urf · H0A5URF3 · 2013-09-26 00:00:00 — Det påhviler formanden at indkalde til møde, når mindst to femtedele af medlemmer eller statsministeren skriftligt fremsætter begæring herom med angivelse af dagsorden. I 32 § Forretningsorden for föreskrivs följande (se särskilt Stk. Medlemmerne indkaldes til Tingets første møde i hver samling ved formandens/den fungerende formands foranstaltning. Indkaldelsen udsendes i elektronisk form eller i papirform direkte til medlemmerne og offentliggøres på en af hjemmesider. Formanden meddeler ved slutningen af hvert møde tiden og dagsordenen for næste møde, for så vidt sådant på det pågældende tidspunkt kan opgives. Meddelelse om dagsordenens indhold kan gives ved henvisning til en af hjemmesider eller til den snarest muligt udsendte dagsorden. Indkaldelse til møde kan endvidere ske ved udsendelse af dagsorden i elektronisk form eller i papirform. At formanden har ansat tidspunktet og dagsordenen for næste møde, skal dog ikke hindre denne i senere at indkalde mødet til et andet tidspunkt. Formanden kan, når dagsordenen ikke er fastsat i henhold til stk. 4 i denne paragraf, forandre rækkefølgen af de derpå opførte sager, og 2012/13:URF3 3 KAMMAREN formanden kan lade en på dagsordenen opført sag udgå, når der gives Tinget meddelelse om grunden dertil; men bortset fra valg af medlemmer til udvalg, kommissioner og hverv kan kun sager, som står på dagsordenen for et møde, behandles i dette. Det påhviler formanden at indkalde til møde, når mindst 2/5 af medlemmer eller statsministeren skriftligt fremsætter begæring herom med angivelse af dagsorden (grl. § 39). På Tingets sidste mødedag i en uge offentliggøres så vidt muligt en ugeplan med angivelse af formandens foreløbige planer for arbejdet i de nærmest følgende dage på en af hjemmesider. I 46 § arbetsordning stadgas följande. Dagordningen för plenum innehåller en förteckning över de ärenden som tas upp i plenum samt deras behandlingsskede och handlingarna i respektive ärende. Talmannen beslutar om dagordningen för plenum. När ärenden tas upp på dagordningen skall tidigare beslut samt de av talmanskonferensen godkända plenarplanerna beaktas. Talmannen kan ändra den meddelade dagordningen och avbryta behandlingen av ett ärende. Möjligheten i de andra nordiska länderna att ändra dagordningen används i praktiken sparsamt. Föredragningslistans omnämnande av ärenden som ska beslutas vid ett senare sammanträde Som framgått ovan ska talmannen enligt 2 kap. 7 § första stycket RO till varje sammanträde låta upprätta en föredragningslista över alla ärenden som vilar på kammarens bord (kursiv här). Detta tillämpas så att ärenden som är slutdebatterade men där beslut ännu inte fattats redovisas på föredragningslistan, trots att ärendena inte ska beslutas vid det aktuella sammanträdet, som kan gälla t.ex. interpellationssvar. Ett exempel är de ärenden som debatterades och som inte blev klara till den dagens votering . Nästa votering ägde rum (veckan däremellan var plenifri). Däremellan höll kammaren tre sammanträden: (aktuell debatt om polisen), (bordläggningsplenum i ) och (interpellationsdebatter). På föredragningslistorna för dessa tre sammanträden angavs följande: Ärenden för avgörande slutdebatterade betänkanden /12:UbU13 Förskolan 3 KAMMAREN 2012/13:URF3 (S, M, MP, FP, C, SD, V, KD) 2011/12:UbU14 61 res. (S, MP, SD, V) betänkande 2011/12:KrU9 Kulturarvsfrågor 11 res. (S, MP, SD, V) I kammarens protokoll från de aktuella sammanträdena redovisas inte dessa vilande ärenden. Bestämmelsen i riksdagsordningen beslutades innan ordningen med fasta voteringstider infördes. I förarbetena anges att till varje kammarsammanträde ska en föredragningslista upprättas till ledamöternas ledning (prop. 1973:90 s. 523). Möjligheten att avvika från föredragningslistan vid en votering Innebörden av den gällande regleringen är alltså att talmannen har en viss frihet att bestämma ordningen mellan ärenden, val och annat på föredragningslistan, men att det inte är möjligt att