prop · H00395 · 2013-03-12 00:00:00 — het, om ett sådant skydd behövs sådant skydd behövs med hänsyn med hänsyn till de fusionerande till de fusionerande försäkringsför- miska förhållanden och om borg- enärerna inte redan har en sådan inte redan har en sådan säkerhet. I stället för det som föreskrivs I stället för det som föreskrivs om anmälan till i 12 kap. 17 § andra stycket lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar ska anmälan göras senast från det att tillstånd till verkställande av fusionsplanen har vunnit laga kraft eller regeringen har meddelat sådant tillstånd. 7 kap. 17 § väckande av talan gäller, utöver det som anges i 7 kap. 17 § andra stycket samma lag följande. Talan mot stämmobeslut om god- kännande av fusionsplan rörande gränsöverskridande fusion får inte väckas efter det att Finans- inspektionen genom ett beslut som har vunnit laga kraft har lämnat tillstånd till verkställande av en fusionsplan eller regeringen meddelat sådant tillstånd. 12 kap. 17 § andra senast från det att verkställande av fusionsplanen har vunnit laga kraft. 7 kap. 17 § väckande av talan gäller, utöver det som anges i 7 kap. 17 § andra stycket samma lag, följande. Talan mot stämmobeslut om god- kännande av fusionsplan rörande gränsöverskridande fusion får inte väckas efter det att Finans- inspektionen genom ett beslut som har vunnit laga kraft har lämnat tillstånd till verkställande av en fusionsplan. Om har meddelat ett beslut om anmärk- ning eller varning mot ett försäkringsföretag, får inspek- tionen besluta att företaget ska betala en straffavgift. Om regeringen har meddelat ett beslut om varning mot ett försäkrings- företag, får den överlämna till inspektionen att pröva frågan om företaget ska betala en straffavgift. Avgiften tillfaller staten. Om har meddelat ett beslut om anmärkning eller varning mot ett försäkringsföretag, får inspek- tionen besluta att företaget ska betala en straffavgift. ärenden enligt 14 kap. 13 §, 17 § ärenden enligt 14 kap. 13 §, 17 § första och andra styckena 16 kap. 23 § andra stycket får inte 16 kap. 23 § andra stycket får inte inspektionens beslut att överlämna Lydelse enligt prop. Om beslut i ett ärende om tillstånd enligt 2 kap. 4 § inte har meddelats från det att ansökan gavs in, eller i ett ärende enligt 3 kap. 2, 9, 13 eller 22 § eller i ett ärende enligt 3 kap. 7 eller 17 § inom en månad, får sökanden begära förklaring av domstol att ärendet onödigt uppehålls. En begäran om en förklaring En begäran om en förklaring som avses i första stycket ska som avses i första stycket ska göras hos allmän förvaltnings- göras hos allmän förvaltnings- vid överklagande till kammar- vid överklagande till kammar- Om begäran avser hand- ska den göras hos Högsta Om rätten lämnar en förklaring Om rätten lämnar en förklaring ska ansökan anses ha avslagits av ska ansökan anses ha avslagits av tionen om beslut därefter inte har efter inte har meddelats inom motsvarande tidsfrister som anges tidsfrister som anges i första i första stycket för respektive stycket för respektive ärende. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för ärenden som har kommit in till före ikraftträdandet. Ärendet och dess beredning har framfört kritik mot att både och regeringen har beslutskompetens i vissa ärenden på bank- och försäkringsområdena. I praktiken förekommer det inte längre att hänskjuter de aktuella ärendena till regeringen för prövning. remitterade en promemoria med titeln beslutskompetens i vissa ärenden på bank- och försäkringsområdena. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 2. En remissammanställning finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Fi2012/4154). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i författningskommentaren till de berörda paragraferna. För att driva bank- eller finansieringsrörelse krävs tillstånd. Förut- sättningarna för att få sådant tillstånd framgår av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och förordningen (2004:329) om bank- och finansieringsrörelse. För sparbanker finns även regler i sparbanks- lagen (1987:619) och för medlemsbanker i lagen (1995:1570) om medlemsbanker. Tillstånd krävs också för den som vill driva försäkrings- rörelse. Förutsättningarna för detta framgår av försäkringsrörelselagen (2010:2043) och försäkringsrörelseförordningen (2011:257). En ansökan om tillstånd prövas av , som även har ansvar för tillsyn och regelgivning på området för finansiella marknader och företag. prövar också ärenden som har nära anknytning till tillståndsgivningen. Det kan bl.a. handla om godkännande av ett företags bolagsordning, stadgar eller reglemente och ingripanden mot företag med tillstånd. Vidare faller ärenden som rör utvidgning av utländska företags rörelse och möjligheten för företag att undantas från skyldigheten att följa vissa regler liksom frågor om godkännande av fusioner och ombildningar inom denna kategori. Även ärenden om undantag från krav avseende bosättningsort för styrelseledamot, firma- tecknare eller verkställande direktör i sparbank eller medlemsbank samt frågor om flytt av europabolags säte utgör sådana ärenden som nära anknyter till tillståndsärendena. 2012/13:95 Beslutsbefogenheten i de aktuella ärendena tillkommer således i normalfallet . Ärenden som är av principiell betydelse eller av särskild respektive synnerlig vikt ska dock hänskjutas till regeringen för prövning. Frågan om regeringens roll och besluts- kompetens har aktualiserats med anledning av Internationella valuta- fondens (IMF) utvärdering av den finansiella sektorn i , ett s.k. Financial Sector Assessment Program (FSAP).1 IMF har i sin rapport framfört kritik mot att både och regeringen har beslutskompetens på det aktuella området. Enligt IMF:s mening kan den nuvarande ordningen med delad beslutskompetens skapa otydligheter avseende ansvarsfördelningen i beslutsprocessen. IMF rekommenderar därför att den tudelade maktbefogenheten tas bort. 4.2Närmare om regeringens beslutskompetens Regeringen hade tidigare ensam beslutskompetens i frågor som rörde tillstånd att driva bank- eller försäkringsrörelse (oktroj på bankområdet och koncession på försäkringsområdet). Tillståndsärendena ansågs vara av sådan vikt att samhällsintresset krävde att de avgjordes av regeringen. I prövningen ingick även näringspolitiska överväganden som exempelvis att bedöma om det behövdes ytterligare banker respektive om en tillämnad rörelse var behövlig (prop. 1997/98:186 s. 71 och 74). Behovsprövningen i fråga om nya banker avskaffades den 1 augusti 1990.2 I motiven uttalades bl.a. att behovsprövningen kunde ses som en belastning i så måtto att den motverkade en anpassning till internationella förhållanden. Enligt t.ex. EG:s första banksamordningsdirektiv3 fick ett etableringstillstånd inte göras beroende av marknadens ekonomiska behov. Eftersom något bärande skäl för att ha kvar behovsprövningen inte ansågs föreligga, gjordes bedömningen att den borde avskaffas. I samma lagstiftningsärende konstaterades att behovsprövningen avskaffats på försäkringssidan 1985 och att den gällande ordningen var att regeringen beviljade tillstånd, om inte den planerade verksamheten bedömdes vara oförenlig med en sund utveckling av försäkringsväsendet (prop. 1989/90:116 s. 59 och 61). Efter att behovsprövningen hade avskaffats och det inte längre fick förekomma några näringspolitiska överväganden vid prövningen av ärenden om tillstånd att driva bank- eller försäkringsrörelse, ansågs principiella skäl saknas för att regeringen skulle ha ensam besluts- kompetens på området (prop. 1997/98:186 s. 71 och 74). ska en ansökan om tillstånd som huvudregel prövas av Finansinspektionen.4 Om ärendet anses vara av principiell betydelse eller av särskild vikt, ska hänskjuta ärendet till regeringen för prövning. I motiven angavs följande i fråga om skälen till varför viss 1IMF Country Report No. 11/281. 