urf · H0A5URF3 · 2013-09-26 00:00:00 — Enligt 9 kap. 1 § gäller valet av riksdagsdirektör från valet till dess nästa val förrättas. Uppdraget gäller därför från valtillfället. Någon reglerad möjlighet att tillträda finns inte. Inför ändringen av paragrafen 2009 framförde riksdagsstyrelsen endast åsikten att om man vill ha kvar knytningen av förordnandeperioden till valperiod måste valet gälla (framst. 2008/09:RS1). JO och riksrevisorer väljs också av . Val av JO gäller från valet eller från den senare tidpunkt som bestämmer till dess att nytt val har genomförts under fjärde året därefter och den då valde har tillträtt uppdraget, 8 kap. 11 § fjärde stycket. Val av riksrevisor gäller på likalydande sätt men , 8 kap. 12 § andra stycket. Ämbetet som JO eller 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR riksrevisor är ingen anställning, och de omfattas inte av lagen (1994:260) om offentlig anställning. Inför tillsättningen av riksdagsdirektör 2010 annonserades den lediga tjänsten. Det är ett liknande förfarande som regeringen använder inför tillsättning av myndighetschefer. Intresseanmälan för tjänsten som riksdagsdirektör blir en allmän handling när den kommer in till . Frågan om sekretess vid tillsättning av myndighetschefer har utretts på uppdrag av regeringen. Utredningen anförde i betänkandet Sekretess vid tillsättning av myndighetschefer 2009:4 att till skillnad från vad som gäller för domaranställningar, där det blivit något fler advokater som söker anställning, har antalet sökande till de offentligt utlysta anställningarna som myndighetschef gått ned markant som förfarandet har använts. Enligt utredningen beror nedgången med all sannolikhet på den publicitet som har uppstått kring vissa av de utlysta anställningarna, där sökandenas identiteter har offentliggjorts i medierna. Det har därför med tiden blivit svårare att bland de sökande finna lämpliga kandidater till de utlysta anställningarna (SOU 2009:4 s. 48 f). I proposition 2009/10:56 Sekretess i vissa anställningsärenden noterar regeringen vad utredningen kommit fram till i fråga om det sjunkande antalet sökande till tjänsterna. Å ena sidan finner man att det inte är lämpligt att återgå till ett slutet förfarande eftersom detta skulle kunna göra att man går miste om sökande som inte uppmärksammats utan annonsering. Å andra sidan utgör offentligheten av personuppgifterna uppenbarligen ett hinder för många kvalificerade sökande, varför man föreslår att uppgifter som kan identifiera en sökande ska beläggas med sekretess. Sekretessen kommer inte heller att hindra granskning av regeringens arbete (prop. 2009/10:56 s. 19 och 44). ställde sig bakom regeringens förslag och menade att ett öppnare rekryteringsförfarande, där lediga befattningar utannonseras och kan sökas av intresserade kandidater, medför att rekryteringsbasen ökar liksom möjligheten att anställda den lämpligaste personen. Då offentligheten i det nuvarande förfarandet emellertid medför att inte tillräckligt många kvalificerade personer anmäler sitt intresse ansåg utskottet att införandet av en sekretessbestämmelse var väl motiverat (bet. 2009/10:KU15 s. 18). gäller enligt 39 kap. 5b § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) sekretess i ett ärende om anställning av myndighetschef vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om en enskild kandidats identitet, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. I gäller dock, som inom regeringen, sekretess för uppgifter i urvalstester som genomförs i ett anställningsförfarande, 39 kap. 5a § offentlighets- och sekretesslagen. 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3 Någon utrycklig regel om omval finns inte i riksdagsordningen men tidigare riksdagsdirektörer har valts om . De tidigare riksdagsdirektörerna har suttit på sina poster 1971–1988, 1988–1998 och 1998–2010. Inför lagändringen 2009 angav utredningen att omval bör vara möjligt och att om omval önskas från båda parters sida kan beredningsprocessen förenklas (framst. 