urf · H0A5URF1 · 2013-01-30 00:00:00 — Kommittén har haft att följa direktiven och dess förslag har utformats i enlighet härmed. Riksdagsstyrelsens direktiv för kommittén har i sin helhet tagits in i bilaga 1. Kommittén har sammanträtt tolv gånger. Vid dessa möten har experterna deltagit. Kommittén har under utredningsarbetets gång fått biträde av . Två enkäter har genomförts, en med de riksdagsledamöter som lämnade i samband med val och en med nu verksamma ledamöter. Företrädare för kommittén har sammanträffat med tjänstemän hos Kommuner och Landsting (SKL), med samt med företrädare för , , , och samt Myndigheten för . Kommittén har vidare hållit sig underrättad om beredningsläget i när det gäller betänkandet Myndighetschefers villkor (SOU 2011:81). Under arbetets gång har lägesrapporter lämnats till riksdagsstyrelsen och riksdagspartiernas gruppledare. Enligt 1 kap. 1 § regeringsformen bygger det svenska statsskicket på folkstyrelse som förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick. Vid sidan av parlamentarismen nämns i sammanhanget också självstyrelse. Bestämmelsen ger uttryck för att är den svenska demokratins fundament och navet i det svenska statsskicket. Riksdagsledamoten har mandatet att tillsammans med sina kollegor i sitt parti företräda folket inför de beslut som fattar. Riksdagsledamöterna har alltså en central och mycket betydelsefull roll som det svenska folkets representanter i . Uppdraget som folkvald riksdagsledamot är det förtroendeuppdrag där den enskilde har möjligheter att påverka samhällsutvecklingen mest och djupast. Att som folkvald vara med och stifta lagar och bestämma statens budget har stor betydelse för människors vardag. Att vara ledamot av riksdag är det viktigaste förtroendeuppdrag man kan ha i . Ett förtroendeuppdrag får man inte för gott. Det har man till låns. En riksdagsledamot är vald av folket i allmänna val för en bestämd valperiod. Därefter ska den förda politiken utvärderas och underställas väljarna på nytt. Då kommer förtroendet att antingen förnyas eller upphöra. Väljarna kan förvänta sig att den som kandiderar i riksdagsvalet och får förtroendet också – om det inte finns mycket speciella skäl – utövar uppdraget under hela valperioden. Riksdagsuppdraget är alltså ett mycket viktigt och bindande samhällsuppdrag som ska vara förenat med stort förtroende bland medborgarna. Väljarna ska kunna förvänta sig att en riksdagsledamot utövar sitt uppdrag med integritet och utan att tidigare eller framtida bindningar utanför det politiska uppdraget utövar obehörig påverkan på riksdagsledamoten. Detta betyder att det är viktigt att riksdagsledamoten ges sådana ekonomiska villkor att han eller hon kan stå fri och låta uppdraget helt stå i fokus. En grundtanke måste vara att likartade ekonomiska villkor ska gälla i som i samhället i övrigt så långt det är rimligt och möjligt. Riksdagsledamöternas situation och villkor avviker emellertid i flera avseenden från vad som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Uppdragets innehåll och ledamöternas situation (se vidare avsnitt 2.3) har särdrag. Detta gör att förhållandena på flera sätt skiljer sig från vad som gäller i samhället i övrigt. Det är därför svårt att jämföra en ledamots uppgifter och förhållanden med vad som gäller i olika yrkesgrupper. 2 LEDAMOTSUPPDRAGET 2012/13:1 Uppdraget är till sin natur osäkert eftersom det omprövas vid varje val till . Tjänstgöringsperioden kan också förkortas genom att extra val till utlyses. Ersättare för statsråd och statssekreterare som tjänstgjort som ledamöter kan från till en annan få lämna sina uppdrag i samband med regeringsombildning. Av detta kan följa svårigheter att planera för övergången till arbetslivet. Det är mot denna bakgrund som det är motiverat att riksdagsledamöternas ekonomiska villkor på vissa punkter skiljer sig i viss utsträckning från vad som vanligen gäller på arbetsmarknaden. En ledamots uppgifter är mycket varierande men består först och främst i att delta i arbetet