rfr · H00WRFR11 · 2013-06-01 00:00:00 — Den långsiktiga trenden är att dragit ifrån alltmer. De länder som ligger sämst till är till exempel , , och . Detta behandlas i den europeiska rapporten. Vad kan man göra åt det? Det är naturligtvis inte lätt att minska de här skillnaderna. är en exponent för den globala utvecklingen, en katalysator för det globala inflytandet. Inne i ser man samma utveckling. visade tidigare den här bilden över förväntad återstående livslängd för kvinnor efter utbildning. Vi ser att skillnaden mellan hög- och lågutbildade kvinnor är , medan den var . Det är bara ett exempel på hur det kan se ut. Den bild som jag visar nu är ganska känd numera. Den visar skillnaderna i förväntad återstående livslängd för kvinnor i efter utbildningsgrupp. Ni ser att det knappast är någon ökning av livslängden alls i gruppen med grundskoleutbildning. Man kan klart säga att det är en stagnation. För universitetsutbildade kvinnor är det däremot en mycket positiv utveckling. Det skiljer ungefär i livslängd mellan hög- och lågutbildade kvinnor. Man kan notera att även skillnaden mellan mellanutbildade och högutbildade växer över tiden. Det ser likadant ut för män. Det är också skillnad mellan hög- och lågutbildade män. Det här är en lång process. Vi kan på denna bild se att den pågått under . Vi kan titta på en graf från som visar . visar förväntad livslängd efter utbildningsnivå. Ni ser att den översta linjen visar universitetsutbildade kvinnor, och den understa linjen visar grundskoleutbildade kvinnor. Även där finns en över tiden alltmer ökad skillnad mellan grupperna. Även mellan hög- och mellanutbildade växer skillnaden. Det här är något som har pågått under . Det är en enormt stabil långsiktig trend vi ser. Den gäller inte bara i utan också i och i . har alltså under minst fyra decennier ökade skillnader i livslängd efter utbildningsgrupp. Det är en långsiktig trend som inte verkar ha någon direkt snabbkoppling till dagspolitik, utan det är säkert mer strukturella faktorer som ligger bakom. En värre situation när man tittar på utbildningsgrupper finns för . På denna graf ser vi samma mönster, men skillnaden är att den lågutbildade gruppen, den grundskoleutbildade gruppen, en stor grupp, försämrar sina överlevnadschanser, medan de universitetsutbildade ökar sina chanser. Det är en extremt negativ utveckling för ett land. Vi kan gå in på de konkreta orsakerna, men i stort sett beror det på att den ryska politiken inte uppmärksammar problemet eller prioriterar folkhälsa på det sätt man borde göra. Även i finns en motsvarande utveckling till den jag visade för alldeles . Den här bilden visar en artikel som kom för sedan: Differences in life expectancy due to race and educational differences are widening, and many may not catch up. Vad som framkommer i artikeln är bl.a. att vita lågutbildade personer backar i livslängd i . Det är alltså en negativ utveckling. Den liknar det mönster vi såg i . Vad är det i och som går fel? Jag tror att man inte ser problemet. Problemet uppfattas inte som särskilt viktigt eller politiskt utan är osynliggjort. hölls en konferens på : Health Inequalities in Modern Welfare States. Där diskuterade de bästa forskarna i vad som pågår. Jag har sammanfattat några punkter därifrån. Först och främst säger man att det finns en stark generell tendens till ökad ojämlikhet i hälsa även i avancerade välfärdsstater, till exempel de nordiska staterna. Man frågar sig hur detta hänger ihop med välfärdspolitik. Av en av de studier som presenterades där framgick det att högre sociala utgifter i statsbudgeten är kopplade till bättre hälsa och ökat arbetskraftsdeltagande, särskilt bland dem med låg utbildning. , som leder en norsk , presenterade data från 18 som analyserats. Man hävdar att ökade sociala utgifter, till exempel sociala investeringar i skolor och trygghetssystem, är kopplade till bättre hälsa och bättre arbetskraftsdeltagande, särskilt bland dem med låg utbildning. Det är en nyckel till