2008/09:RS1). Enligt 7 kap. 11 § andra stycket riksdagsordningen kan riksdagsdirektören, om denne vill lämna sitt uppdrag , anhålla om att uppdraget ska avslutas . Beslutet fattas av kammaren. Anställningen som riksdagsdirektör är en visstidsanställning. En visstidsanställning kan enligt allmänna arbetsrättsliga principer inte sägas upp. Be- stämmelserna i lagen (1982:80) om anställningsskydd är därför inte tillämpliga på riksdagsdirektören. Enligt 32 § andra stycket lagen (1994:260) om offentlig anställning kan dock arbetstagare i verksledande, eller därmed jämförlig, ställning avskedas enligt grunderna för 18 § lagen om anställningsskydd. Avskedande får då ske om arbetstagaren grovt har åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Det finns inga regler i riksdagsordningen om hur ett förfarande inför ett avskedande av en riksdagsdirektör ska gå till. Motsvarande bestämmelser om detta finns dock för ombudsmän och riksrevisorerna, som på begäran av kan entledigas från sina uppdrag (8 kap. 11 § fjärde stycket och 13 § första stycket riksdagsordningen). För ledamöter av riksbanksfullmäktige gäller att de inte får inneha vissa specifika uppdrag eller någon annan anställning eller något annat uppdrag som gör dem olämpliga för uppdraget som fullmäktige. Om en ledamot skulle ta ett sådant uppdrag ska på förslag av finansutskottet entlediga ledamoten från uppdraget. Den biträdande riksdagsdirektören sköter riksdagsdirektörens uppgift när denne är på tjänsteresa eller inte är i tjänst (19 § lagen med instruktion för ). Dessutom ersätter den biträdande riksdagsdirektören även i övrigt riksdagsdirektören i den utsträckning denne bestämmer. Enligt ordalydelsen får således den biträdande riksdagsdirektören sköta riksdagsdirektörens uppgifter när riksdagsdirektören beslutar eller inte är på plats. Vad som gäller om det inte finns en riksdagsdirektör, på grund av avskedande, dödsfall eller annat, är inte reglerat. Den reglering som finns utgörs av reglerna om kompletteringsval i 7 kap. 12 § riksdagsordningen. Detta innebär att om tjänsten som riksdagsdirektör blir ledig så ska ett kompletteringsval hållas enligt de regler som gäller för ett ordinarie val. Processen för att rekrytera en ny riksdagsdirektör kan emellertid ta . 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR Processen att rekrytera en riksdagsdirektör tar och måste påbörjas långt innan det förestående valet som i sin tur sker efter ett riksdagsval. Detta medför en osäkerhet för den tilltänkte riksdagsdirektören i fråga om hur denne ska förhålla sig till sin tidigare anställning. Det är inte rimligt att den föreslagne riksdagsdirektören ska säga upp sig från sin tidigare tjänst innan denne har fått ett beslut om att han eller hon valts till riksdagsdirektör, vilket försvårar för den föreslagne att tillträda tjänsten direkt vid valtillfället. bör därför kunna besluta att riksdagsdirektören ges möjlighet att tillträda tjänsten senare än valtillfället. bör välja riksdagsdirektören för en period fram till dess att ett nytt val har hållits och den då valde riksdagsdirektören har tillträtt sin tjänst. riksdagsdirektörer har valts om . Det synes mot den bakgrunden råda enighet om att en sådan ordning råder. Frågan är dock om det finns behov av att reglera frågan att omval är möjligt. För andra poster som tillsätts genom val är sådana omval möjliga utom för riksrevisorer, 8 kap. 12 § andra stycket RO. Bestämmelsen om riksrevisors omval är därmed ett undantag från huvudregeln. Att reglera att omval av riksdagsdirektör är tillåtet skulle mot den bakgrunden riskera att luckra upp huvudprincipen i fråga om omval. bör kunna avskeda en riksdagsdirektör som grovt åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren på samma sätt som gäller för anställningar på verksledande nivå i myndigheter under regeringen. JO och riksrevisorerna, också de valda av , kan på begäran från entledigas eller skiljas från sina uppdrag. Det är naturligt i dessa