urf · H0A5URF1 · 2013-01-30 00:00:00 — Denna möjlighet har funnits sedan 1930- talet, men under har inga sådana pensioner beviljats även om enstaka ansökningar inkommit. Bestämmelsen får nog därför ses som en historisk kvarleva utan betydelse i dagens pensionssystem. Den som varit ledamot av Alltinget än två valperioder () har rätt till en ersättning motsvarande ledamotsarvodet av 3 månader, övriga . Avräkning görs för andra inkomster, men förmögenhet påverkar inte avgångsersättningen. Avgångna nederländska parlamentsledamöter får avgångsersättning under som och som mest . Ersättningen är av det grundläggande ledamotsarvodet och under det andra. Avdrag görs för löneinkomster. Enligt uppgift finns det ett lagförslag om att den längsta tiden för ersättning enligt denna regel ska minskas från 6 till . En ledamot som är eller äldre när hon eller han lämnar sitt uppdrag, och som under de föregående 12 åren varit ledamot , får avgångsersättning fram till . Avgångna ledamöter av Bundestag får en ersättning som är lika med ledamotsarvodet som de varit ledamöter, som längst . Från och med 2:a månaden efter avgången sker en avräkning mot andra inkomster. De tjänstgörande ledamöterna i nationalförsamlingen betalar en avgift till en fond som finansierar ett inkomstgarantisystem. är denna avgift . tillsköt nationalförsamlingen ett belopp till fonden som var dubbelt så stort som summan av de individuella bidragen. Fonden har därför ett gott baskapital, men de avgifter ledamöterna betalar sägs vara tillräckliga för att täcka de utbetalda garantibeloppen. 2012/13:1 6 INKOMSTGARANTIER M.M. I VISSA ANDRA LÄNDER Avgångna ledamöter får ersättning . Storleken på ersättningen reduceras i fallande skala halvårsvis. är det , det andra , det tredje , det fjärde , det femte och det sjätte av det grundläggande ledamotsarvodet. Avräkning sker mot andra inkomster. De ledamöter av det brittiska underhuset som inte återväljs får en övergångsersättning i form av ett engångsbelopp som, beroende på deras ålder och tjänstgöringstid, motsvarar mellan och av ledamöternas årsarvode. Den högsta ersättningen går till de avgångna ledamöter som är och som varit underhusledamöter . Den lägsta procentsatsen tillämpas för de ledamöter som är när de lämnar parlamentet och/eller har varit ledamöter än . Det finns inte någon övre åldersgräns för när man är berättigad till övergångsersättning, men fr.o.med. faller skalan så att de som vid tiden för avgången är eller äldre får den lägsta ersättningen, dvs. Övergångsersättningen är lika med ledamotsarvodet och utbetalas som mandatet utövats, dock som lägst under 6 och som högst . Övergångsersättningen ska inte betalas ut om ledamoten tillträder ett mandat vid annat parlament eller tillträder något offentligt ämbete. Andra inkomster och kapitalinnehav påverkar inte övergångsersättningens storlek. 7 Ersättningsvillkor för avgångna statsråd, statssekreterare, generaldirektörer och vissa kommunala förtroendemän Här redovisas kortfattat de ekonomiska avgångsvillkoren för statsråd, statssekreterare, myndighetschefer och vissa kommunala förtroendemän. Det ligger i sakens natur att förhållandena kring dessa typer av anställningar och uppdrag inte är direkt jämförbara med riksdagsledamöternas uppdrag. Redovisningen har ändå sin betydelse för kommitténs bedömningar. Den nu gällande ordningen om arvoden och avgångsersättning till statsråd finns i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m. är statsrådsarvodet enligt denna ordning inte längre automatiskt kopplat till riksdagsledamöternas arvoden. En särskild myndighet under , , har till uppgift att bestämma om förmånerna. Se om detta i SOU 1993:22, skr. 1992/93:240, bet. 1993/94:KU11, SFS 1993:1425. Avgångsersättning fastställs i enlighet med riktlinjer som nämnden beslutar om (se numera protokoll ). Av dessa framgår bl.a. att avgångsersättning motsvarar statsrådsarvodet vid