i kammaren, i utskotten och i andra riksdagsorgan. Detta innebär att ledamoten måste sätta sig in i en rad olika ämnesområden och ta ställning i frågor av vitt skilda slag. Vidare består riksdagsarbetet i att skriva motioner, interpellationer, ställa frågor och utarbeta reservationer och särskilda yttranden. Ledamoten ska också förbereda debattinlägg. Det inre arbetet i den egna partigruppen utgör också en betydande del av riksdagsarbetet. Normalt går det åt en avsevärd inläsningstid för att fullgöra uppdrag i utskott och andra riksdagsorgan. Uppdraget som riksdagsledamot kräver vidare att ledamoten i tillräcklig utsträckning har och utvecklar kontakter med sin valkrets och väljare liksom med samhället i övrigt. Riksdagsledamöterna har en framträdande roll i partiernas arbete med att informera allmänheten om och försöka vinna väljare för sina idéer, förslag och initiativ i olika frågor. Det arbetet får betraktas som en del av uppdraget att vara riksdagsledamot. Ledamöterna omfattas inte av arbetstidslagens bestämmelser. På grund av det höga tempot i det politiska skeendet har riksdagsarbetet successivt blivit mer krävande och fordrar normalt minst en heltidsinsats av ledamoten. En riksdagsledamot har därför en arbetstid som normalt är längre än vad som i allmänhet förekommer på arbetsmarknaden. Arbetet utförs ofta även och och flertalet ledamöter lever stora delar av veckan borta från hemmet. Familjeliv och andra delar av det sociala livet får därför stå tillbaka. Detta innebär påfrestningar som kan ha betydelse när det gäller att få personer att kandidera till . Det parlamentariska läget i varierar. Olika parlamentariskt underlag för regeringar under olika valperioder medför varierande politisk aktivitet i och påverkar beslutsprocessens komplexitet. Också arbetstrycket i blir därmed varierande. Arbetsbördan i är således hög men inte lika hög för alla ledamöter utan är sannolikt mycket individuell. Belastningen sammanhänger t.ex. med om ledamoten tillhör ett oppositionsparti eller ett parti som ingår i reger- 2012/13:1 2 LEDAMOTSUPPDRAGET ingsunderlaget och om partigruppen i är stor eller liten. Belastningen beror vidare på kommunikationsmöjligheterna från och till valkretsen och på vilka politiska sidouppdrag ledamoten har i och utanför . Uppdraget utövas inte bara i under de dagar då riksdagsarbetet pågår. Ledamoten företräder också sitt parti och det särskilt hemma i den egna valkretsen. Sammantaget är uppdraget som riksdagsledamot ett heltidsuppdrag som är mycket svårt eller näst intill omöjligt att i längden förena med att upprätthålla en annan yrkesverksamhet ens till någon mindre del. Informationshanteringen har det blivit påtagligt mycket snabbare och har i hög grad påverkat riksdagsarbetet. Det har å ena sidan inneburit att ledamotens arbete underlättats och att möjligheterna att effektivt verka som ledamot och göra ett bra arbete blivit större. Å andra sidan ställer den nya informationstekniken mycket stora krav på tillgänglighet, aktivitet och beredskap från ledamotens sida för att svara mot de ökade möjligheterna och ett högre tempo. Tendenserna till fortsatt internationalisering av riksdagsuppdraget är tydliga. hanterar, till följd av internationaliseringen, EU:s fördjupning och utvidgning och den snabba samhällsutvecklingen, allt fler internationella aspekter inom skilda politikområden. som internationella frågor har blivit ett allt viktigare inslag i parlamentens dagliga arbete har parlamenten blivit allt viktigare i den internationella politiken. EU-frågorna är en integrerad del i den vardagliga politiska verksamheten i . Denna utveckling förutsätter att ledamöterna har eller tillägnar sig goda språkkunskaper. sammanträden är i huvudsak koncentrerade till perioden sep- tember–juni. Utskotts- och nämndsammanträden förekommer dock i varierande utsträckning även då hela inte är samlad. Under den tiden ägnar ledamöterna sig i övrigt i allmänhet också åt utskottsresor eller andra resor, arbete i valkretsen, partiarbete, förberedelser i riksdagsarbetet och politiska sidouppdrag. 