urf · H0A5URF3 · 2013-09-26 00:00:00 — 1993/94:LU28), könsneutrala äktenskap (bet. 2008/09:CU19) och sjukförsäkringen (i frågan om prövning mot hela arbetsmarknaden, bet. 2009/10:SfU13). I frågan om könsneutrala äktenskap fanns utredningsbetänkandet Äktenskap för par med samma kön – Vigselfrågor (SOU 2007:17). Betänkandet hade remissbehandlats. Det fanns således ett beredningsunderlag som motionärer, utskott och riksdag kunde utgå från. 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING yttrande över ett lagförslag som utskottets kansli utarbetat på uppdrag av utskottet. När det gäller frågan om prövning mot hela arbetsmarknaden lämnade företrädare för berörda myndigheter information till socialförsäkringsutskottet vid ett utskottssammanträde. Det förekommer således fall när utskott föreslår lagstiftning utan att det finns en mer omfattande utredning som genomförts på regeringens uppdrag. har erinrat om att beredningskravet för regeringsärenden inte är absolut. Upplysningar och yttranden ska enligt bestämmelsen i RF inhämtas i den mån det är behövligt. Vidare har påmint om att det i RF inte föreskrivs någon särskild form för hur upplysningar och yttranden ska begäras in (bet. 2008/09:KU10 s. 63). Lagrådet har, när det gäller förslag som väckts i , starkt understrukit behovet av ett remissförfarande motsvarande det som vanligen tillämpas i regeringsärenden (bet. 2005/06:SfU5). Lagrådet har också konstaterat att regeringsformens beredningskrav formellt bara är tillämpligt på regeringen och således inte på ett lagförslag som ett utskott lägger fram med utnyttjande av sin initiativrätt. De bakomliggande sakliga motiven till beredningskravet gör sig emellertid lika starkt gällande oavsett vem som lägger fram förslaget, enligt Lagrådet (bet. 2004/05:SoU14 Användning av PKU-biobanken för identifiering av avlidna med anledning av naturkatastrofen i ). De krav som Lagrådet formulerat på beredning av förslag som väckts i torde numera vara allmänt accepterade och en del av praxis. Dessa krav bör avspeglas i riksdagsordningen. Regeringsformens bestämmelser är en utgångspunkt, som särskilda behov i handläggning bör beaktas. Det kan t.ex. finnas behov av skyndsamhet i vissa situationer. Kraven ska ta sikte på de fall när utskotten lägger fram förslag till ny eller ändrad lag. Vidare bör förslag till beslut som direkt påverkar statens budget också omfattas. Med detta avses förslag med påverkan på budgetens inkomster, utgifter eller övriga betalningar som påverkar statens lånebehov. Beredningskravet gäller också i förhållande till sådana ärenden under budgetbehandling, exempelvis om ett utskott föreslår en annan nivå på ett anslag än vad regeringen föreslår i budgetpropositionen eller i en proposition om ändringsbudget. Det innebär att det i riksdagsordningen bör anges att behövliga upplysningar och yttranden ska inhämtas i aktuella fall innan ett utskott helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag eller väcker ett förslag genom ett utskottsinitiativ. Behövliga upplysningar kan avse förslagets budgetkonsekvenser eller konsekvenser för samhällsekonomin. Om det finns synnerliga skäl mot att inhämta upplysningar och yttranden får utskottet ändå avge ett betänkande med förslag i ärendet. Utskottet ska i så fall i sitt betänkande redovisa skälen till att upplysningar och yttranden inte har inhämtats. Ett utskott bör också inhämta behövliga upplysningar och yttranden när utskottet avser att föreslå kammaren ett beslut som innebär större ändringar 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 jämfört med propositionen. Denna ordning behöver dock inte regleras i riksdagsordningen. De föreslagna beredningskraven tar inte sikte på de fall när utskotten avser att föreslå tillkännagivanden. Skälet till att tillkännagivanden inte bör omfattas av de föreslagna kraven är att när regeringen vidtar åtgärder med anledning av ett tillkännagivande gäller regeringsformens beredningskrav för regeringen. Självfallet