rfr · H00WRFR8 · 2013-06-01 00:00:00 — offentliga utfrågning om gymnasiereformen Riksdagstryckeriet, , 2012 anordnade en offentlig utfrågning om gymnasiereformen. En bra gymnasieskola är av största vikt för både yrkesliv och högskolestudier. Den nya gymnasieskolan med en indelning i yrkesprogram och högskoleförberedande program infördes fr.o.m. . Utfrågningen utgjorde ett led i utskottets långsiktiga uppföljning av reformen. Vid utfrågningen presenterade , Skolinspektionen och Statskontoret statistik och annan uppföljning av reformen. Företrädare för skolans huvudmän, elever och fackliga organisationer m.fl. gav sin syn på utvecklingen. I det följande redovisas programmet och en utskrift av den stenografiska uppteckningen som gjordes vid utfrågningen. Program för offentlig utfrågning om gymnasiereformen Tidpunkt: kl. 9.00–11.50, 12.10–13.40 Plats: Andrakammarsalen, Företrädare för , för studie- och yrkesvägledare, samt nationella programrådet för vård- och omsorgsprogrammet och industritekniska programmet. Stenografisk utskrift från den offentliga utfrågningen Ordförande (M): Jag hälsar alla våra talare och väl insatta och särskilt inbjudna gäster varmt välkomna till denna öppna utfrågning. Jag hälsar också ledamöterna i utbildningsutskottet, medierna och alla er som följer detta i särskilt välkomna. Jag hoppas att vi ska bjuda er på . En viktig uppgift för riksdag är att ha ett uppföljningsarbete av den lagstiftning som beslutas och av andra reformer som initieras av regeringar. När det gäller gymnasiereformen är denna utfrågning en del av långsiktiga uppföljning av reformen. Någon kanske påpekar att reformen infördes och inte är särskilt gammal. Det är vi väl medvetna om. Vi upplever dock att intresset för reformen är stort, och vi tycker att det är viktigt att redan nu vara öppna för att börja ta in de synpunkter som finns på denna reform. Låt mig ge en kort bakgrund. De skäl som angavs inför reformen handlade mycket om att många elever hoppade av gymnasiet och att det var betydande problem att få en bra genomströmning i gymnasiet. Andra skäl som angavs handlade om att vi måste ha en gymnasieskola som bättre förbereder för vidare studier och för arbetslivet. Detta resulterade i en reform som gav tolv yrkesprogram och sex högskoleförberedande program och som gjorde lärlingsutbildningen permanent. har vi ett antal inbjudna gäster, och en del av dem kommer att tala. Programmet är utformat så att vi börjar med en del som handlar om att få en någorlunda gemensam plattform med kunskap och fakta. Sedan har vi ett stort antal intressenter som kommer att ge sina viktigaste synpunkter och eventuella slutsatser av detta. Därefter bryter vi för 20 minuters lunch. Efter lunch ges ledamöterna i utskottet möjlighet att ställa frågor. Det kan både göras till dem som har talat och till andra närvarande gäster. välkomnar jag , generaldirektör för , som ska ge oss en första genomgång. Generaldirektör , : Jag tackar för möjligheten att komma hit och tala om gymnasiereformen som, precis som ordföranden sade, inte har så på nacken. Jag har fått ett antal punkter från utskottet som jag tänkte uppehålla mig vid. Det första jag tänkte säga några ord om är det mottagande som gymnasiereformen har fått bland huvudmän, rektorer och lärare. Vår bild på är att reformen har tagits emot på ett i huvudsak positivt sätt. Man upplever att den är tydligare än den tidigare gymnasiereformen var. bättre struktur, och framför allt är det många som betonar att det är tydligare utgångar från programmen. Ämnesplanerna är något man ofta uppehåller sig vid. Det har lagts ned mycket arbete på att göra dem tydligare med centralt innehåll och med en stark betoning på kunskapskrav. Även om skoldebatten ofta är vild och intensiv är det några saker som har fått en stark uppslutning och som få är kritiska till. Till det hör kunskapskraven så som de är formulerade. Det upplevs positivt ute i sektorn. En vanlig synpunkt till är att man vill ha mer konkret stöd. Man är