2.4 Förutsättningar och rättslig reglering Det går, som nämnts, inte att jämställa en riksdagsledamots uppgifter och förhållanden med någon annan grupp. Uppdraget förutsätter samhällsengagemang, stark ansvarskänsla och integritet och det är av stor vikt att lämpliga personer kan ställa sig till förfogande för sådana uppdrag eftersom dessa har en så central roll i den svenska demokratin. Vårt samhälle måste kunna motivera väl lämpade personer att ta på sig uppdraget. För dessa måste uppdraget som riksdagsledamot framstå som ett realistiskt alternativ till annan verksamhet. Även om andra drivkrafter än de materiella förmånerna är styrande för en politiskt förtroendevald bör arbetsförhållandena och de ekonomiska villkoren i göra det rimligt för alla oavsett bakgrund och levnadsförhållanden 2 LEDAMOTSUPPDRAGET 2012/13:1 att kunna bli och vara riksdagsledamot samt att därefter kunna lämna uppdraget utan att helt ställas utan ekonomisk försörjning. En viktig förutsättning för en representativ demokrati är att alla personer inom olika samhällssektorer som är valbara har samma förutsättningar att åta sig och fullgöra ett förtroendeuppdrag. Uppdraget som riksdagsledamot är speciellt. Det råder inte ett anställningsförhållande mellan och ledamoten. Arbetsrättsligt är det inte heller att jämställa med vanligt förekommande uppdragsavtal. Riksdagsledamotens förhållanden vad gäller de ekonomiska villkoren regleras i stället särskilt genom en speciallag, lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen). drog i sitt betänkande Ekonomiska villkor för ledamöter (2004/05:URF2 s. 84) slutsatsen av det som sagts att ledamoten saknar skydd mot uppsägning och inte heller omfattas av arbetslöshetsförsäkringen. I uppdragets karaktär ligger, menade , att ledamoten såväl formellt som reellt saknar den trygghet som gäller på svensk arbetsmarknad i övrigt. Det bör dock här nämnas att det i betänkandet av Utredningen om förtroendevaldas arbetslöshetsersättning (SOU 2011:54) nu har lämnats förslag om att vissa förtroendeuppdrag, däribland riksdagsuppdraget, ska likställas med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen. Betänkandet är under beredning i . Riksdagsledamöter har en grundlagsfäst rätt enligt 4 kap. 10 § RF att utan hinder av en statlig, eller enskild anställning fullgöra sitt uppdrag i . Ingen arbetsgivare får vägra en anställd ledighet för ett sådant uppdrag. Dock grundar denna bestämmelse ingen skyldighet för arbetsgivaren att sedan återta den tidigare anställde eller erbjuda fortsatt anställning efter riksdagsperiodens slut (SOU 1972:15 s. 135, prop. 1973:90 s. 261 f., jfr 2004/05:URF2 s. 51 och Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 266). Det kan dock finnas möjlighet att efter beviljad tjänstledighet kunna få återgå till den tidigare anställningen. Beträffande tjänstledighet, se vidare tjänstledighetsförordningen (1984:111) gällande för statsanställda och på arbetsmarknaden i övrigt bestämmelser i kollektivavtal. konstaterade att den riksdagsledamot som har kvar den formella möjligheten att återvända till sitt gamla arbete när han eller hon lämnar , t.ex. i kraft av tjänstledighet, i praktiken kan ha mycket svårt att återuppta arbetet. Arbetsinnehållet kan ha förändrats som ledamoten har verkat i . Förhållandena på arbetsplatsen kan ha förändrats på ett sådant sätt att det inte ter sig rimligt för den avgångna ledamoten att återvända. De rent personliga förutsättningarna för att utföra de tidigare arbetsuppgifterna kan också ha förändrats. Även om ledamotskapet i inte är att betrakta som ett arbete i konventionell mening hindrar inte detta att den som lämnar en vanlig anställning, eller lämnar en verksamhet som egen företagare, för att bli riksdagsledamot i praktiken byter yrke. 2012/13:1 2 LEDAMOTSUPPDRAGET längre en ledamot har sitt uppdrag i , desto mera uppenbart blir det att ett sådant byte har skett. (2004/05:URF2 s. 84 f.) I frågan