förståelse. Det är då paradoxalt att som man konstaterar att välfärdsstaten har positiva effekter på hälsojämlikhet ser vi ändå att ojämlikheten i hälsa växer i dessa stater. Vad beror det på? Det kallas för välfärdsstatsparadoxen. Det finns försök att förklara detta, men jag kan konstatera att det inte finns någon färdig förklaring. Det som har nämnts är: 1) nya konsumtionsmönster, alkohol, tobak och så vidare: 2) välfärdsstatens erodering, dvs. att systemen försämras och blir mindre generösa. Det gäller i många välfärdsstater , samt: 3) det globala inflytandet på arbetsmarknad och inkomster. Det finns ett starkt tryck från världsmarknaden på vad som måste göras politiskt. Det är uppenbart med finanskris i att inget land är sig självt nog längre. Det är kanske så att en välfärdsstat, även om den är hur bra som helst, inte rår på de globala marknadskrafterna. Dessutom har vi konstaterat när man jämför hälsa i olika länder att ojämlikheten är större i östra än i . Det kan man ta som ett tecken på att det sociala trygghetssystemet är betydligt bättre i , i alla västeuropeiska länder, än i de flesta östeuropeiska länder. Där finns ett argument för att välfärdsstatspolitik är ett sätt att förbättra situationen. Låt mig slutligen drista mig till att säga något om vad borde göra. Frågan ska ges hög prioritet, både vad gäller globala skillnader och nationella skillnader. Att ge hög prioritet betyder att man diskuterar sociala förhållanden och sociala bestämningsfaktorer för hälsa. Vad är det i vår sociala utveckling som leder till hälsoproblem för människor? Jag skulle gärna se en debatt i om den frågan. En dialog med forskarsamhället om åtgärder, Lär av , har jag föreslagit. har gått före och visat hur man med hjälp av en dialog mellan politiker, tjänstemän och forskare kan gå framåt. Jag har forskat i dessa frågor . Det är först nu som dessa frågor har väckt politiskt intresse. Det är fantastiskt att se och bra. En sak som kan göras är att besluta att SCB ska redovisa färska siffror för ojämlik hälsa löpande . Det är fullt möjligt. Det är inte ett dugg svårt, och det kostar inte mycket pengar. Vi kan få en rapport . Det räcker inte med en folkhälsorapport för att tala om hur skillnaden utvecklas. Årsrapporten kan baseras på livslängd och självskattad hälsa för utbildningsgrupper. Båda materialen finns tillgängliga årsvis i . Det är fullt möjligt att göra. Ordföranden: , , professor i medicinsk sociologi, och tack alla föredragshållare. Det har varit mycket spännande att lyssna på er. finns möjligheten för utskottets ledamöter att ställa frågor. Börja med att berätta vem ni ställer frågan till. (S): Jag vill, precis som , tacka för mycket intressanta föredragningar. Jag har två frågor, man kan ställa hur många frågor som helst, men jag har valt ut två. Den ena tänkte jag ställa till . Du nämnde att de som är mest sjuka inte nyttjar mer sjukvård än de som egentligen har en bättre hälsostatus. Finns det i era underlag mer kött på benen? Vad beror detta på? Har ni förslag på någon åtgärd? Jag vill också ställa en fråga till . Har ni i Malmös politiska församling redan nu när ni har fått resultatet från bestämt er för att ni ska göra något annorlunda – processer eller något som ni redan har satt ned foten i? (V): Jag skulle också vilja ställa en fråga till . Den handlar om skiftet, att gå från att ha ekonomisk tillväxt som styr mest till ett läge där hälsa och välbefinnande, den sociala hållbarheten, sätts överst. Ofta blir det mer ord än verkstad. Om detta skifte ska göras, hur tänker du och ni i ? Jag vill ställa en annan fråga till . Att halvera barnfattigdomen kan ha två olika delar, dels att föräldrar får försörjning så att de lämnar barnfattigdomen, familjens fattigdom, dels att familjer blir kvar i barnfattigdom och att se till att det finns en standard på den nivån så att även de barnen kan vara delaktiga och inte ställas utanför. Hur har ni resonerat om de två sakerna? : Din fråga gällde varför de som är mest sjuka i inte söker