urf · H0A5URF1 · 2013-01-30 00:00:00 — Bestämmelsen innebär att de som valts in i före valet alltjämt ska omfattas av det gällande systemet med inkomstgaranti. Detsamma gäller dem som inträtt som ersättare före det valet. Att bestämmelser som gällde före ikraftträdandet av lag i vissa fall fortfarande gäller framgår av punkt 2 i övergångsbestämmelserna. För dem som valts in före valet men väljs in på nytt genom det valet eller senare gäller i vissa fall de nya bestämmelserna, se punkt 3 i övergångsbestämmelserna. När en ledamot som inte har fyllt lämnar ska han eller hon erbjudas ett stöd för att kunna övergå till förvärvsarbete. 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Paragrafen, som är ny, handlar om stödåtgärder för den som lämnar riksdagsuppdraget. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Bestämmelsen innebär att den som lämnar uppdraget som ledamot har rätt att få ett stöd för att kunna övergå till förvärvsverksamhet. Endast den som ännu inte fyllt vid avgången har rätt till sådana stödåtgärder för omställning. Någon generell plikt att använda det erbjudna stödet finns inte. Den som själv funnit ett arbete och därför inte är intresserad av några stödåtgärder kan givetvis själv meddela det till . I ett sådant fall behöver något erbjudande inte lämnas. Den som själv vill försöka att finna ett arbete utan att anlita det stöd som erbjuds är naturligtvis också fri att göra det. Det förhållandet att man inte är skyldig att ta emot erbjudet stöd innebär dock inte att det inte gäller något krav på aktivitet. Den som inte använder sig av stödet och inte heller själv vidtar åtgärder för att övergå till förvärvsarbete kan bli föremål för jämkning av inkomstgarantin, se vidare 16 § andra stycket. Det finns inga närmare bestämmelser om i vilken form stödet ska lämnas. Stöd bör kunna lämnas i form av utbildning eller s.k. karriärcoachning. Även andra former av åtgärder bör kunna komma i fråga. Det är en uppgift för att administrera stödet, se 2 § lagen (2011:745) med instruktion för . Den som nyttjat ett erbjudande enligt 1 b § ska på begäran av redovisa vilka åtgärder han eller hon har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Paragrafen, som är ny, innehåller ett krav på redovisning av vilka åtgärder en avgången ledamot har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Bestämmelsen innebär att alla som har fått och nyttjat ett erbjudande om stödåtgärder enligt 1 b § är skyldiga att redovisa vilka åtgärder de har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Genom de uppgifter som ska lämnas enligt denna paragraf får möjlighet att följa upp hur det lämnade erbjudandet om stödåtgärder för omställning fungerat. Uppgifterna om vilka åtgärder som vidtagits ska lämnas på begäran av . Lagtexten anger inte när i tiden uppgifterna ska lämnas eller när förvaltningen ska begära att de lämnas. Denna fråga har överlämnats till den praktiska tillämpningen. Det framstår dock som lämpligt att en sådan begäran sker i samband med att erbjudandet om stödåtgärder antagits. Då bör även preciseras vilka uppgifter som efterfrågas och när de ska lämnas. En riktpunkt bör vara att den som får ett erbjudande får på sig att redovisa vilka åtgärder han eller hon vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Den tiden bör räknas från det att ledamotsarvodet inte längre 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2012/13:1 betalas, dvs. efter det att uppdraget upphört (se 1 kap. 2 § ersättningslagen). De uppgifter som den tidigare ledamoten lämnar till kan omfattas av sekretess, se kommitténs förslag till ändring av 28 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. ska på begäran av lämna nämnden uppgifter som en tidigare ledamot lämnat till förvaltningen, se 24 d § andra stycket. En sådan begäran bryter sekretessen hos i förhållande till nämnden. Rätt till inkomstgaranti från och med den tidpunkt arvodet upphör har den som har varit ledamot och som lämnar efter minst tre hela års sammanhängande tid i . I sammanhängande tid i inräknas