ändra ordningen mellan ärenden och val sedan föredragningslistan väl fastställts och ett sammanträde påbörjats. Riksdagsordningen medger inga undantag från den regeln, inte ens genom beslut av kammaren själv. I fråga om andra punkter på föredragningslistan än ärenden och val kan dock avvikelser göras. Reglerna i riksdagsordningen om att föredragningslistan i fråga om ärenden och val inte får frångås syftar till att förhindra att en minoritet kan genomdriva beslut som inte stämmer överens med majoritetens vilja (bet. KU 1984/85:11 s. 7 f.). Med andra ord handlar det om att förhindra att beslut kuppas igenom. Andra regler med samma syfte finns i 2 kap. 5 § RO där det föreskrivs att kallelse ska anslås före ett sammanträde. Det förhållandet att ett betänkande endast får avgöras vid ett arbetsplenum (5 kap. 4 § RO) och att det måste framgå av föredragningslistan att det aktuella sammanträdet är ett arbetsplenum (2 kap. 7 § RO) är andra exempel på sådana skyddsregler. Frågan är om en möjlighet att göra avsteg från föredragningslistan bör införas. Det kan tänkas situationer med allvarliga tekniska problem i kammaren när det är angeläget att ett visst ärende likväl kan avgöras. I just den situationen kan det synas som om det föreligger skäl för att kunna avvika från föredragningslistan och antingen ändra ordningen mellan ärenden och val eller låta ett eller flera ärenden utgå för att behandlas . Mot införandet av en sådan ordning ska ställas de skäl som ligger till grund för nuvarande reglering, nämligen vikten av att ledamöterna säkert ska kunna förlita sig på den en gång beslutade och kungjorda föredragningsordningen och att förhindra ens en misstanke om att debatt och beslut kan påverkas 2012/13:URF3 3 KAMMAREN genom att ordningen mellan ärenden och val kastas om. Vidare finns möjligheten att använda namnupprop om voteringsanläggningen inte kan användas (5.6.1 RO). Ställningstagandet får grundas på en avvägning mellan dessa intressen. Av betydelse vid en sådan avvägning är de närmare formerna för hur ett beslut att avvika från föredragningslistan utformas. Tänkbara alternativ är att ett sådant beslut fattas av kammaren, att det bara är talmannen som kan ta ett sådant initiativ och att det antingen krävs enhällighet eller kvalificerad majoritet. Frågan inställer sig då hur ett omröstningsförfarande ska kunna genomföras i en sådan situation om den försvårande omständighet som föreligger är just att voteringsanläggningen inte kan användas. Sammantaget väger skälen mot att införa en möjlighet att ändra ordningen på föredragningslistan mellan ärenden och val tyngre än skälen för. Föredragningslistans omnämnande av ärenden som ska beslutas vid ett senare sammanträde Som framgått ovan redovisas ärenden som är slutdebatterade men där beslut ännu inte fattats på föredragningslistan, trots att ärendena inte ska beslutas vid det aktuella sammanträdet. Bestämmelsen i riksdagsordningen om föredragningslistan beslutades innan ordningen med fasta voteringstider infördes. Självfallet ska de ärenden som ska beslutas vid ett visst sammanträde anges på föredragningslistan till det sammanträdet. Information om vilka ärenden som ska beslutas vid ett visst sammanträde finns också att tillgå via informationskanaler, t.ex. på intranät. Däremot bör riksdagsordningen ändras så att färdigdebatterade ärenden som inte ska beslutas vid ett visst sammanträde inte behöver redovisas på föredragningslistan till det sammanträdet. Förslag till lagtext återfinns i 6 kap. 13 § i förslaget till ny riksdagsordning. 