mer öppenvård, alltså läkarbesök. Vi har inte hunnit analysera den bilden. De som sysslar med frågan ser på bilden. Det vi hoppas är att vi skapar ett ytterligare intresse för att få fram mer kunskap om vad det är som förklarar ojämlikheterna. Det intressanta är att revisionskontoret i gjorde en revision och tittade på jämlikheten i vården i . De har också konstaterat att vården är ojämlik i regionen. Det gäller också . Det är inga märkligheter utan det är viktigt att titta lite mer på djupet. Det kommer fram uppgifter från folk som sysslar med frågan. : Den första frågan gäller hur vi har hunnit gå vidare med rapporterna. Vi hade en presentation som var välbesökt av många politiker från olika beredningar och nämnder, men vi har inte haft frågan uppe i kommunstyrelsen . Det har vi . Det finns vissa delar vi känner att vi kan dra i gång med detsamma. Det är också en process där vi vill involvera föreningar, företag, facket och alla våra förvaltningar för att ta helhetsgreppet och inte bara gå den vanliga vägen, det vill säga att de som hanterar skolan svarar på skolfrågorna och de som hanterar stadsbyggnad svarar på stadsbyggnadsfrågorna. Vi vill att alla faktiskt tänker till och signalerar hur de anser att de kan bidra till utvecklingen i . Som jag ser det har vi många månader framöver där vi kommer att ha ärenden som kopplar tillbaka till kommissionens arbete. Min tanke är att vi ska använda kommissionen som en sorts plattform för att bygga en vision om vilket vi ska skapa, och det ska göras ihop med många av de anställda och verksamheterna. Vi kommer att använda kommissionen aktivt, och det finns mycket som vi kan använda praktiskt och konkret. Den andra frågan rörde tillväxt och satsningar på hälsa. Den är komplex. Utvecklingen i som stad har varit fantastisk. Då försvann arbetstillfällen, folk lämnade staden och det fanns ingen riktig framtidstro. startas åter nya företag . Det finns fler arbetstillfällen än det finns malmöbor i arbetsför ålder. Det finns en framtidstro och ett starkt tryck på staden. Vi står vid någon sorts vägskäl. Vi måste satsa socialt i för att ska fortsätta att vara en attraktiv stad. Tillväxt skapar välfärd, men välfärden i sig skapar också möjligheter till tillväxt. Det är klart att det också handlar om ett annat fokus. Det kommer att vara prioriterat att hälsan inte bara ökar utan också fördelas mer jämlikt. : Vi har haft lite olika ansvarsområden i arbetet. har sysslat med frågan om barnfattigdom. Jag skulle ha velat att han besvarade frågan, framför allt när det gäller resonemang som går utöver vad vi har skrivit om i rapporten. (MP): Tack för utmärkta redovisningar. Min fråga riktas till två, och . Frågan är densamma. Både nämnde att man ska ta initiativ på nationell nivå. Kan ni vara lite mer konkreta, utveckla, vad vi kan göra nationellt? Sedan får vi se om vi får samma svar från er. (KD): Jag tror att är bäst lämpad att svara på min fråga. Du nämnde välfärdsparadoxen – spännande. I de mest utsatta grupperna, med lägst utbildning och kortast livslängd, finns de flesta välfärdssjukdomarna, fetman, tobaksrökning, för lite motion. Det är lite paradoxalt att det är så. En annan paradox är att kvinnor har sämre hälsa men längre livslängd. Det är också konstigt. Hur stöttar vi den enskilde att fatta beslut som gynnar dennes egen hälsa och eget välmående? En hel del är upp till den enskilde, vilka beslut man fattar i vardagen som är gynnsamma för det egna välbefinnandet. : I det arbete som har skett med Samling för social hållbarhet har man tagit sin utgångspunkt i det lokala och regionala och de behov som man utifrån det ser av nationella insatser. En diskussion om huruvida det ska vara en nationell kommission har över huvud taget inte berörts. Som jag lyfte fram i mitt föredrag är det klart att de uppdrag och regleringsbrev som går ut till myndigheter, som har lokala och regionala uppdrag, som jag tycker att har lyft fram, Arbetsförmedlingen, etcetera, har givetvis påverkan på kommunernas