rfr · H00WRFR8 · 2013-06-01 00:00:00 — En faktor som flera har lyft fram här är att det är svårt att särskilja vilka gymnasiereformens effekter på planeringsförutsättningarna är och de demografiska förutsättningarna för de olika kommunerna. Antalet 16-åringar har minskat, men det är på väg att stiga igen. Vi har 290 kommuner, vilket gör att det skiljer sig en hel del mellan kommunerna. Det finns kommuner ute i landet som är avfolkningsbygder och där antalet minskar även , vilket naturligtvis innebär stora utmaningar för många kommuner när det gäller att kunna erbjuda det utbud av program som är rimligt för eleverna. Vi kan bekräfta det som från sade om att vi ser ett minskat intresse för de yrkesförberedande programmen. Om man tittar ser man att det var ungefär 10 procents skillnad och . Detta är någonting som vi från SKL:s sida kommer att följa framöver. Mycket pekar på att eleverna skulle vara intresserade av mer yrkesutbildning efter det att de har lämnat gymnasiet. Detta är viktigt att ha med sig framöver när det gäller att skapa flexibilitet för ungdomar efter gymnasieutbildningen. De nya behörighetsreglerna för gymnasiet där man ställer högre krav för att få läsa på nationella program har gjort att det är fler som går introduktionsprogrammen. Där är vi också tidigt ute, och det är viktigt att vi följer hur det går för eleverna och hur kvaliteten ser ut. Det är alldeles för tidigt att dra några slutsatser, utan detta är någonting som får utvärderas framöver. SKL följer också hur det går för dessa elever. Gymnasiet är en komplex verksamhet som är beroende av hur eleverna väljer. Det påverkar också våra planeringsförutsättningar ute i kommunerna. Det skiljer sig som sagt i sökbeteende mellan olika delar av landet, och det förändras inom olika kommuner i och med den nya gymnasiereformen. Därför är det svårt att titta på finansieringen rent schablonmässigt, även om det naturligtvis till viss del är nödvändigt om man tittar på relationen mellan stat och kommun. En ny reform påverkar såklart olika kommuner på olika sätt. Det komplicerar diskussionen om finansieringen. Från SKL:s sida välkomnar vi Statskontorets rapport. Mycket av det som står med i den är samma slutsatser som SKL har dragit när vi talar med kommunerna. Därför tycker vi att det är bra att detta har kommit till stånd, men det är viktigt att vi fortsätter att följa utvecklingen. Vi ser allvarligt på avhoppen i gymnasieskolan. Där har SKL gjort ganska mycket arbete med att kartlägga vad det beror på. Vi jobbar tillsammans med ett 60-tal kommuner i fem olika regioner för att ta fram verksamma medel för hur man ska kunna jobba för att minska avhoppen. Många av de elever som hoppar av får problem längre fram med både utbildning och yrkesliv. Därför är det viktigt att det blir färre avhopp. Förhoppningen med den nya gymnasiereformen är också att det ska bli färre avhopp. Finansieringen är någonting som har diskuterats mycket. Vi är nöjda från SKL:s sida med att regeringen sköt till pengar i budget 2013 så att de tänkta besparingarna när det gäller reformen inte slog igenom då. Vi är också nöjda från SKL:s sida med att vi tillsammans med följer utvecklingen av kostnaden för den nya gymnasieskolan. Jag tror att vi delar synen på det angelägna i att detta blir en bra reform som får de effekter som man hoppas på. Vi ser det inte alls som uteslutet att gymnasiereformen minskar kostnaderna för gymnasiet. Men det är svårt att överblicka, och det är också någonting som Statskontoret visar på. Vi befinner oss fortfarande i en implementeringsfas ute i kommunerna, och vi har dessutom parallella system i gång. Det är svårt att förutse hur eleverna väljer. kommer man att kunna se lite grann mer mönster för hur de väljer, och det kommer att underlätta planeringen. Men det är fortfarande svårt att förutse detta och att kunna göra säkra antaganden. Därför välkomnar vi det gemensamma arbetet med och att vi följer utvecklingen. Finansieringsprincipen, som är någonting som SKL är