avgångstidpunkten. Av- gångsersättning lämnas normalt men kan, om det finns särskilda skäl, lämnas under än eller begränsas till beloppet. Avräkning från ersättningen sker för pensionsgrundande inkomst, obeskattad inkomst från utlandet, delpension och annan kontant förmån. Avräkning görs inte för arvoden av tillfällig natur, såsom tidningsartiklar eller föredrag, om dessa inkomster sammantagna understiger . Avgångsersättningen kan jämkas av om det f.d. statsrådet som får avgångsersättning i väsentlig mån utfört arbete åt annan utan särskild ersättning. Avgångsersättning räknas som pensionsgrundande inkomst. Statsråds avgångsersättning berättigar till jobbskatteavdrag enligt 67 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229). beslut får inte överklagas. Statsrådens villkor i fråga om inkomstgaranti beslutas av regeringen. Dessa regler finns i dels förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning (chefsförordningen), dels i förordningen (AgVFS 2003:1 B 1) om inkomstgaranti och tjänstepension för statsråd. I den senare förordningen anges att den förra förordningen ska tillämpas med de tillägg och undantag som anges i den senare förordningen. Reglerna knyter an till Pensionsavtal för arbetstagare hos staten m.fl., PA 03. 2012/13:1 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN Enligt 5 § i den senare förordningen har ett statsråd inte rätt att uppbära inkomstgaranti för tid då statsrådsarvode eller avgångsersättning på grund av uppdrag som statsråd betalas ut. I övrigt finns inga tillägg eller undantag vad gäller frågan om minskning av inkomstgarantin, och för statsråd gäller således vad som i den delen är föreskrivet i chefsförordningen. Av 10 § chefsförordningen framgår att inkomstgarantin ska minskas med inkomst av anställning eller något annat förvärvsarbete. Med inkomst av anställning och annat förvärvsarbete avses bl.a. inkomst som är pensionsgrundande, sådan inkomst av anställning utomlands som inte beskattas i och andra kontanta förmåner på grund av anställning eller uppdrag. I övrigt innebär regleringen följande. Efter tiden med avgångsersättning har ett f.d. statsråd som fyllt vid avgången och varit statsråd (eller haft viss statlig chefsanställning) i oavbruten följd rätt till inkomstgaranti fram till . För hel inkomstgaranti krävs minst tolv tjänsteår. Hel inkomstgaranti är av pensionsunderlaget (beräknat på ett medeltal av vissa årslöner) till den del detta svarar mot högst 20 inkomstbasbelopp och av pensionsunderlaget till den del detta överstiger 20 men inte 30 inkomstbasbelopp. In- komstgarantin är värdesäkrad i anknytning med prisbasbeloppet. Inkomstgaranti ska minskas med hänsyn till sådana andra inkomster som nämnts. Minskningen beräknas enligt huvudregeln som skillnaden mellan av årsinkomsten och ett prisbasbelopp för den som har rätt till hel inkomstgaranti. träffades den nu gällande överenskommelsen mellan riksdagspartierna om förmåner för statssekreterare m.m. i samband med regeringsskiften m.m. Överenskommelsen ska tillämpas på statssekreterare och kabinettssekreterare – inte biträdande statssekreterare – som anställts efter vid såväl regeringsskiften som när enstaka statsråd avgår, liksom när statssekreterare annars entledigas utan att själva ha begärt det. Enligt överenskommelsen ska en avgående regerings statssekreterare begära sitt entledigande från anställningen som statssekreterare och uppdrag i utredningar och styrelser efter det att den nya regeringen tillträtt. Den nya regeringen ska entlediga statssekreterare från deras anställning med omedelbar verkan. Entledigande från uppdragen prövas från fall till fall. Erbjudande om ny anställning i fortsättningen ska vidare enligt överenskommelsen bara garanteras statssekreterare som har rekryterats från statlig anställning med rätt till förordnandepension (numera inkomstgaranti), dvs. i regel anställning som myndighetschefer. Övriga statssekreterare får i stället rätt till avgångsvederlag i form av bibehållen lön . Har någon varit statssekreterare än har han eller hon bara rätt till avgångsvederlag . 