rfr · H10WRFR4 · 2013-11-22 00:00:00 — Offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet 978-91-86673-74-1 Riksdagstryckeriet, , 2013 anordnade en offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet. Syftet med utfrågningen var att öka kunskapen om hur funktionshindersperspektivet belyses i kulturarvet och då särskilt informera sig om projektet i kulturarvet, som arbetat med att synliggöra historien om livet för personer med funktionsnedsättningar. I det följande redovisas programmet för utfrågningen och en utskrift av den stenografiska uppteckningen som gjordes vid utfrågningen. Offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet Tid: –12.00 (S), kulturutskottets ordförande 10.25Nordiska museet om hur man arbetar med att fortlöpande dokumentera och tillgängliggöra funktionshindrades historia, samhällets mångfald och dess utveckling . 10.35Riksantikvarieämbetet om hur man arbetar med att göra kulturarvet tillgängligt för hela befolkningen. , chef för förvaltningsavdelningen 10.45Västmanlands läns museum om att skapa ett tillgängligt museum för alla. Samtalsledare (C) (FP), vice ordförande Offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet Ordförande (S): Hjärtligt välkomna till och kulturskottets offentliga utfrågning med temat funktionshindersperspektiv i kulturarvet. Jag vill speciellt välkomna er som kommer att presentera er verksamhet och även er andra. Här framme vid podiet sitter jag, , som är ordförande i kulturutskottet. Vid min ena sida sitter (FP), vice ordförande i utskottet. Ännu längre bort sitter Per Lodenius (C). Han är ordförande i den utvärderingsgrupp som kulturutskottet har startat och som kommer att jobba med att titta just på tillgängligheten till kulturen . Denna utfrågning är en del i det arbetet. På min högra sida sitter , kanslichef på kulturutskottet. Förmiddagen inleds med av inledningsanföranden. Först har vi en presentation av , sedan är det och därefter och . Efter det finns det möjlighet för ledamöterna att ställa frågor. Per Lodenius kommer att vara samtalsledare. Om det finns ytterligare tid för frågor kan även andra få möjlighet att komma in med frågeställningar. Jag lämnar ordet till , ordförande för . Därefter går ordet till , projektsekreterare i . Ordförande , : är en intresseförening med syfte att synliggöra levnadsförhållanden för män och kvinnor med funktionsnedsättningar, hur det var förr och hur det är . Medlemmar är personer som är eller har varit verksamma i funktionshindersrörelsen. Det är forskare och andra som är intresserade av de historiska perspektiven på området. Den som vill förstå och påverka dagens samhälle måste känna till hur det var förr, bli varse förhållanden som varit rådande och som påverkar dagens värderingar i samhället trots att vi kanske inte vet om det. har HHF, , i samarbete med och med medel från Allmänna arvsfonden fått möjlighet att bedriva projektet , Handikapphistoria i kulturarvet. fanns också med i samarbetet. I ledningen för Haiku finns en styrgrupp med representanter för och HHF. Ovärderlig projektledare är som dess värre är sjuk . Utgångspunkten i Haiku har varit att ta till vara kunskaper i funktionshindersrörelsen och inom museivärlden. Att två vitt skilda kompetensområden har getts möjlighet att berika varandra för att ge begreppet mångfald en sannare bild har också blivit styrkan i projektet. 2013/14:RFR4 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET Mångfald är ett ledord i vårt samhälle. Det begreppet måste innefatta alla människor, alla människor! Om funktionshindersperspektivet inte finns med blir mångfaldsbegreppet ofullständigt. Då är vissa människor utraderade i bilden av samhället. Syftet med projektet har därför varit att få museerna att inkludera ett funktionshindersperspektiv vid dokumentation, insamling och utställningsverksamhet, att uppmärksamma personer med funktionsnedsättningar och rörelsen på hur viktigt det är att alla berättar sin historia, att göra en