fall att ärendet väcks av , som berett nomineringarna av dessa ämbeten. Riksdagsdirektören är vald av men ansvarar inför riksdagsstyrelsen och ska svara för den löpande verksamheten enligt de direktiv som riksdagsstyrelsen beslutar (18 § lagen med instruktion för ). Mot bakgrund av detta är det mest lämpligt att det är riksdagsstyrelsen som initierar ett ärende i kammaren om att en riksdagsdirektör ska avskedas. Om av något skäl skulle stå utan en vald riksdagsdirektör bör välja en tillförordnad riksdagsdirektör som ersättare för den ordinarie riksdagsdirektören till dess att en ny ordinarie riksdagsdirektör har valts. Valberedningen har till uppgift att bereda val av tillförordnad riksdagsdirektör. Val av tillförordnad riksdagsdirektör bör ske så att den är vald som har fått flest röster (dvs. enligt nuvarande 7 kap. 3 och 4 §§ RO). 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3 En sådan lösning skulle kunna fungera vid alla tillfällen då står utan riksdagsdirektör, exempelvis på grund av avskedande eller då den föreslagna riksdagsdirektören inte blir vald av . Riksdagsdirektören är chef för myndigheten . De skäl som låg bakom ändringen i offentlighets- och sekretesslagen när det gäller personuppgifter om sökande till tjänster som chefer för myndigheter under regeringen kan även åberopas när det gäller beredningen av val av riksdagsdirektör. Skälen för att införa en sekretessbestämmelse och begränsa allmänhetens tillgång måste enligt kommittén ställas mot intresset av ett öppet och transparent förfarande. Skälen för en sekretessbestämmelse är avsedda att skydda den enskilde sökandens uppgifter och på det sättet ge förutsättningar för en breddad rekryteringsbas. Vid en sammantagen bedömning av de aktuella intressena finner kommittén att övervägande skäl talar för att införa en bestämmelse till skydd för offentliggörande av uppgifter som kan leda till upplysning om en enskild kandidats identitet. Det bör därför införas en liknande sekretessbestämmelse som finns för regeringens myndighetschefer i offentlighets- och sekretesslagen. Således föreslås att en ny paragraf, 39 kap. 5 c §, införs i offentlighets- och sekretesslagen. Förslag till ändringar i riksdagsordningen med anledning av de frågor som behandlas i detta avsnitt finns i 14 kap. 5–7 §§ i förslaget till ny riksdagsordning. 6.3 Talmannens möten med delegationerna och utrikesutskottet Mötena mellan talmannen, delegationspresidierna och utrikesutskottets presidium är inte närmare reglerade i riksdagsordningen eller på något annat sätt. Det finns inte heller något skäl att reglera dem i riksdagsordningen eller i någon annan lag. Naturligtvis finns det inte något hinder för de berörda parterna att komma överens om regelbundna möten. En sådan överenskommelse kan vara långsiktig och t.ex. omfatta en valperiod. företräds på den internationella arenan av ledamöter som ingår i olika delegationer i parlamentariska församlingar och konferenser, nämligen , , parlamentariska församling, Interparlamentariska unionen, Natos parlamentariska församling, den parlamentariska för- 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR samlingen för Unionen för , den arktiska parlamentarikerkonferensen och . Under tidigare mandatperioder förekom det årliga möten mellan talmannen, delegationspresidierna och utrikesutskottets presidium. Mötena syftade till kunskapsutbyte och diskussion. Ambitionen är att mötena numera ska hållas . Sedan mötesverksamheten återupptagits har man hållit tematiska diskussioner men även diskussioner om formerna för ökad samordning mellan delegationerna och en stärkt återkoppling till kärnverksamhet. Delegationerna har därutöver lämnat kortare avrapporteringar om sin verksamhet. Också aktuella politiska frågor har diskuterats, såsom läget i Kosovo, och . Sammankallande är talmannen och utrikesutskottets ordförande. De svenska delegationerna i den arktiska parlamentarikerkonferensen och , som inte är permanenta, deltar inte i mötena. Mötena mellan