urf · H0A5URF3 · 2013-09-26 00:00:00 — Om lagtexten ändras till att regeringen ska rådgöra med inför beslut i riskerar man dock att förlora anknytningen till de stats- och regeringschefsmöten i mellanstatliga frågor som fortfarande äger rum i anslutning till Europeiska rådets möten. har av tradition även haft samråd med regeringen om dessa frågor. EUMOT framhöll att texten i paragrafens tredje stycke om för tydlighets skull borde formuleras Inför möten och beslut i . Texten blir tydligare, och framtida frågeställningar om vad ordalydelsen annars kan tänkas innebära undviks. EUMOT önskar därmed också markera att ingen ändring är avsedd när det gäller den praxis som har utformats för samråd med regeringen inför möten mellan stats- och regeringschefer eller beslut som stats- och regeringschefer fattar i anslutning till . Även om inte stiftar lagar fattar det andra beslut. I Lissabonfördraget anges i 29 artiklar att kan fatta beslut (promemoria Europeiska rådets beslut och 10 kap. 10 § riksdagsordningen 2010-05- 24). Besluten kan bl.a. gälla institutionella frågor (t.ex. om sammansättning), utnämningar (t.ex. unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik) och politiska frågor (mål och riktlinjer). Besluten fattas, enligt vad som anges i fördragen, med enhällighet, konsensus, kvalificerad majoritet eller enkel majoritet. Besluten fattas normalt vid Euro- 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING peiska rådets möten, men i brådskande ärenden kan beslut fattas med skriftligt förfarande (artikel 7 i Europeiska rådets arbetsordning). I uppföljningen av EUMOT såvitt gäller EU-frågor konstaterade utredaren att har en så central ställning att de allra flesta beslut kan antas vara betydelsefulla. Partierna bör ha möjlighet att avge sin ståndpunkt oavsett regeringens bedömning av frågans vikt. Formen för hur ett beslut fattas – skriftligt eller vid ett möte – har i sig ingen betydelse för beslutets vikt. Också beslut som fattas med skriftligt förfarande bör således ingå i regeringens samrådsskyldighet. Europeiska rådets möten präglas inte av formella beslut i samma utsträckning som ministerrådets möten. Som EUMOT föreslog bör samrådet inför således omfatta både möten och beslut. EUMOT hänvisar till att också stats- och regeringschefernas möten därmed inbegrips. En sådan formulering garanterar också att de överläggningar som inte syftar till beslut i blir föremål för samråd. Därmed omfattas även informella möten i . Detta är också dagens praxis. En ytterligare fråga gäller ändrad sammansättning av . Under remissbehandlingen av EUMOT föreslogs det att partigrupperna ska få bestämma vem som tjänstgör i när ett ärende avgörs. Kammaren har kommit att välja fler suppleanter till än till utskotten. Olika överenskommelser i valberedning har således medfört att partierna har fler suppleantplatser i nämnden än i utskotten. Efter arbetet riksdagskommitté fick de partier som bara hade en ordinarie plats i nämnden rätt till två och inte bara en extra suppleantplats (förs. 2000/01:RS1 s. 134–135). I valberedningens protokoll från antecknades följande: Under förra valperioden slog valberedningen fast principen att partierna oavsett antalet ordinarie ledamöter i ett utskott har rätt till två extra suppleantplatser. Principen gäller i alla utskott men partierna ska begränsa sig till att utnyttja möjligheten till att begära utökning endast då ett verkligt behov av extra suppleantplatser finns (prot. 2008/09:4). När det gäller uttalade valberedningen under förra valperioden den principen att möjligheten att ha extra suppleantplatser skulle tillämpas generöst och att ett parti kan få ytterligare extra suppleantplatser utöver två (prot. 2006/07:3). I följande tabell visas uppgifter om antalet suppleanter från ett för var och en av de fem mandatperioder som funnits. 