samtidsdokumentation genom insamling av livsberättelser och att uppmärksamma myndigheter och politiska beslutsfattare på att funktionshinderperspektivet ska ingå i mångfaldsbegreppet. De två begrepp som har genomsyrat projektet är att vara synlig och att förstå sin och andras historia. gjorde jag ett referat av ett samtal mellan en 80-årig man som mest hade varit verksam i funktionshindersrörelsen och en 19-årig driftig kvinna med ett mycket omfattande rörelsehinder. Mannen hade mestadels ägnat sig åt frågor om arbete, hade lite gångsvårigheter och var engagerad i rörelsen. Han berättade, eller snarare undervisade, om sitt intressepolitiska arbete när hon avbröt honom med frågan: Men var fanns sådana som jag ? Det uppstod en tystnad. Efter betänketid svarade han allvarligt och ärligt utifrån sitt perspektiv: Sådana som du fanns inte. Med andra ord finns inte den eller de som inte syns. Var skulle den unga kvinnan finna bilder av andra kvinnor med omfattande rörelsehinder bakåt i tiden? Det samtalet blev en väckarklocka för mig. Ungefär , under , hade Auris, tidskrift för hörselskadade, en artikelserie som hette Låt skuggorna kasta ljus. Den blev min nästa väckarklocka. Författare var , dramaturg på , med erfarenhet av att vara vuxendöv. inbjöd läsarna till utflykter i litteraturen där människor med funktionsnedsättningar skildrats. Okunskap och fördomar i allians skapade bilderna i dessa skildringar. På det sättet kunde fördomarna leva vidare. En vanlig skildring i sagovärlden var det lilla sjuka barnet. Att vara sjuk var ofta synonymt med att ha en funktionsnedsättning. Sådana sagor hade två lyckliga slut. Det ena var att det lilla barnet dog och försvann ur bild. Den andra varianten var att barnet blev, som det sades, friskt och därmed var ett av alla andra barn och levde lycklig i alla sina dagar. Att vara synlig och att förstå sin och andras historia är viktiga ingredienser i tankeutvecklingen i samhället. Att vara osynliggjord i ett samhälles mångfaldsbegrepp är förödande för individen. Dessutom kan omgivningen blunda och välja att inte se. Det blir efterkonstruktioner, haltande lösningar och ursäkter av typen: Jag visste inte, jag tänkte inte på det, eller det finns inga pengar. Att förstå sin och andras historiebilder handlar om att bli varse rötterna till våra ärvda synsätt och värderingar. Det handlar om att kunna se om fördomarna har paketerats om i mera tidsenliga paket och försåtligt lever vidare i OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET 2013/14:RFR4 modernare synsätt eller om vi faktiskt, vilket händer ibland, har gjort upp med gamla tiders värderingar. Alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. Det kanske mest kända citatet i världen, hämtat från artikel 1 i FN:s deklaration om mänskliga rättigheter, lyder: Mångfaldsbegreppet i kulturarvet ska synliggöra alla som är födda och lever i samhället och ge bilden av hur samhället har sett på alla människors lika värde och rättigheter. Vår medarbetare i projektet, , ska ge en mer konkret bild av innehållet i projektet. Avslutningsvis vill jag framhålla betydelsen av att tillvarata erfarenheterna från detta framgångsrika projekt. Det får inte bli ett projekt där frågorna dör när projektet är slut . På vilket sätt kan funktionshindersperspektivet säkras i mångfaldsbegreppet, i museernas verksamhet och i samhället i övrigt? Projektsekreterare , : Jag jobbar på i projektet och ska berätta om de tre delprojekt som ingår i Haiku. Det finns ett stort behov av att lyfta upp funktionshindersperspektivet i relation till kulturarvet. Det märkte vi inte minst när vi skickade ut en enkät till 72, främst kulturhistoriska, museer. Många museer beskrev att de inte hade något funktionshindersperspektiv på sina basutställningar, och få hade gjort några särskilda dokumentationer kring funktionshinder. Däremot hade en hel del museer haft tillfälliga utställningar om funktionshinder och funktionsnedsättning men då inte insatt i något