1989/90:116, bet. 1989/90:NU38, rskr. 1989/90:351. 3Rådets första direktiv /780/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (EGT L 322, 17.12.1977, s. 30). 1997/98:186, bet. 1998/99:FiU14, rskr. 1998/99:130. beslutskompetens även fortsättningsvis förbehölls regeringen (a. prop. 2012/13:95 s. 73 och 75). Den rörelse som en ny bank avser att driva kan t.ex. om än inom ramarna för vad som är förenligt med sund bankverk- samhet avse verksamhet som i väsentlig mån avviker från vad som förekommit på marknaden. Det skall framhållas att begreppet sund bankverksamhet självfallet inte är statiskt utan kan förändras beroende på hur bankmarknaden utvecklas. En utvidgning eller annan förändring av sund- hetsbegreppet kan aktualiseras vid prövningen av ett oktrojärende. En annan situation kan uppkomma vid till- ståndsprövning av en bank som i fråga om kapitalstyrka påminner om de största bankerna på dagens svenska bank- marknad. Vid en sådan prövning kan överväganden som berör betalningssystemets stabilitet och funktionsförmåga aktualiseras. Vad som beskrivits utgör typfall av sådana oktrojärenden som det även fortsättningsvis skall ankomma på regeringen att pröva. Gränsdragningen för när bör hänskjuta prövningen av ett koncessionsärende till regeringen bör göras på motsvarande sätt som beträffande prövningen av oktrojansökningar. Detta innebär att det bör ankomma på regeringen att pröva i första hand koncessionsansökningar som innebär att innebörden av ett gott konsumentskydd på försäkringsområdet i väsentlig mån förändras. Även ärenden som aktualiserar ställningstaganden till räckvidden av begreppet försäkringsrörelse bör falla på regeringen att pröva. Det finns ingen regel som generellt anger vilka förvaltningsärenden som ska avgöras av regeringen och vilka som ska avgöras av en underordnad myndighet. En utgångspunkt har emellertid varit att endast frågor som kräver ett ställningstagande från regeringen ska behandlas som regerings- ärenden (prop. 1973:90 s. 184 och prop. 1997/98:186 s. 70). I praktiken förekommer det inte längre att hän- skjuter nu aktuella ärenden till regeringen. Senaste gången det skedde var 2001 när regeringen godkände en ändring i ett försäkringsaktiebolags bolagsordning (beslut , dnr Fi2001/550 och Fi2001/658). 5Tillstånd att driva bank- eller försäkringsrörelse Regeringens förslag: Regeringens beslutskompetens i ärenden om tillstånd att bedriva bank- eller försäkringsrörelse ska tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. 2012/13:95 Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. påpekar att sundhetskravet framgår av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, vilket innebär att en av aspekterna vid prövning av tillstånd att driva bank- eller finansierings- rörelse som ska bedöma är om det kan antas att en planerad rörelse kommer att uppfylla krav på sundhet. Detta innebär enligt inspektionen att sundhetsbegreppet även fortsättningsvis kommer att vara relevant vid tillståndsprövningen. framhåller vidare att på motsvarande sätt gäller på försäkringssidan att vid prövning av tillstånd bl.a. ska bedöma om det kan antas att en planerad rörelse kommer att uppfylla kravet på god försäkringsstandard. Detta utgör dock enligt uppfattning inte ett hinder för de ändringar som föreslås. Svensk Försäkring framhåller vikten av att regeringen vid behov är öppen för att relativt snabbt föreslå ändring av regler som orsakar problem vid företagens tillämpning. Enligt Svensk Försäkring kan ett sådant behov uppstå exempelvis efter lagändringar om förhållandet mellan nya och äldre regler inte är tillräckligt tydligt. föreslår några redaktionella justeringar i 10 kap. 1 § andra stycket i förslaget till lag om ändring i lagen om bank- och finansieringsrörelse och i 11 kap. 1 § andra stycket i förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen. Skälen för regeringens förslag trädde lagen om bank- och finansieringsrörelse i kraft.5 Förutsättningarna för tillstånd att bedriva bank- eller finansieringsrörelse anges i 3 kap. 2 §. I motiven sägs att bestämmelsen uttömmande anger de förhållanden som ska beaktas vid tillståndsprövningen och därmed under vilka förutsättningar en ansökan får avslås (prop. 2002/03:139 s. 521). Vid prövningen bedöms om företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente överensstämmer med bank- och finansieringsrörelselagen och andra författningar samt i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av den planerade verksamheten. Vidare prövas om det finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att drivas enligt bestämmelserna i bank- och finansieringsrörelselagen och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Därtill görs en ägar- och ledningsprövning. De förhållanden som tidigare angavs som skäl till att förbehålla regeringen viss beslutskompetens nämns inte i bestämmelsen. I motiven sägs att sundhetsbegreppet inte längre ska användas i bestämmelsen. I stället ska det hänvisas till lagen om bank- och finansieringsrörelse och andra författningar som reglerar institutets verksamhet (a. prop. s. 365). påpekar dock att sundhetskravet framgår av 6 kap. 4 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, vilket innebär att vid prövning av tillstånd att driva bank- eller finansieringsrörelse ska bedöma om det kan antas att en planerad rörelse kommer att uppfylla krav på sundhet. 2002/03:139, bet. 2003/04:FiU15, rskr. 2003/04:217. Som framhåller är sundhetsbegreppet fortfarande relevant vid tillståndsprövningen. I likhet med anser regeringen att detta inte utgör ett hinder mot de ändringar i besluts- kompetensen som föreslås. De skäl som tidigare anfördes för att regeringen skulle behålla beslutskompetens framstår enligt regeringens mening inte längre som motiverade. Som framgått ska tillstånd ges om vissa i lagen angivna förutsättningar är uppfyllda. Enligt regeringens mening är de bedömningar som kan aktualiseras vid tillståndsprövningen inte av sådan karaktär att de kräver ett ställningstagande av regeringen. Regeringens beslutskompetens på detta område bör därför tas bort. Ärendena bör i sin helhet hanteras av . Som beskrivits under bakgrundsavsnittet förekommer det i praktiken inte längre att de aktuella ärendetyperna hänskjuts till regeringen för prövning. Den lagändring som föreslås innebär därmed att besluts- ordningen utformas i enlighet med vad som i praktiken redan gäller. Den föreslagna lagändringen betyder också att beslut i tillståndsärendena fattas i enlighet med vad IMF rekommenderat. I likhet med vad som är fallet för tillståndsgivningen i fråga om bankverksamhet är bestämmelsen i 2 kap. 4 § försäkringsrörelselagen (2010:2043), som anger förutsättningarna för tillstånd att driva försäkringsrörelse, uttömmande (prop. 2009/10:246 s. 435). Prövningen liknar den som görs på bankområdet. Således bedöms om företagets bolagsordning eller stadgar stämmer överens med försäkringsrörelse- lagen och andra författningar som reglerar ett företags bolagsordning eller stadgar samt i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av den planerade verksamheten. Vidare prövas om den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven enligt bestämmelserna i försäkrings- rörelselagen och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Som påpekar innebär detta bl.a. en bedömning av om det kan antas att en planerad rörelse kommer att uppfylla kravet på god försäkringsstandard. Därtill görs en ägar- och ledningsprövning. De argument om regeringens beslutskompetens som gör sig gällande på bankområdet gäller även på försäkringsområdet. Således framstår de skäl som anfördes i tidigare lagstiftningsärende för att regeringen skulle behålla beslutskompetens inte