tid som ledamot av före . Rätt till inkomstgaranti föreligger inte för tid då ledamoten får ålderspension eller sjukpension enligt denna lag. Paragrafen anger grundförutsättningarna för inkomstgaranti. Första stycket har ändrats på så sätt att en bestämmelse om beslutsfattandet rörande inkomstgaranti har flyttats till 21 §. Ändringen innebär att det är , och inte , som fattar beslut om inkomstgaranti. I övrigt är paragrafen oförändrad. ska inkomstgarantin jämställas med inkomst av anställning, och för tid därefter ska inkomstgarantin jämställas med inkomstgrundad ålderspension enligt socialförsäkringsbalken. Av 67 kap. 6 § inkomstskattelagen (1999:1229) följer att inkomstgaranti inte utgör arbetsinkomst. Paragrafen anger hur inkomstgarantin behandlas i socialförsäkringsrättsligt och skatterättsligt hänseende. Ändringen består i att en bestämmelse om att inkomstgarantin inte ger rätt till s.k. jobbskatteavdrag har flyttats till inkomstskattelagen. I andra stycket i den nu aktuella paragrafen finns – efter en omredigering – nu i stället en upplysning om den bestämmelsen. Om det finns särskilda skäl får förlängning ske av den tid under vilken garantin gäller enligt 5 § första stycket och 5 § andra stycket 1 och 2 med högst . I ett sådant beslut kan garantin bestämmas till ett lägre belopp. Paragrafen reglerar möjligheterna till förlängning av inkomstgarantin. Den har redigerats om så att frågan om beslutsfattandet numera regleras i 21 §. 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR , och inte längre , ansvarar för den uppgiften. Inkomstgaranti får beviljas en ledamot som har lämnat sitt uppdrag och får partiell sjukersättning eller partiell aktivitetsersättning enligt socialförsäkringsbalken. Paragrafen ger en särskild möjlighet att besluta om inkomstgaranti. Den har redigerats om så att frågan om beslutsfattandet numera regleras i 21 §. , och inte längre , ansvarar för den uppgiften. Om det är skäligt får inkomstgaranti minskas eller dras in helt (jämkning) om garantitagaren 1.förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och inte tar ut skälig ersättning för detta arbete, 2.redovisar inkomst av aktiv näringsverksamhet och denna har reducerats på grund av avdrag för –avsättning till periodiseringsfond –avsättning till upphovsmannakonto, –avsättning till expansionsfond, –eget pensionssparande, –underskott av annan verksamhetsgren, 3.redovisar inkomst av passiv näringsverksamhet där det ingår arbetsinkomster, eller 4.dömts för brott som medfört att garantitagaren skiljts från uppdraget som riksdagsledamot eller dömts för brott av sådan allvarlig art att det framstår som sannolikt att garantitagaren skulle ha skiljts från uppdraget som riksdagsledamot om han eller hon hade varit kvar i . Utöver vad som följer av första stycket får inkomstgaranti jämkas om garantitagaren inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att övergå till förvärvsarbete. Vid bedömningen av jämkningsfrågan ska särskilt beaktas om och hur den som tar emot förmånen tagit del av det omställningsstöd som avses i 1 b §. Paragrafen handlar om jämkning av inkomstgaranti. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Första stycket, som i sak överensstämmer med paragrafens nuvarande lydelse, har redigerats om så att det numera inte anges vem som fattar beslut om jämkning. Den frågan regleras i stället i 21 §. I det andra stycket finns en ny jämkningsgrund. Som framgår av 1 a § ska inkomstgarantin utgöra en trygghet vid omställningen. Det anges också att 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2012/13:1 garantin inte är avsedd som en varaktig försörjning. Bestämmelsen i andra stycket syftar till att säkerställa att överutnyttjande inte sker. Av grundläggande betydelse för prövningen är om den som tar emot förmånen har vidtagit tillräckliga åtgärder för att övergå till förvärvsarbete. Detta är en fråga som ska bedömas från fall till fall. I princip ankommer det på den som tar emot inkomstgarantin att lämna underlag för bedömningen. Han eller hon måste således