allmänt sammanhang. Vi ville veta hur det såg ut med funktionshindersmedvetenheten på museerna runt om i landet. Hur hade man tänkt kring utställningar, dokumentation och utåtriktad verksamhet, och vad hade man gjort? Vi ville fånga upp goda exempel. Trots att vi i liten utsträckning frågade om fysisk tillgänglighet som hörslingor, ramper och liknande var det just det som museerna lyfte upp och beskrev att de hade gjort. Våra primära frågor handlade huvudsakligen om innehållet. Detta är belysande för hur museer har betraktat funktionshindersfrågor. Vi skrev en rapport om detta, och sammanfattningsvis såg vi följande behov. Man måste synliggöra levnadsförhållanden för personer med funktionsnedsättning och hur samhällets synsätt har sett ut, både historiska men också samtida perspektiv. Det kan man göra genom att lyfta fram funktionshindersperspektivet i samlingarna, utställningarna eller pedagogiken. Man måste också förbättra dokumentationen och öka sökbarheten i samlingarna. På har vi, för att ta ett exempel, arbetat för att hitta och identifiera föremål i samlingarna som har anknytning till funktionshinder. Vi hittade bland annat ett vävprov som var tillverkat av dövblinda och som även är kategoriserat under funktionshinder och funktionsnedsättning och inte enbart under textil. Man måste alltså öka kunskapen om föremål som har 2013/14:RFR4 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET koppling till funktionshindrades liv och synliggöra föremålen i sitt sammanhang. Museernas utställningar ska också på ett självklart sätt inkludera beskrivningen av personer med funktionsnedsättning när man beskriver en företeelse. För att ta ett exempel kan man om man beskriver bostadsförhållanden också berätta att många med funktionsnedsättningar bodde på anstalter. Man måste också fortsätta förbättra den fysiska tillgängligheten, och information måste nå alla. Det gäller även hemsidor och annan information. Det andra delprojektet som jag tänkte prata om är . Livsbild var en digital insamling av livsberättelser för personer med funktionsnedsättning, anhöriga och föreningar. Vårt övergripande mål var att de skulle få visa sin historia och känna sig representerade. Vi lanserade Livsbild , och insamlingen var öppen . Vi ville samla in berättelser på ett nytt sätt, digitalt. Webbplatsen är fortfarande öppen för läsning. Vi hade tre syften med insamlingen. Det första var att vi ville frångå tidigare metoder när det gäller insamling och dokumentation. Vi ville vända på perspektivet. Det betyder att människorna själva får bestämma vad de vill berätta och inte ha några av museet bestämda frågor eller speciella frågeformulär att hålla sig till. Det kunde vara alla slags berättelser, långa eller korta. Det viktigaste var att människorna själva satte agendan. Genom att vardagliga berättelser speglas, speglar man också olika förutsättningar för olika människor. Det finns annars en generell tendens att man ständigt fokuserar på funktionsnedsättningen. Därefter är man kvinna, man eller barn eller som i vardagliga sammanhang när människor ofta säger: Där sitter hon i rullstol i stället för att säga Där är hon som är författare eller lärare. Det andra syftet var att vi ville vara så tillgängliga som möjligt, dels för människor som ville bidra med sina berättelser, dels för dem som ville ta del av berättelserna. Detta gjorde vi genom att man kunde skriva ned sin berättelse, man kunde tala in sin berättelse och man kunde teckna sin berättelse. Vi översatte det tecknade, vi skrev ned det talade och vi publicerade berättelserna i sin helhet eller sparade dem direkt i arkivet. Man kunde vara anonym. Anonymitet även för döva är helt unikt. Alla språk var välkomna; vi översatte. Vi hade även information på sex språk, och är alla berättelser sparade i arkiv. Det tredje målet med Livsbild var att öppna upp en annars sluten process inom museiverksamheten. Det ger människor möjlighet att ta del av, delta i och till viss mån även påverka det innehåll som sparas i arkivet. Det ökar kännedomen om museets verksamhet och därmed även tillgängligheten för allmänheten. Vi fick in över 260 berättelser, och webbplatsen har haft över 50 000 besök. Livsbild är också länkat till andra ställen. Detta betyder att vi har visat ett arkivmaterial med funktionshindersperspektiv för allmänheten över 50 000 gånger. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET 2013/14:RFR4 Det tredje delprojektet jag ska prata om är Livsbild – 20 röster och rum. Det är en vandringsutställning. Den står just nu på , fram till , och ska sedan vandra vidare till . Det är en kompakt utställning som är tänkt för museer, föreningar och bibliotek. Med denna vandringsutställning vill vi skicka stafettpinnen vidare för att uppmärksamma funktionshindersperspektivet. Utställningen bygger på berättelser som har kommit in till Livsbild. Vi har valt ut 20 berättelser som speglar olika delar av livet. Berättelserna är historiska dokument över livsvillkor för personer med funktionsnedsättning. Alla besökare ska ha möjlighet att ta del av utställningen. Det innebär att texterna finns på svenska och lätt svenska. Du kan lyssna på berättelserna på svenska och lätt svenska och ta del av berättelserna på teckenspråk. Om du vill ta med dig utställningen hem kan du göra det genom att ta med dig en tidning eller i punktskrift eller en Daisyskiva. Med dessa tre exempel på museer, insamling och utställning har vi visat hur man kan arbeta med att synliggöra funktionshindersperspektivet i kulturarvet. Avdelningschef , : Vi har haft ett mycket nära samarbete med , eftersom det har varit knutet till avdelningen. Stiftelsen , som är största kulturhistoriska museum, har en mycket bred målgrupp. Vår strävan är att vara ett museum för alla. Det innebär att vi i dokumentations- och insamlingsarbetet, i arbetet med museets samlingar, i utställningar och i övrig verksamhet har målsättningen att spegla mångfald och att ge en allsidig bild av samhället och vår historia. Funktionshinder är en naturlig del i arbetet med mångfaldsfrågor, på samma sätt som exempelvis genus, etnicitet och generation. har visat på möjligheter att integrera funktionshindersperspektivet på olika sätt i museernas arbete. Den digitala insamlingen och utvecklandet av Livsbild genomfördes i nära samarbete med museets olika avdelningar och avdelningen för nya medier vars arbete med digitala medier ligger i framkant i museivärlden. utvecklades till exempel den digitala plattformen med namnet Brödbanken där traditioner kring brödkultur i samlades in. bygger vidare utifrån dessa erfarenheter och har utvecklat möjligheterna så att vi nu kan ta emot berättelser som är skrivna och inskickade via datorn eller inskickade per post men också berättelser som har talats in eller förmedlats via teckenspråk genom att man har använt webbkameran. Detta innebär helt nya möjligheter både när det gäller att samla in material och att tillgängliggöra de insamlade berättelserna. Museets omfattande samlingar måste självklart hållas uppdaterade och levande. Det innebär att vi arbetar med dem kontinuerligt genom en fortlöpande insamling men också genom ständig kunskapsuppbyggnad och nytolkning. 2013/14:RFR4 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET I serien Svenska folket berättar gav 1996 ut publikationen Poliominnen. Det var tolv män och kvinnor som tidigt i livet hade drabbats av polio och som i dessa minnen berättar om sjukdomen som radikalt förändrade deras liv. Projektet var ett samarbete mellan och . –1998 fortsatte samarbetet och insamlingen av berättelser. Totalt genomfördes fem självbiografiska insamlingar som har utmynnat i publikationer där polioskadade, traumatiskt hjärnskadade, spinalskadade och whiplashskadade berättar om sina liv. Publiceringen av böckerna var möjlig tack vare stöd från Allmänna arvsfonden. Ytterligare en publikation med namnet eller rät – om funktionshinder i vår vardag gavs ut och var ett samarbete mellan