om i vilken omfattning riksdagsledamöterna har tjänstledigt från tidigare anställning under uppdraget i m.m. eller inte har kvar anställningen m.m. hänvisas till en enkätundersökning, se avsnitt 2.6. Medelvärdet för ledamöternas ålder var efter valet . Åldersspridningen är stor. Den yngsta ledamoten var och den äldsta . Genomsnittsåldern i de nyvalda riksdagarna har sjunkit under , men i långsam takt. låg den eller strax däröver, har den legat på 47–. Åldersfördelningen har dock ändrats något. Spridningen är större . Framför allt är det antalet ledamöter i de allra yngsta åldersgrupperna som ökat. var det ovanligt med nyvalda ledamöter som var . Antalet ledamöter som vid invalet var var som framgår av tabell 1 mer än fyra gånger så stort 2010 som 1985. TABELL 1 ÅLDERSFÖRDELNINGEN I EFTER VALEN 1985, 1998 OCH 2010 Forskare vid statsvetenskapliga institutionen vid genomför i början av varje valperiod en enkätundersökning med samtliga riksdagsledamöter. Utbildningsnivå vid första invalet i ingår bland de uppgifter man ber ledamöterna lämna. I tabell 2 redovisas förändringen när det gäller ledamöternas utbildningsnivå. 2 LEDAMOTSUPPDRAGET 2012/13:1 TABELL 2 LEDAMÖTERNAS UTBILDNINGSNIVÅ 1985,1998 OCH 2010 I PROCENT Folk-/grund-/yrkesskola Real-/folkhögskola 2-årigt gymnasium Utbildningsnivån bland riksdagsledamöterna är hög. Av de som invaldes i 2010 har två tredjedelar bedrivit akademiska studier. av ledamöterna har avlagt akademisk examen. Kategorin högskolestudier får antas innefatta allt från korta kurser i enstaka ämnen till näst intill fullbordade akademiska utbildningar. I forskargruppens enkät till ledamöterna ställdes också frågan om de när de första gången invaldes i arbetade i statlig, , landstingskommunal eller privat tjänst. I tabell 3 redovisas resultatet av denna enkätfråga för de tre . TABELL 3 YRKESSEKTOR VID TIDPUNKTEN FÖR FÖRSTA INVAL I 1985, 1998 OCH 2010 (%) Företagare/jordbr. Utvecklingstendensen tycks klar. Andelen ledamöter som kommer från arbete i den kommunala och landstingskommunala sfären har ökat . Detsamma gäller andelen ledamöter som inte varit yrkesverksamma för invalet i . Övriga kategorier minskar i storlek. Av bl.a. de biografiska uppgifterna i Fakta om folkvalda framgår att lärare är en av de största yrkesgrupperna i . Minskningen av andelen statligt anställda och den samtidiga ökningen av andelen kommunalt eller landstingskommunalt anställda kan sannolikt till en del förklaras med skolans kommunalisering. I gruppen kommunalt/landstingskommunalt verksamma kan tänkas ingå ett antal ledamöter som för invalet hade heltidsarvoderade förtro- 2012/13:1 2 LEDAMOTSUPPDRAGET endeuppdrag på regional och lokal nivå. De personernas huvudsakliga yrkeskarriär kan ha ägt rum i någon annan sektor än den kommunala. Även med detta i beaktande är det dock tydligt att en stor del av ledamöterna har sin yrkesbakgrund på det kommunala området. Ökningen av andelen ledamöter som vid tiden för invalet i inte förvärvsarbetade hänger givetvis samman med den förändrade åldersstrukturen i en ökande grupp går direkt från studier till ledamotskapet. Sedan övergången från tretill fyraåriga valperioder 1994 har en dryg tredjedel av ledamöter avgått i samband med varje val. I tabellerna 4 och 5 redovisas hur de som avgått i samband med 2006 och val fördelar sig på åldersgrupper och på tjänstgöringstidens längd. TABELL 4 AVGÅNGNA LEDAMÖTER I SAMBAND MED VALEN 2006 OCH 2010 Avgångna i samband med valet andel (%) andel (%) Källa: centralkanslis register. Av redovisningen i tabell 4 kan utläsas att andelen ledamöter som avstått från att kandidera eller inte omvaldes i såväl valet som valet uppgick till . Den faktiska omsättningen var dock något lägre, då några av de ledamöter som kandiderat för återval återkom till som ersättare för statsråd och statssekreterare. Vid valet var 111 av de 137 ledamöter som avgick eller äldre. Vid valet var 103 av de 136 ledamöter som avgick eller äldre. Vidare framgår t.ex. att 22 respektive 28 ledamöter, motsvarande av det totala antalet avgångna ledamöter vid valen, var eller äldre och därmed hade uppnått gällande pensionsålder. 