prop · H003155 · 2013-05-13 00:00:00 — En icke EES-baserad AIF-förvaltare kan alltså få marknadsföra såväl EES- baserade som icke EES-baserade AIF:er men inte få något marknadsföringspass för marknadsföring även i andra länder inom EES än det land där tillståndet för marknadsföring har beviljats. 2012/13:155 för att tillåta sådan marknadsföring motsvarar i stora delar dem som gäller för EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av icke EES- baserade AIF:er, se avsnitt 15.3.2. Det innebär att de länder där AIF:en och AIF-förvaltaren är etablerade inte får vara upptagna på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier samt att det ska finnas tillsynssamarbete mellan den behöriga myndigheten i värdlandet och tillsynsmyndigheten i det land där AIF-förvaltaren är etablerad samt behöriga myndigheter eller tillsynsmyndigheter i de länder där berörda AIF:er är etablerade. Regeringen gör samma bedömning när det gäller möjligheten för icke EES-baserade AIF-förvaltare att marknadsföra AIF:er i som i fråga om möjligheten för EES-baserade AIF-förvaltare att marknadsföra icke EES-baserade AIF:er här i landet, se avsnitt 15.3.2. Konkurrensvillkoren för förvaltare och fonder bör så långt det är möjligt vara desamma oavsett om de hör hemma inom EES eller i tredjeland. bör därför använda sig av möjligheten i AIFM-direktivet att tillåta att icke EES-baserade AIF-förvaltare marknadsför AIF:er i , om förutsättningarna i AIFM-direktivet för sådan marknadsföring är uppfyllda. Andra, Fjärde och Sjätte har framfört att sådan marknadsföring av AIF:er till professionella investerare inte borde kräva tillstånd eftersom det skulle riskera att begränsa svenska investerares möjlighet att investera i dessa AIF:er. Enligt regeringens uppfattning bör tillstånd krävas för icke EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av AIF:er i av samma skäl som tillstånd bör krävas för EES- baserade AIF-förvaltares marknadsföring av icke EES-baserade AIF:er här i landet, se avsnitt 15.3.2. Tillstånd för marknadsföring till professionella investerare i förutsätter att minimikraven i AIFM-direktivet är uppfyllda (artikel 42). AIF-förvaltaren måste alltså uppfylla krav på bl.a. att förse investerarna med viss information och att regelbundet rapportera vissa uppgifter till den behöriga myndigheten (artiklarna i AIFM-direktivet). AIF- förvaltaren ska också, i förekommande fall, uppfylla de krav som gäller vid förvärv av onoterade företag och emittenter (artiklarna i AIFM-direktivet). Dessutom ska det finnas samarbetsarrangemang mellan å ena sidan och å andra sidan berörda tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter i de länder där förvaltaren och de icke EES-baserade AIF:erna är etablerade och de länder inom EES där EES-baserade AIF:er hör hemma. Slutligen ska det land där AIF:en eller AIF-förvaltaren är etablerad ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, vilket i praktiken innebär att landet inte får vara uppfört på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier. Villkoren för tillstånd bör anges i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. För marknadsföring till icke-professionella investerare i är det en förutsättning att kraven för marknadsföring till professionella investerare är uppfyllda. För tillstånd bör det dessutom krävas att de villkor som uppställs för EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av EES- respektive icke EES-baserade AIF:er till icke-professionella investerare ska vara uppfyllda, se avsnitten 15.2.1 och 15.3.2. Svenska AIF-förvaltare och andra EES-baserade AIF-förvaltare före- Prop. 2012/13:155 slås få marknadsföra vissa slutna AIF:er (riskkapitalfonder) även till sådana icke-professionella investerare som utfäster sig att investera ett belopp som motsvarar och skriftligen uppger att de är medvetna om riskerna med det avsedda åtagandet eller investeringen. Dessa investerare är sådana som avses i artikel 6 i EU-förordningen om europeiska riskkapitalfonder, se avsnitten 9.4 och 15.2.1. En icke EES- baserad AIF-förvaltare bör få möjlighet att marknadsföra sådana slutna AIF:er till denna kategori av investeare. Bestämmelser om hur en AIF-förvaltare ska driva sin verksamhet och anmäla väsentliga ändringar av något som angetts i en tillståndsansökan bör också tas in i den nya lagen. De bör i sak motsvara dem som föreslås beträffande EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring. Tillsyn och sanktioner m.m. De