kan ett utskott begära in omfattande upplysningar också när det föreslår ett tillkännagivande (jfr bet. 2012/13:SfU6). När det gäller från vem behövliga upplysningar och yttranden ska begäras in anges i regeringsformen följande aktörer vid beredningen av regeringsärenden: berörda myndigheter, kommuner, sammanslutningar och enskilda. Utskotten begär vanligen in information i lagstiftningsfrågor och budgetfrågor främst från regeringen och . Avsikten med bestämmelsen är inte att ska inrätta en fullödig beredningsorganisation, vilket talar för att den aktuella bestämmelsen inte ska vara alltför detaljerad. Det finns således inte skäl att specificera i riksdagsordningen från vem utskotten ska begära in upplysningar och yttranden. Hur det föreslagna kravet på att begära in behövliga upplysningar och yttranden ska uppfyllas kan i något fall tänkas bli föremål för olika uppfattningar i ett utskott. Det bör finnas ett skydd för minoritetens möjligheter. En minoritet om minst fem ledamöter i ett utskott bör således ha rätt att begära att behövliga upplysningar och yttranden inhämtas. Utskottet bör få avslå en sådan begäran om utskottet finner att den begärda åtgärden skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Utskottet ska i så fall i sitt betänkande redovisa skälen till att begäran har avslagits. Frågan om minoritetsskydd i utskott behandlas också nedan i avsnitt 5.3. Skyldigheten att ge finansutskottet tillfälle att yttra sig innan ett utskott avger ett betänkande med förslag i ett ärende som väckts inom , om förslaget kan innebära mer betydande framtida återverkningar på de offentliga utgifterna och inkomsterna, kvarstår (4 kap. 8 § RO). Utskottens skyldighet att inhämta yttranden från Lagrådet regleras i 8 kap. 21 § regeringsformen. Om ett utskott tar ett initiativ till ändring av lag som faller inom området för Lagrådets granskning är det enligt 8 kap. 21 § regeringsformen med vissa undantag obligatoriskt att höra Lagrådet. Det finns ingen skyldighet att höra Lagrådet om Lagrådets granskning skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men uppkommer. Om regeringen föreslår en lag inom Lagrådets område utan att höra Lagrådet ska regeringen i propositionen redovisa skälen för detta. I regeringsformen finns inget krav på att ett utskott ska redovisa skälen om det väljer att inte gå till Lagrådet. Kommittén anser att ett utskott ska vara skyldigt att i sitt betänkande redovisa skälen om utskottet väljer att inte begära in ett yttrande från Lagrådet när utskottet tar ett initiativ till ändring av lag som faller inom området för Lagrådets granskning. Skyldigheten ska också gälla om utskottet föreslår helt eller delvis bifall till en motion som innebär ändring av sådan lag. 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING ny lag omfattas. Skälen till att ett utskott väljer att inte begära in ett yttrande från Lagrådet kan, enligt 8 kap. 21 § tredje stycket regeringsformen, vara att Lagrådets granskning skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men uppkommer. Genom att utskotten blir skyldiga att redovisa skälen ökar öppenheten i lagstiftningsprocessen. I riksdagsordningen bör vidare av tydlighetsskäl en hänvisning till 8 kap. 21 § regeringsformen införas. Kommittén vill betona att balansen mellan riksdag och regering inte ska rubbas genom att kraven på beredning regleras i riksdagsordningen. I samma utsträckning som tidigare svarar regeringen för att ta fram förslag till och bereda desamma. Regleringen syftar alltså inte till att öka möjligheterna för utskotten att ta fram lagförslag eller andra skarpa förslag. Avsikten är i stället att de förslag som tas fram av utskotten ska bli föremål för den beredning som Lagrådet uttalat. Förslag till lagtext återfinns i 9 kap. 15 §, 10 kap. 4 och 5 §§ i förslaget till ny riksdagsordning. Sammanfattning av den föreslagna ordningen I nästa avsnitt föreslås vissa förstärkningar av minoritetsskyddet i utskottsarbetet. Tillsammans med