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN 2012/13:1 derlaget minskas med arbetsinkomster, pension eller liknande som den avgångne statssekreteraren uppbär. Vidare gäller att en statssekreterare som varit tjänstledig från en tidigare anställning och som inte återgår till denna anställning har rätt till ersättning bara om det finns särskilda skäl som talar mot en återgång till den tidigare anställningen och han eller hon inte får någon annan anställning eller något annat förvärvsarbete. Regeringen överlämnade en skrivelse om överenskommelsen till (se skr. 1994/95:225 och bet. 1995/96:KU3). En ambition är att myndighetschefer bör vara verksamma i sammanlagt (sex + tre + eventuellt i ny anställning). De flesta myndighetschefer har tidsbegränsad anställning. De har ingen ovillkorlig rätt att som andra anställda arbeta fram till . Reglerna om ålderspension finns i PA 03. Till detta tjänstepensionssystem knyts sedan bestämmelser om inkomstgaranti och avgångsvederlag i förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning. I betänkandet Myndighetschefers villkor (SOU 2011:81) sammanfattas denna nu gällande reglering enligt följande: En rätt till inkomstgaranti är relaterad till den f.d. arbetstagarens ålder (som lägst ) och att arbetstagaren har haft sådan anställning som avses i förordningen i oavbruten följd. För inkomstgaranti gäller i princip samma beräkningsunderlag som det som gäller för andra statligt anställdas rätt till pensionsersättning. Därutöver bestäms storleken på garantiunderlaget av hur arbetstagaren arbetat i chefsanställning. För hel inkomstgaranti krävs anställning som myndighetschef eller motsvarande. Inkomstgarantin minskas på visst sätt med andra inkomster. Garantin kan som längst betalas fram till pensionsåldern. För det fall garantitagaren uppbär viss typ av inkomster minskas garantin. Möjligheten att få avgångsvederlag är, liksom vad som gäller för inkomstgaranti, relaterad till att den f.d. arbetstagaren ska ha arbetat i chefsanställning (). Vederlaget är också begränsat (24 månader). Vederlaget betalas ut och minskas krona för krona med inkomst av annat arbete, vilket är en skillnad mot de minskningsregler som gäller för inkomstgaranti. Avgångsvederlaget motsvarar den pensionsgrundande lönen i chefsanställningen och blir följaktligen alltid större än en månatlig inkomstgaranti. Det är viktigt att påpeka att en f.d. myndighetschefs rätt att i vissa situationer få avgångsförmåner befinner sig inom ett förordningsreglerat område. Det innebär att regeringen, om den så vill, har full frihet att avvika från regleringen. 2012/13:1 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN 7.4.2 Den i betänkandet Myndighetschefers villkor (SOU 2011:81) föreslagna ordningen I utredningens betänkande, avsnitt 9.7, föreslås en ny reglering av myndighetschefernas avgångsförmåner. Utgångspunkten är bedömningen att det för denna kategori behövs rimliga och realistiska avgångsförmåner som fungerar både när dessa chefer är mitt i sin yrkeskarriär och mot slutet av densamma. Argumenten för myndighetschefernas särställning är enligt utredningen följande: Att vara myndighetschef är ett speciellt samhällsuppdrag i den kedja som förverkligar regeringens politik. Det går inte att jämställa en myndighetschefs arbetsuppgifter och arbetsförhållanden med någon annan yrkesgrupps. Myndighetschefers uppdrag innehåller sådana särdrag att det motiverar att deras villkor i vissa avseenden avviker från vad som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Staten måste också kunna attrahera personer med lämplig utbildning och erfarenhet, goda ledaregenskaper och chefsförmågor att söka en tidsbegränsad anställning som myndighetschef. En sådan anställning måste framstå som ett