3.6 Ett utskottsbetänkandes tillgänglighet ska inte kopplas till de formella bordläggningarna Betänkanden och utlåtanden ska normalt vara tillgängliga före kammardebatten. Då behövs inte två bordläggningar utan det räcker med en. Enligt 5 kap. 1 § riksdagsordningen ska ett utskottsbetänkande anmälas i kammaren och före avgörandet bordläggas vid två sammanträden i kammaren, om inte på utskottets eller talmannens förslag beslutar att ären- 3 KAMMAREN 2012/13:URF3 det ska avgöras efter en bordläggning. Utlåtanden i vissa EU-frågor omfattas också av kravet på två bordläggningar (10 kap. 5, 6 och 8 §§ RO). Grundlagberedningen anförde följande. Syftet med bordläggning av utskottsbetänkanden kan sägas vara trefaldigt: att varsla riksdagsledamöterna om de ärenden som står inför sitt avgörande, att ge rum för inläsning och övervägande av betänkandena och att möjliggöra mer än en överläggning i kammaren före avgörandet. Be- redningen har undersökt möjligheten av att ersätta bordläggningsproceduren med en annan som även den skapar en frist mellan utskottsbetänkandets framläggande å ena, och ärendets avgörande å andra sidan. Be- redningen har emellertid inte kunnat se att några avgörande fördelar skulle vinnas genom att man frångår den nuvarande ordningen. Något hinder mot överläggning vare sig vid första eller andra bordläggningen av ett utskottsbetänkande möter inte enligt beredningens förslag. Beredningen räknar emellertid med att debatt liksom regelmässigt kommer att äga rum endast då betänkandet skall företas till avgörande. Endast kan kammaren pröva frågan om återförvisning, remiss till annat utskott eller uppskov till följande . 1973:90 s. 553 f.) Det är viktigt att utskottens betänkanden och utlåtanden är tillgängliga för ledamöter, partier och allmänhet före kammardebatten. är det dock i praktiken inte själva bordläggningen i kammaren som innebär att dokument blir tillgängliga. Det kan också noteras att kammaren kan ha flera sammanträden under och således kan två bordläggningar ske . Således bör regleringen av när ett betänkande ska vara tillgängligt inte fokusera på den första bordläggningen utan på tillgängligheten (i det följande avses också utlåtanden när betänkanden nämns). En reglering som innebär att betänkandena ska vara tillgängliga normalt före kammardebatten bör därför införas. Det är rimligt att ett betänkande som ska debatteras är tillgängligt . Att ett betänkande är tillgängligt innebär formellt att alla ledamöter ska ha tillgång till betänkandet, men i praktiken är betänkandena också tillgängliga för allmänheten genom elektronisk publicering på webbplats. I enlighet med övervägandena om att riksdagsordningen ska vara teknikneutral ska det inte anges i riksdagsordningen i vilken form betänkandena ska vara tillgängliga. Förslaget innebär att tillgängligheten inte villkoras med två bordläggningar. Därmed räcker det med en bordläggning. I likhet med dagens möjlighet för kammaren att medge blott en bordläggning bör fristen kunna kortas på förslag av utskottet eller talmannen. Möjligheten som Grundlagberedningen pekade på att ha mer än en överläggning i kammaren före avgörandet torde sällan ha utnyttjats. Också med en bordläggning kvarstår en möjlighet till två överläggningar om det skulle anses påkallat (vid bordläggningen samt när ärendet tas upp för debatt). 2012/13:URF3 3 KAMMAREN I praktiken trycklovas de betänkanden som ska behandlas av kammaren eller torsdag veckan före debatten. I samband med trycklovet blir betänkandena tillgängliga på webbplats. Det ska påminnas om att Grundlagberedningens resonemang tillkom innan möjligheten till elektronisk publicering fanns. Bestämmelserna om bordläggning och tillgänglighet ska gälla både betänkanden och utlåtanden. I sammanhanget bör påminnas om resonemanget om elektronisk anslagstavla i nästa avsnitt. kan det antas att för många ledamöter är det viktiga den elektroniska publiceringen. Det ska dock betonas att förändringen av reglerna om bordläggning inte får innebära någon försämring för ledamöternas möjligheter att få tillgång till betänkandena så fort som möjligt och i den form som ledamöterna önskar. Förslag till lagtext återfinns i 11 kap. 2 § i förslaget till ny riksdagsordning. 