de förslag som redovisats ovan kommer det följande att gälla. Innan ett utskott i ett ärende helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag om ny eller ändrad lag eller väcker ett sådant förslag genom ett utskottsinitiativ, ska utskottet inhämta behövliga upplysningar och yttranden om inte utskottet finner synnerliga skäl mot det. Detta gäller också för förslag som påverkar statens budget. Om utskottet inte inhämtat upplysningar eller yttranden ska utskottet i sitt betänkande redovisa skälen för detta (10 kap. 4 § första stycket i förslaget till ny riksdagsordning). Innan ett utskott helt eller delvis tillstyrker ett motionsförslag eller väcker ett förslag genom ett utskottsinitiativ ska finansutskottet ges tillfälle att yttra sig om förslaget kan innebära mer betydande framtida återverkningar på de offentliga utgifterna och inkomsterna. Detta gäller både för förslag om tillkännagivanden och för andra slags förslag från utskottet (10 kap. 4 § andra stycket). Ett utskott får ge ett annat utskott tillfälle att yttra sig i ett ärende eller en fråga som rör det andra utskottets beredningsområde (10 kap. 7 §). I samtliga dessa fall kan en minoritet om minst fem ledamöter begära att upplysningar och yttranden ska inhämtas samt begära att ett yttrande ska avges till ett annat utskott som så begärt (10 kap. 9 § första stycket). Utskottet får avslå en sådan begäran från en minoritet om den framställts vid behandlingen av ett ärende och utskottet finner att den begärda åtgärden skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Utskottet ska i sitt betänkande eller utlåtande redovisa skälen till att en sådan begäran har avslagits. Har en begäran om att ett yttrande ska avges till ett 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 annat utskott som så begärt avslagits ska utskottet redovisa skälen i sitt protokoll, och de ska om möjligt redovisas i ett betänkande eller ett utlåtande (10 kap. 9 § andra stycket). Särskilt om EU-frågor och riksrevisorernas granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen Om minst fem av ledamöterna i ett utskott begär det, ska ett utskott begära information om arbetet inom Europeiska unionen och om de av riksrevisorernas granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen som överlämnats till regeringen. Regeringen är skyldig att informera om en sådan begäran framställs (10 kap. 8 och 9 §§). Utskotten ska vid beredning av ett utlåtande om en grönbok, en vitbok eller ett annat strategiskt EU-dokument begära in behövliga upplysningar från regeringen. Regeringen ska från den dag då utskottet begär det informera om sin bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i ett utkast till lagstiftningsakt (10 kap. 10 §). Ett utskott är skyldigt att begära in Lagrådets yttrande om ett utskott tar ett initiativ till ändring av lag som faller inom området för Lagrådets granskning. Det finns dock ingen skyldighet att höra Lagrådet om Lagrådets granskning skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men uppkommer (8 kap. 21 § RF). Om utskottet inte har begärt in ett yttrande från Lagrådet ska utskottet i sitt betänkande redovisa skälen för detta (10 kap. 5 § RO). Statliga myndigheters skyldighet att lämna upplysningar och avge yttranden till ett utskott En statlig myndighet ska lämna upplysningar och avge yttranden till ett utskott som begär det (men skyldigheten omfattar inte att lämna sekretessbelagda uppgifter vid offentliga sammanträden). En myndighet som inte lyder under får hänskjuta en sådan begäran från ett utskott till regeringen för avgörande. Regeringens skyldighet är begränsad till dels frågor om arbetet inom Eu- ropeiska unionen, dels de av riksrevisorernas granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen som överlämnats till regeringen (10 kap. 8 §). 