prop · H00384 · 2013-03-12 00:00:00 — Redan av dessa bestämmelser får nämligen anses följa att en rätt till olagligt stöd inte kan göras gällande med laga verkan. Någon särskild regel behövs därför inte. Frågan om ogiltighet av avtal m.m. i förhållande till tredje man får, i förekommande fall, prövas i domstol. 6.3Rättegången i mål om olagligt stöd 6.3.1Vilka domstolar bör handlägga mål om återkrav av olagligt stöd? Regeringens förslag: Talan om återbetalning av olagligt stöd väcks vid tingsrätt. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att talan väcks vid och att tingsrättens domar och beslut överklagas hos . Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot utredningens förslag. Bland dessa återfinns , som erinrar om beredningen av betänkande Mål och medel särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol (SOU:2010:44), , , , , kommun, , , , kommuner och landsting samt Advokatfirman . Helsing- borgs tingsrätt ställer sig frågande till lämpligheten av att förslaget utgår från hur konkurrensrättsliga mål handläggs och anser att det finns skäl att närmare överväga om inte mål om olagligt statsstöd bör handläggas av fler allmänna domstolar än enbart . Enligt Kammar- rätten i talar mycket för att flertalet av de rättsmedel som föreslås av utredningen bör prövas av allmän förvaltningsdomstol. Detta måste dock, enligt kammarrätten, utredas och analyseras närmare. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har i avsnitt 5 redovisat sin bedömning att nya bestämmelser om tredje mans möjligheter att föra talan om förbud att genomföra stöd, återkrav eller återbetalning inte bör införas . Detsamma gäller frågan om skadestånd. Vad som enligt rege- ringens bedömning bör införas är nya bestämmelser om återkrav av olagligt stöd på talan av stödgivaren. Det sagda har betydelse för frågan om valet av domstolsslag. Det som ska prövas av domstolen är frågan om betalningsskyldighet för stöd- Sådana frågor bör prövas av allmän domstol. Den fråga som inställer sig då är om frågorna bör spridas på samtliga Prop. 2012/13:84 tingsrätter enligt vanliga forumregler eller om det finns skäl att inrätta en Regeringen gör följande överväganden. På ett område som har vissa likheter med statsstödsområdet konkurrensområdet har en särlösning valts i behörighetshänseende. Talan enligt konkurrenslagen (2008:579) väcks vid eller , och domar och beslut enligt den lagen över- klagas hos . Man bör fråga sig om en motsvarande lösning bör användas när det gäller behörigheten att pröva mål om olagligt statsstöd. Utredningen har föreslagit att ett helt nytt system för prövning av frågor om olagligt statligt stöd införs. Systemets tyngdpunkt ligger på frågor som rör tredje mans möjligheter att ta till vara de rättigheter som genomförandeförbudets direkta effekt kan ge upphov till. Det innefattar, förutom talan om återbetalning av olagligt stöd, talan om förbud att lämna olagligt stöd, om fastställelse av skyldighet att återkräva olagligt stöd och om ersättning för skada som uppkommit genom att olagligt stöd lämnats. Regeringen har, av skäl som redovisats i avsnitt 5, inte funnit anled- ning att nu föreslå nya bestämmelser om annat än återbetalning av stöd på talan av stödgivaren. Sådana frågor är, både rättsligt och ekonomiskt, betydligt mindre komplicerade än tredjemansfrågor. I de allra flesta fall när det blir aktuellt att väcka talan om återbetalning av stöd torde det finnas antingen ett beslut av kommissionen som slår fast att det föreligger ett olagligt stöd och att detta ska återkrävas eller ett avgörande av förvaltningsdomstol i ett mål om laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900) som likaledes slår fast förekomsten av olagligt stöd. Det kan också finnas ett avgörande av allmän domstol, t.ex. i en skadeståndsprocess, som utvisar att olagligt stöd förekommit. Kommissionens