orolig för att det finns en risk för att bedömningen i landet inte är likvärdig. Detta återkommer ofta. ska det sägas att en lika stark signal från lärare och skolledare är att det inte finns tid och resurser att ta till sig det stöd som finns, och det finns mycket stöd till denna reform. Fler poäng i yrkesämnen är också uppskattat på de flesta yrkesprogram. Vi har mycket kontakt med de olika branscherna, och jag återkommer till det eftersom en särskild punkt i genomgången gäller de nationella programråden. Från branschernas och arbetslivets håll är man över lag nöjd med den utformning som yrkesprogrammen har fått när det gäller ämnesplaner, examensmål, kunskapskrav och liknande. Ett vanligt budskap till oss är att det är viktigt att det nya systemet får tid att sätta sig och att kraft och resurser ges till genomförandet i det skede som är . Jag betonar åter det jag sade , nämligen att vi från sida upplever – också när vi jämför med tidigare stora implementeringsreformer i skolan – och får som respons från sektorn att det finns mycket stödmaterial. Man vill ha mer, men det finns mycket. En viktig synpunkt är att lärarna inte får tid att sätta sig in i det stödmaterial som finns. Det här återkommer ofta i våra kontakter. En synpunkt som ofta förs fram från yrkeslärarna är att de inte får tillräckligt med tid att besöka elever under det arbetsplatsförlagda lärandet. Signalen vi får är att det finns mer att göra när det gäller det arbetsplatsförlagda lärandet. En annan synpunkt som vi ofta får och som inte varit uppe i den allmänna debatten så mycket är bristen på läromedel, inte minst på yrkesprogrammen. Förlagen tycks inte intresserade av att utveckla läromedel om inte upplagorna blir tillräckligt stora, och det blir de förstås inte när ett yrkesprogram upplevs som väl smalt av förlagen. Elevernas intresse för programmen har varit i fokus. Jag vill peka på den stora förändring som har skett i antalet elever i gymnasieskolan vi diskuterar. –2012 har elevkullarna minskat . Denna minskning fördelar sig lite orättvist mellan yrkesutbildningarna och de högskoleföreberedande utbildningarna. Yrkesutbildningarna har tappat mycket fler elever än vad än vad de högskoleförberedande har. Men också de högskoleföreberedande programmen har färre elever än vad de hade 2007, helt enkelt eftersom årskullarna har blivit mindre. var fördelningen av elever i årskurs 1 på studieförberedande program och på yrkesförberedande program. var fördelningen på högskoleförberedande program och på yrkesutbildningarna. Vi ska dock komma ihåg att det är mot bakgrund av minskande elevkullar. Båda sorternas program har alltså tappat elever men yrkesprogrammen avsevärt mer. De program som har minskat mest är handel och administration samt industri. Jag skulle kunna göra en uppräkning, men ni känner säkert redan till det. Det finns dock program som har gått bra, till exempel vvs- och fastighetsprogrammet. Bygg- och anläggningsprogrammet lyckas också locka elever . Vi ser dock stora variationer mellan program, skolor och orter. Industritekniska programmet kan ha bra rekrytering på en ort där det finns en dominerande industri som har ett stort intresse av programmet. Det finns även högskoleförberedande program som har haft betydande svårigheter att locka elever. Det humanistiska programmet hade så lite som cirka tusen elever. Det är inte mycket för ett gammalt klassiskt program. Vad är orsakerna till elevminskningen? Man kan inte enbart tala om antalet sökande till ett program. Minst lika viktigt är att tala om avbrotten, och vi ser att avbrotten är en viktig fråga i dagens gymnasieskola. Frågan är inte ny, och det är inte heller tendensen med minskad andel elever som söker yrkesprogram. Den tendensen har funnits och fanns också innan den nya gymnasiereformen sattes i sjön. Går man tillbaka till skrifterna och ser orsakerna till den gymnasiereform vi nu diskuterar ville man komma till rätta med de många studieavbrotten. Avbrotten är fortsatt ett stort bekymmer, och