prop · H10351 · 2013-11-25 00:00:00 — Även straffbestämmelserna i 4 kap. , om bl.a. brytande av post- eller telehemlighet (8 §), olovlig avlyssning (9 a §) och dataintrång (9 c §), kan under vissa förutsättningar vara tillämpliga när en person olovligen bereder sig tillgång till en uppgift. 4.4Lagen om skydd för företagshemligheter I lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter finns bestämmelser om bl.a. straffansvar för företagsspioneri och olovlig befattning med företagshemlighet. Med företagshemlighet avses sådan information om affärs- eller driftförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom eller henne i konkurrenshänseende (1 §). förstås både sådana uppgifter som har dokumenterats i någon form, inbegripet ritningar, modeller och andra liknande tekniska förebilder, och enskilda personers kännedom om ett visst förhållande, även om det inte har dokumenterats på något särskilt sätt. I 3 § anges att den som med uppsåt olovligen bereder sig tillgång till en företagshemlighet ska dömas för företagsspioneri till böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . bedömningen av om ett brott är grovt ska särskilt beaktas om gärningen har varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Om samma gärning är belagd med strängare straff i ska det inte dömas till straffansvar för Även försök eller förberedelse till företagsspioneri är Den som anskaffar en företagshemlighet med vetskap om att den som tillhandahåller hemligheten eller någon före honom eller henne har berett sig tillgång till denna genom företagsspioneri ska enligt 4 § dömas för olovlig befattning med företagshemlighet till böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . gäller att det inte ska dömas till ansvar om gärningen är belagd med strängare straff i . Utredningen om skyddet för företagshemligheter har i betänkandet Förstärkt skydd för företagshemligheter (SOU 2008:63) föreslagit vissa ändringar i lagen om skydd för företagshemligheter, bl.a. att en ny straffbestämmelse ska införas. Förslaget innebär att det straffbara området utvidgas till att även omfatta vissa obehöriga röjanden och utnyttjanden av företagshemligheter som görs av personer med lovlig tillgång till hemligheten. Förslagen har remissbehandlats och bereds för 4.5 Grundläggande fri- och rättigheter 4.5.1 Yttrande- och informationsfriheten Bestämmelserna i regeringsformen och i Grundläggande bestämmelser om yttrande- och informationsfriheten finns i regeringsformen (RF). Yttrande- och informationsfriheten har även ett skydd i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (), som gäller som svensk lag. Enligt 2 kap. 1 § RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad bl.a. yttrandefrihet och informationsfrihet. Med yttrandefrihet avses frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av I artikel 10 i anges bl.a. att var och en har rätt till yttrandefrihet. Yttrandefriheten och informationsfriheten enligt 2 kap. RF är inte Dessa friheter får begränsas genom lag eller – när det gäller uppgifter som någon fått kännedom om i allmän tjänst eller under utövande av tjänsteplikt – efter bemyndigande i lag genom annan författning (2 kap. 20 § RF). En begränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får dock aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. En begränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 21 § RF). I 2 kap. 23 § anges särskilda intressen som kan berättiga en begränsning av yttrande- och informationsfriheten, bl.a. hänsynen till rikets säkerhet eller förebyggandet och beivrandet av brott. Även i artikel 10 i anges att yttrandefriheten får underkastas inskränkningar som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till bl.a. statens säkerhet. Bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och i yttrandefrihetsgrundlagen I tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ges tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i vissa medier, bl.a. radio och tv, ett särskilt starkt skydd. Dessa grundlagar bygger på några huvudsakliga principer, bl.a. ensamansvaret med meddelarskydd och innefattar en särskild brottskatalog. Ensamansvaret innebär att bara en person kan hållas straffrättsligt ansvarig för innehållet i en skrift eller ett annat medium som omfattas av grundlagarna. Ansvaret bärs i första hand av utgivaren. Meddelarskyddet omfattar meddelar- och anskaffarfrihet, rätt till anonymitet samt efterforsknings- och repressalieförbud. Det innebär i huvudsak följande. Upphovsmannen till