behöriga myndigheternas ansvarsområden Regeringens förslag: ska ha tillsyn över AIF- förvaltare och förvaringsinstitut. För svenska AIF-förvaltare och som står under inspektionens tillsyn ska tillsynen omfatta att verksamheten drivs enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestäm- melserna, bolagsordningen eller motsvarande regelverk för en AIF, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruk- tioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verk- För EES-baserade AIF-förvaltare som är etablerade i andra länder som driver verksamhet från filial i eller förvaltar eller mark- nadsför AIF:er i ska tillsynen omfatta att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Huvudregeln i AIFM-direktivet är att en AIF-förvaltare står under tillsyn av den behöriga myndigheten i sitt hemland (artikel 45.1). Om en AIF-förvaltare förvaltar eller marknadsför AIF:er genom en filial i ett annat land inom EES är det dock den behö- riga myndigheten i värdlandet som utövar tillsyn över förvaltarens efter- levnad av reglerna om de allmänna principerna för verksamheten och om intressekonflikter (artiklarna 12 och 14, se artikel 45.2). förvaltare förvaltar eller marknadsför AIF:er i ett annat land inom EES får den behöriga myndigheten i det landet begära att förvaltaren till- handahåller den information som behövs för tillsynen över att förvaltaren följer tillämpliga bestämmelser. Om den behöriga myndigheten i värd- landet anser att förvaltaren överträder regler som myndigheten har tillsyn över, ska myndigheten begära att förvaltaren upphör med överträdelsen samt underrätta den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland (arti- Om en AIF-förvaltare inte tillhandahåller information (artikel 45.3) eller fortsätter med regelöverträdelser (artikel 45.4) ska den behö- riga myndigheten i förvaltarens hemland vidta de åtgärder som krävs för att förvaltaren ska tillhandahålla begärd information eller upphöra med Den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemland ska underrätta den behöriga myndigheten i värdlandet om vilka åtgärder som vidtas (artikel 45.5). Om AIF-förvaltaren inte tillhandahåller infor- mation eller fortsätter att överträda regler trots att den behöriga myndig- heten i hemlandet har vidtagit åtgärder får den behöriga myndigheten i värdlandet själv vidta de åtgärder som krävs för att förhindra och be- straffa ytterligare regelöverträdelser. Den behöriga myndigheten i värd- landet får även, efter att underrättat den behöriga myndigheten i AIF- förvaltarens hemland, hindra förvaltaren att inleda transaktioner i det Prop. 2012/13:155 landet och kräva att förvaltaren upphör med att förvalta AIF:er i det landet (artikel 45.6). Om en AIF-förvaltares agerande tydligt skadar den berörda AIF:ens investerares intressen eller marknadens finansiella stabilitet eller integritet i värdlandet får myndigheten, efter att ha underrättat den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland, vidta de åtgärder som krävs för att skydda AIF:ens investerare samt marknadens finansiella stabilitet och integritet (artikel 45.8). Den behöriga myndigheten i värdlandet ska i vissa fall också agera på områden som ligger utanför dess tillsyn. Enligt artikel 45.7 ska en behörig myndighet i ett värdland som har klara och verifierbara skäl att anta att AIF-förvaltaren inte fullgör sina skyldigheter, underrätta den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland. Vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika länder inom EES om tillämpningen av artikel 45.445.9 får frågan hänskjutas till för bindande medling (artikel 45.10). Enligt förslaget i avsnitt 5.5 ska vara den myndighet som är behörig att utöva tillsyn över AIF-förvaltare. Reglerna i artikel 45 innebär att , utöver tillsynsansvar för svenska AIF-förvaltare ska ha ett visst tillsynsansvar även över utländska AIF-förvaltare som driver verksamhet från filial eller förvaltar eller marknadsför AIF:er i . Reglerna bör genomföras på samma sätt som motsvarande regler i UCITS-direktivet har genomförts, dvs. genom en bestämmelse som ger denna tillsynsbefogenhet (se artikel 108 i UCITS-direktivet samt 10 kap. 1 § andra och tredje styckena LIF). När det gäller reglerna i artikel 45 i AIFM-direktivet om kontakter med behöriga myndigheter i andra länder inom EES och med genomförs dessa genom en generell bestämmelse om informationsutbyte i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, se avsnitt 16.5. I