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 5.3 Minoritetsskydd i utskottsarbetet En minoritet i ett utskott om minst fem ledamöter bör kunna få till stånd ett yttrande från det egna utskottet till det utskott som gett utskottet tillfälle att yttra sig. En statlig myndighet ska enligt 4 kap. 11 § första stycket riksdagsordningen lämna upplysningar och avge ett yttrande, då ett utskott begär det, om inte annat följer av 4 kap. 13 § tredje stycket, där det anges att vid en offentlig del av ett utskottssammanträde är företrädare för en statlig myndighet inte skyldiga att lämna en uppgift för vilken sekretess gäller hos myndigheten. Denna skyldighet har dock regeringen endast i fråga om arbetet inom Europeiska unionen på utskottets ämnesområde. En myndighet som inte lyder under får hänskjuta en begäran från ett utskott till regeringen för avgörande. I 4 kap. 11 § andra stycket anges att om minst fem av ledamöterna i ett utskott vid behandlingen av ett ärende begär det, ska utskottet begära in upplysningar eller ett yttrande enligt första stycket. Detsamma ska gälla om en sådan begäran framställts utan samband med behandlingen av ett ärende, om frågan gäller arbetet inom Europeiska unionen. Utskottet får avslå en begäran om upplysningar eller ett yttrande, om den framställts vid behandlingen av ett ärende och utskottet finner att den begärda åtgärden skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Utskottet ska i så fall i sitt betänkande redovisa skälen till att begäran har avslagits. Enligt 4 kap. 18 a § riksdagsordningen ska talmannen överlämna en granskningsrapport från till berört utskott. Om utskottet vill begära in information med anledning av en sådan granskningsrapport ska 4 kap. 11 § om statliga myndigheters skyldighet att lämna upplysningar och avge yttranden till ett utskott tillämpas. Bestämmelsen om statliga myndigheters skyldigheter att lämna information hade sin motsvarighet i den tidigare riksdagsordningens 47 § som dock inte innehöll något skydd för minoritetens rätt att kräva särskilda utredningsåtgärder. Grundlagberedningen gjorde i motiveringen till sitt förslag till ny riksdagsordning (prop. 1973:90 s. 507) bedömningen att detta knappast var ett viktigt problem i den svenska , då minoritetens krav på sakupplysningar brukade beaktas av majoriteten. Från principiell synpunkt fick det emellertid anses vara betydelsefullt att skapa garantier för att rimliga krav från minoriteten på ytterligare belysning i sak av ett ärende tillgodosågs. 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 Den främsta invändningen mot en obetingad minoritetsbefogenhet var enligt propositionen att det kunde bli svårt att värja sig mot risken för förhalning av ett ärende. Grundlagberedningen kom till slutsatsen att en tredjedel av ledamöterna i ett utskott borde få rätt att begära in upplysningar och yttranden från statliga myndigheter, men för att förhindra missbruk borde bestämmelsen förses med tillägget att utskottet, dvs. utskottsmajoriteten, skulle kunna motsätta sig den begärda utredningen, om denna medförde dröjsmål med ärendets handläggning i och detta dröjsmål ledde till avsevärt men, t.ex. genom att ett brådskande och viktigt ärende försenades. Grundlagberedningen tillade att om utskottet inte följde minoritetens begäran, borde utskottet i sitt betänkande ange skälen för detta ställningstagande. Detta blev en lagreglerad skyldighet genom en ändring av bestämmelsen 1988. Det minoritetsskydd om en tredjedel av ledamöterna som Grundlagberedningen föreslog infördes i riksdagsordningen. Efter det att ledamotsantalet i utskotten utökades till 17 ändrades minoritetsregeln till minst 5 ledamöter. Utskottsminoritetens rätt avser endast ett ärende som remitterats från kammaren eller väckts av utskottsmajoriteten. Den gäller alltså inte en fråga där majoriteten motsätter sig att utskottet tar ett initiativ. Däremot gäller minoritetsskyddet när information begärs in i en EU-fråga (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl. 2012, s. 788). Bestämmelsen avser endast upplysningar och yttranden från statliga myndigheter. Beträffande införskaffande av annan