en framställning är inte skyldig att röja sin identitet. Detsamma gäller den som har framträtt i en sändning eller den som har lämnat en uppgift eller en bild för offentliggörande. De som tar del i tillkomsten eller spridningen av något som är avsett att ingå i ett grundlagsskyddat medium har tystnadsplikt och får inte röja sina källor. Efterforskningsförbudet innebär att det allmänna inte får efterforska anonyma upphovsmän eller meddelare såvida detta inte är möjligt med stöd av TF och YGL. Innebörden av repressalieförbudet är att ett uppgiftslämnande inte får leda till negativa konsekvenser för meddelaren om det inte har stöd i grundlagarna. Meddelar- och anskaffarfriheten innebär en rätt för var och en, med de begränsningar som följer av grundlagarna, att meddela respektive anskaffa uppgifter i vilket ämne som helst för att offentliggöra dem i ett grundlagsskyddat medium eller för att lämna dem till någon av de särskilda mottagare som anges – dvs. till en författare eller någon annan upphovsman, till skriftens utgivare eller redaktion, eller till ett företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller, såvitt avser YGL, till företag för framställning av tekniska upptagningar – för offentliggörande (1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TF och 1 kap. 2 § YGL). En meddelare eller anskaffare har under dessa omständigheter, med vissa undantag som räknas upp i 7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL, ansvarsfrihet. Tryck- och yttrandefriheten är inte total. Missbruk av friheterna kan bestraffas enligt särskilda bestämmelser i och YGL. exklusivitetsprincipen innebär att straff och andra sanktioner i anledning av innehållet i medier som omfattas av grundlagarna inte får utmätas annat än enligt grundlagarna och enligt den processuella ordning som föreskrivs där (1 kap. 3 § TF och 1 kap. 4 § YGL). I 7 kap. 4 § TF, som det hänvisas till i 5 kap. 1 § YGL, anges vilka gärningar som utgör tryckfrihetsbrott respektive yttrandefrihetsbrott om de begås i ett grundlagsskyddat medium och är straffbara enligt lag. med andra ord ett krav på dubbel kriminalisering. spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift och vårdslöshet med hemlig uppgift samt försök, förberedelse och stämpling till sådant brott. Undantag från meddelar- och anskaffarfriheterna Inte heller meddelar- och anskaffarfriheterna är absoluta. I 7 kap. 3 § TF respektive 5 kap. 3 § YGL anges tre undantagsfall då en meddelare eller annan medverkande till en grundlagsskyddad framställning kan hållas straffrättsligt ansvarig för sin medverkan. I stället för TF och YGL ska alltså vanlig lag tillämpas i ett sådant fall. Det första undantaget är när den aktuella gärningen utgör högförräderi, spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift, uppror, landsförräderi, landssvek eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Det andra undantaget omfattar uppsåtligt oriktigt utlämnande av allmän handling som inte är tillgänglig för var och en eller tillhanda- hållande av sådan handling i strid med myndighets förbehåll vid dess Det tredje undantaget avser uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i de fall som anges i särskild lag. När det gäller ansvar för anskaffare sägs i 7 kap. 3 § andra stycket TF respektive 5 kap. 3 § andra stycket YGL att om den som anskaffar uppgift eller underrättelse i syfte att offentliggöra dem i grundlagsskyddat medium därigenom gör sig skyldig till brott som omfattas av det första undantaget ska ansvarsregler i vanlig lag, dvs. Rätten till skydd för privat- och familjeliv Att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens följer av artikel 8 i . Åtnjutandet av denna rättighet får inskränkas endast med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till bl.a. Vidare anges i 2 kap. 6 § RF att var och en är gentemot det allmänna skyddad mot kroppsligt ingrepp, kroppsvisitation, husrannsakan och liknande intrång samt mot undersökning av brev eller annan förtrolig försändelse och mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller annat förtroligt meddelande. andra stycke anges att var och en är gentemot det allmänna skyddad mot intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes Prop. 2013/14:51 personliga förhållanden. 