delegationernas presidier, talmannen och utrikesutskottets presidium regleras inte närmare i riksdagsordningen eller på något annat sätt. Frågan om de svenska delegationernas verksamhet har varit föremål för överväganden i flera olika sammanhang. gav riksdagsstyrelsen i uppdrag att bereda olika frågor om utvecklingen av arbetsformer. Uppdraget redovisades i betänkandet i en ny tid (2005/06:RS3). I betänkandet finns ett kapitel som rör interparlamentariska samarbete. Kommittén fann att kopplingen mellan det interparlamentariska arbetet och det dagliga arbetet i utskotten var begränsat och att formerna för talmannens möten med delegationspresidierna borde utvecklas. Dessa möten kunde, menade kommittén, bidra till principiella resonemang och diskussioner om prioriteringar inom den internationella verksamheten, men också bidra till ett viktigt informationsutbyte i syfte att undvika onödigt dubbelarbete. Kommittén framhöll att riksdagsstyrelsen har ett tydligt ansvar för prioriteringar mellan olika behov på det internationella området och att styrelsen kunde få vägledning för sina beslut bl.a. genom mötena mellan talmannen, delegationspresidierna och utrikesutskottets presidium. fick en särskild utredare i uppdrag av riksdagsstyrelsen att göra en översyn av vissa internationella frågor, bl.a. de internationella delegationerna och hur de administrativa resurserna kunde användas och eventuellt omfördelas för att på bästa sätt stödja de politiska processerna inom det internationella området. Utredningen, som antog namnet internationella verksamhet, redovisade sitt uppdrag (2010/11:URF1). Utredningen föreslog bl.a. att det skulle inrättas ett permanent forum av icke-operativ karaktär där delegationspresidierna träffas, att de partier som inte innehade någon delegationspresidiepost skulle få vara representerade med en ledamot vid presidiemötena, att det kunde övervägas att bjuda in en ansvarig politisk regeringsrepresentant för en redogörelse 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3 eller ett åsiktsutbyte i en aktuell fråga och att delegationspresidiekretsen kunde vara ett lämpligt forum för information till medierna. Förslagen har inte genomförts. Som redovisats är inte mötena mellan talmannen, delegationspresidierna och utrikesutskottet närmare reglerade i riksdagsordningen eller på något annat sätt. Det finns inte heller något skäl att reglera dem i riksdagsordningen eller i någon annan lag. Naturligtvis finns det inte något hinder för de berörda parterna (talmannen, delegationspresidierna och utrikesutskottets presidium) att komma överens om regelbundna möten. En sådan överenskommelse kan vara långsiktig och t.ex. omfatta en valperiod. 6.4 De svenska delegationerna till IPU och PA-UfM Enligt gällande ordning utses delegationerna till Interparlamentariska unionen (IPU) och den parlamentariska församlingen för Unionen för (PA-UfM) av riksdagsstyrelsen, som även är mottagare av delegationernas årsberättelser. Riksdagsordningen bör ändras så att partigrupperna nominerar ledamöter till de två aktuella delegationerna och att talmannen efter samråd med gruppledarna beslutar om sammansättningen av delegationerna. Beslut om delegationernas sammansättning bör gälla för den tid som talmannen bestämmer. IPU:s och PA-UfM:s redogörelser överlämnades av riksdagsstyrelsen i form av redogörelser till . Denna försöksverksamhet bör fortsätta och kan ge underlag för fortsatta överväganden. De svenska delegationerna till Interparlamentariska unionen (IPU) och den parlamentariska församlingen för Unionen för (PA-UfM) utses av riksdagsstyrelsen. Delegationerna avger en redogörelse för sin verksamhet till styrelsen. De svenska delegationerna till IPU och PA-UfM framförde till riksdagsstyrelsen önskemål om att den årliga redogörelsen för delegationernas verksamhet i fortsättningen skulle lämnas till kammaren och att delegationerna skulle utses av genom val i kammaren. Som skäl för begäran åberopades bl.a. att delegationernas