information bestämmer utskottsmajoriteten. Grundlagberedningen förutsatte att utskotten visade generositet med att införskaffa sakmaterial som en minoritet önskade få tillfört behandlingen. Det har förekommit att majoriteten i ett utskott hänvisar till avsevärt men Det är ovanligt att majoriteten i ett utskott avslår en begäran om inhämtande av upplysningar, men det förekommer. avslog majoriteten i civilutskottet en begäran om att inhämta ett yttrande från Lagrådet med hänvisning till att lagrådsgranskningen skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men uppkom (bet. 2009/10:CU25 s. 9 och 14 f. samt 2009/10:CU29 s. 6 och s. 12). redovisade skälen för avslag förhållandevis utförligt i betänkandena. Några äldre exempel återfinns i betänkandena /94:SoU14, 1994/95:FiU1, 2000/01:SoU6 och 2000/01:SoU11. Enligt 4 kap. 8 § riksdagsordningen får ett utskott ge ett annat utskott tillfälle att yttra sig i ett ärende eller en fråga som rör detta utskotts beredningsområde. Innan ett utskott avger ett betänkande med förslag i ett ärende som väckts inom , ska finansutskottet ges tillfälle att yttra sig, om förslaget kan 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING innebära mer betydande framtida återverkningar på de offentliga utgifterna och inkomsterna. Om minst fem av ledamöterna i ett utskott vid behandlingen av ett ärende begär det, ska utskottet inhämta ett yttrande. Detsamma gäller om en sådan begäran framställs utan samband med behandlingen av ett ärende, om frågan gäller arbetet inom Europeiska unionen. Utskottet får avslå en begäran om ett yttrande, om den framställts vid behandlingen av ett ärende och utskottet finner att den begärda åtgärden skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Utskottet ska i så fall i sitt betänkande redovisa skälen till att begäran har avslagits. Yttranden mellan utskott var reglerade i riksdagsordningen endast genom skyldigheten att ge finansutskottet tillfälle att yttra sig om vissa förslag med påverkan på statsutgifter. Vid moderniseringen av riksdagsordningen reglerades yttranden mellan utskott (förs. 2002/03:RS1 s. 11, 22, bet. 2002/03:KU15 s. 20–21). Formuleringen yttra sig i ett ärende eller en fråga har valts för att inte utesluta möjligheten att utskotten begär in yttranden från andra utskott i annat än formliga ärenden och frågor om uppföljning och utvärdering. En minoritet om minst fem ledamöter av utskottet fick vid regleringen 2003 i likhet med vad som är fallet i fråga om att begära in yttranden och upplysningar från statliga myndigheter (4 kap. 11 § RO) rätt att begära yttranden från andra utskott. Någon praktisk förändring antogs detta inte innebära eftersom praxis var att utskotten sällan avslagit yrkanden av detta slag. En viktig kvarstående skillnad var att statliga myndigheter i princip är skyldiga att avge yttranden medan ett utskott kan avstå. Liksom när det gäller yttranden från statliga myndigheter kan utskottsmajoriteten avslå en begäran om att inhämta ett yttrande från ett annat utskott om yttrandet avser ett ärende och inte en fråga och om ett yttrande skulle fördröja ärendets behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. En redovisning av skälen för avslag ska liksom när det gäller begäran om yttranden från myndigheter finnas i betänkandet. Det har förekommit att majoriteten i ett utskott har beslutat att utskottet ska avstå från att yttra sig mot minoritetens vilja I betänkande 2005/06:KU34 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen redovisas att övriga utskott har getts tillfälle att yttra sig. beslutade att inte avge något yttrande i ärendet (prot. 2005/06:28 3 §). Mot beslutet anfördes en avvikande mening av ledamöterna från M, FP, KD och C som ansåg att lagutskottet borde ha avgett ett yttrande. När det gäller riksdagsskrivelserna om , konsumenträtt i offentlig verksamhet och resegarantisystemet (rskr. 2004/05:154, rskr. 2004/05:155, bet. 2004/05:LU8 mom. 3, 11 och 15) som redovisas med