realistiskt och lockande alternativ till chefsanställningar som har andra typer av och i regel bättre anställningsskydd. Mot bakgrund av att utredningen föreslår att myndighetschefer fortsatt ska anställas tidsbestämt behövs avgångsförmåner som är utformade så att de främjar en bra rekrytering och den flexibilitet och rörlighet som behövs i chefsförsörjningen. En rätt till avgångsförmåner väger till viss del upp att myndighetschefer inte omfattas av den trygghetsreglering som följer med en anställning tills vidare. Det är således motiverat att det finns särskilda regler om avgångsförmåner för dessa arbetstagare. Sammanfattningsvis anser vi alltså att det även fortsättningsvis behövs goda avgångsförmåner som fungerar när en f.d. myndighetschef befinner sig mitt i sin yrkeskarriär men också mot slutet av densamma. En rätt till avgångsförmåner bör vara en del av det villkorspaket som följer med en anställning som myndighetschef. En möjlighet att få del av avgångsförmåner bör dock inte betraktas som en del av själva ersättningen för anställningen. Vilken ersättning som betalas ut för anställning är en sak och möjligheten till avgångsförmåner en annan. Det är viktigt att påpeka att en fortsatt möjlighet för myndighetschefer att få avgångsförmåner inte är en för myndighetschefer exklusiv rätt till ekonomisk trygghet före den allmänna pensionsåldern. Som huvudregel har också andra statligt anställda rätt att med stöd av i vissa situationer få viss ekonomisk trygghet. Denna trygghet består bl.a. av möjlighet till inkomsttrygghetstillägg, avgångsersättning och pensionsersättning. Även andra har rätt till olika former av ekonomisk trygghet för det fall att ett uppdrag upphör före den allmänna pensionsåldern, t.ex. statsråden och ledamöter. Det finns inte skäl att f.d. myndighetschefer ska behandlas på annat sätt än dessa kategorier. Beträffande principerna för en reformerad ordning med inkomstgaranti anför utredningen: [] Inkomstgaranti är en bra grund för ekonomisk trygghet då en f.d. arbetstagare med statlig chefsanställning befinner sig nära pensionsåldern och efter ett avslutat uppdrag står utan anställning. Den nuvarande möjligheten till sådan ersättning kan också jämföras med att andra statligt anställda i vissa situationer kan ha rätt till pensionsersättning. 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN 2012/13:1 några skäl för att avskaffa systemet med inkomstgaranti. Däremot finns det skäl att se över kriterierna för att få rätt till inkomstgaranti. En inkomstgaranti bör – som vi ser det – syfta till en tillfällig försörjning i avvaktan på annan anställning eller rätt till ålderspension, en ekonomisk trygghet för den arbetstagare som befinner sig nära pensionsåldern och som vid anställningstidens utgång står utan en ny anställning. Begreppet inkomstgaranti betonar också själva trygghetsaspekten i ersättningen. Förmånen bör inte syfta till att ge varaktig försörjning. Vad som är syftet med inkomstgaranti bör också tydligare framgå av regleringen. Beträffande kriterierna för inkomstgaranti anför utredningen: Åldersgränsen för inkomstgaranti ska vara . En myndighetschef ska ha arbetat sammanhängande som myndighetschef för att rätt till inkomstgaranti ska kunna aktualiseras. Uppdrag som statsråd och anställning som statssekreterare ska därvid fortsatt motsvara en anställning som myndighetschef. En rätt till inkomstgaranti ska vara knuten till att anställningstiden löper ut och att regeringen inte erbjuder arbetstagaren fortsatt anställning i samma befattning. Inkomstgarantin ska utgöra vad som enligt nuvarande regler motsvarar hel inkomstgaranti. Sådan tid då arbetstagaren på egen begäran varit tjänstledig ska, om den överstiger , räknas bort vid beräkning av anställningstiden. Inkomstgarantin ska påverkas av ny inkomst, utan att den enskilde får behålla ett prisbasbelopp av den nya inkomsten. Garantin ska minskas av den inkomst