mot · H102So594 · 2013-09-29 00:00:00 — Det finns en föreställning om att åldrandet i sig är en period av livet där ledsamhet och livströtthet är naturligt. Kanske är det därför synen på äldres behov av insatser för psykisk ohälsa inte fått ett särskilt stor utrymme i diskussionen om utvecklingen av en god äldrevård och äldreomsorg. Det innebär att det som erbjuds när äldre drabbas av psykisk ohälsa ofta är piller. Kunskap om och metoder att arbeta mot äldres psykiska ohälsa behöver spridas bättre inom alla personalkategorier som arbetar med äldre. Sjukvården och äldreomsorgen behöver hitta samverkansformer på detta område. Äldre med psykisk ohälsa har ofta sammansatta och komplexa behov som kräver både somatiska och psykiatriska insatser. Det saknas inte forskning om äldres psykiska hälsa och inte heller om vilka metoder som är effektiva för att möta ohälsa inom gruppen. Denna kunskap är däremot inte tillräckligt spridd och inom många landsting saknas en utbyggd äldrepsykiatri. Drygt fyra av tio pensionärer upplever att de har problem med mun och tänder. Ännu värre är det kanske att så få vet vilken hjälp de kan få. tandläkarorganisationer och pensionärsorganisationer är överens om att informationen är bristfällig och måste förbättras. anser att alla pensionärer ska erbjudas information om hur åldrandet påverkar munhälsan, sambandet mellan allmän hälsa och munhälsa samt vilka rättigheter de har när det gäller tandvård. Regeringen bör ge lämplig instans i uppdrag att både utforma information om äldres munhälsa och rätt till tandvård och tillse att informationen på lämpligt sätt når fram till målgruppen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kunskapen om äldres mun- och tandhälsa måste även öka hos äldreomsorgens personal så att äldre, inte minst inom , kan få hjälp och stöd att sköta sina tänder. Det är en integritetskänslig fråga som måste utföras med både kunskap och finkänslighet. Folktandvården har som uppgift att samverka med t.ex. primärvården och mödravården. Regeringen bör arbeta för att det tas fram nationella riktlinjer för samverkan mellan folktandvården, primärvården och äldreomsorgen. Detta bör ge regeringen tillkänna Anhöriga gör en stor och ovärderlig insats ifråga om stöd och omsorg av äldre kvinnor och män. Den insatsen måste dock alltid bygga på en frivillig basis. Den äldre kvinnan eller mannen måste vilja ha hjälpinsatser från sina närstående och de närstående måste både ha möjlighet och vilja att utföra dem. Det bästa anhörigstödet är därför en väl utbyggd äldreomsorg med god kvalitet och tillräckligt med kunnig och engagerad personal. Detta är också en förutsättning, liksom en väl utbyggd barnomsorg, för att både kvinnor och män ska kunna arbeta under hela sin arbetsföra ålder. Verkligheten ser dock inte ut så. I beskriver forskarna , utvecklingen så här: Äldreomsorgen har minskat . minskade främst antalet äldre som fick hemtjänst, men även de som fick äldreboende. försvann var fjärde plats i äldreboende, drygt 30 000 platser. Även om antalet äldre personer med hemtjänst har ökat är det få av dem som har fått lika många hjälptimmar som i ett äldreboende. Minskningen i äldreboenden har därmed inte kompenserats av utökad hemtjänst, sett till antalet hjälptimmar. Istället har bortfallet av offentlig omsorg i huvudsak ersatts av barnens och andra anhörigas insatser. Anhörigomsorgen har ökat kontinuerligt och nytt är att ökningen berör anhöriga till alla grupper av äldre, oavsett utbildningsnivå. ökade anhörigas insatser främst bland barn till lågutbildade äldre. Privat köpt hjälp har också ökat men det rör sig oftast om få timmar och det har ökat betydligt mindre än anhörigas insatser. Det finns ett tydligt klassmönster där anhörigomsorg är betydligt vanligare och mer omfattande bland äldre med lägre utbildning medan privat köpt hjälp är vanligare bland äldre med högre utbildning. 360 000 personer i förvärvsaktiv ålder hjälper en äldre, sjuk eller funktionshindrad närstående eller . har 80 000–100 000 personer gått ned i arbetstid eller slutat arbeta helt för att vårda. Det gäller främst kvinnor med lägre utbildning. satsning på fler anställda inom äldreomsorgen och på fortsatt kompetenslyft för de anställda är således också en satsning på de anhöriga. Det är viktigt att utveckla anhörigstödet till dem som vill och kan hjälpa sina närstående eller sin partner. Anhörigstöd ska ingå i kommunens ordinarie verksamhet och inte vila på projektpengar. När de statliga stimulanspengarna till kommuner nu har förts över till de generella statsbidragen till kommuner och landsting är det upp till varje kommun att se till att utveckla anhörigstödet. Det är viktigt att detta sker i strukturerad form med tydligt ansvariga och kompetent personal. Det är nu extra viktigt att följa vad som händer med anhörigstödet när resurserna är öronmärkta. En fråga som genast bör belysas särskilt är att äldre personer med utländsk härkomst generellt sett får mindre offentlig