kunna redogöra för vilka åtgärder som har vidtagits för att finna en ny försörjning. Frågan om jämkning ska – i likhet med vad som är fallet beträffande de övriga jämkningsgrunderna – avgöras efter en samlad bedömning. En särskilt betydelsefull faktor för den bedömningen har lyfts fram i lagtexten. Här handlar det om och på vilket sätt den som tar emot inkomstgaranti tagit del av det stöd för omställning som erbjuds. Det bör krävas att den berörde tar del av stödet på ett seriöst sätt och engagerar sig i de aktiviteter som erbjuds. I sammanhanget ska det understrykas att det inte råder någon plikt att anlita det stöd som erbjuds. Den som vill kan således själv vidta åtgärder för att finna en ny försörjning efter tiden i . Om man avböjer ett erbjudande om stöd för omställning och sköter omställningen själv måste man ändå vara beredd på att förklara varför man inte anlitat stödet eller på vilket annat sätt man varit verksam för att finna ett nytt förvärvsarbete. Utöver hur garantitagaren förhållit sig till erbjudna stödåtgärder kan också andra omständigheter beaktas. Som exempel på det kan nämnas förhållanden som påverkar den berördes möjligheter att finna ett nytt förvärvsarbete. Sådana omständigheter kan vara den tid som vederbörande varit borta från arbetsmarknaden samt ålder, hälsotillstånd m.m. Bestämmelsen innebär att jämkning får äga rum. Det är alltså inte fråga om en tvingande bestämmelse. Om det finns belägg för att den tidigare ledamoten inte vidtagit några allvarligt menade åtgärder och passiviteten inte kan anses ursäktlig får det typiskt sett anses föreligga starka skäl för att förmånen ska jämkas. Om det finns särskilda skäl får efterlevandeskydd beviljas efterlevande make eller den som enligt 11 kap. 2 § jämställs med efterlevande make. Ett sådant beslut kan omprövas. Paragrafen handlar om efterlevandeskydd för make, maka m.m. Den har redigerats om så att frågan om beslutsfattandet numera regleras i 21 §. , och inte längre , ansvarar för den uppgiften. beslutar om rätt till inkomstgaranti när en ledamot lämnat . Nämnden beslutar också om jämkning enligt 16 § och om prövning enligt 27 §. 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Den som vill ha inkomstgaranti enligt 7 § eller 8 § eller efterlevandeskydd ska ansöka om det hos . Förmåner enligt andra stycket kan inte beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Ett beslut om jämkning som innebär att inkomstgaranti dras in helt eller delvis gäller även om det inte vunnit laga kraft, om inte annat förordnas. Paragrafen handlar om beslutsfattande i fråga om rätt till ekonomiska förmåner. Övervägandena finns i kapitel 12. Uppgiften att fatta beslut om inkomstgaranti har lagts på . Detta framgår av första stycket. fattar sina beslut på eget initiativ med stöd av underlag som lämnar till nämnden när en ledamot slutar, se 24 d § första stycket. Liksom tidigare ankommer det på nämnden att besluta om jämkning enligt 16 § och om prövning enligt 27 §. Beslut om dispens m.m. enligt 7 och 8 §§ och om efterlevandeskydd kräver, enligt andra stycket, en ansökan hos från den som vill ha förmånen. Den som vill att inkomstgaranti eller efterlevandeskydd ska betalas ut måste sedan ansöka om det hos , , se 22 §. Av bestämmelsen i tredje stycket följer att en ansökan hos om förmånerna i andra stycket måste göras . Av fjärde stycket följer att ett jämkningsbeslut som innebär att inkomstgarantin dras in helt eller delvis gäller , dvs. utan hinder av om det överklagas. Bestämmelsen tar i första hand sikte på sådana fall där jämkning sker enligt den nya jämkningsgrunden i 16 § andra stycket. I ett sådant fall kan det bli fråga om såväl återkrav som att pågående utbetalningar avbryts. Beslutet som innebär återkrav är verkställbart när det vunnit laga kraft, vilket följer av 25 §. Av det nu aktuella stycket följer att beslutet att dra in förmånen gäller . Härigenom undviks att fortsatta utbetalningar sker som senare måste krävas tillbaka. Den som vill att inkomstgaranti eller efterlevandeskydd ska betalas ut ska skriftligen ansöka om det hos . Inkomstgaranti kan inte betalas ut tillbaka än före ansökningsmånaden. Paragrafen handlar om administrationen av inkomstgarantin och efterlevandeskyddet. Första stycket har ändrats på det sättet att det nu också omfattar efterlevandeskyddet. Dessutom har en hänvisning till lagen med instruktion för tagits bort. Andra stycket – som innebär att en ansökan om utbetalning av inkomstgaranti måste göras – är oförändrat. 