prop · H003122 · 2013-03-25 00:00:00 — Det bör anses oaktsamt att utnyttja sådan information som typiskt sett är insiderinformation utan att förvissa sig om att den offentliggjorts. I andra meningen undantas ringa fall av oaktsamma överträdelser av förbudet från det straffbara området. En sådan gärning kan inte anses skada allmänhetens förtroende för grossistmarknaderna för energi (jfr skäl 1 i EU-förordningens ingress). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.1. Syftet med paragrafen är att för handel med grossistenergiprodukter införa straffbestämmelser som motsvarar 7 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Enligt första stycket är det straffbart att bryta mot förbudet mot röjande av insiderinformation i artikel 3.1 b i EU-förordningen. I artikel 3.1 b anges att personer som förfogar över insiderinformation om en grossist- energiprodukt är förbjudna att röja sådan insiderinformation till annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden. Vad som är insiderinformation definieras i artikel 2.1. Definitionen kan komma att ändras, se vidare under 3 §. 2012/13:122 Om röjande av insiderinformation sker genom spridning av informa- tion på det sätt som anges i artikel 3.6 ska vid bedömningen hänsyn tas till regler som är tillämpliga på tryckfriheten och yttrandefriheten i andra medier. Detta innebär att hänsyn ska tas till relevanta bestämmelser i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. I skäl 15 i EU- förordningens ingress uttalas att om journalister i sin yrkesutövning röjer insiderinformation om en grossistenergiprodukt bör detta bedömas med hänsyn till de regler som är tillämpliga på deras yrke och bestämmelserna om tryckfrihet, såvida inte dessa personer direkt eller indirekt uppnår en fördel eller genom att sprida informationen i fråga eller om röjandet görs i avsikt att vilseleda marknaden angående tillgången, efter- frågan eller priset på grossistenergiprodukter. Om röjandet av insiderinformationen innebär att informationen blir allmänt känd, ska det enligt andra stycket inte dömas till ansvar. Ett sådant röjande kan inte anses skada allmänhetens förtroende för grossistmarknaderna för energi (jfr skäl 1 i EU-förordningens ingress och prop. 1999/2000:109, s. 57). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.1. Syftet med paragrafen är att för handel med grossistenergiprodukter införa straffbestämmelser som i huvudsak motsvarar 8 § första stycket lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finan- siella instrument. Enligt första stycket är det straffbart att bryta mot förbudet att bedriva, eller försöka bedriva, otillbörlig marknadspåverkan i artikel 5 i EU- förordningen. I artikeln anges att det är förbjudet att bedriva, eller försöka bedriva, otillbörlig marknadspåverkan på grossistmarknaderna för energi. Otillbörlig marknadspåverkan definieras i artikel 2.2. Försök till otillbörlig marknadspåverkan definieras i artikel 2.3. Definitionerna kan komma att ändras, se vidare under 3 §. Om otillbörlig marknadspåverkan sker genom spridning av information i medierna på det sätt som anges i artikel 2.2 b ska vid bedömningen hänsyn tas till regler som är tillämpliga på tryckfriheten och yttrande- friheten i andra medier. Detta innebär att hänsyn ska tas till relevanta bestämmelser i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Andra stycket innehåller föreskrifter om påföljden för grovt brott. Att en åtgärd har lett till en väsentlig marknadspåverkan är normalt en omständighet som bör föranleda att brottet bedöms som grovt. Likaså om brottet har föregåtts av en mer eller mindre noggrann planering och genomförandet kännetecknats av en sällsynt stor förslagenhet. Tanken faller här närmast på situationer med låg upptäcktsrisk och stora utsikter till väsentlig vinst (jfr prop. 1995/96:215, s. 96 f.). Tredje stycket innehåller föreskrifter om påföljden för ringa brott. Vid bedömning av vad som ska anses vara ringa brott bör en helhetsbedöm- ning av gärningen göras. Därvid bör beaktas bl.a. affärens omfattning (jfr prop. 1999/2000:109, s. 5556). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.1. Syftet med paragrafen är att för handel med grossistenergiprodukter införa straffbestämmelser som motsvarar 8 § andra stycket lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Enligt första meningen är det straffbart att av oaktsamhet bryta mot förbudet att bedriva otillbörlig marknadspåverkan i artikel 5 i EU- förordningen. Förbudet mot att försöka bedriva otillbörlig marknads- påverkan omfattas inte av straffbestämmelsen. I artikeln anges att det är förbjudet att bedriva otillbörlig marknads- påverkan på grossistmarknaderna för energi. Otillbörlig marknads- påverkan definieras i artikel 2.2. Definitionerna kan komma att ändras, se vidare under 3 §. Om otillbörlig marknadspåverkan sker genom spridning av information i medierna på det sätt som anges i artikel 2.2 b ska vid bedömningen hänsyn tas till regler som är tillämpliga på tryckfriheten och yttrande- friheten i andra medier. Detta innebär att hänsyn ska tas till relevanta bestämmelser i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Förfaranden som framstår som bagatellartade bör inte föranleda straffansvar. Det anges därför uttryckligen i andra meningen att det inte ska dömas till ansvar i ringa fall. Vad som avses är framför allt åtgärder som visserligen är ägnade att påverka marknaden, men som vid en samlad bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet framstår som betydelselösa (jfr prop. 1995/96:215, s. 97). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.1. Artikel 15 i EU-förordningen innehåller bestämmelser om rapporterings- skyldighet. Varje person som yrkesmässigt utför transaktioner som rör grossistenergiprodukter ska utan dröjsmål meddela tillsynsmyndigheten om han eller hon har rimliga skäl att misstänka att en transaktion kan utgöra en överträdelse av något av förbuden i artikel 3 eller 5. Syftet med paragrafen är att för handel med grossistenergiprodukter införa en bestämmelse som motsvarar 11 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Genom bestämmelsen förbjuds den som till tillsynsmyndigheten rapporterat enligt artikel 15 att röja att rapportering skett för den som rapporteringen avser eller för någon utomstående (meddelandeförbud). Förbudet att röja för utomstående innebär att ett företag som rapporterat enligt artikel 15 inte får röja att rapportering skett för någon utanför företaget. Genom införandet av förbudet undviks att den som rapporte- ringen avser blir varnad och kan sopa igen spåren efter sig (jfr prop. 2004/05:142, s. 169). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.2. Syftet med paragrafen är att för handel med grossistenergiprodukter införa en bestämmelse som motsvarar 12 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Av paragrafen framgår att den som har rapporterat i enlighet med artikel 15 i EU-förordningen inte kan hållas ansvarig för att ha åsidosatt 2012/13:122 någon tystnadsplikt om vederbörande hade anledning att räkna med att rapportering borde ske. Det innebär att rapportören varken kan ådra sig straffrättsligt ansvar, skadeståndsskyldighet eller andra sanktioner för brott mot tystnadsplikt. Bestämmelsen utesluter ansvar inte bara för brott mot tystnadsplikt enligt lag utan även när det gäller kontraktuella åtaganden om tystnadsplikt (jfr prop. 2004/05:142, s. 169). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.2. I paragrafen föreskrivs straffansvar för den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter rapporteringsskyldigheten enligt artikel 15 i EU- förordningen eller meddelandeförbudet enligt 8 §. Motsvarande bestämmelser finns i fråga om handel med finansiella instrument i 13 § lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.2. Enligt paragrafen ska utbyte av brott enligt 37 §§ förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Med utbyte avses såväl den konkreta egendomen som mottagits som värdet av det mottagna. Förverkande kan alltså ske antingen som sak- eller som värdeförverkande. Presumtionen är att förverkande ska ske, men åtgärden får underlåtas helt eller delvis, om det föreligger starka skäl som talar mot ett förverkande. Bestämmel- sen förutsätter att brott har begåtts. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.1. Paragrafen innehåller en upplysning om att tillsynsmyndighet är den myndighet som regeringen har utsett enligt 1 kap. 7 § ellagen (1997:857). Av 1 § elförordningen (1994:1250) följer att Energimarknads- inspektionen är tillsynsmyndighet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1. I paragrafen behandlar tillsynsmyndighetens uppgifter. I punkt 1 upplyses om att tillsynsmyndigheten fullgör de uppgifter som ankommer på den nationella tillsynsmyndigheten enligt EU-förordningen och övervakar att förordningen, delegerade akter och genomförandeakter som antagits på grundval av förordningen följs. Detta innebär att myndigheten övervakar att marknadsaktörerna iakttar förbuden mot insiderhandel i artikel 3 och förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan i artikel 5 samt ser i övrigt till att marknadsaktörerna fullgör sina skyldigheter enligt förordningen. I punkt 2 föreskrivs att myndigheten vidare har att se till att lagens bestämmelser om skyldighet att bl.a. betala avgifter enligt de föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen följs. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1. är skyldig att anmäla överträdelser av förbuden i artikel 3 och 5 samt rapporteringsskyldigheten i artikel 15 i EU- förordningen till åklagare. Skyldigheten omfattar också brott mot meddelandeförbudet i 8 §. ska inte själv göra någon bedömning av om överträdelsen kan föranleda fällande dom eller inte utan anmäla de faktiska förhållandena när det kan antas att en över- trädelse har skett. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsynsmyndighetens utred- ningsbefogenheter. Befogenheterna motsvarar i sak dem som Finans- inspektionen har för att fullgöra sina uppgifter i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument, se 16 § och 6 kap. 1 a § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Första stycket innehåller en långtgående uppgiftsskyldighet för såväl företag som privatpersoner. En naturlig begränsning i uppgiftsskyldig- heten ligger i att den omfattar uppgifter som tillsynsmyndigheten behöver för att fullgöra sina uppgifter enligt EU-förordningen och enligt lagen, vilket markeras med en hänvisning till 13 §. Av första stycket 1 följer att tillsynsmyndigheten får förelägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. avses såväl fysiska som juridiska personer som driver ekonomisk verksamhet. Uttrycket någon annan är avsett att omfatta fysiska och juridiska personer som inte driver sådan verksamhet. Här kan det exempelvis vara fråga om myndigheter eller andra organisationer och anställda hos ett företag. Syftet med bestämmelsen är att ge tillsyns- myndigheten rätten att få tillgång till varje dokument i vilken form som helst och få en kopia av det och rätten att få begära uppgifter av vem som helst (artikel 13.2 ab i EU-förordningen). I första stycket 2 regleras tillsynsmyndighetens befogenhet att kräva att en person som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som myndigheten bestämmer (artikel 13.2 b i förordningen). I andra stycket klargörs att ett föreläggande inte får avse en handling vars innehåll kan antas vara sådant att en advokat eller en advokats biträde inte får höras som vittne om innehållet och som innehas av advokaten eller biträdet eller den till förmån för vilken tystnadsplikten gäller. Ett föreläggande gäller, enligt tredje stycket första meningen, som huvudregel . kan dock bestämma att föreläggandet ska börja gälla först . Av andra meningen framgår att ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmelser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1 och 6.3.5. 2012/13:122 16 § Bestämmelsen innebär att tillsynsmyndigheten genom en undersökning på plats kan inspektera alla aspekter av marknadsaktörens verksamhet som omfattas av myndighetens tillsyn enligt lagen. Som regel torde det främst vara fråga om att ta del av handlingar och studera rutiner på plats. Bestämmelsen bör tolkas så att rätten att utföra platsundersökningar endast avser ett företags kontorslokaler och liknande. Det är alltså inte aktuellt med inspektioner i privatbostäder. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1. Paragrafen anger en allmän proportionalitetsprincip som tillsynsmyndig- heten har att beakta vid utövandet av de befogenheter lagen ger. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.1. får enligt första stycket meddela de förelägganden som behövs för att se till att bestämmelserna i och genomförandeakter som antagits på grundval av förordningen följs. Här kan det vara fråga om att förelägga marknadsaktören att fullgöra någon skyldighet i förordningen, t.ex. att offentliggöra insiderinformation enligt artikel 4, att tillhandahålla uppgifter enligt artikel 8 eller att registrera sig enligt artikel 9. Ett föreläggande gäller, enligt andra stycket fö rsta meningen, som huvudregel . kan dock bestämma att föreläggandet ska börja gälla först . Av andra meningen framgår att ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmel- ser om vite finns i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.5. Paragrafen föreskriver i första meningen en skyldighet för marknads- aktörer att betala avgifter för att finansiera tillsynsmyndighetens uppgifter. I andra meningen anges att regeringen får meddela föreskrifter om sådana avgifter. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av tillsynsmyndig- hetens beslut. I första stycket första meningenanges att tillsynsmyndig- hetens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Här är det främst fråga om förelägganden enligt 15 eller 18 § och avgiftsbeslut enligt 19 §. Bestämmelser om klagorätt finns i 22 § förvaltningslagen (1986:223). är enligt 14 § skyldig att anmäla vissa över- trädelser av förordningen och lagen till åklagare. Sådana beslut får enligt första stycket andra meningente överklagas. tillsynsmyndighetens beslut att anmäla en misstänkt överträdelse till Prop. 2012/13:122 åklagare för vidare utredning och lagföring inte är överklagbart. Av andra stycket framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 6.6. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument I paragrafen föreskrivs att lagens straffbestämmelser om insiderbrott och otillbörlig marknadspåverkan inte ska tillämpas i fråga om finansiella instrument som omfattas av förbuden mot insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan i artiklarna 3 och 5 i förordning (EU) nr 1227/2011. Undantaget är begränsat till finansiella instrument som är grossistenergi- produkter och som inte är godkända för handel på en reglerad marknad i en medlemsstat eller för vilka ansökan om sådant godkännande inte har lämnats in eller vars värde inte är beroende av sådana instrument. Bestämmelser om ingripande vid överträdelser av förbuden mot insider- handel och otillbörlig marknadspåverkan i artiklarna 3 och 5 i förord- ningen finns i lagen om ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergiprodukter. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2.3. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 6.6. OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1227/2011 av om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 194.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), efter att ha hört , i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Det är viktigt att konsumenter och andra marknadsaktö rer har förtroende för el- och gasmarknadernas integritet, och att de priser som sätts på grossistmarknaderna för energi återspeglar en sund och konkurrenskraftig väx elverkan mellan tillgång och efterfrågan och att ingen kan göras med hjälp av marknadsmissbruk. (2)Målet med ökad integritet och öppenhet på grossistmark naderna för energi bör vara att främja öppen och rättvis konkurrens på grossistmarknaderna för energi till förmån för slutkonsumenterna av energi. (1) EUT C 132, , s. 108. (2) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3)I sina rekommendationer bekräftade europeiska vär depapperstillsynskommittén och europeiska gruppen av tillsynsmyndigheter för el och gas att den befintliga lag- stiftningens tillämpningsområde inte räcker till för att åtgärda bristande integritet på marknaderna för el och gas, och de rekommenderade att kommissionen skulle överväga att ta fram ett lämpligt regelverk som är anpas sat för energisektorn och som förhindrar marknadsmiss bruk samt beaktar sektorsspecifika förhållanden som inte omfattas av andra direktiv och förordningar. (4)Unionens grossistmarknader för energi blir allt mer sam manlänkade med varandra. Marknadsmissbruk i en med lemsstat påverkar ofta såväl priserna på grossistmark naderna för el och gas över de nationella gränserna som slutpriserna för konsumenter och mikroföretag. Där för kan det inte vara enbart de enskilda medlemsstaternas angelägenhet att garantera marknadernas integritet. Slut förandet av en fullt fungerande, sammankopplad och integrerad inre energimarknad förutsätter en stark och gränsöverskridande marknadsövervakning. (5)Grossistmarknaderna för energi omfattar både produkt marknaderna och derivatmarknader, som är av stor be tydelse för både energimarknaden och finansmarknaden, och prissättningen inom den ena sektorn påverkar pris sättningen inom den andra. Detta omfattar bland annat reglerade marknader, multilaterala handelsplattformar, OTC (over the counter)-transaktioner och bilaterala av tal direkt eller genom mäklare. (6)Fram till har övervakningen av energimarknaderna utförts av medlemsstaterna och enskilt för varje sektor. Beroende på de allmänna marknadsreglerna och tillsyns situationen kan detta leda till att viss handelsverksamhet omfattas av flera olika jurisdiktioner och att övervak ningen utförs av flera olika myndigheter, eventuellt även i olika medlemsstater. Det kan leda till en brist på tydlighet om vem som egentligen bär ansvaret och även till en situation där det inte förekommer någon övervak ning alls. (7)Agerande som undergräver energimarknadens integritet är inte strängt förbjudet på några av de viktigaste energimarknaderna. För att skydda slutkonsumenterna och garantera överkomliga energipriser för EU-medbor garna är det mycket viktigt att förbjuda