vård och omsorg än svenskfödda äldre. I stället får anhöriga ge det stöd och den hjälp som behövs. Anhörigvårdare med utländsk bakgrund representerar av kommunernas anhöriganställningar. Det finns ett stort behov av att utveckla metoder för att nå anhörigvårdare med utländsk bakgrund. bör därför få i uppdrag att särskilt uppmärksamma hur stödet till anhörigvårdare med utländsk bakgrund utvecklas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Nationellt anhöriga är en viktig verksamhet för att utveckla anhörigstödet och sprida kunskaper och erfarenheter i landet. Verksamheten har utvärderats och fått mycket goda vitsord. föreslår att Nationellt anhöriga blir permanent så att de kan arbeta mer långsiktigt. Se också motion 2013/14:So456 Delaktighet för personer med funktionsnedsättning. Anhörigorganisationerna (, och m.fl.) spelar en viktig roll som påtryckare, opinionsbildare, kunskapsspridare och som stöd för sina medlemmar. Deras kunskaper och erfarenheter ska tas till vara för att utveckla både äldreomsorgen och anhörigstödet. Organisationerna måste också få förutsättningar att utveckla sina egna verksamheter. Våld mot äldre kvinnor och män osynliggörs i stor utsträckning. Detta trots att äldre i flera avseenden är en extra utsatt grupp när det gäller vissa typer av våld. Både äldre kvinnor och äldre män utsätts för våld. Våldet som riktas mot äldre kvinnor är dock mer upprepat och av ett allvarligare slag än det som drabbar äldre män (se omfångsundersökning Ofrid – Våld mot äldre kvinnor och män, 2001). Mäns sexuella våld drabbar även äldre kvinnor vilket ofta osynliggörs. Rapporter från såväl som visar att våld mot äldre kvinnor förekommer i en sådan omfattning att det är att betrakta som ett folkhälsoproblem. Trots det riktas ingen av de 56 åtgärderna i regeringens handlingsplan när det gäller mäns våld mot kvinnor speciellt till äldre kvinnor som utsatts för mäns våld. Dessutom är kunskapen om mäns våld mot äldre kvinnor bristfällig, bl.a. inom vård och omsorgsverksamheter. Resultatet som återkommer i många studier är att äldre människor uppfyller flera allmänna riskfaktorer för våldsutsatthet: små nätverk och svag social kontroll, stort beroende av andra och låg sannolikhet för vedergällning eller motangrepp. Särskilt utsatta äldre, som demenssjuka, löper en förhöjd risk att utsättas för våld och bara en liten del av våldet upptäcks. Följderna av våldet som blåmärken, skrapsår, benbrott kan hänvisas till att den äldre skadat sig själv genom fallolyckor. Det som är mest osynliggjort när det gäller våld mot äldre är närstående mäns våld mot äldre kvinnor. Många har svårt att tänka sig att pappa eller farfar utsätter mamma eller farmor för våld. Män som under ett långt liv har utsatt kvinnor för våld slutar inte med det efter . Tystnaden och osynliggörande kring våld mot äldre måste brytas. Mäns våld mot äldre kvinnor behöver särskilt lyftas fram. Region socialförvaltning har drivit Freda-verksamheten för att ge bättre stöd till äldre och personer med funktionsnedsättning som har utsatts för våld. I anslutning till verksamheten och som underlag för det fortsatta utvecklingsarbetet har man genomfört en kartläggning av våldet mot äldre. av befolkningen uppger att de har utsatts för våld i någon form. Kvinnor har större erfarenhet av våld än män och det gäller särskilt den yngre åldersgruppen 65–. Kvinnor uppger också att de oftare utsätts av upprepat våld. Våldet utövas framförallt i hemmet och det är antingen en främmande man eller en partner som är förövare. Kvinnor anger dock oftare än män att de har blivit utsatta för våld av en tidigare partner. Freda-verksamheten är en del av den fasta verksamheten och består av fyra konkreta åtgärdsområden. Genom utbildning ska man bli bättre på att upptäcka våldet. En organisationsstruktur har även byggts upp för att hantera ärenden och agera. Det genomförs metod- och verksamhetsutveckling för att anpassa och tillgängliggöra insatserna för dem som utsätts för våld. Med hjälp av information och statistik synliggörs problemet och är ständigt aktuellt. har tidigare motionerat att en nationell handlingsplan ska tas fram för att öka kunskaperna kring och systematiskt motverka våld mot äldre. drev igenom att regeringen ska ta fram en nationell strategi när det gäller våld mot äldre. Vi förutsätter att den skyndsamt tas fram. För att ytterligare öka kunskaperna om våld mot äldre kvinnor och män föreslår vi att avsnitt om våld mot äldre införs i grund- och fortutbildningar för yrkesverksamma som möter äldre. Vi avsätter i vår motion 2013/14:So539 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, pengar till kommunerna för att öka kunskaperna om våld mot äldre hos samtliga anställda inom äldreomsorgen. Denna kunskapssatsning ska ha ett tydligt könsperspektiv och syfta till att skapa en tydlig struktur och ansvarsfördelning inom äldreomsorgen vad det gäller insatser i form av stöd och skydd till våldsutsatta äldre. Amineh Kakabaveh (V)