längre som motiverade. Tillstånd ska ges om vissa i lagen angivna förutsättningar är uppfyllda. Enligt regeringens mening är inte heller de bedömningar som kan aktualiseras vid tillståndsprövningen på detta område av sådan karaktär att de kräver ett ställningstagande av regeringen. Regeringens beslutskompetens bör därför tas bort också på detta område. Ansvaret för dessa ärenden bör i sin helhet hanteras av . Liksom på bankområdet innebär den föreslagna lagändringen att beslutsordningen utformas i enlighet med vad som i praktiken redan gäller. Den föreslagna lagändringen betyder också att beslut i tillståndsärenden fattas i enlighet med vad IMF rekommenderat. Svensk Försäkring framhåller vikten av att regeringen vid behov är öppen för att relativt snabbt föreslå ändring av regler som orsakar 2012/13:95 problem vid företagens tillämpning, exempelvis efter lagändringar om förhållandet mellan nya och äldre regler inte är tillräckligt tydligt. Enligt regeringens bedömning finns det inte skäl att tro att de nu föreslagna lag- ändringarna kan komma att orsaka problem för företagen. Regeringens förslag: Även i andra förvaltningsärenden än tillståndsärenden ska regeringens beslutskompetens på bank- och försäkringsområdena tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. Skälen för regeringens förslag: I samband med att besluts- kompetensen i tillståndsärenden flyttades till uttalades i motiven att det fanns ett antal andra bestämmelser som behandlar frågor som hänger samman med tillståndsgivningen och där beslutsbefogenheten tillkommer regeringen eller, efter regeringens En ordning som innebar att besluts- befogenheten i tillståndsärendena som huvudregel flyttades över till ansågs därför böra innefatta även att beslutanderätten i fråga om vissa ärenden med nära anknytning till tillståndsgivningen flyttades över till inspektionen. I likhet med vad som hade anförts i fråga om ärenden rörande verksamhetstillstånd på såväl bank- som försäkringsområdet bedömdes det även beträffande de avsedda ärende- slagen finnas skäl att låta regeringen besluta i vissa fall och med motsvarande gränsdragning som i fråga om tillståndsärendena (prop. 1997/98:186 s. 76 och 77). Godkännande av bolagsordningen eller motsvarande handling i sam- band med tillståndsgivning liksom återkallelse av ett tillstånd och andra ingripanden är exempel på sådana förvaltningsärenden som ska hän- skjutas till regeringen om de, sett ur allmän synvinkel, är av principiell betydelse eller av särskild respektive synnerlig vikt. nära ansluter till tillståndsärendena, som stadfästelse av ändring av bolagsordning, undantag från krav avseende bosättningsort för styrelse- ledamot, firmatecknare eller verkställande direktör i sparbank eller medlemsbank eller från företags skyldighet att följa vissa regler, ärenden om viss filialetablering samt strukturförändringar som fusion och absorption omfattas av den tudelade beslutskompetensen. förvaltningsärendena regleras i lagen om bank- och finansieringsrörelse respektive i försäkringsrörelselagen samt i sparbankslagen (1987:619), lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag, lagen (1995:1560) om medlemsbanker respektive i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i En ordning som innebär att regeringen inte längre har besluts- kompetens i fråga om tillståndsärendena bör mot den redovisade bak- även omfatta övriga förvaltningsärenden på bank- och försäkringsområdet där beslutskompetensen är delad. 2012/13:95 beslutskompetens bör därför tas bort också i fråga om dessa förvaltnings- ärenden och ansvaret för dessa i sin helhet övertas av Finans- inspektionen. Regeringens bedömning: Frågan om möjligheten att överklaga beslut till regeringen bör inte hanteras inom ramen för detta lagstiftningsärende. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Som har konstaterats bör endast de frågor som kräver ett ställningstagande från regeringen behandlas som regeringsärenden. Den ståndpunkten gör sig gällande även vid överväganden kring möjligheten att överklaga beslut till regeringen. I aktiebolagslagen (2005:551) finns bestämmelser som innebär att vissa funktionärer i aktiebolag ska vara bosatta inom EES. Genom hänvisningar i bank- och finansieringsrörelselagen samt i försäkrings- rörelselagen framgår att bosättningskraven också är tillämpliga på motsvarande funktionärer i bank- respektive försäkringsaktiebolag, se 10 kap. 1 § bank- och finansieringsrörelselagen respektive 11 kap. 1 § försäkringsrörelselagen. Motsvarande regler om bosättningskrav finns i 3 kap. 3 § sparbankslagen beträffande sparbanker och i 6 kap. 3 § lagen om medlemsbanker avseende medlemsbanker. kan besluta om dispens från kraven på bosättning inom EES. Finans- inspektionens beslut får överklagas hos regeringen, se 17 kap. 1 § andra stycket bank- och finansieringsrörelselagen samt 17 kap. 2 § försäkringsrörelselagen. För sparbanker och medlemsbanker tillämpas regeln i 17 kap. 1 § andra stycket bank- och finansieringsrörelselagen genom hänvisning i 1 kap. 1 § sparbankslagen respektive 1 kap. 1 § lagen om medlemsbanker. bereds förslag som lämnats i betänkandet Förenklingar i aktiebolagslagen m.m. (SOU 2009:34). Förslagen omfattar frågan om bosättningskrav. En utredning har också tillsatts som fått i uppdrag att bl.a. föreslå att överprövningen av vissa associationsrättsliga dispensärenden flyttas från regeringen till allmän förvaltningsdomstol (dir. 2011:110). Utredningen har lämnat sitt betänkande Tillstånd och medling (SOU 2013:4). Mot denna bakgrund lämnas därför, inom ramen för detta lagstiftningsärende, inte något förslag på ändring i fråga om möjligheten att överklaga beslut till regeringen. 2012/13:95 8 Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . För ärenden som har kommit in till före ikraftträdandet ska äldre bestämmelser tillämpas. Promemorians förslag innebar ett ikraftträdande . Remissinstanserna har inte några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft så snart det är möjligt, vilket bedöms vara . För ärenden som har kommit in till före ikraftträdandet bör äldre bestämmelser tillämpas. I praktiken förekommer det inte längre att hänskjuter ärenden om tillstånd och därmed sammanhängande frågor till regeringen för prövning. Förslagen om att ta bort regeringens beslutskompetens i dessa ärenden förväntas därför inte få någon praktisk betydelse och inte heller innebära någon ökad arbetsbelastning för eller leda till några ökade kostnader för staten. 10.1Förslaget till lag om ändring i sparbankslagen (1987:619) I paragrafens första stycke anges att styrelseledamöter i en sparbank ska vara bosatta inom EES, om inte något annat tillåts i särskilda fall. Bestämmelsen ändras så att regeringens kompetens att pröva ärenden av principiell betydelse eller synnerlig vikt avskaffas. Övriga ändringar är endast språkliga. Fusion och inlösen av aktier i dotterbolag I paragrafens första stycke anges hur prövning av frågor om tillstånd att verkställa ett avtal om fusion mellan två sparbanker ska ske. Bestämmelsen ändras så att regeringens kompetens att pröva ärenden av principiell betydelse eller särskild vikt avskaffas. Övriga ändringar är endast språkliga. I paragrafens första stycke anges att en sparbank i vilken ett beslut om ombildning till bankaktiebolag har fattats ska ansöka om tillstånd att verkställa ombildningen. I förekommande fall ska även ansöka om godkännande av stiftelseförordnande. Bestämmelsen ändras så att regeringens kompetens att pröva ärenden av principiell betydelse eller särskild vikt avskaffas. Övriga ändringar är endast språkliga. I paragrafens första stycke anges under vilka förutsättningar en sökande vid anmälan för registrering ska föreläggas att avge yttrande eller göra I bestämmelsen görs en följdändring med anledning av att