och landstingens arbete i frågan. Det kan gälla hur till exempel nationella folkhälsoenkäter genomförs i det lokala och regionala arbetet och hur dialogen sker där. Där finns en del att göra. Öppna jämförelser är ett sätt att synliggöra hur det ser ut runt om i landet. Det är bra att synliggöra skillnader i hälsa. Det kan vara ett stöd för kommuner och landsting. Mer stöd till forskning lyfte jag också upp i föredraget. Det är en nationell fråga. När vi har jobbat inom ramen för Samling för social hållbarhet är det uppenbart att man ibland står lite vilsen när det gäller vilka åtgärder man faktiskt ska vidta. Analyser måste ske av viktiga områden. Tillämpningen skiljer sig mellan en glesbygdskommun och . Det kan vara lite olika typer av åtgärder som krävs. Där är det viktigt att följa insatserna, och det är viktigt med forskning. Det är de frågorna vi har lyft fram. Det stora fokuset har legat på det egna arbetet och vad man själv kan göra för att påverka. : Jag instämmer i svar. Jag kan komplettera med att har haft ett särskilt uppdrag att fokusera och ge oss tips på vad vi kan göra i och utgått från Malmöexempel. En del av förslagen handlar om hur vi styr, leder och jobbar långsiktigt med sociala investeringar. Det är tydligt att många frågor som vi delvis äger hänger ihop med den nationella politiken. Egentligen på samma grunder som vi fattade beslutet i behöver det fattas beslut nationellt. Hur får vi bort stuprören? Hur ser vi till att vi får ett perspektiv som lägger grunden för ett jämlikt samhälle i alla beslut? Vi kan se detta när vi skapar system för utbildningspolitiken, trygghetssystemen och arbetsmarknadspolitiken. På område efter område hänger det nationella och lokala ihop. Någonstans handlar det lite om att landa i vilka mål som vi har gemensamt och hur vi ska se till att beslutsnivåerna nationellt, regionalt och kommunalt går hand i hand så att de inte motarbetas? Det är fråga om en kunskapsallians, att koppla forskningen och politiken till vad som sker i de praktiska verksamheterna. Det är ett viktigt perspektiv även i den nationella debatten. : Jag fick en fråga om välfärdsstatsparadoxen, om individuellt kontra gemensamt ansvar för vår egen hälsa. Jag håller givetvis med om att alla människor har ansvar för sin egen hälsa. Alla människor vill gärna behålla sin hälsa. Det är ett av de högsta livsvärdena som folk har. Det betyder att vi som kollektiv också måste arbeta tillsammans för att förbättra hälsan. På alkoholområdet finns en alkoholpolitik. På tobaksområdet finns en tobakspolitik. Vi borde kanske ha en mer progressiv hälsobefrämjande livsmedelspolitik. Jag tycker att man ska poängtera båda sidorna. I morse hörde vi på radion om självmordsfrekvensen i . Den har varit känd tidigare. har publicerat en ny rapport om att frekvensen har ökat som en följd av den ekonomiska krisen. Vilka är det som egentligen ansvarar för de beslut som fattas för att lösa den ekonomiska krisen? Har det någon betydelse för folkhälsan? Det har en enorm betydelse för folkhälsan. Det finns ett stort ansvar för alla politiska församlingar att intressera sig för folkhälsokonsekvenserna av de beslut som fattas. Det gäller särskilt . Det är en stor fråga. (FP): Tack för oerhört intressanta föredragningar från alla. Jag riktar min fråga till . tog upp frågan om mål och åtgärder samt barn och unga. Hur har ni sett på personer med funktionsnedsättning? En del rapporter visar att personer med funktionsnedsättning lever i utanförskap, har ofta sämre hälsa och så vidare. Jag tänkte sedan på exemplet med mammografi. Där framgår hur olika villkoren kan se ut inom ert län och er region. Det står 45–. Då kommer jag osökt att tänka på åldersdiskriminering. (M): I er rapport kan man på nio sidor läsa om den störst påverkbara dödsorsaken som Cancerfonden har konstaterat, nämligen att 6 400 personer dör av rökning. Så sent som i går kunde vi se nya rapport som konstaterar att det inte finns några ofarliga nivåer av passiv rökning. Varför