arbete skulle synliggöras och uppmärksammas. Riksdagsdirektören fick i uppdrag av riksdagsstyrelsen att bereda frågan ytterligare. Chefen för internationella kansli fick däref- 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR ter i uppdrag att som ett första steg belysa och analysera förslaget och peka på möjliga alternativ. Uppdraget redovisades i en promemoria . Riksdagsdirektören uppdrog åt att utreda dels de rättsliga förutsättningarna för att utse de svenska delegationerna i IPU och PA-UfM genom val av kammaren, dels olika former för att behandla delegationernas årliga redogörelse för sin verksamhet. Uppdraget redovisades i en promemoria i vilken man konstaterade att det inte fanns några konstitutionella eller folkrättsliga hinder mot att införa den föreslagna ordningen, men att det däremot krävde ändringar i 8 kap. 6 § riksdagsordningen. I promemorian föreslogs att frågan skulle beredas vidare inom ramen för utredningen om en översyn av riksdagsordningen. Riksdagsdirektören beslutade i enlighet med förslaget. deltagande i parlamentariska församlingar och konferenser Uppgiften att företräda en stat i internationella sammanhang åvilar i första hand statsledningen, dvs. Det följer av folkrättsliga principer och, för svenskt vidkommande, av att det är regeringen som styr riket (1 kap. 6 § regeringsformen). har likväl en omfattande internationell verksamhet i vilken ett flertal olika aktörer deltar. Som exempel kan nämnas talmännens besök och resor, utskottens internationella kontakter och arbete med EU-frågor samt ledamöternas deltagande i olika delegationer till parlamentariska församlingar och konferenser. deltar ledamöter i delegationer till sex parlamentariska församlingar och två konferenser, nämligen (Pace), (), parlamentariska församling (/PA), Interparlamentariska unionen (IPU), Natos parlamentariska församling, den parlamentariska församlingen för Unionen för (PA-UfM, tidigare benämnd EMPA), den parlamentariska (BSPC) och den arktiska parlamentarikerkonferensen. Delegationerna till , och parlamentariska församling utses genom val av kammaren. Valen bereds av valberedning. De svenska delegationerna till Natos parlamentariska församling, IPU och PA-UfM utses genom beslut av riksdagsstyrelsen. I redogörelsen för verksamheten 2011 anförs att den svenska delegationen till IPU består av fem personer: ordförande, förste vice ordförande, andre vice ordförande samt ytterligare två ledamöter. har rätt att närvara med maximalt åtta ledamöter vid de stora IPU-mötena och med maximalt fem ledamöter på höstsessionerna. Vid vårförsamlingarna är det därmed möjligt att komplettera IPU-delegationen med ledamöter som har 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3 specialkompetens inom de fackområden som är huvudteman vid konferensen. Målet har varit att de två extra delegaterna tillsammans ska ha representerat regering och opposition. Delegationen till vårförsamlingen leds dessutom av en vice talman (redog. 2011/12:RS5 s. 12). Vad gäller den parlamentariska och den arktiska parlamentarikerkonferensen fastställer riksdagsstyrelsen antalet ledamöter och partisammansättningen i respektive delegation. Talmannen beslutar därefter om sammansättningen av respektive delegation inför varje enskild konferens. Riksdagsstyrelsen utsåg tidigare en svensk delegation till den europeiska säkerhets- och försvarsförsamlingen (VEU). Med anledning av Lissabonfördragets ikraftträdande avvecklades dock VEU . Delegationerna som väljs av kammaren avger en redogörelse för sin verksamhet till . Redogörelserna hänvisas till utrikesutskottet för beredning. Utskottsbehandlingen utmynnar i ett betänkande som debatteras i kammaren. De delegationer som utses av riksdagsstyrelsen och talmannen överlämnar en redogörelse för sin verksamhet till riksdagsstyrelsen. Riksdagsstyrelsen beslutade att överlämna IPU:s och PA-UfM:s redogörelser till i form av en redogörelse till (redog. 2011/12:RS5). överlämnades delegationernas redogörelser i form av var sin redogörelse från riksdagsstyrelsen till (redog. 