mån om att man följer, gäller relationen mellan stat och kommun. Den ska självklart tillämpas både när det gäller ökade kostnader och när det gäller möjliga besparingar ute i verksamheten. Ett litet medskick som jag har gäller vikten av att få tydliga besked när det gäller 2014. I många kommuner har man redan påbörjat arbetet med budgeten . Det är en viktig del av kommunernas budget att veta vilka förutsättningar som gäller . Därför skulle vi uppskatta ett besked så fort som möjligt om hur situationen ser ut . Ordföranden: Då tackar vi och och går vidare med , som är vd för . Verkställande direktör , : Fristående skolor är ett viktigt inslag i svenskt utbildningsväsen. av grundskoleeleverna och av eleverna i gymnasieskolan går i en fristående skola. En färsk studie från IFAU – förvisso bara gjord på – visar att förekomsten av fristående skolor påverkar kvaliteten positivt för alla skolor i kommunen. Tack så mycket för att får lämna synpunkter på gymnasiereformen här ! Vi tycker att det är bra att kommunala och fristående skolor sedan reformen 2011 har ett gemensamt regelverk att följa. Lika villkor ska råda mellan skolor; det är ett av förbundets viktigaste Vi tycker också att Skolinspektionen i arbetet med omställningen av gymnasieprogrammen arbetade snabbt och med stor förståelse för de fristående skolornas situation och för den stora förändring som detta innebär för de fristående skolorna. Med detta sagt – och hör ni att det kommer ett men – har vi några synpunkter på reformen och några utvecklingsområden, som det brukar heta. När möjligheten att specialutforma program försvann i samband med Gy 2011 drabbades de fristående skolorna extra hårt. Detta rör naturligtvis alla skolhuvudmän, men de fristående var ofta specialnischade inom gymnasieskolan. Nytänkande och programöverskridande utbildningar som fokuserar både på yrkeskunskaper och teori för vidare studier var ofta för de fristående skolorna. Många fick lägga ned bra och uppskattade program som inte längre passade in i en centralistisk mall. Uppskattad undervisning som stod arbetsmarknaden nära tvingades upphöra. Jag har två exempel på detta. Det ena är en utbildning på naturbruksprogrammet med inriktning på fysik, biologi och kemi avseende en marin miljö. Den är unik i sitt slag och har högt söktryck och god arbetsmarknad för eleverna. Ett annat mycket uppskattat program är det där eleverna läser motsvarande vård- och omsorgsprogrammet men med fler naturvetenskapliga ämnen och därtill en friskvårds- och hälsoprofil. På så sätt gjorde man arbetsmarknaden bredare för eleverna. Detta program fick inte fortgå trots att och privata arbetsgivare jublade över de elever som kom ut från programmet och trots att politiker från röd till grön och blå tyckte att detta var fantastiskt och att det var en utmärkt utbildning. Det bör i sammanhanget nämnas att friskolornas specialutformade program och lokala kurser var noggrant genomgångna och kvalitetssäkrade av Skolinspektionen avseende kursinnehåll, kurspoäng och betygskriterier innan de fick godkännande. Många fristående skolor har specialiserat sig på yrkesprogram och vittnar nu om hur elever väljer bort denna typ av utbildning, som vi har hört tidigare här . Skälet till detta är enligt våra medlemmar framför allt att man inte längre per automatik får behörighet till högre studier. Eleverna har rätt att läsa in högskolebehörighet, men det innebär ett utökat program, vilket avskräcker många. För att hålla alla möjligheter och vägar öppna väljer de då hellre ett högskoleförberedande program. Ett förslag som vi tycker att utskottet borde titta närmare på är att gå tillbaka till föregående ordning med kärnämneskurser som ger högskolebehörighet även på yrkesprogrammen men med möjlighet att välja bort dessa till förmån för fördjupade yrkeskurser. Men det är detta som ska vara den aktiva handlingen i stället för som , då elever måste välja utökad kurs för att få behörighet. En annan aspekt på detta är att de olika kärnämneskurserna