tar jag upp frågan? Det gäller skillnaden i dödlighet. Vi ser att rökning är avhängig utbildningsnivå. Har ni jobbat med den frågan – allt från rökfria bostäder i allmännyttan till bättre tillsyn av dem som säljer tobak och så vidare? Jag vet inte om eller har svaret, men ni har säkert en långtgående plan på området. : Det är nog ett vakuum här, så jag hörde inte qvist-Brömsters första fråga. (FP): Du talade om mål och stödgrupper. Du tog upp barn och unga. Jag har en undran om funktionshindersperspektivet. Har man fokuserat på personer med funktionsnedsättning i kommissionen? : Allt har vi inte belyst i djupet. Det är en fråga som vi har diskuterat mycket. Det är en stor del av de vuxna arbetsföra som har funktionshinder – också i en stad som . Vi har inte specifikt tittat på den delen. Vi har helt enkelt inte hunnit med. Vi har observerat frågan, och vi nämner den i rapporten. Det är ett sådant område som måste ägnas betydande uppmärksamhet. Din andra fråga gällde mammografi – eller hur? (FP): Åldersdiskriminering. : Åldersdiskriminering har vi inte tittat specifikt på. En forskare i har ägnat en stor del av sitt forskarliv åt att följa upp och se varför folk uteblir från mammografi. Det som är överraskande är de extremt stora skillnaderna. Det är inte bara kopplat geografiskt utan också socioekonomiskt. Jag vet inte riktigt hur du identifierar diskriminering. Hur menar du med diskriminering? Är det bara ålder? Jag kan inte svara på den frågan. (FP): Om man är kvinna är risken stor att man får bröstcancer. Vi pratar om ojämlik hälsa, tidig upptäckt och så vidare. Sedan var det frågan om rökning. Den finns med i rapporten. Det finns bra data på kopplingen mellan rökning och utbildning, rökning och kön, rökning och geografiska skillnader. Den finns med. Det är självklart att mer måste göras. Vi kan titta på ett speciellt område, nämligen data om exponering för rökning under graviditet. Även där finns data. Sedan var det frågan om åtgärder. Det är de allmänna som vi måste ta del av och se om vi kan omsätta och göra mer lokalt. Det viktiga är att försöka få bättre kunskaper om hur vi når ut till dem som inte har så hög utbildning och så vidare. Den biten är försummad i grundutbildning och fortbildning i hälso- och sjukvårdssystemet och ute i samhället. I skolan finns årskurserna 6, 9 och gymnasiets andra årskurs. Där finns bra data. Men det har bara samlats in data, och det finns lite kunskaper om hur de har använts och vilken effekt de har haft. Där är också nödvändigt att förbättra analysen och kunskapen. Det har naturligtvis bäring på sådant som rökning, droger och annat. Det har vi uppmärksammat och skriver mycket om i rapporten. : Huvudfokus i vårt uppdrag har varit de strukturella bestämningarna och inte livsstilsfaktorerna. Detta huvudfokus återspeglas i upplägget av vår rapport. Del 1 handlar om konsekvenserna av hur strukturerna och systemen fungerar. Del 2 handlar om hur de fungerar för dem som ingår i dem, arbetsmiljö, arbetssituation. Frågan om rökning är viktig, och där finns mycket att göra. Men det är inte den frågan som har varit vårt huvuduppdrag. Det har handlat om de strukturella bestämningarna. : På KVA:s symposium, symposium, var frågan om rökningens betydelse för ökade skillnader i dödlighet uppe. I har man studerat frågan noga. Där var slutsatsen att rökningen minskar i , men skillnaden i dödlighet mellan utbildningsgrupperna ökar . För män är rökningen en mindre och mindre del av förklaringen till skillnaderna mellan utbildningsgrupperna. För kvinnor är det inte så. Där spelar rökningen fortfarande en stor roll. Det räcker nog inte med att få stopp på rökningen för att minska skillnaderna. Däremot ska man naturligtvis försöka förhindra rökning. (S): Tack för intressanta föredragningar! Jag vet inte i vilken riktning jag ska ställa den här frågan, men jag tror att det är som ska svara. Vilka är de tre största misstagen som gjorts i välfärdsstatens strukturer som är orsaken till att det ser ut som det