urf · H0A5URF1 · 2013-01-30 00:00:00 — 4)dömts för brott som medfört att garantitagaren skiljts från uppdraget som riksdagsledamot eller dömts för brott av sådan allvarlig art att det framstår som sannolikt att garantitagaren skulle ha skilts från uppdraget som riksdagsledamot om han eller hon hade varit kvar i . (13 kap. 16 §) Vidare finns bestämmelser om efterlevandeskydd som betalas till arvsberättigade barn som inte fyllt efter den som vid sin död var berättigad till mer än ettårig inkomstgaranti. Efterlevande make eller därmed jämställd till f.d. ledamot kan efter särskild prövning erhålla ett efterlevandeskydd. gör då en skälighetsprövning av den efterlevande makens försörjningssituation. Efterlevandeskydd motsvarar ett prisbasbelopp. (13 kap. 17–21 §§) När en riksdagsledamot lämnar sitt uppdrag fattar beslut om inkomstgaranti (13 kap. 2 §). Beslutet innebär att ledamoten har rätt till inkomstgaranti . Skälen till att han eller hon lämnar saknar betydelse. Såväl den som lämnar i samband med val som den som frivilligt lämnar uppdraget har rätt till inkomstgaranti. För att inkomstgarantin ska betalas ut krävs det en ansökan från garantitagaren. Ansökan görs hos () som sköter administrationen av inkomstgarantin (13 kap. 22 §). De belopp som följer av de procentsatser som beskrivits ovan i avsnitt 5.1 och 5.3 utgår inte oavkortade. Från dessa belopp ska avräkning göras av vissa andra inkomster (13 kap. 13 §). Denna avräkning kallas för samordning. I samband med att garantitagaren ansöker om utbetalning ska han eller hon lämna uppgifter om vilka andra inkomster garantitagaren förväntas få under det år som garantin avser. Detta görs på en för ändamålet framtagen blankett. Garantitagaren ska lämna uppgifterna på heder och samvete (13 kap. 23 §). Det innebär att oriktiga uppgifter kan komma att bestraffas som osann försäkran (15 kap. 10 § ). Oriktiga uppgifter som föranlett eller riskerat föranleda en felaktig utbetalning kan också föranleda straffansvar för bedrägeri respektive försök till bedrägeri enligt 9 kap. 1 § . De särskilda straffbestämmelserna i bidragsbrottslagen är inte tillämpliga eftersom den lagen endast tar sikte på utbetalningar som administreras av vissa i den lagen närmare angivna myndigheter. Till dem hör inte eller SPV. Garantitagaren är också skyldig att till SPV självmant lämna uppgifter om ändrade förhållanden som kan antas påverka rätten till inkomstgaranti. 2012/13:1 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN den som betalat ut lön eller annan ersättning samt har uppgiftsskyldighet gentemot SPV (13 kap. 24 § respektive 25 §). När en ansökan lämnats till SPV görs en beräkning av hur stort belopp som ska betalas ut. I februari året efter garantiåret ska en årsuppgift lämnas till SPV för avstämning av garantin. Resultatet kan bli att ytterligare belopp ska betalas ut eller att garantitagaren blir skyldig att betala tillbaka uppburen inkomstgaranti (13 kap. 25 och 26 §§). beslutar om jämkning. arbete utgår från den administrativa hanteringen av inkomstgarantier hos SPV. Nämnden inhämtar därvid årsuppgifterna från SPV och gör utifrån dessa ett urval av vilka inkomstgarantitagare som närmare ska granskas. I de fall nämnden beslutar om jämkning tillställs beslutet SPV som kräver garantitagarna på jämkningsbeloppet. 5.5 Närmare om förslag lags tillkomst väcktes vid ett flertal tillfällen motioner om att inkomstgarantin borde förändras varvid framför allt begränsningar i systemet föreslogs. behandlade ett sådant yrkande . Utskottet hänvisade till att tidigare skäl som anförts för inkomstgarantin fortfarande var gällande. Framför allt framförde man att mot bakgrund av att uppdraget som riksdagsledamot är behäftat med osäkerhet är det rimligt att de som tar på sig ett sådant viktigt samhällsuppdrag får en trygghet i händelse av att de av någon anledning lämnar uppdraget. Utskottet ansåg således att reglerna för inkomstgaranti inte borde försämras, och beslutade i enlighet med förslaget (bet. 2003/04:KU5). tillsattes