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 Tabell 8 Suppleantplatser i samtliga utskott samt vid fem riksmöten Källa: Genomgång av ledamotsförteckningen respektive år. Samtliga utskott och har haft 17 ordinarie ledamöter under samtliga riksmöten. Av tabellen framgår att utskotten i genomsnitt har haft mellan 22 och 25 suppleanter, och att ett utskott som högst har haft 28 suppleanter. har under de två senaste mandatperioderna haft ett dussintal fler suppleanter än de utskott som har haft flest suppleanter. får partierna sätta in en ledamot från ett utskott om partiet inte har någon ledamot från det utskottet i nämnden (efter förslag års riksdagskommitté, framst. 2005/06:RS3 s. 51, 10 kap. 9 § tredje stycket RO). Möjligheten har utnyttjats endast i begränsad omfattning. Partierna har satt in mellan 5 och 13 ersättare per enligt de uppgifter som finns tillgängliga i verksamhetsberättelser. Beskrivning av rollfördelningen i arbete med EU-frågor Relationen mellan olika organ och mellan dessa organ och regeringen beskrivs i det följande i kortform. Syftet är att skapa en bättre bild av vem som gör vad. Utskotten ska följa arbetet i EU inom sina områden. (10 kap. 4 § första stycket RO) Regeringen och statliga myndigheter ska lämna upplysningar och avge yttranden i fråga om arbetet inom Europeiska unionen på utskottets ämnesområde. Fem ledamöter kan begära information. (4 kap. 11 § RO) Regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer. Fem ledamöter kan begära överläggning, men majoriteten får avslå begäran om frågan därmed skulle fördröjas så att avsevärt men skulle uppkomma. (10 kap. 4 § andra och tredje styckena RO) Utlåtanden över strategiska EU-dokument Utskotten ska avge utlåtanden över grönböcker, vitböcker och andra dokument från Europeiska unionen, med undantag för utkast till lagstiftningsakter, som talmannen efter samråd med gruppledarna bestämmer. 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING Utskotten ska inhämta behövliga upplysningar från regeringen i sin granskning. (10 kap. 5 § RO) Utskott ska pröva om ett utkast till rättsakt strider mot subsidiaritetsprincipen. Regeringen ska från den dag då utskottet begär det informera om sin bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i det Om utskottet anser att utkastet strider mot subsidiaritetsprincipen ska utskottet avge ett utlåtande till kammaren med förslag om att ska avge ett motiverat yttrande. Utskottet ska också avge ett utlåtande till kammaren om minst fem ledamöter av utskottet begär det. I annat fall ska utskottet anmäla genom protokollsutdrag till kammaren att utkastet inte strider mot subsidiaritetsprincipen. (10 kap. 6 § RO) Regeringen ska underrätta om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd. Regeringen ska också rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet. (10 kap. 10 §, första stycket RO) Regeringen ska rådgöra med nämnden inför möten i . (10 kap. 10 § tredje stycket RO) Regeringen ska enligt 10 kap. 10 § andra stycket RO överlägga med i andra frågor om arbetet i Europeiska unionen när nämnden på grund av särskilda skäl begär en sådan överläggning. Denna bestämmelse har dock inte tillämpats. Regeringens skyldighet i övrigt att informera om EU- arbetet Regeringen ska fortlöpande informera om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen (10 kap. 10 § RF, 10 kap. 2 § RO) Regeringen ska redovisa sitt agerande i Europeiska unionen för samt lämna en skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen till . (10 kap. 2 § andra stycket RO) Regeringen ska informera om sin syn på de dokument som Eu- ropeiska unionens institutioner överlämnat till och som regeringen bedömer som betydelsefulla. (10 kap. 3 § RO) Arbetsfördelningen kan beskrivas enligt följande: 1.Utskott ska följa EU-frågorna. 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 2.Regeringen har en generell informationsskyldighet i EU-frågor i förhållande till . Vidare ska regeringen dels redovisa sitt agerande i Europeiska unionen för , dels lämna en skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen till , dels informera om sin syn på de dokument som EU överlämnat till och som regeringen bedömer som betydelsefulla (bl.a. i faktapromemorior). 