på yrkesprogram respektive högskoleföreberedande program gör det oerhört svårt att samordna undervisningen i dessa kurser på en liten skola. Som ni vet är fristående skolor ofta mindre än vad kommunala skolor är. Jag vill passa på att påminna om friskolepropositionen. Den har ju på nacken eftersom den är . Men den är ack så viktig och ack så aktuell. Skolministern skrev: Behovet av en mångfald av utbildningsvägar och pedagogiska metoder ökar. Ett uniformt system kan inte erbjuda den variation och flexibilitet som framtiden kräver av skolväsendet. Hon fortsätter: Det kan handla om föräldrakooperativ, speciella ämnesprofiler eller nedläggningshotade glesbygdsskolor som kan få en ny chans under nytt huvudmannaskap. : En ökad mångfald på skolans område gör också att fler intresseinriktningar kan tillgodoses. Skolan kommer att utvecklas längs skilda linjer, vilket sammantaget ger en större utvecklingsmässig bredd både i olika ämnen och beträffande pedagogiska metoder. Det är förbundets åsikt att vi behöver aktualisera intentionerna i propositionen. Vi ser att friskolorna avlövas sin särart och sin möjlighet att tänka nytt och hjälpa till att modernisera svensk utbildning. Vi ser det genom det jag beskriver som en konsekvens av Gy 2011. Vi ser det även i där timplaner som gör att spännande nytänk kring koncentrationsläsning försvåras, där Montessori- och inte kan drivas som tanken var och där innovation och nytänkande hämmas genom ett alltför centralistiskt perspektiv. En annan del av gymnasiereformen gäller bestämmelserna om samverkansavtal där en kommun kan erbjuda utbildning i en stor region genom överenskommelser med andra kommuner kombinerat med nya regler hos CSN om inackorderingstillägg. Detta försämrar drastiskt möjligheterna för eleverna som ville söka en fristående skola med en specifik utbildning på en annan ort. Genom samverkansavtal erbjuder nu kommuner i stort sett alla utbildningsmöjligheter, vilket innebär att om eleven i stället vill välja en friskola får han eller hon inte inackorderingstillägg. Detta hade däremot kunnat erbjudas genom kommunens försorg om eleven hade valt en annan, skola. Dessa kommunala samverkansavtal har också renderat stora skevheter i strävan efter lika villkor mellan kommunala och fristående skolor. I en kommun med omnejd i – ni kanske kan gissa vilken – betalas skolpeng mellan kommunerna som ett genomsnitt av medverkande kommuners kostnader per program. Men fristående skolor får den lägsta peng som någon av de involverade kommunerna har. Det är inte riktigt ett utslag av lika villkor, som vi ser det. Likavillkorslagstiftningen , som var ämnad just att få till lika villkor mellan kommunala och fristående skolor, måste skyndsamt ses över. Förvaltningsdomstolarna har över 700 överklaganden från fristående skolor att behandla. Denna situation ger såklart också mycket arbete i kommunerna. En tydligare lagstiftning skulle underlätta för både friskolor och kommuner. Främst handlar det om transparens i skolpengsbeslut och borttagande av schabloner i beräkningen av skolpeng men också om en allmän likabehandlingsprincip. Det kan vara att fristående skolor ska finnas med på kommunala hemsidor över skolorna i kommunen, bussning mellan gymnasieskolor för att visa vilka val man har till gymnasiet, en bättre fungerande studie- och yrkesvägledning på och det allmänna tänket kring utbildning i . Som jag konstaterade inledningsvis ökar förekomsten av friskolor kvaliteten för alla skolor i kommunerna. Ordföranden: , ! Det kanske finns någon vän av ordning som tycker att jag inledningsvis borde ha presenterat oss som sitter här vid podiet. Jag tänkte spara det till lunchen och berättar därför nu att jag heter (M) och är ordförande i utbildningsutskottet. Till vänster om mig sitter (S), vice ordförande, och till höger om mig sitter , som är kanslichef vid utskottet. Ordföranden: Då inleder vi del 2 av utfrågningen. Vi går vidare med ett tal av , Skolinspektionen. Generaldirektör , Skolinspektionen: Jag