dock , med uppdrag att göra en översyn av de ekonomiska villkoren för riksdagsledamöterna. Däri ingick att lämna förslag till materiellt reviderade bestämmelser, bl.a. för ledamöternas inkomstgaranti, med utgångspunkt i det nya pensionsavtalet för statligt anställda (PA03). Det var dock inte fråga om någon allmän översyn av inkomstgarantin. Kommittén gjorde en kartläggning av riksdagsledamöternas ekonomiska situation. Kartläggningen var dock enligt kommittén behäftad med betydande osäkerhet. En allmän reflektion var att riksdagsledamöternas inkomster före och efter riksdagstiden visade stor spännvidd, vilket också är naturligt då de representerar vitt skilda grupper i samhället. Många klarar sig bra efter riksdagstiden medan en inte obetydlig grupp får sina inkomster minskade då de lämnar . 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN 2012/13:1 5.5.2 Kommitténs utgångspunkter för förslagen Kommittén redovisade sin syn på riksdagsuppdraget (s. 50 f. och 84 f.). Kommittén slog fast att den allmänt gällande principen om försörjning genom eget arbete borde bilda utgångspunkt för utformningen av inkomstgarantin. Detta kom till uttryck i förslaget till en portalparagraf, numera 13 kap. 1 §. Kommittén fortsatte (s. 85): Den närmare regleringen återfinns sedan i [numera 13 kap. 4 §]. Av denna framgår att inkomstgarantin likväl kan bli varaktig såtillvida att den som har varit riksdagsledamot och har fyllt vid avgången kan uppbära inkomstgaranti fram till tidpunkten för sin pensionering. Det är viktigt att notera att reglerna inte heller för denna grupp ger någon ovillkorlig rätt till utbetalning av inkomstgaranti. Även för dem gäller den grundläggande principen om försörjning genom eget arbete. Prövningen om en avgången ledamot tillhörande denna kategori gjort tillräckliga ansträngningar för att försörja sig genom eget arbetet sker [enligt kommitténs förslag] med tillämpning av jämkningsregelns tredje punkt, 12 kap. 16 § 3. Här bör noteras att den sistnämnda föreslagna jämkningsregeln sedan inte kom att införas i lagen. Kommittén fortsatte (s. 85 f.): Det finns ingen anledning att tro annat än att de som lämnat gör vad de kan för att skaffa sig ett arbete. Inkomstgarantins konstruktion med endast delvis avräkning av arbetsinkomster innebär också ett visst incitament för detta. Det har dock ibland visat sig svårt att få lämpligt förvärvsarbete, särskilt när ledamoten är äldre och suttit i . I den debatt som förekommit har det emellertid pekats på fall där inkomstgarantin framstått som stötande eller alltför generös. Det gäller särskilt de fall där riksdagsledamoten skilts från sitt uppdrag på grund av brott. Man har också pekat på fall där ledamoten uppburit garanti och arbetat för t.ex. ett bolag som ägs av närstående och där ledamoten inte tagit ut någon ersättning för egen del. Det har vidare framhållits att de nuvarande reglerna inte innebär ett tillräckligt incitament för avgångna ledamöter att ta ett arbete. Man har jämfört med arbetslöshetsförsäkringens skyldighet att söka arbete och påpekat att systemet i vissa fall innebär en livsvarig försörjning. Vi har ansett att den förda debatten ger anledning att ta upp riskerna för missbruk och att föreslå regler för att förhindra detta utan att i grunden ompröva systemet med inkomstgaranti. 5.5.3 Kommitténs förslag till jämkningsregler Härefter gick kommittén över till att presentera tre olika jämkningsregler, varav de två först behandlade återfinns i gällande lag medan den tredje alltså Kommittén anförde (s. 86 ff.) följande: Riksdagsledamot eller garantitagare som begår brott En ledamot eller en ersättare kan enligt 4 kap. 7 § 3 regeringsformen av domstol skiljas från sitt uppdrag om han genom brott visat sig uppenbarligen olämplig för uppdraget. I 20 kap. 4 § sägs att den som valts till sådant uppdrag hos staten eller kommun med vilket följer myndighetsutövning får av rätten skiljas från uppdraget om han begår 2012/13:1 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN brott för vilket är stadgat fängelse eller därutöver och han därigenom har visat sig uppenbarligen olämplig att inneha uppdraget. Följande fall kan bli aktuella. –En ledamot som begår brott och av domstol fråntas sitt uppdrag. –En ledamot som begår brott men avgår själv- –En garantitagare som döms för brott han eller hon har rätt till inkomstgaranti. I de två sistnämnda fallen måste det vara fråga om så allvarliga brott att den f.d. ledamoten hade skiljts från sitt uppdrag om han eller hon varit kvar i . Självfallet måste lagföringen ha skett genom lagakraftägande dom. I alla dessa fall anser vi det stötande att inkomstgarantin utgår och föreslår därför ett stadgande som gör det möjligt att dra in den. Garantitagare som arbetar åt annan utan att uppbära ersättning för detta Den situation det här gäller är den då avgångna ledamöter förvärvsarbetar åt annan, t.ex. i ett eget bolag eller ett bolag som ägs av en närstående, utan att lyfta skälig ersättning för detta. Ledamöter som fått beslut om inkomstgaranti kan efter riksdagsåren äga och aktivt driva företag. Det kan ske i särskilda associationsformer som aktiebolag eller handelsbolag. Det kan också ske i form av enskild näringsverksamhet. Inkomst av sådan affärsrörelse kan skattemässigt för den enskilde gälla som inkomst av tjänst, kapital eller annan näringsverksamhet. När det gäller inkomst av tjänst skall inkomsten samordnas med inkomstgarantin, dvs. När det gäller bolag bör den aktuella inkomsten rimligen vara den uttagna lönen från bolaget. Den som driver enskild firma har sin ekonomi starkt länkad till rörelsen. Om rörelsens intäkter överstiger kostnaderna föreligger en vinst som reducerar garantibeloppet för ägaren. Inte sällan kan den enskilde styra sina inkomster i tiden. Bolagsformerna innebär att en inkomst kan skjutas upp genom att någon lön inte tas ut, trots att bolaget visar vinst och alltså värdet på bolaget ökar. Den före detta riksdagsledamoten kan välja att vänta med att ta ut lön till inkomstgarantin upphört och då med ett högre belopp. Det kan i vissa lägen vara förmånligt att uppbära inkomstgaranti från och i ett senare skede ta ut lön från sitt bolag. Om en närstående äger bolaget är det möjligt att i stället överföra inkomsterna på denne. För att göra det möjligt att ingripa mot de kringgåenden som kan ske genom sådana förfaranden som beskrivits ovan föreslår vi att inkomstgarantin skall kunna minskas eller helt upphöra om garantitagaren arbetar åt annan men inte uppbär skälig ersättning för detta. Som ovan nämnts finns det ingen anledning att tro att riksdagsledamöter när de lämnar normalt underlåter att ta ett förvärvsarbete och att de i stället förlitar sig på inkomstgarantin. Det kan naturligtvis förekomma något sådant fall. Det ger oss anledning att betona att inkomstgarantin normalt bör vara ett stöd som den avgångne ledamoten söker ett förvärvsarbete efter riksdagsåren. är detta inte möjligt, som när den avgångne ledamoten bara har till pensionsåldern eller har vacklande hälsa. Huvudregeln bör dock vara en övergång till arbetslivet. Detta vill vi uttrycka genom en portalparagraf om att syftet med garantin är att ge stöd och inte en livsvarig försörjning. 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN 2012/13:1 Frågan blir då hur man rent praktiskt skall gå till väga för att se till att detta syfte med inkomstgarantin fullföljs. Det är ibland möjligt för den f.d. ledamoten att återgå till sin tidigare verksamhet. Vi är dock medvetna om att det kan vara svårt bl.a. på grund av att man inte haft möjlighet att följa kompetensutvecklingen inom sitt yrke. Till viss del måste ändå den f.d. ledamoten anstränga sig. Även den som före riksdagsuppdraget varit företagare bör undersöka möjligheterna att kunna ta upp den tidigare verksamheten eller på annat sätt försörja sig. I sammanhanget skall man beakta de kunskaper som förvärvats som ledamot. Den avgångne ledamotens arbete skall stå i rimlig proportion till den enskildes kompetens. Man skall