3.Utskott (minst fem ledamöter) kan begära information från regeringen. 4.För utlåtanden om grön- och vitböcker m.m. finns krav på att utskott ska begära in behövliga upplysningar från regeringen. 5.Vid subsidiaritetsprövning ska regeringen informera om sin syn på subsidiaritetsfrågan. 6.Det är utskott som begär överläggningar med regeringen (överläggningar sker i de frågor utskottet bestämmer, dvs. inte i alla frågor, och det åligger utskottet att ta initiativ). 7.För EU-nämnden är det däremot regeringen som begär samråd. Samrådsskyldigheten omfattar alla frågor som rådet fattar beslut om, dvs. ingen bedömning görs av frågans vikt. När EU-nämndens roll ändrades 2007 beskrev förhållandena enligt följande (förs. 2005/06:RS3 s. 50): I syfte att skapa utrymme för utskotten bör samrådet i fokusera på de frågor på rådets dagordning där beslut skall fattas. Besluten kan avse en politisk överenskommelse eller antagande av en rapport eller av riktlinjer. Frågor som ligger tidigare i processen och som inte är avsedda att bli föremål för beslut på det stundande rådsmötet bör inte behandlas i . Jämfört med de samråd som sker i kommer därmed sammanträdestiden i att minska betydligt. Fokus bör ligga på eventuella förhandlingsstrategiska överväganden eftersom sakaspekterna har behandlats i utskotten. Den exakta avgränsningen mellan utskotten och får, i likhet med dagens ordning, utvecklas i praxis men det är angeläget att det sker en reell förändring till utskottens fördel jämfört med nuvarande ordning. Eftersom samtliga beslut som skall fattas i rådet skall bli föremål för samråd i krävs inte längre någon rätt för en minoritet att påkalla samråd. Bestämmelser om regeringens informationsskyldighet mot och utskotten infördes när gick med i EU 1995. hänvisade till ett förslag från en arbetsgrupp där det anfördes att informationsinhämtandet skulle ske på ett så tidigt stadium som möjligt. KU utgick från att regeringen skulle överlämna information till i huvudsak enligt den ordning som skisserats av arbetsgruppen. Därigenom, anförde KU, skulle 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING goda förutsättningar ges för utskotten att kunna agera på ett tidigt stadium under det att en fråga behandlas inom EU (bet. 1994/95:KU22, förs. 1994/95:TK1). I en uppföljning av betonades vikten av att , och särskilt dess utskott, kommer in tidigt i EU:s beslutsprocess. Som ett led i detta skärptes informationskraven på regeringen, och utskotten ålades att följa arbetet inom EU (bet. 1996/97:KU2). I betänkande inför 2000-talet betonades att utskotten ska ha en stark roll och följa viktiga frågor under kommissionens berednings- arbete och under den fortsatta beslutsprocessen i EU. För att kunna utöva reellt inflytande är det, anförde kommittén, viktigt att kommer in tidigt i processen (förs. 2000/01:RS1). När bestämmelsen om att regeringen ska överlägga med utskotten i de frå- gor om arbetet i Europeiska unionen som utskotten bestämmer föreslogs anförde riksdagskommitté följande (framst. 2005/06:RS1 s. 165 f.): Uttrycket frågor rörande arbetet i Europeiska unionen är bredare än gällande 10 kap. 5 § där det sägs att regeringen skall underrätta EU- nämnden om frågor som avses bli behandlade i Europeiska unionens Genom att inte begränsa hanteringen till rådet markeras att utskot- ten inte bör utgå från rådsarbetet (och t.ex. dagordningarna för rådets mö- Också regeringens kontakter med kommissionen vid sidan av råds- arbetet kan därmed inbegripas. Enligt EG-fördraget (artikel 207.1) skall en kommitté som består av ständiga representanter för medlemsstaternas regeringar (dvs. ansvara för att förbereda rådets arbete. En snarlik funktion har Kommit- tén för utrikes- och säkerhetspolitik (KUSP) (artikel 25 EU) inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Regleringen i 10 kap. 3 § inbegriper skedena när frågorna diskuteras i dessa och andra organ, t.ex. Utskottens arbete med EU-frågor skiljer sig åt beroende på EU-frågornas karaktär på olika områden. Ett exempel är arbetsmarknadsutskottet. med övriga utskott behandlar arbetsmarknadsutskottet strategiska EU- dokument i utlåtanden och genomför subsidiaritetsprövningar. aktualiseras också i propositioner, skrivelser och motioner. 