som ligger till grund för samordning. Bestämmelserna om inkomstgaranti måste i största möjliga mån förenklas. Åldergränsen har enligt förslaget valts därför att den motsvarar den nedre gränsen för s.k. förtida uttag och överensstämmer med regler om pensionsersättning (som är knutna till ). Inkomstgarantin ska enligt förslaget inte variera med anställningstiden i befattningen utan ha samma storlek oberoende av anställningstid. Beträffande principerna för en reformerad ordning med avgångsvederlag anför utredningen: Vad gäller den nuvarande möjligheten till avgångsvederlag för myndighetschefer gör utredningen följande överväganden. Myndighetschefer besitter i regel sådana kompetenser att de bör vara attraktiva på arbetsmarknaden. Det är också viktigt att de efter en anställning som myndighetschef finner nya anställningar där deras erfarenheter tas till vara. En möjlighet att få avgångsvederlag ger en ekonomisk trygghet under den tidsrymd (omställningstid) som kan behövas för att söka och få en ny lämplig anställning. Det nuvarande systemet med möjlighet att få ett avgångsvederlag kan bidra till en genomtänkt rörlighet i chefskollektivet. Det gynnar både staten, den enskilde och näringslivet. Om möjligheten till avgångsvederlag skulle avskaffas, skulle det dessutom kunna leda till att myndighetschefer i slutet av sin anställningstid skulle känna sig nödgade att leta efter nya arbetsuppgifter i stället för att vara fullt ut aktiva i chefsrollen under hela anställningsperioden. Mot denna bakgrund anser vi att myndighetschefers möjlighet att i vissa situationer få avgångsvederlag bör finnas kvar. Det är emellertid viktigt att betona syftet med en sådan ersättning – att skapa ekonomisk trygghet i den om- 2012/13:1 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN ställningssituation som kan uppstå när en anställning avslutas – samt att se över kriterierna för rätt till avgångsvederlag [] Beträffande kriterierna för avgångsvederlag anför utredningen: Avgångsvederlag ska även fortsatt kunna betalas ut . Det finns inte några skäl för att i övrigt ändra på kriterierna för eller beräkningen av avgångsvederlag. Det bör göras tydligt att en förutsättning för avgångsvederlag – liksom för inkomstgaranti – är att anställningstiden löper ut och att regeringen inte erbjuder arbetstagaren fortsatt anställning i samma befattning. För både inkomstgaranti och avgångsvederlag föreslår utredningen jämkningsregler som med ett undantag (brottsfallet) överensstämmer med dem som gäller för riksdagsledamöternas inkomstgaranti. Avslutningsvis betonas systemägarens ansvar. Regeringen måste tydligt stå upp för systemet och utåt förklara varför det finns. 7.4.3 Betänkandets fortsatta behandling Betänkandet har varit föremål för remissbehandling där de nu nämnda förslagen i allt väsentligt tillstyrkts eller lämnats utan erinran. Ärendets bereds i . 7.5 Inkomstgaranti och avgångsvederlag (motsvarande) för förtroendevalda i kommuner och landsting 7.5.1 Kommuner och Landstings (SKL) ramregelverk , Bestämmelser om pension och avgångsersättning för förtroendevalda (PBF), gäller och är inte en normerande text utan ett utarbetat överenskommet förslag till bestämmelser. På detta område fattar varje kommun sitt beslut. Huvuddragen i rekommendationerna är följande. Bestämmelserna avser förtroendevalda uppdragstagare på heltid eller betydande del av heltid, varmed avses av heltid eller mer. Uppdragstagaren får inte ha pension eller ha fyllt . I bestämmelserna behandlas bl.a. avgångsersättning och visstidspension. Avgångsersättning gäller de förtroendevalda som är . Efter ansökan kan de få avgångsersättning. Den är beroende på uppdragstid och ålder vid avgången. För dem som inte fyllt utgår ersättningen under ett–beroende . För dem som fyllt 40 men inte utgår ersättningen under ett–beroende . Rätten till avgångsersättning upphör om den förtroendevalde får ett nytt uppdrag med pensionsrätt, får rätt till egenpension eller fyller . 