2012/13:RS5 och 2012/13:RS6). I utredningen internationella verksamhet (2010/11:URF1) anförs följande i frågan om mandat och instruktioner. Det har i olika sammanhang framhållits att det är viktigt att klargöra i vilka roller riksdagsledamöterna uppträder i internationella sammanhang och vilket mandat som gäller vid deltagande i interparlamentariskt samarbete. I en promemoria som den dåvarande talmanskonferensen ställde sig bakom (talmanskonferensens protokoll 1998/99:3 § 3.2) sägs bl.a. följande. Det är endast i plenum som har rätt att fatta för bindande beslut och som kan uttala sig i namn. Detta betyder att medverkan av delegationer eller enskilda riksdagsledamöter i internationella sammanhang alltid måste ske på ett sådant sätt att det inte kan uppfattas som att binds till något beslut eller någon politisk ståndpunkt. I samma promemoria sägs även att enskilda ledamöter som deltar i interparlamentariskt samarbete formellt endast representerar sina delegationer, sina partier eller sig själva. Promemorian sammanfattar i dessa avseenden vad som synes ha varit ett allomfattat synsätt i . (2010/11:URF1 s. 44). Vidare anförs följande i den utredningen. 2012/13:URF3 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR Praxis visar emellertid att det finns ett tydligt undantag från huvudregeln att delegationer eller enskilda ledamöter saknar mandat att binda . Detta undantag rör formella frågor och torde vanligen avse situationer då det gäller att på vägnar bjuda in till en konferens eller annat möte i . Det kan emellertid också röra sig om finansiella åtaganden, medlemsavgifter, stadgeändringar m.m. Enligt utredningens mening bör det i fall av denna typ finnas mandat som är baserade på beslut av kammaren, av riksdagsstyrelsen eller av någon som till följd av delegation är behörig att fatta beslut på riksdagsstyrelsens vägnar. Detta torde också vara praxis. (2010/11:URF1 s. 46). Enligt praxis, som tillämpats bl.a. i arbete med EU:s framtidskonvent , kan således inte utfärda instruktioner för hur en delegation ska respektive inte ska agera i olika frågor. Däremot torde det inte föreligga något hinder för talmannen eller riksdagsstyrelsen att utfärda instruktioner för en delegation i frågor om exempelvis inbjudningar till konferenser och möten i . Bestämmelser om val av vissa befattningshavare och organ finns i 8 kap. riksdagsordningen (RO). Hur man utser delegationer till vissa internationella organ regleras i 8 kap. 6 § RO. I 8 kap. 6 § RO stadgas att om det träffats en internationell överenskommelse att bland sina ledamöter ska utse ledamöter i en delegation till en mellanfolklig organisation, får bestämmelser om detta införas i en tilläggsbestämmelse. I tilläggsbestämmelse 8.6.1 anges att väljer tjugo ledamöter i , att valet sker för ett och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . I tilläggsbestämmelse 8.6.2 föreskrivs det att väljer sex ledamöter i svenska delegation, att valet sker för tiden från som val till ägt rum till motsvarande tidpunkt efter nästa val och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till kammaren. Slutligen stadgas det i tilläggsbestämmelse 8.6.3 att väljer åtta ledamöter i den svenska delegationen till , att valet sker för valperiod och att delegationen ska lämna en redogörelse för sin verksamhet till . Det saknas särskilda bestämmelser i riksdagsordningen om hur man utser och återrapporterar från de delegationer som utses av riksdagsstyrelsen. Befogenheten att utse delegationerna och besluta om deras återrapportering följer av att det är riksdagsstyrelsen som enligt 1 kap. 5 § RO beslutar i ärenden av större vikt om internationella kontaktverksamhet. Bestämmelserna i 8 kap. 6 § RO tillkom genom en lagändring som trädde i kraft (förs. 2002/03:RS1, bet. 2002/03:KU15). Genom lagändringen lades det fast att vissa förutsättningar ska vara uppfyllda för att riksda- 6 VALFRÅGOR OCH VISSA LEDAMOTSFRÅGOR 2012/13:URF3