2011/12 lämnade regeringen genom statsråd eller statssekreterare information om EU-frågor vid sex tillfällen under arbetsmarknadsutskottets sammanträ- Överläggningar med regeringen i EU-frågor hölls vid elva tillfällen. har vidare ett nyhetsbrev, EU-Hänt. vet, som utskottets kansli framställer, redogörs för hur olika aktuella EU- frågor, bl.a. förslag från kommissionen till lagstiftning, utvecklas. brevet redovisas behandlingen i EU-institutionerna och i och reger- När det gäller rådet kan rapporteringen omfatta också rådsarbetsgrup- Uppgifter som kan omfattas av utrikessekretess utelämnas. på rapportering om arbete i en rådsarbetsgrupp rör kommissionens förslag till 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING nytt direktiv om bättre möjligheter att överföra kompletterande pensionsrät- tigheter (tjänstepension). I EU-Hänt /sägs Förhandlingarna i rådsarbetsgruppen återupptogs och diskuterades frågor om rättslig grund och direktivets räckvidd samt frå- gor om intjänande, bevarande och information om tjänstepensioner samt frågor om direktivets genomförande och rapportering. arna diskuterades frågan om möjlig rättslig grund på basis av ett yttrande från rådets rättstjänst (RRT). Nästa möte i rådsar- betsgruppen är planerat till . När det gäller redovisas behandlingen i utskott och ple- Genomgående finns internetlänkar till olika dokument på EU-nivå och I sammanhanget kan nämnas att gör utskotts- kansliet en sammanställning i form av ett nyhetsbrev, AU-Hänt, som distribueras med e-post till utskottets ledamöter och andra intressenter. Där redovisas förutom sådant som har direkt anknyt- ning till ärendehanteringen bl.a. olika statistiska data, prognoser, utredningar, forskningsrapporter m.m. med anknytning till beredningsområdet. Enligt den tyska författningen ska hålla förbundsdagen informerad i frågor som rör Europeiska unionen. denna information vara både omfattande och ges . Samarbetet i mellan och förbundsdagen i EU-frågor regleras i en särskild lag, som trädde i kraft . sägas reglera hur den informationsplikt som åläggs i författningen ska uppfyllas gentemot förbundsdagen. Det kan särskilt nämnas att regeringen och den ständiga representationen i ska tillhandahålla förbundsdagen rapporter från möten i rådet och i förberedande instanser, dvs. Coreper och rådsarbetsgrupper. En bestämmelse i lagen avser tillgången till EU-databaser och deras do- Enligt denna bestämmelse ska förbundsdagen ha samma tillgång till EU:s dokumentdatabaser som har. respektera de olika sekretessbestämmelser som gäller. och särskilt utskottens arbete med EU-frågor Som framgått ovan finns det flera uttalanden i förarbeten om vikten av att och utskotten kommer in tidigt i EU:s beslutsprocess. informationskraven på regeringen skärpts som ett led i detta. överläggningar i utskotten om EU-frågor inbegriper rådets arbetsgrupper. 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING Gällande reglering i riksdagsordningen ger således ett utskott möjlighet att begära in information i det skede i EU:s beslutsprocess och på den detaljnivå som utskottet önskar. Generellt synes utskotten ha blivit bättre på att ta för sig när det gäller EU-frågor. Vissa utskott har funnit ändamålsenliga former för sitt arbete, medan andra utskott fortfarande har utvecklingspotential. Det finns dock inte skäl att föreslå någon ändrad reglering. Kommittén konstaterar vidare att Lissabonfördraget trädde i kraft . Det återstår att se hur bl.a. kontrollen av subsidiaritetsprincipen påverkar utskottens och arbete med EU-frågor . Förslaget i EUMOT om samråd rörande EUMOT föreslog att regeringen ska åläggas att samråda inför möten