tänkte börja med att säga vad jag inte ska prata om, nämligen , studie- och yrkesvägledning. Däremot ska jag berätta att vi kommer med en rejäl granskning av studie- och yrkesvägledningen. Vad vi då granskar är om alla elever får tillgång till , så att de kan göra sina val på ett ansvarsfullt sätt, rektorernas ansvar för vägledningen och också huvudmannens ansvar. Något annat vi kommer att återkomma till är introduktionsprogrammen, som vi också granskar. Vi har sett en del saker när vi granskat . I är det 2 000 elever som går på de introduktionsprogram som finns. Vi ser att man har svårt att klara kraven. En hel del elever får fortsätta läsa grundskoleämnen trots att de har blivit godkända och borde erbjudas gymnasiekurser. Vi ser också att det finns elever som inte får individuella studieplaner och inte heller får intyg efter avslutad utbildning. Vi ser också att många skolor saknar planering för hur utbildningen på skolan ska läggas upp. Det finns alltså skäl att återkomma till granskning av introduktionsprogrammen. Det jag främst har tänkt prata om gäller de yrkesinriktade programmen. Vi håller just nu på med tre granskningar. Vi gör en tillsyn av yrkesutbildning, en kvalitetsgranskning av den gymnasiala lärlingsutbildningen, och vi gör också en kvalitetsgranskning av lärlingsutbildningen för vuxna. kommer jag att göra ett axplock bland det vi har sett och de preliminära resultaten från dessa tre granskningar. Det vi främst tittar på i de här granskningarna gäller det arbetsplatsförlagda lärandet (APL). Det är ju det som är riskmomentet, som vi ser det. Vi ser att de granskade skolorna med få undantag har haft APL inplanerat för eleverna. finns det elever som inte får arbetsplatsförlagt lärande. ersätts det med studiebesök eller föreläsningar av olika slag. Vi ser också att innehållet i APL ibland inte motsvarar utbildningens innehåll. Vi ser också att det saknas former för att säkerställa att handledarna har tillräcklig kompetens för sitt uppdrag. På enstaka skolor har det förekommit fall där handledare inte har velat ta emot elever som har utländsk bakgrund. Skolorna har hanterat detta antingen genom att tillmötesgå kravet eller att avsluta samarbetet med den arbetsplatsen. En del skolor menar också att det råder en råare jargong i yrkeslivet och att eleverna måste förberedas för detta. Det finns alltså en del från huvudmännens sida att arbeta med när det gäller etik och förhållningssätt. Det finns skolor som lämnar skriftlig information om vad eleverna har genomgått och vad de förväntas göra på sin arbetsplats. Handledarna upplever dock ofta att det är otydligt vad eleverna ska lära sig och vilka förväntningar skolan har på arbetsplatsen. Handledaren efterfrågar mer styrning och vägledning från skolans sida. Skolorna å sin sida har svårt att få handledarna att medverka i olika typer av utbildningar, och man säger ofta att de ligger och att man har svårt att vara borta från sitt arbete. Det är väldigt varierande i vilken grad APL utgår från ämnesplanerna. Det saknas en genomgripande planering, och läraren överlämnar dokumentation, ofta försäkringspapper och liknande, till handledaren, men handledarna själva säger att de underlag som de får av skolorna är svårtillgängliga och ibland upplevs som onödiga eftersom handledarna menar att deras egen yrkeskunskap ska vara tillräcklig för att introducera eleverna i yrket. Ett annat område som vi ser som problematiskt är bedömning och betygssättning. Det underlag som kommer från arbetsplatserna har för låg kvalitet för att tjäna som underlag, och det utgår inte heller alltid från de relevanta betygskriterierna. En typiskt förekommande skrivning är att eleven har en allmän lämplighet för yrket, och det räcker inte för skolans del. Men vi ser också stora skillnader mellan de olika programmen. På vård- och omsorgsprogrammet ställer vårdgivarna stora krav på skolorna, och en elev är i regel på flera arbetsplatser för att täcka in alla områden av kursen. Bygg- och anläggningsprogrammet