3.7 Former för anmälan och meddelanden i kammaren och på föredragningslistan Redan med gällande riksdagsordning kan antalet anmälningar i kammaren begränsas. En bestämmelse som samlat anger vad som ska anges på föredragningslistan bör införas i riksdagsordningen. Vid ett kammarsammanträde anmäls normalt olika meddelanden och dokument. Vissa av dessa anmälningar sker enligt specifika bestämmelser i riksdagsordningen. Andra anmälningar följer inte av krav i riksdagsordningen utan kan närmast ses som information till ledamöter. Som exempel på det som tas upp på föredragningslistan kan nämnas: meddelande om aktuell debatt anmälan om inkomna faktapromemorior meddelande om besvarande av interpellation anmälan av inkomna granskningsrapporter från anmälan av inkomna protokollsutdrag från utskott anmälan av inkomna uppteckningar från sammanträde i anmälan av val av ordförande i ett utskott anmälan av beslut att avskriva en återkallad motion anmälan av inkomna berättelser från meddelande om en preliminär sammanträdesplan för kammaren meddelande om tidpunkten för öppnande meddelande om återrapport från ett 3 KAMMAREN 2012/13:URF3 meddelande om yrkande om att ett lagförslag ska vila meddelande om att ett statsråd avser att lämna muntlig information anmälan av ett meddelande om fördröjda svar på interpellationer. Anmälningarna läses upp av antingen talmannen eller kammarsekreteraren och tas in i protokollet. Inom har det tagits fram moderna och effektiva verktyg för elektronisk kommunikation. har förvaltningen exempelvis gått över till att lämna information till ledamöterna i elektronisk form i stället för genom anslag eller genom delning av skriftliga handlingar. Det gäller bl.a. ärendeplanen, sammanträdesplanen och olika typer av meddelanden. Tiden synes således nu vara mogen för att även gå över till att kungöra i vart fall en del av ovan redovisade anmälningar och meddelanden elektroniskt i stället för att läsa upp dem i kammaren. Redan gällande lydelse av riksdagsordningen innebär att vissa dokument som anmäls i kammaren inte behöver anmälas vid ett kammarsammanträde, t.ex. inkomna faktapromemorior. Det finns inget krav i nuvarande riksdagsordning i vilken form anmälningarna ska göras. Någon sådan bestämmelse bör inte heller införas eftersom riksdagsordningen bör vara teknikneutral. Det bör finnas en bestämmelse i riksdagsordningen som samlat anger vad som ska tas upp på föredragningslistan. Ett ytterligare steg vore en elektronisk anslagstavla. Också när information meddelas genom en elektronisk anslagstavla måste självfallet vissa frågor tas upp i kammaren, t.ex. kammarens beslut om remittering av propositioner till utskott. En elektronisk anslagstavla måste utformas så att informationen är lättillgänglig och kan användas i riksdagsarbetet. Det innebär att den ska utformas så att ledamöter, partikanslier och kan använda den professionellt. Det är således andra krav än de som ställs på externa webbplats, som också tjänar ett syfte som informationskälla för allmänheten. En möjlig lösning vore att skapa en officiella elektroniska anslagstavla där anmälningar och meddelanden läggs ut dag för dag. Man kan jämföra med Post- och där en mängd olika kungörelser i olika typer av rättsliga mål och ärenden sker elektroniskt. Den ledamot eller tjänsteman som så önskar ska automatiskt kunna få en e-post med innehållet i den nya information som läggs ut på den elektroniska anslagstavlan (löpande eller t.ex. en gång per dag). En sådan lösning skulle förutsätta att ansvaret för informationen ligger på kammarkansliet. Det måste vidare vara möjligt att komma åt informationen såväl via internet som via mobiltelefon och pekplatta. 2012/13:URF3 3 KAMMAREN Genomförandet av en elektronisk anslagstavla kräver fortsatta överväganden i detalj och eventuellt även samordning med andra pågående projekt inom . Förslag till lagtext återfinns i 6 kap. 13 § med tilläggsbestämmelser i förslaget till ny riksdagsordning. 