och beslut i , och inte som bara inför möten. I sak avsågs ingen förändring. Europeiska rådets möten präglas inte av formella beslut i samma utsträckning som ministerrådets möten. Som EUMOT föreslog bör samrådet inför således omfatta både möten och beslut. EUMOT hänvisar till att också stats- och regeringschefernas möten därmed inbegrips. En sådan formulering garanterar också att de överläggningar som inte syftar till beslut i blir föremål för samråd med . Därmed omfattas även informella möten i . Detta är också dagens praxis. Kommittén anser att det är ett bra förslag och förordar således en ändring i den berörda bestämmelsen. Förslag till lagtext återfinns i 7 kap. 13 § i förslaget till ny riksdagsordning. Förslaget i EUMOT-uppföljningen om representation i Det finns skäl för och mot en lösning där partierna ska få sätta in vem de vill på en av sina platser i . Åena sidan skulle en sådan ordning kunna leda till att utskottens synpunkter kommer fram bättre i samrådet i . Många utskott har EU- frågor inom flera av sina områden. Eftersom åtminstone de större partierna fördelar frågorna inom sina utskottsgrupper finns det skäl att underlätta för partierna att ha flera ledamöter från ett utskott vid ett visst samråd. Därmed kan en ledamots expertkunskap i en viss fråga komma till nytta också i . Åandra sidan kännetecknas av ett brett deltagande. Partierna har i stor utsträckning utnyttjat möjligheten att låta kammaren välja extra suppleanter i nämnden. En av tankarna med är att ledamöterna ska få överblick och att en kontinuitet i arbete med EU-frågor ska skapas. Om EU-nämndens sammansättning varierar än mer än riskerar nämnden att förlora i kontinuitet och överblick. Sammantaget saknas tillräckliga skäl för en ordning där partierna får sätta in vem de vill på en av sina platser i . Den möjlighet som redan finns att under vissa förutsättningar sätta in ledamöter från berörda utskott som inte är ledamöter eller suppleanter i nämnden utnyttjas endast i mindre 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 Behovet av att ytterligare underlätta dessa möjligheter är begränsat. Riksdagsordningen bör således inte ändras i denna del. 6 Valfrågor och vissa ledamotsfrågor 6.1 Nomineringsförfarandet vid val av ombudsmän och riksrevisorer Kommittén vill framhålla vikten av en öppen process. För att öka öppenheten och rekryteringsunderlaget vid tillsättningen av ombudsmän och av riksrevisorer bör beredningen av val av dessa inledas med ett förfarande med annonsering om att beredningen av nytt val inleds. För intresseanmälan för JO och riksrevisor bör det införas en liknande sekretessbestämmelse som finns för regeringens myndighetschefer. Enligt 13 kap. 6 § regeringsformen väljer en eller flera ombudsmän (justitieombudsmän), som i enlighet med den instruktion som beslutar ska utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra föreskrifter. Enligt 13 kap. 7 och 8 §§ RF väljer tre riksrevisorer som leder . har till uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Enligt 8 kap. 11 § riksdagsordningen väljer ombudsmän () som ska utöva tillsyn över tillämpningen i offentlig verksamhet av lagar och andra författningar. Enligt tilläggsbestämmelse 8.11.2 bereds valet av JO av . Utskottets nominering beslutas vid ett utskottssammanträde. Utskottet sammanträder normalt inom stängda dörrar. På samma sätt anges i 8 kap. 12 § att väljer riksrevisorer. Det valet bereds också av (tilläggsbestämmelse 8.21.1). Kammarens val av ombudsmän sker var för sig och sker normalt med acklamation (7 kap. 3 § RO). Om någon ledamot begär det ska dock valet förrättas med slutna sedlar enligt samma regler som vid val av talman (8 kap. 1 § andra stycket RO). Det samma gäller valet av riksrevisor. Fram bereddes valet av JO av den s.k. JO-delegationen som bestod av sex ledamöter i . I syfte att bereda alla i representerade partier tillfälle att delta i beredningen av valen avskaffades JO-delegationen. Dess uppgifter övertogs i stället av i dess helhet (bet. 1990/91:KU8). I praktiken utförs beredningen av beredningsdelegation som består av en ledamot från varje parti. Delegationen biträds av kanslichefen, biträdande kanslichefen och byrådirektören. 