prop · H1031d8 · 2013-09-18 00:00:00 — Av utredningens direktiv framgår att det bör prövas om veteransoldatarbetet ska utvecklas så att flera samhällssektorer involveras i omhändertagandet. Genomförandet av veteransoldatpolitiken har gett myndigheterna och andra berörda värdefulla erfarenheter. Nya frågeställningar har identifierats och man har pekat på ett behov av att utveckla veteransoldatarbetet ytterligare. Likaså har veteransoldatfrågornas betydelse framhållits av veteransoldaterna själva och av deras organisationer. Även inom ramen för det nordiska försvarssamarbetet och annat internationellt försvarssamarbete har vikten av veteransoldatpolitiken understrukits. Utredningens förslag i den först nämnda delen redovisades , genom betänkandet Den svenska veteranpolitiken – Statligt bidrag till frivilliga organisationer som stödjer veteransoldater och anhöriga (SOU 2013:8). Utredningen föreslår sammanfattningsvis att den frivilliga försvarsverksamheten enligt förordningen (1994:524) om frivillig försvarsverksamhet ska innefatta sådan verksamhet till stöd för en enskild som omfattas av lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser, bl.a. veteransoldater, och anhöriga till dessa. Härigenom kommer sådan frivillig verksamhet som utgör stöd enligt den angivna lagen att kunna få statligt bidrag med stöd av frivilligförordningen. Statligt bidrag ska kunna ges i form av organisationsbidrag, verksamhetsbidrag och uppdragsersättning. Det angivna stödet bör enligt utredningen ges till frivilliga organisationer med demokratisk struktur som bedriver verksamhet som är angelägen och betydelsefull utifrån målen för totalförsvaret och den beslutade veteransoldatpolitiken. Förslagen i betänkandet bereds inom . Den andra delen av uppdraget ska redovisas . 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 Propositionen Modern personalförsörjning för ett användbart försvar (prop. 2009/10:160) var det första steget i en samlad svensk veteransoldatpolitik, och i ett vidare perspektiv, en samlad svensk veteranpolitik. Enligt regeringens bedömning har de förslag och bedömningar som regeringen redovisade i propositionen i allt väsentligt genomförts. En del i ett andra steg är den utredningen regeringen tillsatte 2012, vars bedömningar och förslag kommer att vara underlag för beslut om den vidare utvecklingen av veteranpolitiken. Regeringens utgångspunkt för arbetet är att det bör prövas om det veteranpolitiska arbetet ska utvecklas vidare och vidgas. I detta andra steg ingår som nämnts att behandla frivilligorganisationernas roll samt analysera frågan om att vidga veteranbegreppet till annan internationell verksamhet än Försvarsmakten och internationella militära insatser. Regeringen avser att återkomma till i fråga om fortsatt utveckling av veteranpolitiken. 5 Andelen kvinnor i Försvarsmakten Regeringen har återkommande uppdragit Försvarsmakten att öka andelen kvinnor inom myndigheten. I regleringsbreven för Försvarsmakten beskrivs målet explicit sedan regleringsbrevet och i det senaste regleringsbrevet, , står det: Försvarsmakten ska verka för att öka andelen kvinnor på alla nivåer inom myndigheten i syfte att åstadkomma en jämnare könsfördelning. Försvarsmakten har i varierande omfattning, i årsredovisningar , redovisat myndighetens arbete på området. Arbetet beskrivs ofta i generella ordalag utan en beskrivning av konkreta åtgärder som ska leda till mätbara resultat. I regleringsbrevet för har Försvarsmakten fått ett uppdrag att ta fram en plan för hur myndigheten ska bedriva ett utvecklingsarbete för att verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Planen ska innehålla identifierade utvecklingsbehov, mål, aktiviteter och budget och ska genomföras . Vidare ska planen beskriva på vilket sätt lärdomarna från utvecklingsarbetet kan tas tillvara i myndighetens processer efter 2014. Uppdraget ska redovisas till (Försvarsdepartementet, med kopia till ) . Införandet av det nya personalförsörjningssystemet baserat på frivillighet samt övergången