2 LEDAMOTSUPPDRAGET 2012/13:1 TABELL 5 ANTALET AVGÅNGNA LEDAMÖTER I SAMBAND MED VALEN 2006 OCH 2010 FÖRDELADE PÅ ANTALET RIKSDAGSPERIODER Avgångna i samband med valet därav med följande antal riksdagsperioder andel (%) andel (%) Källa: centralkanslis register Tabellen som är baserad på två närliggande valperioder ger inte underlag för några säkra bedömningar av utvecklingen . De 62 ledamöter som 2010 avgick efter att ha tjänstgjort i en valperiod eller tillhör olika åldersgrupper. Huvuddelen av dem kandiderade för återval. I gruppen som tjänstgjort fyra eller fler perioder ingår några med mycket i bakom sig. Sju av dem hade varit ledamöter . Den avgående ledamot 2010 som tjänstgjort var och hade varit ledamot . 2.6 Möjlighet att gå tillbaka till tidigare arbete Kommittén har ställt några enkätfrågor till riksdagsledamöterna som gäller om de är tjänstlediga från tidigare anställning och om hur de i så fall ser på möjligheterna att gå tillbaka till denna efter tiden i . Partiföreträdarna i kommittén har i sina respektive partigrupper svarat för utdelningen av frågeformulären och insamling av svaren. 258 ledamöter () har besvarat enkäten. Drygt tre fjärdedelar () av dem som besvarat enkäten anger att de hade en anställning när de första gången invaldes i . Det är en lägre andel än den som redovisades i Riksdagsundersökningen (jfr tab 2). Skillnaden kan möjligen förklaras av att frågeformuleringarna skilde sig något åt och att främst heltidsarvoderade kommunala förtroendemän därför kommit att registreras på lite olika sätt i de två undersökningarna. Av dem som hade en anställning för invalet i anger att de var statligt anställda. Motsvarande siffror är för kommunalt anställda och för dem i privat tjänst. 2012/13:1 2 LEDAMOTSUPPDRAGET Andelen som hade en anställning är som framgår av tabell 6 lägst bland ledamöterna i den yngsta åldersgruppen, 20--, och som högst i gruppen 40- . En näraliggande förklaring till den lägre andelen bland de yngsta ledamöterna är att de i lägre utsträckning hunnit etablera sig på arbetsmarknaden före invalet i . TABELL 6 ANDELEN LEDAMÖTER I OLIKA ÅLDERSGRUPPER SOM HADE EN AN- STÄLLNING FÖRE INVALET I . Andelen som hade en anställning när de invaldes i är något lägre än genomsnittet för de som var nyvalda 2010 eller som kommit in därefter, dvs. de som ingår i kategorin 0--2 riksdagsår. Andelen med anställning vid invalet är dock högre än genomsnittet för de som varit ledamöter eller mera. I den senare gruppen ingår alla som 2014 kommer att ha varit ledamöter i mer än tre valperioder. Som framgår av tabell 7 är det dock inget rätlinjigt samband mellan tid i och anställning vid tiden för inval. TABELL 7 ANDELEN LEDAMÖTER MED OLIKA TJÄNSTGÖRINGSTID SOM HADE EN ANSTÄLLNING FÖRE INVALET I . Av de ledamöter som hade en anställning för invalet i uppger att de är tjänstlediga från denna anställning. De som varit anställda inom den statliga sektorn har behållit sina tjänster i lite högre utsträckning än övriga. TABELL 8 ANDELEN LEDAMÖTER SOM ÄR TJÄNSTLEDIGA FRÅN TIDIGARE AR- BETE, FÖRDELAT PÅ ARBETSMARKNADSSEKTORER. Det finns ett tydligt samband mellan ålder och i vilken grad ledamöterna är tjänstlediga. De som är är tjänstlediga från sina tidigare anställningar i klart lägre grad än övriga åldersgrupper. De som fyllt är det också i något lägre grad än genomsnittet. I den senare kategorin kan det dock förklaras av att ett antal personer vars anställningsförhållande upphört för att de uppnått pensionsålder ingår där. När det gäller den yngsta gruppen, under , kan man kanske anta att andelen som haft tidsbegränsade anställningar, projektuppdrag och liknande eller som kommit direkt från studier, är högre än för övriga ålderskategorier. Den lägre tjänstledighetsgraden skulle i så fall förklaras av att anställningsförhållandet upphört av andra skäl än ledamotskapet i . 