ett viktigt mål med gymnasiereformen är att minska studieavbrotten. Elevminskningen är mindre ett generellt problem för yrkesprogrammen och mer en fråga för några specifika program. Det är som sagt stor skillnad mellan programmen. Fortsätter det som på vård- och omsorgsprogrammet och industriprogrammet kommer det att saknas utbildad arbetskraft, men det är stora regionala skillnader. Många uppger att det förhållandet att man inte kan få grundläggande högskolebehörighet är en starkt bidragande faktor till att elever väljer bort yrkesprogrammen. Vi kan från inte säga att vi har bevis för att det är på det viset. Vi hör många som säger det, men vi kan inte säga att det är orsaken till det minskade intresset. Vi väljer att lyfta fram flera olika aspekter. När vi talar med våra programråd är detta dock en synpunkt som ofta kommer fram. Från sida är vi också noggranna med att i alla sammanhang föra fram att elever har rätt att inom sin utbildning välja kurser så att de får behörighet genom sitt gymnasieprogram. De nationella programråden ville utskottet höra lite extra om, och det är med stor glädje jag tar upp det. Vi är så himla glada över dem – om man får säga himla när man företräder en myndighet. Vi har en stor glädje av våra De har betytt mycket för kvaliteten i yrkesprogrammen och utbildningarna, och de har också betytt mycket för förmåga att ge riktigt bra innehåll i de utbildningar som ges på gymnasieskolan. Vi har tolv programråd, och de innehåller tillsammans ca 80 ledamöter. Det är en bred representation från bransch- och arbetslivsorganisationer och myndigheter. Viktigt att veta är att ledamöterna sitter på personliga mandat. Ofta har ledamöterna i programråden en svår sits. De ska företräda ett intresse, men de sitter på ett personligt mandat och har att förhålla sig till ett statligt regelverk. Det är något som är svårt men som programråden har klarat med stor professionalism. Vi lägger en hel del möda på att programråden ska få komma till sin rätt och få göra nytta, och vi har också ett stort utbyte av samverkan med dem. Vi har tyckt att de är så bra att vi även har inrättat programråd, på frivillig basis, för de högskoleförberedande utbildningarna. Där samspelar vi mycket bättre med högskolans företrädare. Programråden har funnits . Man skulle kunna tro att jag med min hyllningssång till dem är färdig där, men vi vill ju luta oss mot expertis också. Därför har vi anlitat en extern utvärderare som ska utvärdera hur programråden har fungerat och hur vi ska kunna nyttja dem bättre. Preliminärt är dock vår inställning från att vi har ett mycket stort utbyte av dem. Vi ser också att det finns mycket att vinna på ett större samarbete med branscherna och arbetslivet. Vad har programråden gjort? Jo, de har arbetat med kvaliteten i det arbetsplatsförlagda lärandet. Det är en solklar uppgift där ett programråd kan göra extra mycket nytta. De har också bidragit mycket när det gäller elevernas etablering på arbetsmarknaden efter avslutad yrkesutbildning. Vi har också haft stor glädje av dem när det gäller utvecklingsbehov inom yrkesutbildningarna. Om det till exempel sker en snabb utveckling inom en bransch eller inom ett yrke finns det nu mycket större möjligheter att ganska snabbt påverka programinnehåll, ämnesplaner och liknande. Dessutom har vi haft stor glädje av programråden när det gäller inrättandet av särskilda varianter och riksrekryterande utbildningar. Det är uppgifter som har fått med den nya gymnasiereformen och som ställer stora krav på att vi förstår vad som händer ute i skolorna och också ute i arbetslivet. Vi har också haft stor glädje av att kunna ha med Skolinspektionen och Myndigheten för i olika möten med de nationella programråden. Det är bra för hela sektorn eftersom det gör att också Skolinspektionens och Myndigheten för verksamhet kan dra nytta av detta. Jag ser till min glädje att ett antal representanter från programråden är inbjudna så att ni kan få lyssna på dem. Jag hoppas att de inte