till ett tvåbefälssystem har medfört en succesiv ökning av andelen kvinnor i de nya personalkategorierna gruppbefäl, soldater och sjömän samt specialistofficerare. Vad gäller personalkategorierna officerare och reservofficerare har dock resultaten i stor utsträckning uteblivit, se tabell nedan. Försvarsmaktens personalförsörjning är beroende av förmågan att attrahera personal till alla personalkategorier. Det är viktigt att Försvarsmakten uppfattas som en attraktiv och modern arbetsgivare öppen för alla oavsett kön eller sexuell läggning. Regeringen menar att Försvarsmakten bör intensifiera arbetet för att öka andelen kvinnor inom alla kategorier av militär personal. Försvarsmakten bör särskilt prioritera att öka andelen kvinnor bland officerare och chefer. Andelen kvinnor i procent Källa: Försvarsmaktens årsredovisning 2008-2012. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 Eftersom de flesta chefer inom Försvarsmakten är officerare bör den gruppen tillmätas särskild betydelse när det gäller att öka andelen kvinnor. I gruppen officerare kan man utläsa en liten förbättring mellan 2004–2012 (4,– ). Notera att specialistofficerare inte är med i tabellen nedan. Specialistofficerare infördes i Försvarsmaktens årsredovisning och i den senaste redovisningen, , fanns det 1 116 specialistofficerare, varav 101 kvinnor. Andelen och antalet kvinnor bland officerare Källa: Försvarsmaktens årsredovisning 2004-2012. Regeringen anser att Försvarsmakten, inom ramen för gällande beredskapskrav, bör besluta vilken bemanning som krävs för ett visst förband vid ett givet tillfälle utifrån bl.a. en kontinuerlig analys av omvärldsläget. Inom sådana förband som vid ett visst tillfälle inte behöver vara tillgängliga, bör Försvarsmakten kunna tillåta att viss personal tjänstgör inom annan verksamhet, om detta innebär att organisationens samlade resurser kan användas på ett mer kostnads- och resurseffektivt sätt. I propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10. 2008/09:292) ställs två olika typer av krav på tillgängligheten, eller beredskapen, hos Försvarsmaktens krigsförband. förband måste vara snabbt gripbara vid krig eller krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden. Därför ska efter beslut om höjd beredskap enligt 3 § lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap huvuddelen av insatsorganisationens förband vara tillgänglig . Inget förband bör vid ett sådant beslut ha en beredskapstid som överstiger . Delar av insatsorganisationens förband bör därför normalt vara tillgänglig för insatser, incidentberedskap m.m. Övriga delar av insatsorganisationen bör vara tillgänglig av förberedelser. Generellt bör dock stående förband ha en högre insatsberedskap än kontraktsförband. Huvuddelen av förbanden i insatsorganisationen bör ha en beredskap som medger tillgänglighet och inget förband bör ha en beredskap överstigande . Regeringen fattade (Fö nr 3) ett inriktningsbeslut för Försvarsmakten . Beslutet innehåller regeringens inriktning i stort vad avser ekonomiska förutsättningar, insatsorganisation 2014, förbandsreserven, strategisk och operativ ledning, logistik, personalförsörjning, materielförsörjning och återrapportering –2014. Av beslutet framgår beredskapskraven enligt ovan. Försvarsmakten ska vidare organisera fyra mekaniserade bataljoner i en förbandsreserv som upp till efter beslut ska kunna tillföras insatsorganisationen vid en allvarligt försämrad omvärldsutveckling som innebär hot mot . I fråga om bemanning ska huvuddelen av personalen i förbanden bestå av rekryterad personal (och kontinuerligt tjänstgörande). I takt med att förband blir kompletta i fråga om materiel och anställd personal ska de över tiden vara välövade. Försvarsmakten ska kunna hålla upp till cirka 2 000 personer ur insatsförbanden, ur olika stridskrafter, insatta nationellt och internationellt. förband bör ha tillgänglighet som ger regering och riksdag stor handlingsfrihet vid val av förmåga i olika avseenden inför beslut om en insats. Behoven