har en annan tradition av lärlingsverksamhet, och där är det också kraftig bevakning från branschen. Eleverna där är ofta på samma arbetsplats under hela APL-perioden. Tillgången på platser är dock starkt konjunkturberoende. Handels- och administrationsprogrammet har god tillgång till , men det är svårt att kvalitetssäkra de platserna trots stora insatser från branschorganisationerna. De eleverna byter regelmässigt företag under APL- tiden. En sak som vi har observerat är att yrkeslärarnas uppdrag delvis ges ett nytt innehåll. ska de inte längre själva undervisa utan i stället i praktiken handleda arbetsplatserna i att undervisa eleverna. Det är inte alltid som yrkeslärarna är tillräckligt förberedda för detta uppdrag, som är nytt för ganska många av dem. Vi ser också att yrkeslärarna tittar på väldigt olika saker när de besöker arbetsplatserna. har man korta samtal med handledaren för att få veta om eleven har skött sig, ibland gör man mer systematiska genom- gångar av hur de har utvecklats. Det finns också skolor och handledare som bara har mejlkontakt med handledaren. Jag ska avsluta med att säga något om erfarenheterna från kvalitetsgranskningen av lärlingsutbildningen för vuxna. Här har vi sett att eleverna i väldigt stor utsträckning är nöjda med lärlingsutbildningen. De beskrev det som en möjlighet till nystart, en möjlighet att få en yrkesidentitet och att komma bort från korta anställningar. Men vi ser att arbetsplatserna inte alltid har kvalitetssäkrats, och vi ser att utbildningskontrakten, som är till för att säkra kvaliteten, är väldigt bristfälliga och saknar beskrivningar av vilka delar av utbildningen som ska förläggas på arbetsplatsen. Här finns det mer att göra. Rapporterna kommer i sin helhet . Det här var en del axplock ur tre olika rapporter som ännu inte är publicerade. Ordföranden: för det, ! Vi går vidare och hälsar återigen generaldirektör från välkommen. Generaldirektör , : Tack för möjligheten att återigen få tala. Jag hyllade ju de nationella programråden, och att de fungerade väl visade sig redan nu i pausen, då från programrådet för industriteknik kom fram till mig och påpekade att jag hade använt fel benämning på det programrådet. Jag tänker inte upprepa det jag sade som var fel utan säger bara att det heter industriteknik. En väldigt viktig synpunkt på det som sade är hur viktigt det är att arbetsgivarna engagerar sig i kvaliteten i det arbetsplatsförlagda lärandet. Här vill jag ge allt stöd åt det som sade. Det är ett stort egenintresse för de olika branscherna, men det egenintresset gäller inte alltid det egna företaget. Det här är annars en fråga där företagets intressen ibland kan tänkas krocka med branschens och rikets intressen. Men det är förstås helt nödvändigt att man håller efter kvaliteten på det arbetsplatsförlagda lärandet. På utvecklar vi just nu verktyg för att handledarna ska få bättre kvalitet i sin verksamhet, och vi tar också fram en nationell handledarutbildning, som vi tror blir väldigt viktig. Vi tittar också på fördelningen mellan skola och arbetsplats när det gäller utbildningens innehåll. Det är ett arbete som pågår. Vi befinner oss rätt tidigt i processen. Det är inte så många månader sedan den nya gymnasieskolan blev verklighet, och när man gör en så stor förändring i utbildningssystemet är det naturligtvis väldigt viktigt att man utvärderar den. Å ena sidan är det viktigt att vi har den typ av utvärdering som inspektionen innebär, alltså att staten ser till att ha bra koll på vad som händer ute i skolorna. Å andra sidan behövs förstås också en utvärdering som mer handlar om systemet och om hur reformen fungerar ute i skolorna i landet. Det är angeläget att staten ställer ordentliga resurser till förfogande för den utvärderingen. Flera delar av den utvärderingen är på gång från sida. Jag nämnde tidigare att söktrycket på gymnasieskolan har minskat på grund av minskande elevkullar men att det minskande söktrycket har drabbat yrkesprogrammen i högre grad än de