beslut får inte överprövas av en nationell domstol. Ett avgörande i ett mål om laglighetsprövning eller ett avgörande av allmän domstol har normalt inte rättskraft mot stödmottagaren, men väl bevis- verkan i återbetalningsprocessen. Det sagda medför, enligt regeringens bedömning, att mål om åter- betalning av olagligt stöd närmast kommer att ha karaktären av sedvanliga fordringsmål. Det finns därför inte något behov av att koncentrera prövningen till vissa domstolar för att bygga upp och vidmakthålla särskild kompetens. Därtill kommer att en tillämpning av vanliga forumregler leder till mindre besvär och lägre kostnader i de fall parterna har sin hemvist långt från . Regeringens förslag: Mål om förpliktande att betala tillbaka olagligt stöd ska handläggas som indispositiva mål. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Svenskt näringsliv, , kommuner och landsting har tillstyrkt utredningens förslag. 2012/13:84 Skälen för regeringens förslag: De nu föreslagna reglerna om åter- krav och återbetalning av olagligt stöd syftar till att skapa en ordning som säkerställer att kan uppfylla sina förpliktelser enligt EUF- fördraget. Dessa förpliktelser innebär, som redovisats tidigare, att olagligt stöd jämte ränta ska återbetalas så att konkurrenssituationen återställs. Det finns därför inte utrymme för att ge parterna full rådighet över tvisteföremålet och möjlighet att förlikas. I indispositiva tvistemål har rätten generellt sett ett större ansvar för utredningen i målet. Av 17 kap. 3 § framgår att rätten i sådana tvistemål kan grunda sitt avgörande även på omständigheter som inte har åberopats av någon av parterna. I sådana mål får domstolen också enligt 35 kap. 6 § självmant inhämta bevisning. Vid handläggningen av de aktuella målen kan domstolen behöva inhämta uppgifter från regeringen eller kommissionen. Sådana åtgärder lämpar sig bättre i ett indispositivt mål än i ett dispositivt. På grund av det anförda bör de aktuella målen handläggas som indispositiva tvistemål. Regeringens förslag: Lagregler införs om att rätten, om käranden visar sannolika skäl för sin talan, får besluta om omedelbar återbetal- ning av olagligt stöd jämte ränta. Vid ett sådant beslut ska betalningen ske till i . ska utan dröjs- mål göra beloppet räntebärande. När lagakraftägande dom föreligger ska betala ut beloppet jämte ränta till stödgivaren i den mån talan har bifallits och till svaranden i den mån talan har lämnats utan bifall eller målet har avskrivits. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: är tveksam till om bestämmelserna i 15 kap. om civilprocessuella tvångs- medel bör användas inom ramen för den föreslagna lagen på det sätt När olagligt statsstöd lämnas påverkar det inte bara rättsförhållandet mellan stödgivaren och stödmottagaren utan potentiellt ett helt marknadsområde. Detta gör att processuella tvångs- medel inom området olagligt statsstöd inte är direkt jämförbara med befintliga civilprocessuella tvångsmedel. Därför anser tingsrätten att det finns skäl att närmare överväga om det inte vore lämpligt att ställa högre krav för interimistiska beslut vid talan om olagligt statsstöd. Enligt Energimyndigheten bör det ytterligare utredas vilka konse- kvenser med avseende på t.ex. likviditet och risk för obestånd som förslaget om interimistisk återbetalning medför. anför att det för att kommissionen ska få besluta om interimistisk återbetalning av olagligt statsstöd enligt procedurförord- ningen krävs att det inte råder något tvivel om den berörda åtgärdens stödkaraktär, att brådskande insatser krävs och att det finns en allvarlig risk för att en konkurrent ska tillfogas en avsevärd och irreparabel skada. Verket ifrågasätter om inte de föreslagna nationella bestämmelserna borde ges motsvarande innehåll så att de överensstämmer med de EU- rättsliga kraven för interimistisk återbetalning. i