av insatser kommer naturligt att variera över tiden. Med hänsyn till personalen krävs balans mellan den tid som individen är insatt respektive står i beredskap. Internationella erfarenheter är tydliga i detta avseende. Förmågan att hålla 2 000 personer kontinuerligt insatta uppnås först . Enligt regeringens mening är det av stor vikt att skilja mellan de krav som bör råda avseende å ena sidan bemanningen i fredstid eller under normal beredskap och å andra sidan bemanningen under höjd beredskap. Bemanning vid höjd beredskap Om regeringen fattar beslut om höjd beredskap på grund av krig eller krigsfara eller att tjänstgöringsskyldigheten enligt lagen om totalförsvarsplikt behöver tillämpas med hänsyn till försvarsberedskap har Försvarsmakten särskilda möjligheter att snabbt bemanna sina förband inom ramen för mobilisering. Bland annat blir det möjligt att kalla in all anställd personalpersonal och i förekommande fall personal som krigsplacerats med grund i lagen om totalförsvarsplikt. Regeringens utgångspunkt är att samtliga förband i insatsorganisationen samt förbandsreserven vid varje givet tillfälle ska vara uppfyllda i fråga om krigsplacerad personal. Försvarsmakten förutser att vissa befattningar i framförallt markstridsförbanden under behöver bemannas med tidigare utbildad personal, som krigsplaceras med grund i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Ett användande av denna personal förutsätter att regeringen fattar beslut enligt ovan och Försvarsmakten planerar därför inte att denna personal ska övas. Kravet på att kunna mobilisera vid höjd beredskap bör kunna uppfyllas 2014 i och med att nytt mobiliseringssystem införs. I takt med att förbanden fylls med frivilligt tjänstgörande personal kommer behovet av att förlita sig på tidigare utbildad pliktpersonal minska. Det finns av naturliga skäl inte förutsättningar att ställa samma höga krav på förbandens initiala duglighet, eller användbarhet, vid ett beslut om höjd beredskap, jämfört med en planerad insats 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 inom ramen för förbandets beslutade beredskap. Den initiala dugligheten för förbanden kommer att variera beroende på ett flertal faktorer, såsom andelen pliktpersonal, hur länge personalen tjänstgjort, eller om man genomfört en insats etc. Även då det nya frivilliga systemet är fullt intaget kommer den frivilliga tjänstgöringen genom personalens krigsplacering vara kompletterad med en tjänstgöringsplikt i händelse av krig eller höjde beredskap. Regeringen anförde i propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10. 2008/09:292) att Försvarsmakten måste genomsyras av ett förhållningssätt där insatser, nationellt och internationellt, ses som normalverksamhet. Den militära personalen ska se sin roll i insatsorganisationen som sin huvuduppgift. Avgörande för moderna insatsförmågor är kvalificerad personal med ändamålsenlig utrustning. Välövade förband, och ett professionellt ledarskap, är ett krav för att kunna hantera de ofta snabbt skiftande kraven i dagens och framtidens insatsmiljöer. Regeringen delar Försvarsberedningens uppfattning att kraven på användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet medför att det inte bör finnas förband i insatsorganisationen som kräver återtagning, dvs. förband som kräver förmågehöjande åtgärder och komplettering , för att bli användbara. ska bestå av kompletta och användbara insatsförband. De bedömningar som regeringen har redovisat inom ramen för tidigare information till , och de beslut som fattats riktade mot Försvarsmakten avseende bemanning av och beredskap för krigsförbanden, innebär sammanfattningsvis att krigsförbanden över tiden ska vara kompletta i fråga om utbildad och välövad personal. Innebörden av detta krav avseende bemanning måste ses i ljuset av de krav som gäller för Försvarsmaktens beredskap. Ambitionen i fråga om bemanning måste också sättas i samband med reformens genomförande och Försvarsmaktens möjligheter att lösa sina uppgifter. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 I detta sammanhang är det viktigt att skilja på å ena sidan vilken personal som är närvarande vid förbandet vid ett givet tillfälle och å andra sidan kravet att samtliga befattningar i krigsförbandet vid varje givet tillfälle är bemannade av krigsplacerad personal. Att Försvarsmakten vid varje givet tillfälle skulle upprätthålla faktisk närvaro för alla befattningar i samtliga stående förband skulle enligt regeringen vara en orimlig ambitionsnivå utifrån rådande omvärldsläge, och även leda till en ineffektiv och kostsam verksamhet. Inom ramen för gällande beredskapskrav anpassar Försvarsmakten de enskilda förbandens beredskap utifrån bl.a. en kontinuerlig analys av omvärldsläget i enlighet med vad som angetts ovan. Vid samma tillfälle finns således förband med olika beredskap. Till exempel kan det enligt Försvarsmaktens bedömning vara tillräckligt vid ett visst tillfälle att hemvärnet tillsammans med delar av marin-, mark- och flygstridskrafterna finns tillgängliga för bevakning, insatser och upprätthållandet av territoriella integritet. Det kan i detta avseende handla om både enskilda förband eller sammansatta enheter bestående av förband eller delar av förband. Vid samma tillfälle är andra av förbanden tillgängliga inom högst tre eller . Tre eller sex månaders beredskap innebär till exempel att personal som tillfälligt tjänstgör någon annanstans kan behöva återkallas, att materielen kan behöva kompletteras eller att viss kompletterande utbildning eller övning kan behöva genomföras, men att förbandet i och med detta ska kunna uppnå en hög duglighet inom ramen för den beredskapstid som beslutats. Enligt regeringen är det därför naturligt och önskvärt att Försvarsmakten har en möjlighet att tillåta att förbanden i den dagliga verksamheten, om beredskapsläget så medger, inte vid varje givet tillfälle har all sin personal faktiskt närvarande. Personal i förband som inte behövs för att till exempel upprätthålla territoriella integritet, genomföra insatser eller upprätthålla den högsta beredskapen, även kontinuerligt tjänstgörande personal bör kunna tillåtas tjänstgöra på andra platser. Det kan till exempel handla om att tjänstgöra inom basorganisationen, skolor, centrum eller vid andra myndigheter. Det är vidare naturligt att medarbetare kan vara frånvarande för kurser, nivåhöjande utbildning eller annan typ av kompetensutveckling med mera. Inom ramen för upprätthållandet av den territoriella integriteten, beslutad beredskap och genomförandet av insatser, bör organisationens samlade resurser kunna användas på ett kostnads- och resurseffektivt sätt för att åstadkomma den förmågeutveckling och uppbyggnad av insatsorganisationen som följer av och regeringens beslut. Om ett försämrat omvärldsläge medför att regeringen beslutar om höjd beredskap ska Försvarsmakten, som angetts ovan, ha förmåga att mobilisera samtliga krigsförband eller högst . Det bör i första hand vara Försvarsmakten som avgör vilken bemanning som krävs för ett visst förband vid ett givet tillfälle. Det är naturligt att ett förband eller en del av ett förband som till exempel befinner sig i slutskedet av förberedelserna inför en planerad insats eller upprätthåller snabbinsatsberedskap kan förväntas vara fullbemannat eller i det närmaste fullbemannat. På samma sätt kan den faktiska bemanningen förväntas variera mer för ett förband som till exempel befinner sig i ett återhämtnings- och återuppbyggnadsskede efter en genomförd insats. Det bör vidare i det enskilda fallet ankomma på Försvarsmakten att avgöra i vilken utsträckning extra personal behöver användas för att kompensera för att personal är frånvarande på grund av tjänstledighet, semester, sjukfrånvaro eller föräldraledighet m.m. Vissa stående förband, framförallt inom markstridskrafterna, kommer att innehålla en betydande andel tjänstgörande personal. tjänstgörande gruppbefäl, soldater, sjömän, specialister eller reservofficerare kallas normalt endast in till tjänstgöring i samband