högskoleförberedande programmen. Vi har en studie på gång som handlar just om orsakerna till det minskade intresset för yrkesprogrammen, och jag tror att den kan vara klar . Vi har också en studie på gång om avhoppen. Vi har presenterat ett antal rapporter om avhopp från gymnasieprogrammen, och ur de rapporterna har jag hämtat mycket av det jag tidigare sade om studie- och yrkesvägledningens betydelse. De finns publicerade på vår hemsida. Ett av många skäl till att den nya gymnasieskolan utformades som den gjorde var att man ville komma till rätta med avhoppen. Det är en viktig fråga för den nya gymnasieskolan. Det finns också många andra studier som är på gång. Jag ska inte nämna dem alla. Det kommer fortlöpande att komma en hel del studier som ett led i att vi lär oss mer om den nya gymnasieskolan. Det är en del i ett program som vi har på för att utvärdera effekterna av gymnasiereformen. Ordföranden: för det! Då går vi vidare. kommer två representanter för arbetsmarknadens parter. Först ut är , som är utbildningspolitisk expert på . Vi kommer därefter att fortsätta med , som är utredare på LO. Utbildningspolitisk expert , : Tack för att jag har fått komma hit och kommentera den nya gymnasieskolan! Vår utgångspunkt är så klart att alla elever, oavsett vad de ska göra efter gymnasiet, ska vara väl rustade för framtiden, oavsett om de ska jobba eller plugga vidare. Den svenska skolan är inte så nattsvart dålig som den ibland utmålas i medierna. Många elever klarar sin utbildning alldeles utmärkt och klarar sig utmärkt på jobb eller i studier efteråt. Dessutom är vi mitt inne i en gymnasiereform, och de första eleverna i den nya gymnasieskolan har inte gått ut , vilket gör att vissa saker är svåra att utvärdera även om det går att dra vissa slutsatser . Först och främst är vi självfallet glada över den ökade kopplingen mellan arbetslivet och skolan. Vi är i grunden positiva till reformen. De nationella programråden har potentialen att bli väldigt bra. De behöver fortsätta utvecklas, men de är i grunden något positivt. Det finns några saker som behöver korrigeras. Framför allt är det viktigt att vi får bättre jämförelsemått på programnivå. Vi behöver ha fokus på resultatmått. Det hjälper eleverna att välja utbildning, och det hjälper skolorna att jämföra sig med varandra. driver en sajt som heter , där vi jämför alla gymnasieprogram i utifrån elevernas studieresultat och utifrån hur de klarar sig i jobb eller vidare studier. De delarna behöver implementeras i det ordinarie utvärderingssystemet för skolan. Vi måste också kontinuerligt säkerställa att det ska finnas en mångfald av utbildningsanordnare. Det är också viktigt att se till att det finns goda möjligheter för till exempel ung företagsamhet, inte bara på de högskoleförberedande programmen utan också på yrkesprogrammen. För och för våra medlemsföretag är självklart kompetensförsörjningen en av de största utmaningarna. Matchningsproblematiken är svår för många företag, och det är problematiskt att hitta rätt medarbetare. De största problemen för våra medlemsföretag handlar, som ni ser på bilden här, om att hitta personer med rätt erfarenhet och rätt utbildning. Det räcker inte med bara en utbildning, utan det måste också vara rätt utbildning, oavsett om det är på gymnasial nivå, högskolenivå eller inom . När vi frågar våra medlemsföretag om yngre medarbetare ser vi att det även här är erfarenhetsproblematiken som är den stora delen. Här kan inte skolan göra allt, utan det krävs ett gott samarbete mellan framför allt det lokala näringslivet och utbildningsanordnarna. Drygt vart femte företag anser att det är brist på unga personer med relevant utbildning, vilket är väldigt allvarligt. Här handlar det om att göra studie- och yrkesvägledningen mer relevant. Det krävs ökad samverkan mellan skola och yrkesliv. Vi behöver också titta på hur vi kan gå vidare med collegekonceptet, som kom från början togs fram i samarbete mellan och och som har spritt sig till andra branscher.