anför att föreskriften om vilket sätt nedsatta medel ska hanteras på bör formuleras på så sätt att belopp som betalats till utan dröjsmål ska göras räntebärande. Skälen för regeringens förslag: I detta ärende föreslås bestämmelser om stödgivares skyldighet att återkräva olagligt stöd, ytterst genom att föra talan mot stödmottagaren i domstol. Av procedurförordningen och kommissionens tillkännagivande Effektivare verkställande av kommissionens beslut som ålägger medlemsstaterna att återkräva olagligt och oförenligt statligt stöd (EUT C 272, 15.11.2007, s. 4) följer att , när kommissionen fattat beslut om att en stödåtgärd är olaglig, har att se till att stödet återbetalas . Enligt artikel 14.3 i procedurförordningen ska återkravet verkställas enligt nationell lagstiftning och vid förfaranden inför nationella domstolar ska medlemsstaten vidta alla nödvändiga åtgärder som är tillgängliga i medlemsstatens rättssystem, inbegripet interi- mistiska åtgärder. Om kommissionen inte har fattat ett sådant beslut och det i stället genom ett avgörande av domstol, t.ex. i en civilprocess eller inom ramen för en laglighetsprövning enligt kommunallagen, har slagits fast att ett olagligt stöd föreligger eller om stödgivaren själv kommit till insikt om att ett utgivet stöd är olagligt, är måhända brådskan inte lika stor även om det naturligtvis även i sådana fall finns en EU-rättslig skyldighet för stödgivaren att återställa konkurrenssituationen. I 15 kap. finns bestämmelser om det provisoriska rättsskyddet i tvistemål. Beträffande dessa civilprocessrättsliga säker- hetsåtgärder framhålls ofta att det huvudsakliga syftet är att trygga verk- ställigheten av en kommande dom. Institutet kan emellertid också användas för att låta sökanden genast komma till sin materiella rätt och för att provisoriskt ordna ett tvistigt rättsförhållande. Den bärande tanken bakom det provisoriska rättsskyddet är att ett beslut om säkerhetsåtgärd ska följas av en dom, inte ersätta den. En begäran om säkerhetsåtgärd kan därför som utgångspunkt inte vara identisk med innehållet i sökandens yrkande om dom. När det gäller de olika säkerhetsåtgärder som allmän domstol kan förordna om så är det främst den som regleras i 15 kap. 3 § som är relevant i det aktuella sammanhanget. I denna paragrafs första stycke föreskrivs att om någon visar sannolika skäl för att han mot någon annan har ett anspråk som är eller kan antas bli föremål för rättegång och det skäligen kan befaras att motparten genom att utöva viss verksamhet eller företa eller underlåta viss handling eller på annat sätt hindrar eller för- svårar utövningen av sökandens rätt eller väsentligen förringar dess värde så får domstolen förordna om lämplig åtgärd för att säkerställa sökandens rätt. När det gäller möjligheten för en stödgivare att utverka ett förordnande om att stöd ska betalas tillbaka innan talan om återbetalning prövats genom dom så är alltså utgångspunkten att en begäran om säkerhets- åtgärd inte kan vara identisk med innehållet i sökandens yrkande om dom. En sådan säkerhetsåtgärd är dock, som utredningen pekat på, inte utesluten. Detta framgår av bl.a. NJA 2003 s. 613. I det målet uttalade att 15 kap. 3 § är avsedd att tolkas så, att motparten kan anses hindra eller försvåra utövningen av sökandens rätt genom att utöva den rätt han gör gällande i målet att han har och att en åtgärd för att säkerställa sökandens rätt kan bestå i att han erhåller den prestation som han yrkar i målet. Den aktuella bestämmelsen är alltså tillämplig även när huvudför- pliktelsen fullgörs genom en engångsprestation. Särskilt med hänsyn till nationella domstolars skyldighet att tolka nationella bestämmelser fördragskonformt är det enligt regeringens uppfattning möjligt för en domstol att förordna om återbetalning av olagligt stöd till dess att åter- betalningsfrågan avgjorts genom dom. Det