och . Det var ett upprop om att skriva dagbok en helt vanlig dag, i det fallet . Insamlingen möttes av ett stort intresse. blev till förmedlade i skildringarna som finns tillgängliga i arkiv. En liknande insamling gjordes inom . Tillsammans med erfarenheterna från Livsbild och har vi nu många bra utgångspunkter att arbeta vidare utifrån. Insamlingen av nytt minnesmaterial och nyförvärv av föremål är en viktig del av museernas arbete. Men det är också lika angeläget att utgå från de befintliga samlingarna, ställa nya frågor och inte minst lyfta fram nya ingångar i materialet. genomförde museet en pilotstudie med fokus på klassifikation av föremål i våra samlingar. Det handlar helt enkelt om vilka sökord som leder till föremålssamlingarna. Syftet var att lyfta fram föremål som borde kompletteras med sökorden funktionshinder och funktionsnedsättning. Det skapades också en referensgrupp för att bredare diskutera hur klassifikation av föremål kan göras och hur man kan arbeta med uppdateringar. I påbörjades arbetet med kompletteringar av sökord i föremåls- och bilddatabaserna. Genom den för allmänheten tillgängliga webbplattformen Digitalt museum, som museets samlingsdatabaser är kopplade till, finns nu sökorden funktionshinder och funktionsnedsättning. Vi kommer vid museet kontinuerligt att fortsätta denna uppdatering av föremåls- och bilddatabaserna. har visat hur de befintliga samlingarna tydligare kan avspegla funktionshindersperspektivet genom att komplettera information knuten till föremål i samlingarna och därmed vidga sökbegreppen i databasen. På detta sätt har vi öppnat upp perspektiven såväl när det gäller insamling som arbetet med de befintliga samlingarna. Men vad kan vi göra när det gäller utställningsverksamheten? Självklart kan vi presentera specifika föremål knutna till särskilda utställningar. Jag tror dock snarare på att inkludera och alltid ha mångfaldsperspektivet i fokus när vi bygger utställningar. Ett exempel är den så kallade folkhemslägenheten som vi öppnade . Det är en hemmiljö , uppbyggd inne i museet. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET 2013/14:RFR4 Den består av två rum och kök, och här bor en familj med tre barn. I den fiktiva historien är en av döttrarna född med en höftskada och har därför svårt att gå. Hon bor på Eugeniahemmet i och kommer bara hem under skolloven. Denna utgångspunkt ger möjlighet till reflektioner och diskussioner i den pedagogiska verksamheten och till jämförelser mellan förr och . Jag tror att vi på det sättet kan komma vidare i utställningsarbetet och lyfta fram mångfaldsperspektiven. I vårt löpande arbete, dokumentation och insamling, arbete med de befintliga samlingarna, kunskapsförmedling och utåtriktad verksamhet verkar vi för att integrera ett brett mångfaldsperspektiv. Genom har vi visat på möjligheter och initierat metoder för att förtydliga funktionshindersperspektivet i vårt dagliga arbete. Ordförande (S): Då har turen kommit till och . Avdelningschef , : Jag ska försöka ge en överblicksbild av hur vi på har tagit oss an detta angelägna ämne. Kulturarv är ju ganska mycket. Det är inte bara fina slott, utan det handlar om det moderna kulturarvet. Det handlar också, som vi har hört, om berättelser. Vi på ser på vårt uppdrag som ett väldigt inkluderande sådant. Det ska vara kulturarv för alla. Vi har ju olika förutsättningar att ta till oss kulturarvet. vill vi att kulturarvet ska ge oss ett rikare liv, insikter och kunskap. Tillgänglighet är nyckeln till kulturarvet. Vi vill verkligen se det som nyckeln till det breda och rika kulturarvet. Målet för vårt strategiuppdrag till 2016 är att vara föredömligt, samlande, stödjande och pådrivande. Vi har satt ett ganska högt och relativt generellt mål, men sedan bryter vi ned målet för att konkret kunna arbeta med det. Jag vill också visa att vi arbetar inom flera delområden. Vi tror på det integrerade sättet; vi tror på att angripa det ur ett helhetsperspektiv. Vår målgrupp är