kommer att säga emot mig alltför mycket vad gäller deras eget värde. Ytterligare en sak som jag vill lyfta fram hänger ihop med det jag sade om det minskade söktrycket till vissa delar av den nya gymnasieskolans program och de många avhoppen – och jag vill åter betona att avhoppen är en fråga som är mycket viktig att ta på stort allvar – och det är studie- och yrkesvägledningen. Erfarenheterna som vi tar del av från sektorn visar att eleverna har bristande kunskaper om vad olika utbildningsval innebär och bristande kunskaper om arbetslivet, alltså vad en utbildning eller ett arbete innehåller och vilket utbud och vilken efterfrågan som finns. Dåligt underbyggda val är precis som studieavbrotten något som ställer till stora problem. Ur ett samhällsperspektiv innebär de många studieavbrotten, avhoppen och bytena inom gymnasieskolan en stor samhällsekonomisk kostnad. Låt oss leka med tanken att en elev tjänar lika mycket under hela sitt arbetsliv och jobbar efter sin utbildning då är extra i skolan, utan mening, 2 ½ procent av livslönen. Det handlar alltså om mycket pengar. Men det är också många värden i form av drömmar, förhoppningar och den viktiga tid som en elev lägger på sin skola som går förlorade. På samma sätt kan man säga att det är kostsamt för samhället om utbildningsval sker med dåligt underbyggt faktaunderlag eller leder till avhopp. Det kan dock vara helt perfekt för en elev att byta program. Jag vill verkligen inte sätta upp hinder för elevers möjlighet att byta, men ju mer vi kan förebygga och se till att valen blir rätt från början, desto bättre blir det i form av privatekonomiskt utbyte, samhällsekonomiskt utbyte och effektivt användande av samhällets resurser – och även om man skulle ge sig på att mäta elevers lycka. De studier vi har gjort om studie- och yrkesvägledningen gör att vi är oroliga över den frågan. Styrning och ledning brister. Styrdokumenten har skärpts med den nya gymnasiereformen och den nya skollagen, och det står klart och tydligt att alla elever ska erbjudas vägledning och ges förutsättningar att göra väl underbyggda val. Det vi ser motsvarar dock inte de vackra orden i lagar och förordningar. Det vi lutar oss mot är de utvärderingar om kvaliteten i vägledningen som vi har gjort på men också den pågående kvalitetsgranskning, som jag antar att vi får höra om från Skolinspektionen, som jag tror blir viktig för att bedöma studie- och yrkesvägledningen. Vi känner en stark oro, och läget är allvarligt på många håll. Det är stora skillnader mellan olika skolor. Generellt tycks bristerna vara störst i . Det spelar stor roll för gymnasieskolan eftersom det är studie- och yrkesvägledning som ska ge förutsättningar för ett klokt och väl underbyggt gymnasieval. Det pågår en hel del när det gäller studie- och yrkesvägledning och information. Vi arbetar med en hel del uppdrag på , till exempel en ordentlig kompetensutvecklingsinsats för studie- och yrkesvägledare och en särskild insats mot gymnasieskolan, som har extra fokus mot unga med funktionsnedsättningar. Vi har ett särskilt uppdrag om jämställdhetsperspektiv, vilket förstås är jätteviktigt när det gäller studie- och yrkesvägledning. Vi arbetar också med kvalitetsutvecklingsprojekt inom vuxenutbildning. Jag vill understryka vikten av en väl fungerande studie- och yrkesvägledning. Intrycket är att vi ute på marken ännu inte riktigt ser effekterna av de skärpningar som har skett i lagstiftningen. Jag slutar här och tackar för ordet. Ordföranden: går vidare till som är utredare vid Statskontoret. Hon har skrivit rapporten av gymnasiereformen. Utredare , Statskontoret: Vårt regeringsuppdrag handlade om organisatoriska konsekvenser av gymnasiereformen. Det handlade enbart om de kommunala huvudmännen. Det var angivet vissa specifika aspekter av dessa organisatoriska konsekvenser som vi skulle studera. Det handlade bland annat om planering, schemaläggning, gymnasieskolornas förutsättningar att fylla undervisningsgrupper, samverkan och samläsning. Vi