med övningar, insatser eller att förbandet används för snabbinsatsberedskap eller liknande verksamhet. Regeringen har givit Försvarsmakten i uppdrag att vidta åtgärder för att minska sina planerade lönekostnader , jämfört med den planering som Försvarsmakten redovisat i budgetunderlaget , samt inom ramen för beslutad struktur för insatsorganisationen. Regeringen kommer att fortsatt följa utvecklingen av personalkostnader, i syfte att säkerställa genomförandet av den försvarspolitiska inriktningen. Inom ramen för den arbetsgivarpolitiska delegeringen ansvarar Försvarsmakten för att kontinuerligt anpassa antalet anställda till verksamhetens behov och givna ekonomiska ramar. Styrande för personalförsörjningen och personalstrukturen bör främst vara insatsorganisationens behov. Enligt det underlag som redovisades inför det försvarspolitiska inriktningsbeslutet skulle antalet yrkesofficerare och civilanställda minska. Denna minskning tillsammans med andra planerade åtgärder var en förutsättning för den långsiktiga finansieringen av nya kostnader till följd av rekryteringen av kontinuerligt och tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. I den av antagna propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140, bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292) uttalade regeringen bland annat att den då föreslagna utvecklingen mot ett mer användbart och tillgängligt försvar bara kan ske i den takt som ekonomin medger. Vidare angav regeringen bland annat följande. Resurser kommer att behöva frigöras genom förändringar och rationaliseringar ifråga om personal, materiel- och logistikförsörjning samt övrig stödverksamhet. I takt med att resurser frigörs ska det 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 nya mer användbara försvaret skapas. För att åstadkomma en kostnadseffektiv personalstruktur är det av vikt att väga balansen mellan antalet officerare, specialistofficerare, civila och soldater liksom balansen mellan kontinuerligt tjänstgörande och tjänstgörande personal i samtliga dessa kategorier. En viktig egenskap hos reservofficerssystemet är att officerare finns tillgängliga utan att Försvarsmakten behöver bära kostnaden för personal mellan tjänstgöringstillfällena. Förändringar i Försvarsmaktens planerade personalbehov Nedanstående tabell visar hur de långsiktiga personalbehov som redovisats av Försvarsmakten har förändrats mellan det underlag som redovisades inför det försvarspolitiska inriktningsbeslutet och de olika budgetunderlag som därefter redovisats. Förändringar av de långsiktiga personalbehoven i Försvarsmaktens planeringsunderlag Källa: Försvarsmaktens planeringsunderlag 2009-2013. Försvarsmaktens bedömda behov av officerare har ökat från det underlag som redovisades inför det försvarspolitiska inriktningsbeslutet till budgetunderlagen för och . Försvarsmakten har förändrat sin planering så att det långsiktiga målet för antalet officerare har ökat med cirka 800 personer. har det långsiktiga målet för antalet 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 reservofficerare minskat med cirka 500 personer. Förskjutningar har även skett mellan officers- och specialistofficerskategorin. Försvarsmaktens bedömda behov av kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän (GSS/K) har varierat mellan 6 450 och 6 900 . Försvarsmaktens bedömning av behovet av tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömäns (GSS/T) har varierat mellan 9 200 och 9 500. Behovet av personal till hemvärnet har i stort legat stilla på runt 22 000 personer. Försvarsmaktens bedömda behov av civila har, beaktande omorganisering av försvarslogistiken, ökat kraftigt mellan budgetunderlaget och budgetunderlaget . har cirka 1 300 personer förts över till FMV i samband med omorganiseringen av försvarslogistiken. Vidare har Försvarsmakten konstaterat arbetsbrist vid intagandet av den nya organisationen (FM Org 2013) som bemannades , vilket medfört att cirka 170 personer sagts upp. Det är i huvudsak dessa förändringar