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN 2012/13:1 också upphöra efter förlorat förtroende (se 4 kap. 10 § kommunallagen, 1991:900). Underlaget för avgångsersättning är årsarvodet vid avgången och ersättningens nivå beräknas så här: Nivå i % år 1 Nivå i % därefter Från avgångsvederlag avräknas förvärvsinkomster på så sätt att det belopp avgångsersättningen ska minskas av annan inkomst multiplicerad med tjänstetidsfaktorn, med undantag för visst belopp som beräknats med utgångspunkt från för året gällande prisbasbelopp. Visstidspension utges efter ansökan till förtroendevald som lämnar uppdraget efter att ha fyllt men inte och uppfyller vissa villkor. Uppdraget ska ha upphört vid mandatperiodens utgång eller före periodens utgång av annan anledning än återkallelse enligt 4 kap. 10 § kommunallagen (förlorat förtroende) och den förtroendevalde haft uppdraget (i landsting) eller om den förtroendevalde har innehaft uppdrag under två på varandra följande mandatperioder. Det krävs som pensionsgrundande tid för hel visstidspension. Vid beräkningen av pensionsgrundande inkomst tar man hänsyn inte bara till årsarvodet utan också till vissa kontanta ersättningar. Nivån på visstidspensionen är på underlaget mellan 0 och 20 basbelopp och av underlaget mellan 20 och 30 basbelopp. Genom en särskild regel finns ytterligare möjlighet till visstidspension. Kommunalfullmäktige kan i särskilt fall – utöver vad som följer av nämnda villkor – besluta att utge visstidspension och därvid fastställa de villkor i fråga om pensionsrättens omfattning m.m. som kan anses motiverade. Från visstidspension avräknas förvärvsinkomster på samma sätt som i fråga om avgångsersättning. 7.5.2 Tillämpningen i kommunerna av ramregelverket Som nämnts under avsnitt 5.1 är detta ramregelverk inte bindande. Det finns inget avrapporteringssystem från kommunerna till SKL om tillämpningen eller om vilka egna villkor som beslutats i respektive kommun. Att initiativ till en mer restriktiv tillämpning har tagits i flera kommuner har framgått i nyhetsrapporteringen (Dagens Samhälle n. 28 2012). Den varierade tillämpningen kan avse olika inslag i ramregelverket (åldersregler, samordningsregler etc.). SKL:s förhandlingsdelegation har numera lämnat ett uppdrag åt att ta fram ett underlag till en översyn av gällande ordning. Tanken är att med beaktande av de förslag som kan komma att lägga fram beträffande förutvarande riksdagsledamöter utarbeta en ny rekommendation 2012/13:1 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA KOMMUNALA FÖRTROENDEMÄN som ska kunna tillämpas års val. I detta översynsarbete ingår att överväga en lösning som inrymmer ett program med omställningsstöd (jfr Omställningsfondens och de andra trygghetsanordningarnas verksamhet). 7.6 En jämförande uppställning av villkoren för de olika kategorierna I tabell 15 redovisas i schematisk form de grundläggande villkoren enligt gällande regler för att få rätt till inkomstgaranti och avgångsvederlag för riksdagsledamöter, statsråd, myndighetschefer (även enligt förslaget) och förtroendevalda i kommuner och landsting. Statssekreterarnas villkor har här inte tagits med. TABELL 15 EN JÄMFÖRANDE UPPSTÄLLNING AV VILLKOREN FÖR DE OLIKA 7 ERSÄTTNINGSVILLKOR FÖR AVGÅNGNA STATSRÅD, STATSSEKRETERARE, GENERALDIREKTÖRER OCH VISSA 72 mån, i 72–95 mån. dispens kan ges i särskilda fall II Överväganden och förslag 8 Kommitténs utgångspunkter och förslagens allmänna inriktning 8.1 Utgångspunkter för ett nytt omställningsstöd Kommitténs bedömning: Det finns även för framtiden ett behov av en ordning med ett stöd inför övergång till yrkeslivet för avgångna riksdagsledamöter. Ett nytt system ska dock inte bygga på en inkomstgaranti. I stället ska det vara ett omställningsstöd som består av dels ett stöd för övergång till yrkesverksamhet, dels ett därtill anknutet ekonomiskt stöd.