att ärendet bereds och att regeringen avser att återkomma till anser minoriteten med hänvisning till proposition 2005/06:105 att så inte har skett i alla delar. Vidare anser minoriteten att redogörelsen har kommit att bli otydlig då beredningsläget för de olika punkterna i 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING 2012/13:URF3 skrivelser 2004/05:154 och 155 inte har redovisats separat för varje punkt (bet. 2005/06:KU34 s. 14). Vidare finns ett fall , då civilutskottet, socialförsäkringsutskottet och trafikutskottet gavs tillfälle att yttra sig till skatteutskottet över proposition 2006/07:96 Om skatt på trafikförsäkringspremier m.m. och de motioner som väckts med anledning av propositionen. I skatteutskottets betänkande redovisas att yttranden lämnades av socialförsäkringsutskottet och av trafikutskottet. beslutade vid ett sammanträde att avstå från att yttra sig i ärendet. Vid den förnyade behandlingen av ärendet i skatteutskottet beslutades med hänvisning till minoritetsskyddsregeln i riksdagsordningen att civilutskottet på nytt skulle ges tillfälle att yttra sig. beslutade vid ett sammanträde att inte avge något yttrande med hänvisning till att ärendet inte tillhör civilutskottets beredningsområde. Ledamöterna från Socialdemokraterna, de gröna reserverade sig mot beslutet med hänvisning till att ärendet tillhör civilutskottets beredningsområde (bet. 2006/07:SkU16, bet. 2006/07:SkU22). Återförvisning och hänvisning till ett annat utskott Återförvisning från kammaren till samma utskott som behandlat ärendet är en minoritetsrätt. Ett ärende, i vilket ett utskott har avgett ett betänkande, ska enligt 4 kap. 10 § riksdagsordningen återförvisas av kammaren till utskottet för ytterligare beredning, om minst en tredjedel av de röstande ansluter sig till ett yrkande om det. Återförvisning enligt denna paragraf får inte göras mer än en gång i samma ärende. Kammaren får även hänvisa ärendet till ett annat utskott för ytterligare beredning (4 kap. 10 § andra stycket). I det fallet gäller dock vanliga beslutsregler, dvs. beslutet tas med enkel majoritet i kammaren. Finns det ett yrkande om återförvisning och ett yrkande om hänvisning till ett annat utskott ska återförvisningsyrkandet prövas först. Om återförvisning beslutas, faller yrkandet om hänvisning till ett annat utskott. Det är dock möjligt att framställa detta yrkande på nytt i samband med att kammaren behandlar det betänkande som återremissen resulterat i. En speciell form av återförvisning är den som sker med stöd av 2 kap. 22 § regeringsformen. Ett lagförslag som rör vissa angivna fri- och rättigheter ska, om det inte förkastas av , på yrkande av lägst tio av dess ledamöter vila från det att det första utskottsyttrandet över förslaget anmäldes i kammaren. får dock anta förslaget direkt, om minst fem sjättedelar av de röstande enas om beslutet. Yttranden från finansutskottet om vissa förslag med påverkan på statsutgifter var endast skyldigheten att ge finansutskottet tillfälle att yttra sig om vissa förslag med påverkan på statsutgifter reglerad i riksdagsordningen. Denna skyldighet för utskotten tillkom 1994 i samband med reformen av 2012/13:URF3 5 FÖRHÅLLANDET RIKSDAG–REGERING budgetprocess och trädde i kraft . I samband med införandet av bestämmelsen anförde (förs. 1993/94:TK2 s. 37–38, 64) att om ett utskott avser att tillstyrka ett förslag som har väckts inom och som medför mer betydande framtida återverkningar för de offentliga utgifterna och inkomsterna, ska utskottet först göra en beräkning av kostnaderna samt informera finansutskottet i frågan. ska då ges tillfälle att yttra sig. Det rör sig här, enligt utredningen, om sådana förslag som kan få långsiktiga effekter på de offentliga utgifterna och inkomsterna, dvs. inte förslag som rör det närmast följande budgetåret. Avsikten med bestämmelsen var i första hand att se till att finansutskottet får information om sådana förslag, inte att finansutskottet ska yttra sig över alla förslag.