2 LEDAMOTSUPPDRAGET 2012/13:1 TABELL 9 ANDELEN LEDAMÖTER SOM ÄR TJÄNSTLEDIGA FRÅN TIDIGARE AN- STÄLLNING, FÖRDELAT PÅ ÅLDERSGRUPPER 20–39 år 40–49 år 50–59 år 60–79 år Tjänstledighet från anställning samvarierar med hur länge man varit riksdagsledamot på så sätt att de som redan varit ledamöter i tre eller fler valperioder är andelen tjänstlediga klart lägre än för övriga. TABELL 10 ANDELEN LEDAMÖTER SOM ÄR TJÄNSTLEDIGA FRÅN TIDIGARE ANSTÄLLNING, FÖRDELAT PÅ GRUPPER MED OLIKA LÅNG TJÄNST- GÖRINGSTID I . 2.6.4 Möjlighet att gå tillbaka till tidigare anställning De ledamöter som uppgav att de var tjänstlediga från en anställning fick frågan om de såg en realistisk möjlighet att gå tillbaka till denna efter tiden som riksdagsledamot. av dem svarade ja på den frågan. De av de tjänstlediga som är anställda inom den statliga sektorn ser i väsentligt högre grad än övriga en realistisk möjlighet att återgå i tjänst efter tiden som riksdagsledamot. TABELL 11 ANDEL TJÄNSTLEDIGA LEDAMÖTER SOM SER EN MÖJLIGHET ATT GÅ TILLBAKA TILL TIDIGARE ANSTÄLLNING, FÖRDELAT PÅ ARBETS- MARKNADSSEKTORER. Synen på möjligheten att återgå till tidigare anställning hänger samman med ålder på det sättet att ledamöter som är i åldern i väsentligt högre grad än övriga tror att det är en realistisk möjlighet. av dem svarar ja på frågan. Bland de ledamöter som fyllt och är tjänstlediga är det endast en dryg tredjedel som ser det som en realistisk möjlighet att återgå i tjänst. Man bör beträffande denna senare grupp hålla i minnet att de alla vid nuvarande valperiods slut har nått en sådan ålder att de kan välja att gå i pension. För några av dem kommer anställningsförhållandet till följd av deras ålder i alla händelser att upphöra. 2012/13:1 2 LEDAMOTSUPPDRAGET TABELL 12 ANDELEN TJÄNSTLEDIGA LEDAMÖTER I OLIKA ÅLDERSGRUPPER SOM SER EN REALISTISK MÖJLIGHET ATT GÅ TILLBAKA TILL TIDI- GARE ANSTÄLLNING. 20–39 år 40–49 år 50–59 år Längden i är inte oväntat den variabel som har det klaraste sambandet med om man ser det som en realistisk möjlighet att gå tillbaka till tidigare tjänst. Bland de tjänstlediga ledamöter som är inne i sin första valperiod är det som tror att det är möjligt. I gruppen som är inne på sin fjärde valperiod är motsvarande siffra . TABELL 13 ANDELEN TJÄNSTLEDIGA LEDAMÖTER SOM SER EN REALISTISK MÖJLIGHET ATT ÅTERGÅ TILL TIDIGARE ANSTÄLLNING, FÖRDELAT PÅ GRUPPER MED OLIKA LÅNG TJÄNSTGÖRINGSTID I . De ledamöter som inte såg en realistisk möjlighet att återgå till tidigare anställning gavs möjligheten att om de så ville närmare motivera sitt svar. Ett sextiotal av ledamöterna har gjort det. De skäl som anges kan grovt sägas vara av två slag, dels sådana som rör kompetensen hos ledamöterna själva att efter en längre frånvaro kunna utföra arbetet, dels sådana som har att göra med organisatoriska förhållanden på arbetsplatsen. När svaren gäller den egna kompetensen pekas det ofta på att förändringar i arbetsinnehåll och teknikutvecklingen gjort att tidigare kunskaper och färdigheter inte längre räcker till. Någon säger att den kompetensutveckling som skulle behövas skulle vara liktydig med en helt ny utbildning. Några ledamöter påpekar att de varit tjänstlediga betydligt än under de år de varit riksdagsledamöter. har de i många fall varit heltidsengagerade kommunala förtroendemän eller organisationsföreträdare. I några fall ligger därför tidpunkten då de senast var verksamma i sitt yrke tre decennier tillbaka i tiden. De svar som gäller förhållandena på arbetsplatsen är fler till antalet än de som rör den personliga kompetensen. I många fall har den organisatoriska enhet man tillhört helt omorganiserats eller försvunnit. Företag kan helt ha ändrat inriktning och det finns behov av den slags kompetens ledamoten besitter. Flera av de svarande har haft chefstjänster som inte har kunnat stå utan ordinarie innehavare. Även om dessa ledamöter är tjänstlediga vet de inte om arbetsgivaren har någon möjlighet att anvisa dem några arbetsuppgifter om de skulle vilja återgå i tjänst.