också ta hänsyn till ålder och hälsotillstånd. En som underlåter att ta ett arbete som står till buds och som bedöms lämpligt utifrån de kriterier vi tidigare nämnt och i stället väljer att uppbära inkomstgaranti, kan då få förklara varför han eller hon avböjt att ta arbetet. Det är dock endast i fall där det är uppenbart att syftet med inkomstgarantin åsidosätts som det kan bli aktuellt med en jämkning. Vi utesluter inte att det finns andra situationer där ett handlande från garantitagarens sida kan så uppenbart bryta mot syftet med inkomstgarantin att det är rimligt att det finns en möjlighet att pröva skäligheten av att garanti betalas ut. Med hänsyn till konstruktionen av denna prövning torde dock endast uppenbara fall komma att prövas. 5.5.4 Kommitténs syn på förfarandet Kommittén redovisade de då gällande reglerna om förfarandet, dvs. om bl.a. garantitagarens skyldighet att i samband med ansökan lämna en redogörelse för sina inkomster, lämna preliminära inkomstuppgifter eller delår, anmäla ändrade inkomstförhållanden och lämna årsuppgift för det gångna utbetalningsåret (s. 88). Därvid föreslog kommittén även att det skall lämnas uppgifter även om möjligheterna att skaffa sig en förvärvsinkomst. Kommittén föreslog att handläggningen av jämkningsärendena borde lämnas till en särskild föredragande utsedd av riksdagsstyrelsen. Föredraganden skulle ta initiativ till granskning, utöva tillsyn och bereda beslut i jämkningsärendena. Dessa beslut skulle fattas av riksdagsstyrelsen med överklagandemöjlighet till . 5.5.5 Garantiunderlaget och tidsvillkoren Kommittén redogjorde (s. 89 f.) för de olika arvoden som enligt lagen utgör underlag för inkomstgarantin. Kommittén föreslog att inkomstgarantin endast skulle beräknas på ledamotsarvodet. Det bör här nämnas att detta förslag sedan genomfördes endast delvis, bl.a. så att fr.o.m det sjätte garantiåret beräknas inkomstgaranti endast på ledamotsarvodet (13 kap. 9 §). Kommittén föreslog vidare (s. 91 f.) att kravet för inkomstgaranti längre än skulle ändras till en sammanlagd tid och att därmed dispensregeln kunde begränsas till att endast gälla möjligheten att förlänga garantitiden (se 13 kap. 5 och 7 §§). 2012/13:1 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN 5.5.6 Kommittén om övriga frågor Kommittén föreslog att SPV:s uppgifter inom inkomstgarantisystemet skulle lagregleras. Vidare föreslogs att en regel om rätt att överklaga beslut av organ skulle införas. Sammansättningen av skulle ändras och denna nämnd skulle pröva överklagandena. SPV:s beslut skulle kunna överprövas i allmän förvaltningsdomstol. Kommittén föreslog att en ny lag skulle ersätta lag. I fråga om ikraftträdande- och övergångsbestämmelser föreslog kommittén följande (s. 123 f.). Vi föreslår [] att de nya lagreglerna träder i kraft . är det val till . De ledamöter som då är nya kommer enligt förslaget att omfattas av de nya bestämmelserna. Vi bedömer det också skäligt att lagförslaget i huvudsak tillämpas även på de omvalda ledamöterna. När det gäller inkomstgarantin anser vi att de nya reglerna endast bör gälla garantitagare, vars beslut om rätt till inkomstgaranti fattats efter det att lagen trätt i kraft. Det innebär att beslut om rätt till inkomstgaranti för avgångna ledamöter före följer de gamla bestämmelserna. För de som är ledamöter och där det först efter ikraftträdandet fattas ett beslut om rätt till inkomstgaranti, kommer garantitagaren att få inkomstgaranti enligt de nya bestämmelserna. 5.6 Remissbehandlingen av förslag Förslaget remitterades till , ombudsmän, i , Justitiekanslern, , , , , , Kommuner och Landsting samt den s.k. Genomförandegruppen inom . Endast några få av instanserna tog upp förslagen om inkomstgarantin. behandlade det förslag som gällde nämnden och föreslog som ett alternativ att överprövningen helt skulle ankomma på domstolsväsendet. Nämnden hade också några lagtekniska synpunkter. Också JO lade synpunkter på förslaget om överklagandenämnds uppgifter. En remissinstans, , ansåg att förslagen var för sig tycktes vara rimliga men tillförde vissa allmänna reflexioner och synpunkter. Dessa gällde att det inte var möjligt att av rapporten få en helhetsbild av riksdagsledamöternas ekonomiska villkor. Vidare efterlystes mer principiella resonemang i frågan om hur så långt det är möjligt låta likartade villkor gälla för riksdagsledamöter som för samhället i övrigt. 