gör? (M): Tack för bra föredragningar! Man hör i föredragningarna att många av ojämlikheterna är relaterade till utbildningsgraden. Åtgärder behöver vidtas tidigt, helst i förskolan. kommun tar emot många nyanlända, och det är självklart av stor vikt att kunna ta emot dem på ett bra sätt så att barnen får lära sig språket och blir bättre förberedda för högre studier. Man har startat Mosaik 2012, som är ett slags förberedelseklasser i årskurserna 7–9. Då är min fråga: Vad gör ni för de yngre barnen i årskurserna 1–6? Har ni tänkt arbeta med något slags förberedelseklasser i ? Jag har sedan en liten kompletterande fråga till Nihad Bunar. Hur ser du på vikten av förberedelseklasser för de yngre barnen? : Det var en svår fråga. Jag skulle ha velat ha mer betänketid för att besvara den. Egentligen skulle jag vilja svara på ett helt annat sätt och säga att en del i den utveckling som vi sett av den ojämlika välfärden vill jag påstå är en del i den globala utveckling som handlar om att tillväxten har blivit mer finansdriven. Därför är detta inte en följd på något enkelt sätt av politiska beslut. Det är ingen slump att vi ser konsekvenserna av denna utveckling inte bara i utan också i andra länder. Det kan så klart vara svårt att hålla emot. Det kräver så klart också ett annat sätt att tänka än så som man har tänkt tidigare. Om jag ska framhålla något annat är det, som jag kan se med stor beklagan på, hur den generella välfärden har rustats ned. I har vi haft ett generellt tänkande när det gäller välfärdens utveckling till skillnad från i exempelvis . Det tycker jag att man skulle ha hållit fast vid betydligt mer än vad man har gjort. Det är också någonting som nu har framhållit. Så sent som , när man presenterade det sociala investeringsförslaget, framhöll man just ett generellt välfärdssystem som viktigt, inte bara för medborgarna utan också för att ett land helt enkelt ska kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. Jag ber att få återkomma, för detta är en jätteviktig fråga. Men det här är väl vad jag kan säga så här i all hast. Nihad Bunar: Jag ska svara på frågan om förberedelseklasser för de yngre eleverna. Barn i årskurserna 1–3 ska inte sättas i förberedelseklasser. Det är min bestämda uppfattning Det har vi också skrivit i de underlagsrapporter som ligger till grund för slutrapporten. Det finns ett stort gap mellan de dokument, riktlinjer och föreskrifter som vi tar fram för hur det ska arbetas med till exempel nyanlända barn och det som händer i praktiken. Förberedelseklasser har inte varit ordnade i lagen, utan man har använt sig av skrivelser om särskilda undervisningsgrupper och satt barn i förberedelseklasserna. Det som gäller är att fatta beslut på individuella grunder, det vill säga att inte alla barn ska dras över en kam så att om du är nyanländ ska du gå i en förberedelseklass, utan man måste göra en individuell bedömning och kartläggning. Vi har ett stort forskningsprojekt pågående just nu där vi följer nyanlända elever i tre kommuner och hur de själva upplever tiden i förberedelseklassen och i den ordinarie klassen. De hittar trygghet i förberedelseklassen , men om den blir för lång omvandlas den så kallade lilla integrationen till sin antites; det blir isolering och utanförskap. Om eleverna bara slungas in i ordinarie klasser och inte får den hjälp och det stöd som de behöver blir den här integrationen till sin antites. Det blir utanförskap, och de springer tillbaka till det lilla klassrummet där de tidigare var med sina kamrater i FK. Det handlar alltså väldigt mycket om hur vi arbetar och hur vi omsätter de fina riktlinjerna i praktiken. Men barn upp till årskurs tre ska inte gå i särskilda undervisningsgrupper eller förberedelseklasser för att de är nyanlända. (FP): Jag har två frågor, den första till . Hur tänker ni arbeta med ideella organisationer, det civila samhället? De är ju ibland mycket effektivare sändare och förebilder än vad byråkrater och doktorer är. Den andra frågan är till .