3.8 Den inbördes ordningen mellan betänkanden och utlåtanden på föredragningslistan För att ge en bättre beskrivning av den ordning som tillämpas bör kopplingen mellan uppräkningen av utskotten i riksdagsordningen och ordningen på föredragningslistan tas bort. Innebörden blir då att talmannen bestämmer den inbördes ordningen på föredragningslistan, vilket stämmer överens med rådande praxis. Frågan är om det finns skäl att i riksdagsordningen införa en mer flexibel reglering av i vilken inbördes ordning utskottsbetänkanden och utlåtanden ska tas upp på föredragningslistan. Enligt 2 kap. 7 § riksdagsordningen (RO) ska talmannen inför varje sammanträde låta upprätta en föredragningslista över alla på kammarens bord vilande ärenden och val. Vid sammanträdet måste ärenden och val behandlas i den ordning de har tagits upp på listan. I tilläggsbestämmelse 2.7.1 finns närmare bestämmelser i fråga om i vilken ordning ärenden och val ska tas upp på föredragningslistan. Där föreskrivs bl.a. att utskottsbetänkanden och utlåtanden ska tas upp på föredragningslistan i den ordning utskotten anges i tilläggsbestämmelse 4.2.1, såvida inte talmannen bestämmer annat. I tilläggsbestämmelse 4.2.1 räknas utskotten upp i följande ordning: 1.konstitutionsutskottet (KU) 2.finansutskottet (FiU) 3.skatteutskottet (SkU) 4.justitieutskottet (JuU) 5.civilutskottet (CU) 6.utrikesutskottet (UU) 7.försvarsutskottet (FöU) 8.socialförsäkringsutskottet (SfU) 9.socialutskottet (SoU) 10.kulturutskottet (KrU) 11.utbildningsutskottet (UbU) 3 KAMMAREN 2012/13:URF3 12.trafikutskottet (TU) 13.miljö- och jordbruksutskottet (MJU) 14.näringsutskottet (NU) 15.arbetsmarknadsutskottet (AU). Huvudregel enligt riksdagsordningen är således att utskottsbetänkanden och utlåtanden ska tas upp i den ordning som utskotten väljs. Talmannen får dock bestämma en annan ordning. Syftet med denna rätt för talmannen är att man ska kunna utnyttja tiden på bästa sätt. I förarbetena uttalas att talmannens befogenhet att bestämma ordningen på föredragningslistan är ett icke oviktigt medel att, när tiden är knapp, länka huvudinsatserna i kammararbetet till de viktigaste ärendena (prop. 1973:90 s. 523). Den inbördes rangordningen mellan betänkanden och utlåtanden bestäms regelmässigt så att mer omfattande och uppmärksammade ärenden får en mer framskjuten plats än mindre ärenden såsom s.k. klubbärenden. Ikraftträdande och tidsfrister, exempelvis i ärenden om subsidiaritetskontroll, som kräver att ett ärende beslutas kan ofta vara avgörande för den inbördes ordningen. Den ordning mellan betänkanden och utlåtanden som anges i tilläggsbestämmelse 2.7.1 iakttas således i praktiken sällan numera. Undantaget har med andra ord blivit huvudregel. Nuvarande reglering i riksdagsordningen ger talmannen stora möjligheter att bestämma en annan inbördes ordning mellan de ärenden som ska tas upp på föredragningslistan än den som följer av riksdagsordningens huvudregel. Som redovisats utnyttjas denna möjlighet också i stor utsträckning för att, som framhålls i förarbetena, utnyttja tiden i kammaren på ett ändamålsenligt sätt. Det finns ingen anledning att frångå denna ordning. För att ge en bättre beskrivning av den ordning som tillämpas bör kopplingen i nuvarande tilläggsbestämmelse 2.7.1 till uppräkningen av utskotten i tilläggsbestämmelse 4.2.1. tas bort. Innebörden blir då att talmannen bestämmer den inbördes ordningen, vilket stämmer överens med rådande praxis. Förslag till lagtext återfinns i tilläggsbestämmelse 6.13.2 i förslaget till ny riksdagsordning. 2012/13:URF3 3 KAMMAREN Det absoluta kravet på att yttranden vid kammarens sammanträden ska nedtecknas stenografiskt och skrivas ut tas bort, medan kravet på att snabbprotokollet ska göras tillgängligt utan dröjsmål är kvar. Det explicita kravet på stenografi bör tas bort ur riksdagsordningen även i fråga om . Enligt 2 kap. 16 § riksdagsordningen ska det föras fullständiga protokoll vid kammarens sammanträden. Enligt tilläggsbestämmelse 2.16.1 ska ett yttrande vid ett sammanträde upptecknas stenografiskt, skrivas ut och utan dröjsmål göras tillgängligt på kammarkansliet. Kammarens sammanträden spelas in på ljud- och bildfil. Enligt 10 kap. 13 § ska det föras protokoll vid sammanträden, och stenografiska uppteckningar över vad