AIFM-direktivet anges en rad befogenheter som de behöriga myndigheterna ska ha för att kunna utföra sina uppgifter (artikel 46). Befogenheterna innefattar rätten att få tillgång till handlingar, begära upplysningar och utföra kontroller på plats. Den behöriga myndigheten ska även ha rätt att återkalla en AIF-förvaltares eller ett förvaringsinstituts tillstånd, begära tillfälligt förbud mot yrkesverksamhet samt överlämna ärenden för lagföring. Den behöriga myndigheten ska utöva dessa befogenheter direkt, i samarbete med andra myndigheter, på eget ansvar genom delegering till andra organ eller efter ansökan hos de behöriga rättsliga myndigheterna. Enligt AIFM-direktivet ska länderna inom EES fastställa tillämpliga åtgärder och sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits enligt direktivet och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna efterlevs (artikel 48). Länderna ska sörja för att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas mot, eller administrativa sanktioner beslutas för, ansvariga personer när bestämmelser som an- 2012/13:155 tagits vid genomförandet av direktivet inte har följts. Länderna ska se till att åtgärderna är effektiva, proportionerliga och avskräckande. Regeringens förslag: För övervakningen av att bestämmelserna i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, kommissionens delegerade förordning och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får begära att 1.en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, handlingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kommer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos en AIF-förvaltare och hos ett förvaringsinstitut. får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en AIF-förvaltare att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen av förvaltaren. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Reglerna om kontroll- och ingripandemöjligheter i AIFM-direktivet är i det närmaste identiska med motsvarande regler i UCITS-direktivet (artiklarna 98 och 99) och MiFID (artiklarna 50 och 51). När det gäller tillsynsverktygen har reglerna för fondbolagens del genomförts främst i 10 kap. 2, 3 och 4 §§ LIF och för värdepappersinstitutens del i 23 kap. 2, 3 och 4 §§ lagen om värdepappersmarknaden. En katalog över de verktyg för tillsyn som i egenskap av behörig myndighet får använda sig av, motsvarande 10 kap. 2, 3 och 4 §§ LIF, bör därför tas in i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. 16.2.3Ingripanden mot svenska AIF-förvaltare och mot en förvaltare som saknar tillstånd Regeringens förslag: Om en AIF-förvaltare har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande regelverk för en AIF, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet, ska ingripa. ska då förelägga förvaltaren att begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltarens tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder mot förvaltaren som bedöms tillräckliga. Om beslutar om återkallelse av en AIF-förval- tares tillstånd, får inspektionen besluta om hur avvecklingen av verksamheten ska ske. Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten. får ingripa också om den som ingår i AIF- förvaltares styrelse, ledning eller som är verkställande direktör eller motsvarande inte uppfyller kraven på erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet av de förvaltade AIF:ernas verksamhet. Inspektionen ska återkalla förvaltarens tillstånd eller besluta att en sådan person inte längre får ha kvar sin ställning i AIF-förvaltaren. ska underrätta behöriga myndigheter i de andra länder inom EES där en AIF-förvaltare marknadsför andelar eller aktier i en AIF, när någon åtgärd har vidtagits mot förvaltaren. Innan återkallar tillståndet för en AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er i ett annat land inom EES, ska inspektionen samråda med behörig myndighet i AIF:ens hemland. Efter underrättelse från en behörig myndighet i en svensk AIF- förvaltarens värdland om överträdelse av föreskrifter som gäller i det landet för förvaltaren, får vidta de åtgärder som anges ovan, om det föreligger någon omständighet som avses där. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. Om en AIF-förvaltare har fått anmärkning eller varning, får besluta att förvaltaren ska betala en straffavgift om lägst och högst . Om en AIF-förvaltare inte lämnar de upplysningar som förvaltaren är skyldig att lämna, får besluta att förvaltaren ska betala en förseningsavgift på högst . Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder utan att vara berättigad till det, ska förelägga den som driver verksamheten att upphöra med den. Om det är osäkert om lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder är tillämplig på en viss verksamhet, får förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. Ett sådant föreläggande som avser en utländsk AIF- förvaltare får riktas mot såväl förvaltaren som den som i är verksam för förvaltarens räkning. Om det behövs med hänsyn till den finansiella stabiliteten och allmänhetens förtroende för det finansiella systemet, får för att minska systemrisker och för att minska riskerna för störningar på marknaden besluta om 1. begränsningar i den nivå för en AIF-förvaltares användning av finansiell hävstång och i vilken utsträckning förfoganderätt över säkerheter får medges eller garantier får lämnas enligt arrangemanget för finansiell hävstång, samt 2012/13:155 2. andra begränsningar för AIF:ernas förvaltning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och anser att följderna av ett återkallande av tillståndet för en AIF- förvaltare bör belysas och att ett ordnat förfarande bör finnas för förvaringsinstitutets övertagande av en AIF och, för att upprätthålla konsumentskyddet för de AIF:er vars andelar eller aktier säljs till ickeprofessionella investerare, för avvecklingen av t.ex. en AIF i form av ett aktiebolag. anser dels att den nya lagen om förvaltare av investeringsfonders tillämpningsområde bör klargöras i förhållande till bestämmelsen om ingripande mot den som driver verksamhet som omfattas av lagen utan tillstånd, dels att det bör förtydligas vilka möjligheter till ingripanden som finns avseende AIF-förvaltare som enbart är registrerade. påpekar vikten av att det framgår av den nya lagen att det beslut som överlämnas till myndigheten är en exekutionsurkund och att om syftet med 15 kap. 16 § den nya lagen är att ange vilken preskriptionstid som gäller vid beslut om särskild avgift bör detta förtydligas. Vidare påpekar myndigheten att om dröjsmålsränta ska tas ut ska det framgå av lag. Skälen för regeringens förslag: Det finns en strävan efter enhetliga ingripandemöjligheter på finansmarknadsområdet. Utgångspunkten har varit systematiken på bankområdet, där genom lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse fick fler sanktionsmöjligheter än tidigare för att öka flexibiliteten genom ett system där inspektionen beroende på allvarligheten i överträdelsen, konsekvenserna för marknaden och kunder m.m. kan välja mellan olika former av ingripanden och där sanktionerna varning och anmärkning kan förenas med straffavgifter. Motsvarande system har redan införts i t.ex. LIF och lagen om värdepappersmarknaden. Sanktionssystemet bör vara detsamma beträffande för AIF-förvaltare. Bestämmelserna om sanktioner i LIF har relativt bedömts uppfylla kraven i artikel 99 i UCITS- direktivet (se prop. 2010/11:135 s. 229), som i sak motsvarar artikel 48 i AIFM-direktivet. Bestämmelserna i den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder bör därför utformas efter förebild av 12 kap. När en överträdelse har skett bör således ha möjlighet att på ett nyanserat sätt välja vilken åtgärd som är lämplig i det enskilda fallet. Den allvarligaste formen av ingripande är återkallelse av tillståndet. Eftersom ett sådant ingripande får stora konsekvenser bör det inte ske utan starka skäl. Vid sidan av återkallelse på grund av allvarliga överträdelser av lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, annan författning, fondbestämmelserna, bolagsordningen eller motsvarande regelverk för en AIF, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet bör återkallelse av ett tillstånd också få ske om AIF-förvaltaren har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, eller av inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. Återkallelse av tillstånd bör också bli aktuellt om någon som ingår i , ledning eller som är verkställande direktör eller motsvarande ledningsperson inte uppfyller kraven på erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet (artikel 8.1 c i AIFM-direktivet). Detta bör dock få ske bara om först har beslutat att påtala för AIF-förvaltaren att personen inte uppfyller kraven och han eller hon trots det finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid har gått ut. I stället för att återkalla tillståndet bör få besluta att en styrelseledamot, ledningsperson eller verkställande direktör eller motsvarande inte längre vara det. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess AIF-förvaltaren har utsett en ny styrelseledamot, ledningsperson eller verkställande direktör. I 12 kap. 3 § LIF används enbart begreppen styrelseledamot och verkställande direktör, eftersom endast aktiebolag kan få tillstånd att driva fondverksamhet enligt den lagen. Andra juridiska personer än aktiebolag kan dock få tillstånd som AIF-förvaltare. För att bestämmelserna ska vara tillämpliga på motsvarigheterna till styrelseledamöter och verkställande direktör i t.ex. ett handelsbolag används begreppen ledning och verkställande direktör eller motsvarande i bestämmelsen. och har uppmärksammat finns det i förslaget till ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder särskilda bestämmelser om avveckling av specialfonder (se 12 kap. 18 §). Några motsvarande bestämmelser beträffande övriga AIF:er finns dock inte. Ett beslut om återkallelse av tillstånd för AIF-förvaltare bör beträffande AIF:er som inte är specialfonder som yttersta konsekvens innebära att avveckling eventuellt får ske enligt den associationsrättslig lagstiftning som är tillämplig för AIF:en i fråga (t.ex. aktiebolagslagen om AIF:en är ett aktiebolag). Regeringen instämmer med föreningarna att det av konsumentskyddsskäl är önskvärt med ett klart förfarande som styr avveckling och förvaringsinstituts övertagande av AIF:er som inte är specialfonder. Även om avveckling av AIF-förval- tarens verksamhet blir konsekvensen av ett beslut om återkallelse av tillstånd, finns det varken i AIFM-direktivet eller den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder något krav på avveckling av den eller de AIF:er som förvaltats av en AIF-förvaltare som har fått sitt tillstånd återkallat. En ny AIF-förvaltare kan i så fall utses av en externt förvaltad AIF som är en juridisk person. Det bör även kunna bli aktuellt för en sådan AIF att själv ansöka om tillstånd som AIF-förvaltare och bli en internt förvaltad AIF. Det torde också kunna bli möjligt för internt förvaltade AIF:er att i en situation där tillståndet återkallats utse en extern AIF-förvaltare. Såsom också framgår nedan har möjlighet att underlåta att förelägga den som driver verksamhet enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder utan att vara berättigad till det att upphöra med verksamheten. kan således i det enskilda fallet ta hänsyn till att vissa förvaltningsåtgärder av 2012/13:155 investerarskyddsskäl måste vidtas även under vilken AIF:en står utan AIF-förvaltare. Om återkallar en AIF-förvaltares tillstånd bör inspektionen också få möjlighet besluta om hur avveckling av verksam- heten ska ske och förena beslutet om återkallelse med ett förbud mot att I lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder föreslås som nämnts ovan inte några bestämmelser om avveckling av sådana AIF:er som inte är specialfonder. Ett beslut om återkallelse av en AIF-förvaltares tillstånd bör inte innebära att förvaltade fonder måste avvecklas eller ett åsidosättande av fondernas eller deras investerares bör därför få styra hur en AIF-förvaltares verksamhet ska avvecklas om förvaltarens tillstånd återkallas. tionen kan då ta hänsyn till de berörda fonderna och investerarna. Förvaltningsåtgärder kan fortsatt behöva vidtas av AIF-förvaltaren under en övergångsperiod innan en ny extern AIF-förvaltare har utsetts för fonderna, eller tills en fond har fått tillstånd som intern AIF-förvaltare. den nya lagen bör det därför tas in en bestämmelse som motsvarar 25 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden. Varning bör vara ett alternativ till återkallelse som får tillgripa när förutsättningarna för återkallelse i och för sig föreligger men varning i det enskilda fallet framstår som en tillräcklig åtgärd. mindre allvarliga överträdelser bör få utfärda en anmärkning, förbjuda verkställighet av beslut eller förelägga AIF- förvaltaren att vidta vissa åtgärder. En, i samband med anmärkning eller varning, ålagd straffavgift får inte överstiga av AIF-förvaltarens omsättning under närmast Om överträdelsen har skett under förvaltarens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får När straffavgiftens storlek beslutas, ska sär- skild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträdelsen har pågått. I likhet med det som i övrigt gäller på finansmarknadsområdet bör ha en uttrycklig rätt att underlåta att ingripa i vissa