4.6Möjligheten till hemliga tvångsmedel Under en förundersökning får straffprocessuella tvångsmedel enligt 24– 28 kap. användas. För nu aktuella brott är de s.k. hemliga tvångsmedlen av särskilt intresse, dvs. tvångsmedel som förutsätts användas i hemlighet. Hemliga tvångsmedel utgörs av hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning, hemlig rumsavlyssning och kvarhållande av försändelse (s.k. postkontroll). Även sådan inhämtning av särskilda elektroniska meddelanden som sker med stöd i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet utgör ett hemligt tvångsmedel (se prop. 2011/12:55 s. 111). I lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott finns tilläggs- och undantagsbestämmelser till tvångsmedelsregleringen i , som innebär en utvidgad möjlighet att använda hemliga tvångsmedel i vissa fall. Lagen är tillämplig vid förundersökning angående vissa brott som har ansetts särskilt allvarliga för landets säkerhet. Bland annat omfattas spioneri, grovt spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift och grovt sådant brott samt olovlig underrättelseverksamhet. Enligt särskilda bestämmelser kan hemliga tvångsmedel användas även utom ramen för en förundersökning. Sådana möjligheter följer bl.a. av bestämmelser i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Lagen reglerar möjligheten att använda hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och postkontroll för att förhindra brott. Tvångsmedel enligt lagen får användas om det med hänsyn till omständigheterna finns särskild anledning att anta att en person kommer att utöva brottslig verksamhet som innefattar vissa i lagen angivna brott, däribland spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift och grov olovlig underrättelseverksamhet. Tvångsmedlet måste dessutom vara av synnerlig vikt för att förhindra brottsligheten och skälen för åtgärden uppväga det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som tillståndet avser eller för något annat motstående intresse. Enligt lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet kan under vissa särskilt angivna förutsättningar hämtas in uppgifter om 1.meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, 2.vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område, eller 2013/14:51 3. i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikationsutrustning finns eller har funnits. En inhämtning får ske om omständigheterna är sådana att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller brott mot vissa i lagen angivna straffbestämmelser (2 och 3 §§), däribland spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift och olovlig underrättelseverksamhet, grovt brott. Dessutom krävs att skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse (2 § andra stycket). Regleringen av hemliga tvångsmedel i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och i lagen om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott samt i 3 § lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet är tidsbegränsad. Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott (SOU 2012:44) har föreslagits att möjligheterna att använda hemliga tvångsmedel ska göras permanent och utvidgas på visst sätt. Förslagen har remissbehandlats och bereds inom . Bestämmelser om brott mot statens självständighet och säkerhet återfinns i 12 kapitlet i den danska strafflagen, straffloven. Huvudbestämmelsen om spioneri finns i § 107.1 Där straffbeläggs att – i främmande makts eller organisations tjänst – utforska eller lämna meddelande om förhållanden som av hänsyn till danska stats- och samhällsintressen ska hemlighållas. Straffskalan är fängelse i högst . Om gärningen sker i samband med krig eller rör särskilt angivna förhållanden ska en särskilt sträng straffskala tillämpas som föreskriver fängelse på livstid. Även annan otillåten underrättelseverksamhet än spioneri omfattas av det straffbara området. Straffbestämmelsen i § 108 omfattar gärningar som, utan att de utgör spioneri, innebär att främmande underrättelsetjänst kan bedriva verksamhet på danskt område eller att sådan underrättelseverksamhet underlättas. Den angivna straffskalan är fängelse i högst . Även i detta fall finns en särskilt sträng straffskala som gäller vid krig eller när det är fråga om särskilt känsliga förhållanden. I § 109 straffbeläggs en kvalificerad variant av överträdelse av tystnadsplikt i allmän tjänst. Straffbestämmelsen träffar i första hand förfaranden som avser uppgifter om statens hemliga underhandlingar, överläggningar och beslut i frågor som har betydelse för statens säkerhet eller rättigheter i förhållande till främmande stater. 