är alltså inte nödvändigt att det svenska regelverket ändras för att det ska vara möjligt att med stöd av 15 kap. 3 § inte- rimistiskt besluta om skyldighet för en stödmottagare att återbetala Enligt regeringens mening är det trots det, inte minst av tydlighetsskäl, lämpligt att införa en uttrycklig bestämmelse om inte- rimistisk återbetalning i den föreslagna lagen. En sådan lösning överens- stämmer också med dem som använts i konkurrenslagen och marknads- föringslagen (2008:486). När det så gäller frågan om vad som bör krävas för att ett yrkande om interimistisk återbetalning ska bifallas har pekat på de förhållandevis stränga villkor som gäller för att kommissionen ska få besluta om interimistisk återbetalning och ifrågasatt om inte motsvarande borde gälla enligt de svenska bestämmelserna. tingsrätt har anfört att det bör övervägas att ställa högre krav för inte- rimistiska beslut vid talan om olagligt statsstöd. Återkrav av olagligt statsstöd ska ske med tillämpning av nationell rätt. Av den unionsrättsliga s.k. likvärdighetsprincipen följer att förutsätt- ningarna för interimistiska förordnanden av ifrågavarande slag inte bör vara hårdare än förutsättningarna för att besluta om motsvarande säker- hetsåtgärder enligt 15 kap. 3 § . Det bör därför införas en bestämmelse om att rätten, om käranden visar sannolika skäl för sin talan, får besluta om omedelbar återbetalning av olagligt stöd jämte ränta. har anfört att det ytterligare bör utredas vilka konsekvenser interimistiska beslut om återbetalning medför med avseende på t.ex. likviditet och risk för obestånd. närmast att hänföra till om återbetalning kan underlåtas enligt och är alltså inte något som kan regleras i svensk lag. konstateras att stödmottagarens ekonomiska situation inte är något som tar särskilt stor, om ens någon, hänsyn till när fråga är om återkrav av olagligt stöd. När det gäller hur verkställighet ska ske av ett interimistiskt beslut om återbetalning delar regeringen utredningens uppfattning att en lämplig ordning är att betalningen sker till i i stället för till stödgivaren. En sådan ordning är särskilt ändamålsenlig i de fall talan om återbetalning grundas på ett beslut av kommissionen som stödmottagaren har fört, eller avser att föra, talan mot vid tribunalen. Tingsrätten kan i ett sådant fall, efter det interimistiska beslutet, vilande- förklara målet i avvaktan på tribunalens avgörande. När det föreligger en lagakraftägande dom ska betala ut det interimistiskt återbetalade beloppet jämte ränta. till stödgivaren i den mån talan har bifallits och till svaranden i den mån Prop. 2012/13:84 talan har lämnats utan bifall eller målet har avskrivits. Som behandlas i avsnitt 6.3.6 ska verkställighet av ett interimistiskt förordnande, dvs. betalning till , inte kunna hindras genom att svaranden vidtar någon sådan åtgärd som avses i 3 kap. 6 § första stycket utsökningsbalken. 6.3.4Överklagande av beslut under rättegången Regeringens förslag: Interimistiska beslut om återbetalning av olagligt stöd får överklagas särskilt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Enligt 49 kap. 3 § andra stycket får andra beslut än slutliga beslut överklagas endast i samband med överklagande av dom eller slutligt beslut, om inte annat är föreskrivet. Enligt 49 kap. 5 § 6 får tingsrättens beslut överklagas särskilt om tingsrätten i beslutet prövat en fråga i tvistemål om kvarstad eller annan åtgärd enligt 15 kap. Motsvarande bör gälla när tingsrätt har prövat en fråga om interimistiskt beslut om återbetalning av stöd. Regeringens förslag: Det införs en regel om att rätten i mål om åter- betalning av olagligt stöd får besluta att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader om det finns särskilda skäl för det. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om rättegångs- kostnader i tvistemål finns i 18 kap. . Huvudregeln i tvistemål såväl dispositiva som indispositiva är att en part som förlorar ett mål ska ersätta motparten hans rättegångskostnad (18 kap. 1 § ). Enligt konkurrenslagen gäller i mål där ett företag för talan mot ett annat företag om åläggande att upphöra med konkurrensbegränsande samarbete eller missbruk av dominerande ställning att domstolen kan besluta att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader om det finns särskilda skäl (8 kap. 15 § andra stycket konkurrenslagen). Motsvarande gäller enligt marknadsföringslagen vid bland annat talan om förbud att fortsätta med otillbörlig marknadsföring (64 § marknads- föringslagen). I förarbetena till dessa bestämmelser har hänvisats till 18 kap. 2 § . I den bestämmelsen föreskrivs att om ett mål angår ett rättsförhållande, som enligt lag ej må bestämmas annor- ledes än genom dom, må förordnas att vardera parten ska bära sin rätte- Den bestämmelsen är inte tillämplig i de aktuella målen 2012/13:84 enligt konkurrenslagen och marknadsföringslagen och kommer inte heller att kunna tillämpas vid talan avseende återbetalning av olagligt statligt stöd. En motsvarande möjlighet att kvitta rättegångskostnaderna i de aktuella målen enligt konkurrenslagen och marknadsföringslagen ansågs i motiven till dessa lagar lämplig att införa. Det påpekades dock att det borde markeras att det skulle finnas särskilda skäl för att avvika från huvudregeln. En typsituation där undantagsregeln i konkurrenslagen borde kunna tillämpas ansågs vara mål som rör prejudikatsfrågor och om det med hänsyn till omständigheterna i övrigt framstår som befogat. De skäl som motiverat undantagsbestämmelserna i konkurrenslagen och marknadsföringslagen gör sig gällande även vid talan om åter- betalning av olagligt stöd. En sådan regel om möjlighet till undantag från huvudregel om ansvar för rättegångskostnader bör därför införas även på statsstödsområdet. 6.3.6Verkställighet av dom och beslut Regeringens förslag: Möjligheten att hindra verkställighet av dom eller interimistiskt beslut avseende återbetalning av olagligt stöd genom att ställa säkerhet på visst sätt enligt utsökningsbalken tas bort. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten när det gäller åter- krav och återbetalning av olagligt statligt stöd är att konkurrenssitua- tionen ska återställas. Den fördel som stödmottagaren har haft av det olagliga stödet ska med andra ord undanröjas. Enligt 3 kap. 1 § utsökningsbalken är domstols dom eller beslut en exekutionstitel som får verkställas under de förutsättningar som anges i utsökningsbalkens tredje kapitel. I 3 kap. 3 § första stycket föreskrivs att en dom får verkställas utan särskilda villkor när den har vunnit laga kraft. Av 3 kap. 6 § första stycket utsökningsbalken följer att en dom eller ett interimistiskt beslut om återbetalning som inte har vunnit laga kraft får verkställas genast om inte den återbetalningsskyldige 1.sätter ner pengar till belopp som svarar mot betalningsskyldigheten den dag då nedsättningen sker jämte förrättningskostnader, 2.som pant ställer ett motsvarande tillgodohavande hos bank eller kreditmarknadsföretag jämte den ränta som belöper på tillgodohavandet för tiden därefter, eller 3.när beslutet meddelats av underrätt ställer annan säkerhet för betal- ningsskyldigheten jämte förrättningskostnader. Om den återbetalningsskyldige hindrar verkställighet av en dom genom att ställa säkerhet på något av de sätt som avses i punkterna 2 och 3 är det möjligt att återkravsskyldigheten inte är uppfylld. 