eunbil · H00N2B6027 · 2013-01-01 00:00:00 — Rådets möte (Miljö) Rubrik: Förslag till Rådets och parlaments förordning om återvinning av fartyg. Dokument: 2012/0066 (COD) dokument: KOM (2012) 118 final Fakta-PM Miljödepartement 2011/12:FPM 139 behandlad vid samråd med : Nej Kommissionen har lagt fram ett förslag till förordning om fartygsåtervinning i syfte att förebygga och minska eller eliminera skadliga följder för människors hälsa till följd av återvinning, drift och underhåll av fartyg. Förordningen syftar till genomförande av den så kallade som antogs av den Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) . När konventionen träder i kraft får parterna (inklusive EU-medlemsstaterna) endast låta demontera stora handelsfartyg (fartyg med ett bruttonage på över 500 GT som seglar internationellt) i länder som är parter till konventionen. Detta kan omfatta länder i , vars anläggningar för fartygsdemontering då måste uppfylla internationella standarder, vars regelverk är strängare än de nuvarande. Konventionen måste dock ratificeras av ett tillräckligt stort antal stater (både stora flaggstater och återvinningsstater) för att den ska träda i kraft och härleda resultat. Detta förväntas ske tidigast . Fartyg som utgör avfall och som transporteras över gränser för återvinning regleras inom EU genom och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av om transport av avfall (avfallstransportförordningen). Fartyg som innehåller farliga material klassificeras i allmänhet som farligt avfall och får därför inte exporteras för återvinning vid anläggningar i länder som inte är medlemmar i . Förbudet kringgås dock systematiskt genom att flagga om fartyg till en annan flagg, vilket gör att varken internationella regler eller unionens lagstiftning har tillräcklig effekt. Den aktuella lagstiftningen är inte anpassad till de särdrag som gäller för fartyg. Om beslutet om skrotning fattas medan fartyget finns på internationellt vatten eller inom jurisdiktionen för den stat där återvinningen görs, är det mycket svårt eller omöjligt att tillämpa förordningen om avfallstransporter. På rådsmötet avser ordförandeskapet att föra en riktlinjebatt om förslaget mot bakgrund av följande tre frågor: 1.Vad är uppfattningen avseende effektiviteten och efterlevnaden för föreslagen förordning samt behov av förbättringar av ökad konkurrenskraft för EU:s fartygsflotta? Bör förordningen vara mer långtgående än ? Bör förordningen innehålla detaljerade krav om vilka överträdelser som ska sanktioneras samt att krav om tillgång till prövning i miljöfrågor? Rättslig grund och beslutsförfarande Artikel 192.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Beslut fattas av rådet med kvalificerad majoritet efter ordinarie lagstiftningsförfarande med enligt artikel 294 EUF-fördraget. Förslag till svensk ståndpunkt Regeringen stödjer ett framtagande av en förordning om fartygsåtervinning. Regeringen anser att det kan underlätta en framtida ratificering av konventionen för del. har ytterst få fartyg som berörs av förordningen och krav, det vill säga, fartyg med bruttotonnage på över 500 GT som seglar internationellt. Det finns inte heller någon fartygsåtervinning i landet som berörs av förslaget till en förordning. Vad är uppfattningen avseende effektiviteten och efterlevnaden för föreslagen förordning samt behov av förbättringar av ökad konkurrenskraft för EU:s fartygsflotta?) Regeringen kan konstatera att avfallstransportförordningen inte fungerar önskvärt när det gäller fartyg som ska skrotas och att en förordning om återvinning av fartyg har andra och bättre möjligheter att säkerställa att fartyg kan tas om hand på ett miljömässigt korrekt Regeringen stödjer att räckvidden av förordningen omfattar återvinning av fartyg samt fartygsåtervinningsanläggningar. Regeringen anser att det är önskvärt att förordningen kan träda ikraft så att anpassade regler för sjöfart gällande skrotning av fartyg finns och att EU därmed undviker ett vakuum där inte avfallstransportförordningens regler kan tillämpas i praktiken. Bör förordningen vara mer långtgående än ? Regeringen stödjer att räckvidden av förordningen omfattar återvinning av fartyg samt fartygsåtervinningsanläggningar. Regeringen stödjer att det upprättas en förteckning över vilka anläggningar utanför EU som uppfyller ställda krav för att hindra att fartyg flaggade till en EU medlemsstat återvinns utanför unionens gränser på ett icke-miljömässigt korrekt sätt. Regeringen stödjer att kraven i förordningen är strängare än , särskilt i avseende på vilket sätt och var fartyg får återvinnas. Bör förordningen innehålla detaljerade krav om vilka överträdelser som ska sanktioneras samt att krav om tillgång till prövning i miljöfrågor? Regeringen har förståelse för kommissionens önskan om att det tydligt bör framgå vilka överträdelser som ska sanktioneras i förordningen men anser att en generell sanktionsbestämmelse är tillräcklig och mer i linje med hur bestämmelser inom miljöområdet vanligtvis utformas. Regeringen anser att det är önskvärt att förordningen kan träda ikraft så att anpassade regler för sjöfart och skrotning av fartyg finns på plats och att EU därmed undviker ett vakuum i de fall där inte avfallstransportförordningen regler kan tillämpas i praktiken. Regeringen anser det mycket viktigt att Århuskonventionens krav om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor tillämpas i förordningen. Institutionernas ståndpunkter är inte kända. har utsett (De Gröna, SE) som rapportör. Votering sker i miljöutskottet (ENVI) . Syftet med förordningen är att förebygga och minska eller eliminera skadliga följder för människors hälsa och miljön till följd av återvinning, drift och underhåll av fartyg samt till genomförande av den s.k som antogs av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) . Förslaget innehåller krav på fartyget; krav på att fartyget ska kontrollera och begränsa farliga ämnen så som polyklorerande bifenyler, ozonnedbrytande ämnen och PFOS samt att fartyget ska inneha en förteckning av farliga ämnen. Vidare får fartyg endast återvinnas vid anläggningar som finns upptagna på en så kallad europeisk förteckning och att det ska uppfylla ställda miljökrav som går något utöver . Innan återvinning kan ske ska fartyget ha fått ett intyg om att det är klart för återvinning och att den anläggning där fartyget ska skrotas har utarbetat en återvinningsplan för fartyget. För att kontrollera efterlevnaden ska fartygsägarna rapportera om planerade återvinningar och dess slutförande. Medlemsstaterna ska även rapportera till kommissionen om antalet fartyg och om återvinningen påbörjats och avslutats. Gällande svenska regler och förslagets effekter på dessa har ännu inte ratificerats av . regleras införsel och utförsel av uttjänta fartyg i avfallsförordningen (2011:927) genom en hänvisning till avfallstransportförordningen. Den föreslagna förordningen om fartygsåtervinning avser att ersätta avfallstransportförordningen i den del som gäller fartyg som omfattas av . För att kunna uppfylla förordningens bestämmelser kan komma att behöva göra ändringar bland annat i och förordning (1980:789) om åtgärder mot föroreningar från fartyg. har ytterst få fartyg som berörs av förordningen och krav, det vill säga fartyg med bruttotonnage på över 500 GT som seglar internationellt. Förslaget till förordning bedöms således inte komma att påverka statsbudgeten. För de fartyg som berörs av förordningens bestämmelser bedöms förslaget medföra vissa ytterligare administrativa bördor genom krav på förteckningar av farligt material, återvinningsplaner och certifikat. Återvinningskostnaderna för redarna kan komma att öka då kraven på anläggningarna höjs. Det är dock svårt att beräkna hur mycket dessa kostnader väntas öka.