1 LBK nr 1007 af 24/10/2012 föreskrivet fängelse i högst . Sker brottet av oaktsamhet gäller i Prop. 2013/14:51 stället att böter eller fängelse i högst ska dömas ut. I sammanhanget kan även nämnas att det finns särskilda bestämmelser om spioneri och annan olovlig underrättelseverksamhet i den militära strafflagen.2 Lagen gäller främst för militär personal men, under väpnad konflikt, också för civila (§§ 1 och 2). Lagen gäller också i fråga om lagöverträdelser som begås mot andra länders militära styrkor som samverkar med danska militära styrkor (§ 4). Bestämmelser om spioneri, annan olaglig underrättelseverksamhet och befattning med hemliga uppgifter i vissa fall finns i 12 kap. strafflagen, som handlar om landsförräderibrott.3 Spioneri består enligt 5 § i att någon, med avsikt att gynna en främmande stat eller skada , skaffar, lämnar, röjer eller offentliggör uppgift om en omständighet som om den kommer till en främmande stats kännedom kan skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi. Den föreskrivna straffskalan är fängelse i minst ett och högst . Som exempel på vilka omständigheter uppgiften ska röra anges försvar eller annan beredskap för undantagsförhållanden, utrikesrelationer, statshushållning, utrikeshandel eller energiförsörjning. Om det är fråga om grovt spioneri kan enligt 6 § dömas till fängelse eller på livstid. Även om en gärningsman har saknat uppsåt att skada eller gynna en främmande stat kan straffansvar för röjande av statshemlighet enligt 7 § komma i fråga. I paragrafen straffbeläggs att obehörigen offentliggöra, förmedla, lämna ut eller röja upplysningar om någon omständighet som ska hemlighållas med hänsyn till yttre säkerhet eller som enligt vad gärningsmannen vet är av en sådan beskaffenhet att det är ägnat att allvarligt skada försvar, säkerhet, utrikesrelationer eller samhällsekonomi om den röjs. Även ett anskaffande av sådana uppgifter omfattas av straffbestämmelsen om det sker i syfte att offentliggöra, förmedla, lämna ut eller röja densamma. Straffskalan är fängelse och högst . I 8 § straffbeläggs oaktsamt röjande av statshemlighet varigenom någon av grov oaktsamhet obehörigen offentliggör, förmedlar, lämnar ut eller röjer upplysningar om någon omständighet som ska hållas hemlig med hänsyn till yttre säkerhet. För brottet kan dömas till böter eller fängelse i högst . I 9 § regleras olovlig underrättelseverksamhet. Där anges att den som i avsikt att skada en främmande stat eller för att gynna en annan främmande stat skaffar upplysningar om en främmande stats försvar eller säkerhet eller om omständigheter med omedelbar inverkan på dem och därigenom skadar eller äventyrar utrikesrelationer ska dömas för olovlig underrättelseverksamhet till fängelse och 2LOV nr 530 af 24/06/2005 3Strafflag 19.12.1189/39 utrikesrelationer och förhindra att stater utnyttjar territorium för spioneri mot andra stater. I 11 § finns beredelsereglering beträffande brott mot 12 kapitlet. Brottet rubriceras upprätthållande av landsförrädisk förbindelse och består i att någon, i avsikt att begå brott som avses i kapitlet träder i förbindelse med en främmande stat eller dess agent. Det föreskrivna straffet är böter eller fängelse i högst . I den isländska allmänna strafflagen (Almenn hegningarlög) finns bestämmelser om olaglig underrättelseverksamhet och anknytande gärningar i 10 kapitlet om högförräderi.4 Enligt artikel 91 utgör det ett brott att avslöja, rapportera eller på annat sätt röja för obehöriga personer statens hemliga överenskommelser, överväganden eller ståndpunkter som hänför sig till ämnen på vilka statens framgång eller rättigheter beror eller som är av väsentlig finansiell betydelse eller kommersiell vikt för i förhållande till andra stater. Det krävs inte att röjandet medfört skada eller ens kunnat medföra skada för . Det är också brottsligt att med eller utan avsikt för obehöriga personer avslöja, beskriva eller förklara hemliga arrangemang som rör försvaret (artikel 92). Slutligen gäller enligt artikel 93 att om någon bidrar till en främmande stats eller utländska politiska partiers spioneri riktat mot något inom den isländska staten eller som äger rum där, begås en brottslig handling som bestraffas med fängelse i högst . I kapitel 8 i den norska strafflagen straffbeläggs brott mot statens självständighet och säkerhet.5 I § 90 straffbeläggs spioneri i fredstid. Straffansvar kan träffa den som rättsstridigt uppenbarar eller medverkar till att något uppenbaras som bör hållas hemligt av hänsyn till rikets säkerhet. Den föreskrivna straffskalan är fängelse i högst . Om hemligheten avslöjas för en annan stat eller om gärningen orsakat betydande fara ska dock fängelse i lägst ett och högst dömas ut. Sker gärningen av oaktsamhet är straffet begränsat till böter. Innehar gärningsmannen hemligheten på grund av särskilt förtroende gäller en särskilt sträng straffskala. En uppgift anses hemlig om den inte är tillgänglig för alla och envar. Det krävs inte att uppgiften omfattas av sekretess. 