2007/08:135 Ny konkurrenslag m.m., s. 286, prop. 1997/98:130 Ändringar i konkurrenslagen (1993:20) m.m., s. 58, och prop. 1994/95:123 Ny marknadsföringslag, heter att hindra verkställighet av en dom som inte vunnit laga kraft bör Prop. 2012/13:84 därför uteslutas. Som behandlats i avsnitt 6.3.3 ska vid ett interimistiskt beslut om åter- betalning av stöd betalning ske till i . Det bör därför, och av samma skäl som redovisats ovan avseende en dom om återbetalning, införas en bestämmelse om att verkställighet av ett sådant beslut inte hindras genom att svaranden vidtar någon sådan åtgärd som sägs i 3 kap. 6 § första stycket utsökningsbalken. Regeringens bedömning: bör inte någon myndighet ges i uppdrag att utöva tillsyn över att EUF-fördragets statsstödsregler Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som uttalat sig i frågan anser att en tillsynsmyndighet bör finnas och förordar att ges den uppgiften. Skälen för regeringens bedömning: EUF-fördragets statsstödsregler är en del av fördragets konkurrensregler, som förutom statsstödsreglerna består av förbuden i artiklarna 101 och 102 mot konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning. syftar till att möjliggöra en effektiv konkurrens mellan företag och därmed en effektiv produktion och resursanvändning. tillsyn beträffande förbuden i artiklarna 101 och 102 och motsvarande förbud i konkurrenslagen (2008:579). emellertid inte någon myndighet som utövar tillsyn över att EUF-för- dragets statsstödsregler följs. Om en svensk myndighet ska få i uppdrag att utöva tillsyn över att iakttas i , ligger det nära till hands att uppgiften ges till . I frågan om en tillsynsmyndighet bör finnas gör regeringen följande Genom den föreslagna lagen kommer det att stå klart att den som har lämnat olagligt stöd ska återkräva stödet och att den som har fått stödet är skyldig att betala tillbaka det. När det väl konstaterats, exempelvis genom ett svenskt domstolsavgörande, att olagligt stöd har lämnats, kan återkrav och återbetalning förväntas ske mer effektivt än . I en del fall med kommunalt olagligt stöd har återkrav och återbetalning inte skett trots att en svensk domstol slagit fast att ett kommunalt beslut medfört olagligt stöd. Ett ofta förekommande skäl till att stödet inte har återkrävts har varit att kommunen, i överensstämmelse med gängse upp- fattning om hur 10 kap. 15 § kommunallagen ska förstås, ansett sig sakna möjlighet att återkräva stödet när det varit en följd av ett bindande avtal. Genom den föreslagna lagen kommer det att göras tydligt att det inte 2012/13:84 finns något sådant hinder. Enligt regeringens uppfattning kan lagen också förväntas leda till en större medvetenhet och kunskap om genomförande- förbudet. Den föreslagna lagen kan alltså antas medföra ett bättre iakt- tagande av det förbudet och effektivare återkrav när förbudet trots allt överträtts. Mot den redovisade bakgrunden gör regeringen bedömningen att det inte är påkallat att ge eller någon annan myndighet i uppdrag att utöva tillsyn över att EUF-fördragets statsstöds- regler efterlevs i . Skulle det senare visa sig att ett behov av en tillsynsmyndighet på statsstödsområdet trots allt finns får saken över- vägas på nytt. 8 tillgång till uppgifter Regeringens förslag: Den som avser att vidta eller ändra stödåtgärder som Europeiska kommissionen enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska underrättas om ska lämna upplysningar om åtgärderna till rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Den som kan antas ha upplysningar som regeringen behöver i ett ärende om statligt stöd vid Europeiska kommissionen ska på begäran lämna dessa upp- gifter till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft något att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om skyldighet att lämna uppgifter i ärenden som gäller statligt stöd finns i 6 § lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska unionens stats- stödsregler. I den paragrafen föreskrivs att kommuner och landsting är skyldiga att lämna upplysningar till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om alla former av stöd som planeras och som kan bli föremål för prövning av Europeiska kommissionen.