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN 2012/13:1 5.7 Riksdagsstyrelsens behandling av förslaget 5.7.1 Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Riksdagsstyrelsen behandlade ärendet i en framställning till , 2005/06:RS4. Sammanfattningsvis föreslogs följande. Inkomstgarantin bör i huvudsak vara utformad som den är . Förslaget i denna del innebär dock att reglerna i vissa avseenden skärps, t.ex. genom att syftet med garantin tydliggörs som en ekonomisk trygghet . För att förhindra missbruk av inkomstgarantin föreslår riksdagsstyrelsen att det införs en jämkningsregel. Jämkningsregeln innebär att inkomstgarantin skall kunna jämkas helt eller delvis om en ledamot eller garantitagare har begått allvarligare brott eller om en garantitagare arbetar åt annan utan att uppbära skälig ersättning för detta arbete. Jämkningsfallen skall prövas av . Vidare skall en varaktig inkomstgaranti beräknas endast på en riksdagsledamots grundarvode vid avgången utan att hänsyn tas till eventuella tilläggsarvoden. Lagändringarna föreslås i huvudsak träda i kraft i och med den nya valperioden. Det innebär att nytillträdda ledamöter kommer att omfattas av de nya bestämmelserna. Detta gäller även omvalda ledamöter. Dock skall reglerna om inkomstgaranti träda i kraft . Emellertid skall de nya reglerna om beräkningen av inkomstgaranti på endast grundarvodet garantitid endast gälla de ledamöter som lämnar efter nästa valperiod. Riksdagsstyrelsen frångick förslag på tre punkter: 1)Förslaget om den tredje, allmänna, jämkningsregeln antogs inte. 2)Beslut i jämkningsärendena ska fattas av och kunna överklagas i allmän förvaltningsdomstol. 3)Inkomstgarantin ska beräknas på grundarvode och eventuella tilläggsarvoden och inte som kommittén föreslog endast på grundarvode. 5.7.2 Riksdagsstyrelsen om syftet Riksdagsstyrelsen utvecklade sin syn på syftet med inkomstgarantin (s. 66 f.) och anförde följande. Starka skäl talar därför för att det finns en garanti för en riksdagsledamots försörjning när han eller hon lämnar riksdagsuppdraget. är det viktigt att vidmakthålla den allmänt gällande principen om försörjning genom eget arbete. Villkoren för denna garanti bör därför vara så utformade att återgången till företagande eller förvärvsarbete underlättas utan att den f.d. ledamoten blir ekonomiskt överkompenserad. Syftet med inkomstgaranti är således att ge en ekonomisk trygghet , som kan användas till t.ex. kompetensutveckling. Detta kommer till uttryck i den föreslagna portalparagrafen. Det finns ingen anledning att tro annat än att en avgången riksdagsledamot gör vad han eller hon kan för att återgå till arbetslivet och försörja sig på så sätt. är det kanske inte möjligt att förvärvsarbeta. 2012/13:1 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN f.d. ledamoten kan ha bara kvar till pensioneringen eller ha vacklande hälsa. Det kan också vara svårt att återgå till sin tidigare verksamhet efter många års bortovaro. I det fallet kan det vara svårt att upprätthålla yrkeskompetensen. Riksdagsstyrelsen anser därför att det även skall vara möjligt att ha rätt till varaktig inkomstgaranti om den som varit ledamot har fyllt vid avgången. Han eller hon kan då få inkomstgaranti fram tills pensioneringen om förhållandena är sådana att behov av garantin finns. Portalparagrafen hindrar alltså i och för sig inte rätten till en inkomstgaranti som varar , utan betonar bara vikten av att i första hand finna en försörjning genom eget arbete. Det kan här antecknas att det i syftesfrågan utvecklades en del ytterligare argument i en reservation (S), (s. 115). 