4LÖG nr 19/1940 hämtas från i och för sig öppna källor kan när de ställs samman och Prop. 2013/14:51 tolkas utgöra en hemlighet. Begreppet rikets säkerhet avser förmågan att avvärja krig och militärt angrepp samt att förebygga risken för och hot om detta, att kunna motstå angrepp och att begränsa skadeföljderna av angrepp samt att motverka att en annan stat genom hot om militära insatser kan tvinga landets myndigheter och folkvalda organ att förhålla sig på ett annat sätt än de själva önskar. Exempel på uppgifter av detta slag är sådana som rör militära anläggningar eller andra förhållanden som rör det militära försvaret, systematisk information om organisering och bemanning av försvarets underrättelse- och säkerhetstjänst samt information av betydelse för nationens självständighet, handlingsfrihet och inre stabilitet. Bestämmelsen omfattar inte anskaffande eller annat besittningstagande av hemligheter. Ett sådant förfarande är dock straffbelagt i § 91. I § 91 a föreskrivs straffansvar för viss annan olovlig underrättelseverksamhet. Straffbestämmelsen avser förfaranden som innebär att någon hemligen eller med olovliga medel, till gynnande av en främmande stat, vidtar åtgärder för att samla in sådana uppgifter om politiska eller personliga förhållanden som det kan skada intressen eller en enskild person att en annan stat känner till. Detsamma gäller den som medverkar till en sådan gärning. Den norska strafflagstiftningen har genomgått en omfattande revidering. En ny straffelov beslutades (lov om ändringer i straffeloven 20 mai 2005 nr. 28 mv). Därefter har nya bestämmelser om spioneri och annan olaglig underrättelseverksamhet beslutats (lov nr. Den nya lagen och ändringarna har ännu inte trätt i kraft. Den nya huvudbestämmelsen om spioneri finns i kapitel 17 § 121 strafflag (ändringar). Den träffar den som, till fördel för en främmande stat, terroristorganisation eller utan berättigad grund samlar in eller skaffar sig hemlig uppgift om förhållanden som det kan skada grundläggande norska intressen att en sådan stat, terroristorganisation eller annan känner till. Det föreskrivna straffet är böter eller fängelse i högst . I bestämmelsen anges särskilt vilka intressen som ska kunna komma till skada genom att uppgiften röjs. a)försvars-, säkerhets- och beredskapsmässiga förhållanden, b)de högsta statsorganens verksamhet, säkerhet eller handlingsfrihet, c)förhållandet till andra stater, d)säkerhetsupplägg för statsbesök och vid större nationella och internationella arrangemang, e)samhällets infrastruktur, såsom mat-, vatten- och energiförsörjning, samfärdsel och telekommunikation, hälsoberedskap eller bank- och penningväsen eller f)norska naturresurser. Även den nya norska strafflagen innehåller en särskild bestämmelse om röjande av statshemligheter (§ 123). Den brottsliga handlingen består i att uppenbara, offentliggöra eller på annat sätt röja en sådan hemlig uppgift som avses i § 121. Straffskalan är böter eller fängelse i högst tre De båda nu behandlade brotten omfattas av särskilda straff- bestämmelser för grova fall (§ 122 och § 124). I § 125 finns en straffbestämmelse som avser oaktsamt röjande av sådana hemligheter och i § 126 straffbeläggs olovlig underrättelseverk- samhet som sker till fördel för en främmande stat eller terroristorganisation och som avser antingen uppgifter om personliga förhållanden eller uppgifter som kan skada andra staters 6 Behovet av en reform 6.1Framförd kritik och andra omvärldsfaktorer Den nuvarande straffrättsliga regleringen till skydd för rikets säkerhet har utsatts för kritik från olika håll. Säkerhetspolisen – vars främsta uppgift är att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet – har påtalat behov av ett stärkt skydd för staten när främmande makt bedriver olovlig Säkerhetspolisen har hänvisat bl.a. till ett förändrat säkerhetspolitiskt läge i närområde och till att främmande makts underrättelseverksamhet delvis har ändrat inriktning från att framför allt ha avsett det militära området till att alltmer ta sikte på förhållanden som rör forskning och utveckling inom civila områden. Säkerhetspolisen har också angett att den nuvarande regleringen inte