skulle också bedöma de kommunala huvudmännens möjligheter till förbättrad planering och schemaläggning på . Bakgrunden till vårt uppdrag var bland annat vad regeringen hade förväntat sig i en proposition där det sades att kommunerna skulle kunna bedriva en effektivare planering och organisation av gymnasieskolan till följd av att det gavs mer tydliga och likvärdiga förutsättningar, att de specialutformade programmen inom gymnasieskolan togs bort och att utrymmet för individuella val minskades. Det var en ganska kort studie som genomfördes . Vi tittade på tre olika nivåer. På systemnivå hade vi bland annat utbyte med om vad reformen egentligen innebar. Reformen hade nämligen många fler delar än det som lyftes fram i den konsekvensbeskrivning som man gjorde i propositionen. Vi gjorde också telefonintervjuer med 19 huvudmän, både kommunalförbund och kommuner. Vi skickade också ut en webbenkät till gymnasieskolor för att komma närmare planeringen av undervisningsgrupper och få bättre grepp om den. Våra möjligheter att urskilja konsekvenserna av reformen var begränsade på lite olika sätt. Vi genomförde studien tidigt i reformen. Det innebar att man hade genomfört det första läsåret och planerat inför det andra i nya gymnasieskolan, och kommunerna hade kommit olika långt avseende det tredje läsåret. Det saknades statistik för exempelvis undervisningsgruppernas storlek. Även planering är brett och svårt att följa upp statistiskt. Vi var därför rätt hänvisade till kommunernas och gymnasieskolornas erfarenheter och uppfattningar. Kommunerna hade också i vissa fall själva svårt att överblicka reformens konsekvenser. Det var en allmän försämring av planeringsförutsättningar eftersom man höll på att implementera en reform. Utöver parallella gymnasiesystem hade man minskade elevkullar och förändrade sökmönster att hantera. Vid intervjuerna med huvudmännen urskilde vi olika områden som vi kunde anta påverkade kommunernas möjlighet att planera utbildningsutbud och kurser. Vi urskilde allt utom ökad tydlighet kring examensmål. Det var något som huvudmännen själva lyfte fram att det hade påverkat deras planeringsförutsättningar. Låt mig säga något om vad som kom fram i intervjuerna med huvudmännen. I många fall upplevde man ingen skillnad vad gällde dessa punkter, vilket lite grann speglar att kommuner har ganska skilda förutsättningar när det gäller att planera och organisera sin utbildning. Det kunde till exempel handla om att man inte hade några specialutformade program, vilket medförde att detta inte gjorde någon skillnad. I andra fall kunde man lätt inkorporera dem i befintlig programstruktur. På andra punkter kunde man dock visa på konsekvenser. De delar av reformen som man var mest positiv till var minskad omfattning av individuellt val och kanske framför allt att man inte längre hade skyldighet att erbjuda alla kurser som gavs i kommunen. Det underlättade mycket för planeringen. Man hade bättre kontroll på utbildningsutbudet, kunde lättare förutse sökmönster och så vidare. Något annat man lyfte fram var att tydligheten i programstrukturen kunde underlätta samverkan på . Man upplevde även att de fem introduktionsprogrammen gav generellt förbättrade planeringsförutsättningar. Att förutse sökmönster och planera samläsning mellan kurser är viktigt för kommunernas förutsättningar att fylla undervisningsgrupper – kanske inte för alla kommuner och gymnasieskolor men för dem som har färre elever och mindre stabilt elevunderlag. Här kunde man se att fler inriktningar gjorde det svårare att samläsa mellan kurser och att erbjuda ett allsidigt utbildningsutbud. Fler karaktärsämnen på yrkesprogrammen gjorde det också svårare att samläsa eftersom de var mer specialiserade. Nästan alla huvudmän framhöll ökad tydlighet kring examensmål. Här sade att kommunerna skulle ha jobbat med detta tidigare, men man upplevde att kraven hade förstärkts i denna del. Man upplevde också att olika kurser i gymnasiegemensamma ämnen försvårade samläsning. En