sådant agerande. (8)På grossistmarknaderna för energi drivs såväl handel med derivat, som sker antingen fysiskt eller finansiellt, som handel med produkter. Det är därför viktigt att samma definitioner på insiderhandel och otillbörlig marknads påverkan, vilka utgör marknadsmissbruk, tillämpas på både produktmarknaderna och derivatmarknaderna. Denna förordning bör i princip tillämpas på alla trans aktioner som utförs men bör ta hänsyn till särdragen för grossistmarknaderna för energi. (9)Detaljhandelsavtal om el- eller naturgasleverans till slut konsumenter är inte mottagliga för otillbörlig marknads påverkan på samma sätt som grossistavtal, som lätt kan köpas och säljas. Användningsbeslut från de största ener gianvändarna kan trots detta påverka priserna på gros sistmarknaderna för energi, med effekter över nations gränserna. Avtalen om leverans till sådana stora använ dare kan lämpligen ses som ett led i att säkerställa in tegriteten på grossistmarknaderna för energi. (10)Kommissionen bör, med hänsyn tagen till resultaten från den undersökning som anges i kommissionens medde lande av Mot ett bättre regelverk för marknadstillsyn för EU:s utsläppshandelssystem, överväga att inom en rimlig tidsram lägga fram ett för slag till lagstiftning för att åtgärda de öppenhets-, integ ritets- och övervakningsbrister som konstaterats i fråga om den europeiska koldioxidmarknaden. (11) och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (1), och parlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av om villkor för tillträde till naturgas överföringsnäten (2) fastställer att lika tillgång till infor mation om systemets fysiska status och effektivitet är nödvändigt så att alla marknadsaktörer har möjlighet att bedöma den övergripande situationen när det gäller tillgång och efterfrågan och att identifiera orsakerna till prisrörligheten på grossistmarknaden. (12)Det bör vara klart förbjudet att använda eller försöka använda insiderinformation till att bedriva handel (1) EUT L 211, , s. 15. (2) EUT L 211, , s. 36. antingen för egen räkning eller för tredje parts räkning. Användning av insiderinformation kan även utgöras av handel med grossistenergiprodukter av personer som vet, eller borde veta, att den information de förfogar över är insiderinformation. Information om marknadsaktörens egna planer och strategier för handel bör inte betraktas som insiderinformation. Information som måste offent liggöras i enlighet med förordning (EG) nr 714/2009 el ler förordning (EG) nr 715/2009, inklusive de riktlinjer och nätföreskrifter som antas enligt dessa förordningar, kan, om det rör sig om priskänslig information, ligga till grund för marknadsaktörers beslut att utföra transaktio ner som rör grossistenergiprodukter och skulle därför kunna betraktas som insiderinformation till dess att den offentliggjorts. (13)Med otillbörlig marknadspåverkan på grossistmark naderna för energi avses agerande av personer vilket på ett konstlat sätt påverkar priserna att ligga på en nivå som inte motiveras av marknadskrafterna för tillgång och efterfrågan, inklusive den faktiska tillgången och kost naderna för produktion, lagring och transportkapacitet samt efterfrågan. Otillbörlig marknadspåverkan omfattar utförande och återkallande av falska order; spridning av falsk eller vilseledande information eller falska och vilse ledande rykten genom medierna, inklusive internet, eller på andra sätt; avsiktligt ge företag som ger prisbedöm ningar eller marknadsrapporter falsk information för att vilseleda de marknadsaktörer som agerar på grundval av dessa prisbedömningar eller marknadsrapporter; och av siktligt ge sken av att tillgången på produktionskapacitet för el eller naturgas eller tillgången på överföringskapa citet är en annan än den kapacitet som verkligen är tekniskt tillgänglig, om sådan information påverkar eller sannolikt kommer att påverka grossistenergiprodukternas pris. Otillbörlig marknadspåverkan och dess effekter kan ske över gränserna, mellan el- och gasmarknaderna och över finansmarknaderna och produktmarknaderna, inklu sive marknaderna för utsläppsrättigheter. (14)Exempel på otillbörlig marknadspåverkan inkluderar att en person, eller flera personer gemensamt, försöker säkra en avgörande position avseende tillgång eller efterfrågan på en grossistenergiprodukt som har eller skulle kunna ha effekten att priserna fastställs direkt eller indirekt eller att andra orättvisa handelsvillkor uppstår; och erbju dande, köp eller försäljning av grossistenergiprodukter med avsikt, intention eller effekt att marknadsaktörer som agerar på grundval av referenspriser vilseleds.