som gör att behovet av civila i Försvarsmakten minskar i diagrammet ovan. Uppsagd personal har erbjudits det stöd som och (TA) kan ge. I budgetpropositionen (prop. 2012/13:1, bet. 2012/13:FöU1, rskr. 2012/13:93) uttalade regeringen sin bedömning att kostnaden för officerare och civila bör minska då Försvarsmaktens sammantagna personalvolym måste rymmas inom givna ekonomiska ramar. Andelen kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän bör inte vara högre än vad som är nödvändigt med hänsyn till Försvarsmaktens uppgifter. En högre andel tjänstgörande soldater ger dessutom en möjlighet för Försvarsmakten att minska personalkostnaderna. Som en komplettering till myndighetens budgetunderlag inkom Försvarsmakten med en redovisning av myndighetens bedömning av förutsättningarna att utveckla och bibehålla den operativa förmågan efter 2015. Försvarsmaktens bedömning avsåg en möjlig utveckling efter budgetperioden. För budgetperioden redovisades en planering inom anvisad ekonomisk ram. I budgetpropositionen anförde regeringen bland annat att den kommer att fortsätta följa försvarsomställningen noggrant för att kunna vidta de åtgärder som krävs, och att frågan om långsiktig balans mellan ekonomi och verksamhet kommer att vara central både inom och inom Försvarsberedningen (prop. 2012/13:1, Volym 5, Utgiftsområde 6, s. 13). Vidare anförde regeringen bland annat att Försvarsmaktens underlag innebär att det finns behov av att, i en samlad process i , inleda ett arbete i syfte att skapa balans mellan verksamhet och ekonomi. Arbetet ska ge regeringen möjlighet att fatta strategiska beslut i syfte att genomföra huvudinriktningen i det senaste försvarsbeslutet. Vidare ska arbetet så långt möjligt samordnas processmässigt med arbetet inför en ny försvarspolitisk inriktningsproposition, inklusive försvarsberedningens arbete. Regeringen och kommer bl.a. att inhämta underlag från berörda myndigheter, inklusive förslag på åtgärder för att verksamhet och ekonomi ska vara i balans även på lång sikt. beslutade regeringen om uppdrag till Försvarsmakten att redovisa kompletterande underlag om långsiktig ekonomisk balans (Fö nr 7). Enligt beslutet skulle Försvarsmakten i samband med myndighetens budgetunderlag avseende 2014 redovisa vilka konkreta åtgärder som myndigheten bedömer är nödvändiga att vidta med utgångspunkt från prolongerade anslagsramar i enlighet med budgetpropositionen , inklusive en beskrivning av de konkreta konsekvenserna för möjligheterna att utföra myndighetens uppgifter och upprätthålla operativ förmåga i enlighet med och regeringens beslut, och en precisering avseende myndighetens bedömning av kostnadsutvecklingen –2019. Av Försvarsmaktens redovisning av uppdraget framgår bland annat att myndigheten bedömer att lönekostnaderna fördelas på olika personalkategorier enligt nedanstående tabeller. Observera att Försvarsmakten även redovisade en planering inom ekonomisk ram för den aktuella budgetperioden. Observera även att tabellerna är exklusive posterna övrigt och ej allokerat enligt Försvarsmaktens underlag. Försvarsmaktens planerade lönekostnader 2013 och 2019 – per personalkategori Källa: Försvarsmaktens kompletterande underlag om långsiktig ekonomisk balans, 23 381:53871, , underbilaga 1.1, sid 17. Försvarsmaktens planerade lönekostnader 2013 och 2019 – och procent Källa: Försvarsmaktens kompletterande underlag om långsiktig ekonomisk balans, 23 381:53871, , underbilaga 1.1, sid 17. Av underlaget framgår att den tjänstgörande personalen enligt Försvarsmaktens planering endast kommer att stå för totalt av lönekostnaderna. Vidare framgår att myndigheten planerar för endast marginellt minskade kostnader för civila och yrkesofficerare. Därmed frigörs inte något nytt ekonomiskt utrymme som kan användas för de nya personalkategorierna och kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. 2013/14:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 BILAGA 1 Kompletterande inriktningar för Försvarsmaktens långsiktiga planeringsmål