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3 tion, biträdd av kanslichefen, biträdande kanslichefen och byrådirektören, bereder även ärenden om val av riksrevisorer. Nominering av kandidater till JO Posten som JO tillsätts genom val. JO omfattas inte av lagen (1994:260) om offentlig anställning. Det är således inte fråga om någon tjänstetillsättning varför det inte finns några krav på dokumentation av förvaltningsåtgärder vid förfarandet. När frågan om val av ny JO uppkommer gör kanslichef ett s.k. stort eftersök och hör med överrättspresidenter, de högsta domstolarna, riksåklagaren, och fakulteterna om lämpliga kandidater. skedde ingen annonsering om att processen med att utse en ny JO skulle inledas. Några specifika kompetenskrav på ombudsmännen är inte uppställda, men av uttalanden i förarbetena framgår att det är en självklarhet som inte behöver fästas i lagtext, att endast den som har juridisk utbildning kan utöva ombudsmannaämbetet (prop. 1973:90 s. 431). En lista på tio till tolv personer presenteras för beredningsdelegationen som enar sig om ett namn, vanligtvis efter en referenstagning. ombeds att informera övriga ombudsmän om kandidaten och framföra eventuella invändningar till kanslichef. Be- redningsdelegationen intervjuar kandidaten och enas därefter om att gå vidare till utskottet för beslut. Namnen på personerna som är tilltänkta som kandidater är inte dokumenterade och därmed inte tillgängliga för insyn. redovisades i ett pressmeddelande från att KU förberedde val av ny justitieombudsman och hade påbörjat det arbetet. Nominering av kandidater till riksrevisorer Liksom ombudsmännen väljs riksrevisorerna av och omfattas inte heller de av lagen om offentlig anställning. Eftersom det inte är fråga om någon tjänstetillsättning finns inte några krav på dokumentation av förvaltningsåtgärder. Kretsen av personer som kan komma i fråga för val till riksrevisorer är större än vid val till JO. Ärendet inleds med att information läggs ut på webbplats och i tidningen och Departement, om att någon av riksrevisorerna slutar ett visst datum och att processen med att utse ny riksrevisor inleds. I beredningsdelegationen diskuteras potentiella kandidater till dess man kommer fram till en lista med en handfull namn. Dessa namn lämnas till en rekryteringsfirma för intervjuer och inhämtande av referenser. Rekryteringsfirman återkommer till beredningsdelegationen med en muntlig föredragning av vad som framkommit. Beredningsdelegationen intervjuar de föreslagna kandidaterna och enar sig sedan om en kandidat som föreslås utskottet för beslut. 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR Namnen på personerna som är tilltänkta som kandidater är inte dokumenterade och därmed inte tillgängliga för insyn. Jämförelse med andra länder Information om förfarandet vid tillsättning av motsvarigheterna till JO och riksrevisorer har inhämtats från parlamenten i , och . ombudsmann () väljs efter varje stortingsval för en period av . Ombudsmannen väljs av , i plenum, på förslag från valgkomite. Valgkomiten består av alla partier med proportionell representation och leds av president. Ämbetet utlyses inte. I praktiken är det presidentskap som sonderar möjliga kandidater för att se vem som kan bli aktuell som Sivilombudsmann. Till Riksrevisjonen väljer ett kollegium av fem riksrevisorer och fem suppleanter. Proceduren är densamma som vid nominering och val av Sivilombudsmann. Här synes dock partierna nominera kandidater till riksrevisorer. Namnen på eventuella kandidater till posterna offentliggörs inte förrän valgkomiten presenterar sitt förslag inför . Enligt 38 § i grundlag och 11 § arbetsordning väljer för en mandattid en justitieombudsman samt två biträdande justitieombudsmän, som ska ha utmärkta lagkunskaper.