generell trend är att det har blivit mer specialiserat och differentierat när det gäller kursutbudet, vilket försvårar planeringsförutsättningarna. När det gällde webbenkäten till gymnasieskolorna ställde vi frågan: Hur påverkade reformen era möjligheter att fylla undervisningsgrupperna i yrkesprogrammen och i högskoleförberedande program jämfört med gamla gymnasieskolan? När det gäller yrkesprogrammen ser man att endast en liten andel av gymnasieskolorna upplevde att detta underlättade planeringen. Det var snarare tvärtom. Dock speglar resultaten sannolikt också att kommunerna hade vikande elevkullar. Vi har inte kunnat renodla konsekvenserna. När det gäller högskoleförberedande program var det en mer positiv bild. I synnerhet om man viktar svaren med gymnasieskolornas storlek kan man se att det var ungefär lika stor grupp som upplevde att det hade förbättrats respektive försämrats. Vilka slutsatser drog vi? Det var svårt att dra riktigt säkra slutsatser utifrån det underlag vi hade. Vad vi kunde se generellt i undersökningen var de skilda planeringsförutsättningarna för olika skolor och kommuner. Men kunde vi se att generellt, för stora delar av programstrukturen – undantaget individuella val – hade den ökade specialiseringen och differentieringen av kurser försvårat samläsning. ska det sägas att vi egentligen inte gjorde studien utifrån elevernas perspektiv. Specialiseringen och differentieringen syftar kanske framför allt till att förbättra förutsättningarna för eleverna att komma ut i yrkeslivet och att bättre klara en högskoleutbildning. Vi kunde också se förbättrade förutsättningar för samverkan just utifrån den ökade tydligheten och enhetligheten i programutbudet. På gjorde vi bedömningen att vår studie indikerar att reformen kunde komma att innebära försämrade förutsättningar för planering och schemaläggning framöver just på grund av att kurserna helt enkelt var mer olika i det nya systemet – alltså fler och mer olika. En farhåga som vi såg , inte minst när det gäller de intervjuer vi gjorde med huvudmän, var att många sade så här: Vi erbjuder fler inriktningar än vad vi de facto sedan kan ge. Genom samverkan kan man försöka ge fler kurser, vilket innebär att den lokala tillgängligheten för denna typ av kurser kan komma att minska framöver. Ordföranden: Då tackar vi och går vidare. Vi lämnar nu ordet till Kommuner och Landsting och till ordföranden för beredningen för utbildningsfrågor, . Ordförande för beredningen för utbildningsfrågor , Kommuner och Landsting: Tack för att vi får möjlighet att komma hit och diskutera denna viktiga fråga! Som många har påpekat är vi tidigt ute i reformen. De 16-åringar som söker till gymnasiet är den tredje kullen som söker till den nya gymnasieskolan. Detta har varit i gång , och när beslut fattades var det en ganska mellan beslut och införande. Men de rapporter vi får från kommunerna säger att det har fungerat ganska väl med implementeringen av den nya gymnasieskolan. Det är någonting som bekräftas också av och Statskontoret. De elever som var först med detta går sin tredje termin . Det gör att man är ganska tidigt ute när det gäller hur man organiserar olika former av fördjupningskurser, inriktningar, tillvalsmöjligheter och förutsättningar för utökade studiekurser. Det är därför svårt att fullt ut utvärdera konsekvenserna förrän de första kullarna har gått igenom gymnasieskolan. Det är också svårt att säga någonting om kvaliteten på innehållet och vilka konsekvenser detta får för eleverna när de har gått ut gymnasieskolan och går vidare antingen till yrkeslivet eller till universitet och högskolor. Det är viktigt att man följer denna utveckling och ser att det blir den konsekvens man ville uppnå med reformen. nämnde de nationella programråden. Där delar vi positiva bedömning. Vi tycker att detta har varit en värdefull tillgång när det gäller kommunikationen mellan yrkeslivet och gymnasieskolorna. Vi ser fram emot att fortsätta arbetet. SKL deltar i tre av programråden.