid i personuppgiftslagen eller tillämplig registerförfattning tillämpas i stället för kameraövervakningslagen, om inspelat material kommer till användning i annan verksamhet än själva kameraövervakningen hos den som bedriver övervakningen. Om den som bedriver kameraövervakningen lämnar över inspelat material till någon som därigenom blir ansvarig för behandlingen av materialet upphör kameraövervakningslagen att vara tillämplig (se 3 §). Även i dessa situationer blir i stället personuppgiftslagen och i förekommande fall registerförfattningar tillämpliga. 7 § Kameraövervakning ska bedrivas lagligt, enligt god sed och med tillbörlig hänsyn till enskildas personliga integritet. I paragrafen regleras allmänna krav vid kameraövervakning. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen motsvarar 1 § första stycket andra meningen LAK. Enligt paragrafen ska all kameraövervakning ske med tillbörlig hänsyn till enskildas personliga integritet (den s.k. allmänna hänsynsregeln). Vidare ska övervakning bedrivas lagligt och enligt god sed. När kameraövervakning är laglig framgår av bestämmelser i kameraövervakningslagen, men kan också framgå av . Vad som är god sed kan t.ex. framgå av allmänna råd och branschöverens- kommelser. Som exempel kan nämnas den branschöverenskommelse för behandling av personuppgifter, inklusive kameraövervakning, vid uthyrning av bostäder som godkänts av Datainspektionen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Kameraövervakning av en plats dit allmänheten har tillträde 8 § Tillstånd till kameraövervakning krävs för att en övervakningskamera ska få vara uppsatt så att den kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. Tillstånd behövs dock inte i fall som avses i 1015 §§. Kameraövervakning som avses i 1215 §§ är tillåten efter anmälan. Enligt paragrafen krävs som huvudregel tillstånd för att en övervakningskamera ska få vara uppsatt så att den kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen motsvarar 5 § LAK. Liksom enligt lagen om allmän kameraövervakning inträder tillstånds- plikt, krav på anmälan och upplysningsplikt redan när en övervakningskamera sätts upp. Vid övervakning av såväl plats dit allmänheten har tillträde som plats dit allmänheten inte har tillträde gäller, enligt 25 §, som huvudregel en skyldighet att upplysa om övervakningen. 9 § Tillstånd till kameraövervakning ska ges om intresset av sådan övervakning väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Vid bedömningen av intresset av kameraövervakning ska det särskilt beaktas om övervakningen behövs för att förebygga, avslöja eller utreda brott, förhindra olyckor eller andra därmed jämförliga ändamål. Vid bedömningen av den enskildes intresse av att inte bli övervakad ska det särskilt beaktas hur övervakningen ska utföras, om teknik som främjar skyddet av den enskildes personliga integritet används och vilket område som ska övervakas. I paragrafen regleras förutsättningarna för att tillstånd ska meddelas. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Paragrafen motsvarar 6 § LAK. Liksom enligt motsvarande bestämmelse i lagen om allmän kameraövervakning ska tillstånd meddelas om intresset av kamera- övervakning väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Vid bedömningen av intresset av övervakning ska, precis som enligt 6 § LAK, särskilt beaktas om övervakningen behövs för att förebygga brott, förhindra olyckor eller andra därmed jämförliga ändamål. Därutöver anges uttryckligen att också intresset av att avslöja och att utreda brott ska beaktas. Med behov av kameraövervakning för att utreda brott avses ett behov av teknisk bevisning för att utreda de brott som kan komma att begås på en viss plats. Det är alltså intresset av att kunna utreda framtida brott som avses och inte intresset av att utreda redan begångna brott. Jämfört med 6 § LAK tydliggörs vidare att användandet av teknik som främjar skyddet av enskildas personliga integritet, ska beaktas vid bedömningen av integritetsintresset. Det bör framhållas att utgångspunkten även enligt den nya lagen är att kameraövervakning endast ska utgöra ett komplement till andra åtgärder, särskilt brottsförebyggande åtgärder (se prop. 1997/98:64 s. 28 f.). Kameraövervakning bör således inte ses som ett hjälpmedel som ska användas i stället för andra säkerhetsåtgärder eller förebyggande insatser. Det bör inte vara förenligt med lagens syfte att godta en övervakning vars ändamål lämpligen kan tillgodoses på något annat mindre integritetskränkande sätt t.ex. genom bättre belysning och anpassning av vegetation för att försvåra brottslighet (jfr RÅ 2010 not 14). 10 § Tillstånd till kameraövervakning krävs inte 1.vid övervakning som sker med en övervakningskamera som för säkerheten i trafiken eller arbetsmiljön är uppsatt på ett fordon, en maskin eller liknande för att förbättra sikten för föraren eller användaren, 2.vid övervakning som bedrivs av a)i form av vägtrafikövervakning, eller b)vid en betalstation som avses i bilagan till lagen (2004:629) om trängselskatt och som sker för att samla in endast uppgifter som behövs för att beslut om trängselskatt ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan skatt betalas, 3. vid sådan trafikövervakning i en vägtunnel som avses i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar och som bedrivs av någon annan tunnelhållare än , 4. vid övervakning som en polismyndighet bedriver vid automatisk hastighetsövervakning, 5. vid övervakning som sker för att skydda en byggnad, en annan anläggning eller ett område som enligt 4 § 4, 5 § 14 eller 6 § första stycket skyddslagen (2010:305) har förklarats vara skyddsobjekt, om övervakningen endast omfattar skyddsobjektet eller ett område i dess omedelbara närhet, 6. vid övervakning som Försvarsmakten bedriver från fordon, fartyg eller luftfartyg som Prop. 2012/13:115 ett led i en militär insats eller militär övning eller som behövs för att prova utrustning för sådan övervakning, eller 7. vid övervakning i ett kasino som avses i kasinolagen (1999:355), om övervakningen har till syfte att förebygga, avslöja eller utreda brott eller lösa tvister om spel mellan spelare och den som anordnar spelet. Undantaget från tillståndsplikten i första stycket 5 gäller inte för sådana byggnader, andra anläggningar och områden som används för eller är avsedda för fredstida krishantering enligt 4 § 4 skyddslagen.