primärt länsstyrelser och länsmuseer, men vi ser också att många andra gynnas av det vi gör. Det är kommuner, hembygdsföreningar, ideella organisationer och privatpersoner. Jag ska göra ett litet nedslag på fyra av våra delområden. Jag har lagt upp arbetet så att vi försöker knyta en mer aktiv uppföljning och utvärdering till anslag och bidrag. Vi har 240 miljoner som går till kulturmiljövårdsanslaget till länsstyrelser, som i sin tur fördelar pengarna inom sitt län. Här har vi nu infört en tydligare uppföljning, vilket vi tror är oerhört viktigt. träffar vi länsstyrelser för att ha en dialog om tillgänglighetsperspektivet och då särskilt funktionshindersperspektivet. 2013/14:RFR4 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET Jag vill också nämna Kulturarvslyftet. Just jobbar 277 personer som har stått helt utanför arbetsmarknaden, alla med någon form av funktionsnedsättning, med att tillgängliggöra kulturarvet. Dels har de ett arbete, en utvecklingsanställning, dels har de i sina projekt möjlighet att tillgängliggöra olika arkiv genom digitalisering, som ju är den stora möjliggöraren för många personer med funktionsnedsättning. Vi har ett annat exempel där information och utbildning kommer in. Många länsstyrelser ropar efter kompetensutveckling. De vill ha information och utbildning. Här har tagit fram en handbok. Någon kan kanske tycka att den är en av många, men den är väldigt speciell. Den riktar sig till länsstyrelser, men den kan också användas av många andra för att öka tillgängligheten inom natur- och kulturområden. Den handlar om planering och genomförande - att tänka till innan man sätter i gång med en hel del tillgänglighetsarbeten för personer med funktionsnedsättning. handlar också om goda exempel. Det är sådant som många vill veta : Hur ska vi göra? Vi vet inte. Då kan jag verkligen varmt rekommendera handboken. Den är resultatet av ett samarbete mellan Handisam, och . För att det inte bara ska bli en handbok sker nu utbildning. Just nu pågår utbildning av handläggare på naturvårdsenheterna och kulturvårdsenheterna på länsstyrelserna. Vi har också ett FoU-anslag på myndigheten. Där har vi integrerat tillgänglighetsaspekten när vi beviljar projektanslag. Det är inte särskilt mycket pengar vi har, så det är desto viktigare att få med även den här aspekten. Just nu löper tre projekt med tillgänglighetstema. Vi hoppas att vi kan få fler förslag till nästa gång vi har utlysning. Men det är ett sätt att visa på hur man kan integrera tillgänglighet även i den här delen av en verksamhet. Något vi är kända för, skulle jag vilja säga, och ligger i framkant med är digitalisering, information och digitala verktyg. Det är inte meningen att ni ska kunna läsa den här bilden – den vill bara visa hur många olika sökmotorer, söktjänster och öppna arkiv vi har . Vi lägger ut i stort sett allt. En del tjänster behöver förbättras, och det hoppas jag att vi ska kunna klara av till 2016. Det här ju ett stort lärande även för oss inom . Det är många verksamheter och delområden som vi är verksamma inom - allt från att ge råd om material och byggnadsteknik till konservering och att stötta museer och länsstyrelser. Men vi tror mycket på att integrera, se till en helhet och använda digitala verktyg och digital information. Ordförande (S): Tack så mycket, . Då har vi kommit till från . Avdelningschef : Tack för att jag får komma hit och berätta hur vi arbetar för att vara ett museum för alla. Jag arbetar som kommunikationschef och avdelningschef för publik och kommunikation på museet, som OFFENTLIG UTFRÅGNING OM FUNKTIONSHINDERSPERSPEKTIV I KULTURARVET 2013/14:RFR4 Jag vill berätta hur vi gick från att vara ett ganska otillgängligt museum till att bli ett tillgängligt och inkluderande museum för alla. flyttade vi, tillsammans med , in i nya lokaler på i . Det nya museihuset ligger i Mimerverkstaden, Aseas gamla anrika fabrik . Denna industribyggnad är en modern mötesplats för konst och kulturarv i regionen.