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2012/13:1 Den som ansöker om eller tar emot inkomstgaranti ska på begäran lämna sådana uppgifter som nämnden behöver för sin prövning av ett ärende enligt denna lag. Paragrafen handlar om garantitagarens uppgiftsskyldighet gentemot . Ändringen är en följd av att nämnden numera beslutar om samtliga förmåner enligt 13 kap. ersättningslagen och om jämkning. När en ledamot har lämnat ska till lämna de uppgifter som nämnden behöver för att kunna fastställa ledamotens rätt till förmån enligt denna lag. ska på begäran till överlämna de uppgifter som en tidigare ledamot lämnat till förvaltningen enligt 1 c §. Paragrafen, som är ny, handlar om uppgiftsskyldighet för . Övervägandena finns i avsnitt 12.5. Bestämmelsen i första stycket tar sikte på sådana uppgifter som nämnden behöver för att kunna avgöra frågan om inkomstgaranti. Här handlar det i huvudsak om hur länge ledamoten suttit i . Uppgiftsskyldigheten i andra stycket avser sådana uppgifter som nämnden kan behöva för att besluta i jämkningsärenden. Bestämmelsen bryter, i förhållande till nämnden, den sekretess som följer av 28 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen. Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp ska garantitagaren betala tillbaka mellanskillnaden. Detsamma gäller om garantin har jämkats med visst belopp. Ett belopp som ska betalas tillbaka ska, när det är lämpligt, minska kommande utbetalningar av inkomstgarantin. Om det inte är lämpligt att minska kommande utbetalningar får beslutet verkställas enligt utsökningsbalken. Avräkning eller verkställighet enligt första stycket får inte ske förrän beslutet har vunnit laga kraft. Om det finns särskilda skäl får återkravet efterges helt eller delvis. Paragrafen handlar om återkrav och verkställighet. Övervägandena finns i avsnitt 12.7. I första stycket har ett tillägg gjorts i syfte att klargöra att jämkningsbelopp som fastställs av ska betalas tillbaka. Redan enligt paragrafens tidigare lydelse var det möjligt att räkna av ett återkrav från kommande utbetalningar. Den möjligheten omfattar numera även jämkningsbelopp. För de fall där det inte är möjligt att räkna av kravet 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR har det i första stycket även införts en möjlighet att verkställa besluten enligt utsökningsbalken. Besluten utgör alltså en sådan exekutionstitel som avses i 3 kap. 1 § första stycket 6 utsökningsbalken. Innebörden av detta är att besluten kan läggas till grund för indrivning. Det krävs alltså inte att det väcks en särskild talan om förpliktande att betala det aktuella återkravet eller jämkningsbeloppet. I praktiken handlar detta om fall där förmånstiden har löpt ut och det således inte finns några kommande utbetalningar kvar. I andra stycket finns en bestämmelse som innebär att åtgärder för att driva in ett återkrav eller ett jämkningsbelopp inte får vidtas förrän beslutet i fråga har vunnit laga kraft. Paragrafen har också redigerats om så att möjligheten till eftergift nu återfinns i tredje stycket. Om inkomstgarantin har betalats ut med ett för högt belopp och mellanskillnaden inte har betalats tillbaka inom efter det att krav på återbetalning framställts, ska garantitagaren betala dröjsmålsränta för tid därefter till dess betalning sker. Detsamma gäller om garantin har jämkats med visst belopp. För uttag av dröjsmålsränta gäller i tillämpliga delar räntelagen (1975:635). Om det finns särskilda skäl får kravet på ränta efterges helt eller delvis. Bestämmelserna i första stycket ska också gälla om garantitagaren försummat att lämna uppgifter som behövs för bestämmande av det belopp som ska betalas tillbaka. I ett sådant fall ska ränta tas ut från den dag då uppgifterna senast skulle ha lämnats in. Paragrafen handlar om ränta. Övervägandena finns i avsnitt 12.8. Ändringarna i första stycket innebär att dröjsmålsränta ska tas ut också på jämkningsbelopp som inte betalas . Vidare klargörs att det är räntelagens bestämmelser om just dröjsmålsränta som ska tillämpas i de nu aktuella fallen. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. 13 a kap. Omställningsstöd och efterlevandeskydd I detta kapitel finns bestämmelser om omställningsstöd och efterlevandeskydd. a)stödåtgärder som erbjuds vid avgången från och b)ekonomiska förmåner . Syftet med omställningsstödet är att underlätta för den som har varit riksdagsledamot att övergå till förvärvsarbete. 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2012/13:1 Bestämmelserna i detta kapitel gäller för de ledamöter som väljs in i genom valet eller som inträder senare i . Paragrafen anger innehållet i kapitlet. Allmänna överväganden om omställningsstödet och dess syfte finns i kapitel 8. Övervägandena rörande vilka som ska omfattas av de nya reglerna finns i kapitel 11. Första stycket anger kapitlets innehåll. Av andra stycket framgår att omställningsstödet består av två delar. Stödet består dels av faktiska stödåtgärder för att den tidigare ledamoten ska kunna övergå till förvärvsarbete, dels av ekonomiska förmåner under omställningen. I det tredje stycket slås fast att syftet med bestämmelserna är att underlätta en övergång till förvärvsarbete. Syftet är alltså att de ekonomiska förmånerna ska fungera som en trygghet vid den omställningssituation som uppstår när ledamoten lämnar . De ekonomiska förmånerna innebär alltså inte någon rätt till en varaktig försörjning. För att upprätthålla och stärka syftet med förmånerna har jämkningsmöjligheterna utvidgats, se 15 §. I fjärde stycket anges för vilka ledamöter de nya bestämmelserna ska gälla. Innebörden är att de som väljs in genom valet eller genom senare val eller som inträder som ersättare i efter det angivna valet omfattas av bestämmelserna i kapitlet. Av punkt 3 i övergångsbestämmelserna följer att också de som varit ledamöter av under vissa förutsättningar kan omfattas av de nya bestämmelserna. När en ledamot som inte har fyllt lämnar ska han eller hon erbjudas ett stöd för att kunna övergå till förvärvsarbete. Paragrafen handlar om stödåtgärder vid omställning. I sak överensstämmer den med 13 kap. 1 b §. I fråga om innebörden hänvisas därför till kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Den som har nyttjat ett erbjudande enligt 2 § ska på begäran av redovisa vilka åtgärder han eller hon har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. Paragrafen – som i sak överensstämmer med 13 kap. 1 c § – innehåller ett krav på redovisning av vilka åtgärder en avgången ledamot har vidtagit för att övergå till förvärvsarbete. I fråga om innebörden hänvisas till kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 9.2.4. 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR Ekonomiskt omställningsstöd ska betalas till den som varit ledamot av 1.i 3 månader, om mandatet utövats om , 2.i 6 månader, om mandatet utövats om , 3.i 1 år, om mandatet utövats om eller 4.i 2 år, om mandatet utövats om . Ekonomiskt omställningsstöd utgörs av av det arvode som avses i 3 kap. 1 §. Stödet ska betalas från och med den dag som arvodet upphör. Ekonomiskt omställningsstöd enligt första stycket ska jämställas med inkomst av anställning enligt 59 kap. 8 § socialförsäkringsbalken. Paragrafen handlar om ekonomiskt omställningsstöd. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. I första stycket anges stödet kan betalas. Bestämmelsen reglerar också mandatet ska ha utövats för att grunda rätt till förmånen. Rätten till förmånen bygger enbart som ledamoten tjänstgjort. Den fysiska levnadsåldern vid avgången saknar således betydelse för beräkningen av denna förmån. Att den som fyllt inte har rätt till ekonomiskt omställningsstöd framgår av 7 §. Rätten till stöd enligt punkt 1 i första stycket, dvs. minimitiden för till ekonomiskt omställningsstöd, är beroende av den sammanhängande tiden i . I fråga om vilken tid som räknas, se 6 §. I fråga om de förmåner som avses i punkt 2–4 beror förmånen i stället på den sammanlagda tiden i . Av 8 § följer att den nu aktuella bestämmelsen ska tillämpas på motsvarande sätt om ledamoten återinträder i och därefter återigen lämnar uppdraget. I sådana fall kan han eller hon vid den nya avgången ha rätt till ekonomiskt omställningsstöd än vad som följde av den tidigare tjänstgöringen. Bestämmelsen i andra stycket handlar om storleken på det ekonomiska omställningsstödet och när det ska börja betalas ut. Ekonomiskt omställningsstöd enligt denna paragraf värdesäkras inte, jämför motsatsvis 9 §. Endast ledamotsarvodet, inga tilläggsarvoden, ska läggas till grund för beräkningen av det ekonomiska omställningsstödet. Innebörden av bestämmelsen i tredje stycket är att det ekonomiska omställningsstödet enligt denna paragraf är pensionsgrundande. När stöd enligt 4 § har upphört att gälla får ytterligare ekonomiskt omställningsstöd beviljas för högst i taget om 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR 2012/13:1 1.ledamoten under avgångsåret hade fyllt minst , 2.mandatet vid avgången hade utövats om och 3.särskilda skäl föreligger. Vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger ska avseende fästas vid 1.om och hur den tidigare ledamoten nyttjat de stödåtgärder som avses i 2 § eller vilka åtgärder han eller hon eljest vidtagit för att söka övergå till förvärvsarbete samt 2.den tidigare ledamotens personliga och ekonomiska förhållanden. Stöd enligt första stycket får även beviljas då endast särskilda skäl föreligger. I sådana fall får stödet beviljas i högst . Stöd som avses i första och tredje stycket får uppgå till högst av det arvode som avses i 3 kap. 1 §. Stödet ska jämställas med inkomstgrundad ålderspension enligt socialförsäkringsbalken. Paragrafen handlar om förlängt ekonomiskt omställningsstöd. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Det som sägs i paragrafen tar särskilt sikte på de tidigare ledamöter som trots att de tagit del av erbjudna stödåtgärder för omställning inte lyckats finna ett förvärvsarbete. Stöd enligt denna paragraf förutsätter en ansökan, se 20 § andra stycket. I första stycket anges grundkraven för att få förlängt ekonomiskt omställningsstöd. Till att börja med gäller att det ekonomiska omställningsstöd som avses i 4 § ska ha upphört att gälla. Härmed avses att den förmånsperiod som det ursprungliga stödet avsett har löpt ut. Det finns inget krav på att ansökan ska ske i direkt anslutning till att stödet enligt 4 § upphört. Av 20 § tredje stycket följer dock att stöd inte kan beviljas tillbaka än före ansökningsmånaden. Inledningsvis klargörs också att förlängning sker med högst i taget. Beroende på förutsättningarna i det enskilda fallet kan förlängningen avse än . Den sökande kan exempelvis anse att han eller hon har behov av förmånen endast fram till dess att en ny anställning ska påbörjas. Att förlängning inte kan ske längre än fram till månaden före 65-årsdagen följer av 7 §. Utöver det som sagts gäller tre grundförutsättningar för att förlängning ska kunna ske. I den första punkten slås fast att den berörde ska ha fyllt minst som avgången. Det saknar alltså betydelse om den åldern uppnåddes före eller efter avgången det år som avgången skedde. Den andra punkten innehåller ett krav på tjänstgöringstid. I fråga om vilken tid som räknas, se 6 §. Kravet tjänstgöring innebär i praktiken att endast den som är kan komma i fråga för förlängt ekonomiskt omställningsstöd. Av tredje punkten följer att det krävs särskilda skäl för att förlängning ska kunna ske. Av bestämmelsen i andra stycket framgår vilka omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger. 2012/13:1 14 FÖRFATTNINGSKOMMENTAR tar sikte på i vilken utsträckning omställningsstödet enligt 2 § utnyttjats.