som yttras vid nämndens överläggningar med regeringen ska göras. För stenografiska uppteckningar i kammaren och gäller sekretess enligt 41 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Enligt 2 § stadgan (1953:511) angående protokollföring i ska vad de närvarande vid sammanträdet yttrat vid överläggningarna ordagrant upptecknas av för ändamålet anlitad stenograf. Detta gäller dock inte om den som leder förhandlingarna för visst fall bestämt annorlunda. Uppteckning av yttranden vid sammanträden Yttranden i kammaren och i upptas genom två olika tekniker parallellt, dels genom stenografi, dels genom inspelning. Båda dessa verktyg används av protokollskansliet för att redigera och sammanställa protokollet. Stenograferna är på plats och kan uppfatta och notera inpass då någon yttrar sig utan mikrofon, stämningar och händelser i plenisalen, som kanske inte uppfattas på ljud- och bildinspelningen, men som är av betydelse för hur redigeringen av protokollet bör göras för att resultatet ska överensstämma så väl som möjligt med vad som faktiskt sades. Debatterna och talarnas tempo är mycket snabbare än tidigare och det är svårt för stenograferna att hinna nedteckna fullständiga utsagor, varför de inför sammanställning av protokollet kontrollerar sina anteckningar mot inspelningarna. Utbudet av erfarna stenografer är litet. Upplärningen av stenografer sker därför internt inom . Utbildningstiden är cirka . 3 KAMMAREN 2012/13:URF3 Eftersom protokollskansliet använder flera olika verktyg för att framställa protokollet – stenografi och inspelning – finns det skäl att fundera över om det är lämpligt att låsa fast en teknik genom att ange den i riksdagsordningen. Vid införandet av bestämdes att protokoll skulle föras vid sammanträden med nämnden och att vad som yttrades vid nämndens överläggningar med regeringen skulle upptecknas stenografiskt, 10 kap. 13 § riksdagsordningen (bet. 1994/95:KU22). Regeln, som är en huvudbestämmelse, anger dock inte om det som upptecknats stenografiskt ska skrivas ut och när det ska göras tillgängligt. I praxis justeras uppteckningarna efter det aktuella sammanträdet. En utskrift av uppteckningarna publiceras på webbplats och i det inbundna riksdagstrycket. Vissa smärre avsnitt publiceras dock inte eftersom de kan omfattas av sekretess. Att sammanträden i ska stenograferas är reglerat i Kungl. Maj:ts Stadga (1953:511) angående protokollföring i . Det finns inte några skäl att överväga om snabbprotokollen ska tas bort. I likhet med dagens ordning ska snabbprotokollet vara tillgängligt dagen efter debatten också fortsättningsvis. Frågan är i stället om det bör vara ett krav att yttranden i kammaren ska stenograferas, dvs. frågan är om det i riksdagsordningen måste detaljregleras vilken teknik som ska användas för att färdigställa snabbprotokollet. Syftet med bestämmelsen synes vara att det ska skrivas ett protokoll i vilket anförandena redovisas och som utan dröjsmål ska göras tillgängligt på kammarkansliet. Debatterna i kammaren spelas in med både ljud och bild. Protokollskansliet har ett it-verktyg som innebär att ljudet kan spelas upp i olika hastigheter för att användas vid redigeringen av protokollet. Protokollskansliet använder sig alltså av detta it-verktyg parallellt med stenografin då protokollet framställs. Även om det inte skulle vara ett krav att debatterna stenograferas är stenografens/protokollförarens närvaro i kammaren av stor betydelse för att anförandena såsom de redovisas i protokollet ska återspegla vad som faktiskt sades på ett så korrekt sätt som möjligt. Mycket av betydelse för redigeringen av protokollet är nämligen sådant som inte kan fångas upp vid ljud- eller bildupptagningen. Det kan t.ex. vara olika stämningar vid anförandena. Hur den slutliga redigeringen kommer att bli beror mycket på vilket tonläge debatten förts i. Det kan vidare vara fråga om förevisande av föremål från någon av talarstolarna eller inpass som en ledamot som inte har ordet framför. 2012/13:URF3 3 KAMMAREN