5.7.3 Riksdagsstyrelsen om jämkningsreglerna I fråga om jämkningsreglerna anförde riksdagsstyrelsen inledningsvis följande. har pekat på att det kan finnas situationer där en garantitagares handlande strider mot syftet med inkomstgarantin. Detta kan ske t.ex. när en garantitagare arbetar åt annan utan att uppbära skälig ersättning för detta eller när han underlåter att ta ett erbjudet arbete. Det kan också enligt kommittén vara direkt stötande att någon som har begått brott har rätt till garanti. har föreslagit en jämkningsregel som innebär att garantin i sådana situationer som här beskrivits skall kunna helt eller delvis reduceras. Riksdagsstyrelsen anser att det är mycket viktigt att reglerna om jämkning är klara och tydliga för dem som skall tillämpa dem. En garantitagare skall ha klart för sig hur han eller hon skall förhålla sig för att ha rätt till inkomstgaranti. Det är styrelsens uppfattning att den allmänna jämkningsregel som föreslagit [] blir svår att tillämpa på ett rättssäkert sätt. Styrelsen kan därför inte ställa sig bakom förslaget i denna del utan föreslår en jämkningsregel som tar sikte på två situationer för att undvika missbruk av garantin. Den första situationen är när en ledamot eller tidigare ledamot begår brott av allvarligare slag och döms för detta. Den andra är när en garantitagare arbetar åt annan utan att ta ut skälig ersättning för det arbetet. Vad riksdagsstyrelsen anförde om brottsfallet redovisas inte här. I fråga om det andra jämkningsfallet anfördes (s. 69) följande. Den andra situationen gäller när en garantitagare förvärvsarbetar åt annan utan att uppbära skälig ersättning för detta arbete. Det kan röra sig om arbete i ett eget bolag eller ett bolag som ägs av en närstående. Ledamöter som fått beslut om rätt till inkomstgaranti kan efter riksdagsåren äga och aktivt driva företag. Det kan ske i särskilda associationsformer som aktiebolag eller handelsbolag. Det kan också ske i form av enskild näringsverksamhet. Inkomst av sådan affärsrörelse kan skattemässigt för den enskilde gälla som inkomst av tjänst, kapital eller annan näringsverksamhet. När det gäller inkomst av tjänst skall inkomsten samordnas med inkomstgarantin, dvs. När det gäller bolag bör den aktuella inkomsten vara den uttagna lönen från bolaget. Den som driver enskild firma har sin ekonomi starkt länkad till rörelsen. Om rörelsens intäkter överstiger kostnaderna föreligger en vinst som reducerar garantibeloppet för ägaren. 4 OMSTÄLLNINGSÅTGÄRDER PÅ ARBETSMARKNADEN 2012/13:1 Inte sällan kan den enskilde styra sina inkomster i tiden. Bolagsformerna innebär att en inkomst kan skjutas upp genom att någon lön inte tas ut, trots att bolaget visar vinst och alltså värdet på bolaget ökar. Den f.d. riksdagsledamoten kan välja att vänta med att ta ut lön till inkomstgarantin upphört och då ta ut lön till ett högre belopp. Det kan i vissa lägen vara förmånligt att uppbära inkomstgaranti från och i ett senare skede ta ut lön från sitt bolag. Om en närstående äger bolaget är det möjligt att i stället överföra inkomsterna på denne. För att göra det möjligt att ingripa mot de kringgåenden som kan ske genom sådana förfaranden som beskrivits här bör inkomstgarantin kunna minskas eller helt upphöra om garantitagaren arbetar åt annan och inte uppbär skälig ersättning för detta. Bestämmelsen är inte tänkt att tillämpas på den f.d. ledamot som ägnar sig åt ideellt arbete så länge det sker i rimlig omfattning. Många f.d. riksdagsledamöter vill hålla kvar kontakten med det politiska livet. Ideellt arbete inom den lokala partiorganisationen skall inte ha någon inverkan på garantins omfattning eller storlek så länge det inte sker i sådan utsträckning att det påverkar möjligheterna att ha ett ordinarie arbete. 5.7.4 Riksdagsstyrelsen om beslutsfattare Riksdagsstyrelsen menade (s. 70) att riksdagsstyrelsens ledamöter riskerade att få sin opartiskhet ifrågasatt om beslutfattandet om jämkning lades där. ansågs bättre lämpad för uppgiften. Om detta förslag anfördes bl.a. följande