mot · H102Sf268 · 2013-10-03 00:00:00 — delar en del av Statskontorets slutsatser, bl.a. att berörda myndigheter (Arbetsförmedlingen, , och ) och kommuner plus landsting, behöver förstärka samordningen av sina verksamheter, att de nyanlända som saknar person- eller samordningsnummer ska kunna få en etableringsplan från Arbetsförmedlingen. Regeringen bör återkomma med ett uppdrag till Arbetsförmedlingen att erbjuda nyanlända som saknar person- eller samordningsnummer en etableringsplan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan av Statskontorets slutsatser är att landstingen bör få ett tydligare uppdrag så att de nyanländas prestationsförmåga kan utredas snabbare. Regeringen bör därför verka för att landstingen får ett tydligare uppdrag i etableringslagen så att de nyanlända får sin prestationsförmåga utredd snabbare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ytterligare en slutsats från Statskontoret är att aktiviteterna i etableringsplanen inte är tillräckligt anpassade till de nyanländas förutsättningar och behov. Statskontoret menar vidare att de nyanlända för att lättare kunna klara sina löpande utgifter bör få ersättningen för sitt deltagande i aktiviteter i etableringsplanen i förskott, i stället för som i efterskott. Regeringen bör därför verka för att nyanlända ska få ersättningen för sitt deltagande i aktiviteter i etableringsplanen i förskott. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Statskontoret trycker även på vikten av utbyggd barnomsorg för att nyanlända ska kunna påbörja sin etableringsplan, vilket vi länge hävdat är en av grundbultarna för att kunna delta aktivt i arbetslivet. Statskontoret understryker också att bristen på mindre hyresrätter utgör ett stort hinder för nyanlända att etablera sig, vilket är en viktig iakttagelse, som kräver åtgärder från politiskt håll. Regeringen bör därför vidta åtgärder för att komma till rätta med trångboddheten och bostadsbristen för att underlätta för nyanlända att etablera sig. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi är liksom Statskontoret oroade över att nyanlända kvinnor ges sämre möjligheter än män att delta i etableringsprocessen. Däremot vänder vi oss starkt emot förslaget att ekonomiska ersättningar bör kopplas till prestation och att Arbetsförmedlingen ska kunna styra de nyanländas bosättning utifrån sannolikheten att de hittar ett arbete. är skarpt kritiskt till att privatisera delar av introduktionen för nyanlända och avvisar därmed regeringens modell att lotsar ska skaffa fram jobb mot en prestationsbaserad ersättning. Människors möjligheter att få en bra start och kunna etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället i stort ska inte vara beroende av privata vinstintressen. Ersättningsnivån som utgår inom ramen för etableringsreformen är för låg. Det leder till att många nyanlända tillbringar hela sin plantid i fingerade aktiviteter och missar chansen att få läsa svenska för invandrare, sfi, och tillgång till andra arbetsförberedande aktiviteter. Regeringen bör ta intryck av kritiken mot reformens effekter och återkomma med förslag på förändringar av etableringslagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4Bindande lagstiftning om flyktingmottagande vill att en lagstiftning ska genomföras som gör samtliga kommuner i skyldiga att tillhandahålla flyktingmottagande. Det innebär att alla kommuner ska förbereda för mottagande av nyanlända flyktingar och anhöriga vad gäller bosättning, sfi, skola och förskola osv. En sådan pliktlag föreslogs av regeringens utredning om nyanländas arbetsmarknadsetablering (SOU 2008:58). Det exakta antalet personer som varje kommun sedan ska ordna bosättning för ska vägas mot kommunens storlek befolkningsmässigt och preciseras i separata årliga överenskommelser. Förslaget innebär att en skyldighet eller pliktlagstiftning införs, i form av en bosättningslag, för kommuner att ta emot nyanlända för bosättning. får i uppdrag att fastställa hur många flyktingar som ska tas emot inom varje län. Kommunerna fördelar flyktingarna inom länet på frivillig väg med som samordnare och beslutsfattare. Om kommunerna inte kan komma överens fastställer hur många respektive kommun måste ta emot. Förslaget att genom en pliktlag göra flyktingmottagandet till ett nationellt ansvar beskrivs även i motion 2013/14:A301 Inkludering och antidiskriminering. För individens del innebär en bindande lagstiftning om kommunmottagande att ett erbjudande om boende i en kommun och påbörjande av Arbetsförmedlingens etableringsinsatser följer direkt på att uppehållstillstånd beviljas. Däremot ska inga inskränkningar göras vad gäller rätten att själv välja bostadsort. För att kommuner ska ha en rimlig möjlighet att planera och skapa goda förutsättningar för mottagande ska en viss grundersättning utbetalas oavsett om individen fullföljer erbjudandet om boende eller inte. I detta sammanhang bör regeringen överväga vilka sanktioner som bör riktas mot kommuner som bryter mot lagstiftningen. Regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning om att alla kommuner ska vara skyldiga att ordna vidarebosättning för nyanlända flyktingar i enlighet med det ovan anförda. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare föreslår vi en förstärkning av anslaget för en höjning av schablonersättningen i syfte att höja kvaliteten och ambitionsnivån på flyktingmottagandet. Vi föreslår därmed i vår motion 2013/14:A333 Utgiftsområde 13 en ökning av anslaget med . 5.5Anhöriginvandrares rätt till introduktion För att personer som fått uppehållstillstånd genom anknytning också ska ha tillgång till introduktion och för att kommunerna ska ges ersättning även när denna grupp bosätter sig i kommunen, bör dagens regler ändras. får kommunerna endast ersättning för anhöriga till flyktingar som kommer till efter det att anknytningspersonen fått uppehållstillstånd. Detta sätter upp svåra hinder för personer som anhöriginvandrat, av vilka många är kvinnor, när det gäller språkkunskaper och förutsättningarna för vidare etablering i . Dessutom skapar detta en obalans i kommunernas förutsättningar att planera för introduktionen. Genom en förändring i etableringslagen som gäller från omfattas även anhöriga som tagits emot i en kommun tidigast , sökt uppehållstillstånd och vars anknytningsperson tagits emot i en kommun tidigast . menar att en motsvarande utökning av målgruppen bör permanentas. Vi välkomnar därför förslaget att kommunerna ska få ersättning för anhöriga till flyktingar som kommer till efter det att anknytningspersonen fått uppehållstillstånd, som framförs i regeringens proposition Permanent utvidgad målgrupp för etableringslagen. Däremot ställer vi oss avvisande till det undantag som i propositionen görs för de fall där anknytningspersonen blivit svensk medborgare. Behovet av etableringsinsatser varierar förvisso mellan olika individer, men denna variation styrs inte av huruvida anknytningspersonen är svensk medborgare. menar därför att även den vars anknytningsperson hunnit bli svensk medborgare ska omfattas av etableringslagen. 5.6Högre kvalitet på sfi Det är viktigt att alla som lever i kan prata svenska. Språket är nyckel för att bli delaktig i samhället. De invandrare och flyktingar som trots i inte kan svenska har svårt att få ett arbete. Därför vill höja kvaliteten i utbildningen i svenska för invandrare, sfi, bl.a. när det gäller tillgången till varvad praktik och validering, fler lärarledda timmar och välutbildade sfi-lärare. Vi vill se en tydligare individualisering och fler undervisningstimmar . Sfi ska kunna läsas i kombination med praktik, arbetslivsorientering, validering, annan utbildning eller förvärvsarbete. Vi vill också särskilt utveckla sfi med yrkesinriktning. Vidare vill vi komma till rätta med den bristande kontinuiteten både för den undervisande läraren, för gruppen och för den enskilde. Den löpande intagningen är en faktor, en annan är att den studerande tvingas göra avbrott i studierna för att ta ett jobb, även under kort begränsad tid, för att inte gå miste om sin försörjning. Detta skapar en motsägelsefullhet då individen å ena sidan ställs inför behovet av att snabbt komma ut i arbetslivet och å andra sidan ställs inför behovet av att skaffa sig fullgoda kunskaper i svenska för att klara arbetslivet och samhällets alla krav. Ett problem inom sfi är att lärarna tvingas anpassa nivån på undervisningen när nya elever utan förkunskaper i svenska tillkommer. De andra eleverna kan då uppleva att de inte kommer framåt i sina svenskkunskaper och riskerar att tappa motivationen. Även hanteringen av detta problem underlättas med mer resurser eftersom utbildarna då får bättre förutsättningar att placera elever med olika nivåer på kunskaperna i svenska i olika klasser. Dessutom är det nödvändigt att satsa på att stärka lärarkompetensen inom sfi. Det handlar dels om satsningar på vidareutbildning, dels om att ställa tydliga behörighetskrav. Nästan två tredjedelar av sfi-lärarna saknar helt kunskaper i svenska som andraspråk, en stor andel saknar dessutom behörighet i vuxenpedagogik. I den ordinarie skolan är kraven höga när det gäller undervisande lärares behörighet, men för sfi-lärarna är det i stället upp till arbetsgivaren att bedöma. Därför behövs en tydligare specifikation av lärarnas behörighet. Vi vill också att det ska bli möjligt att utbilda sig till sfi-lärare som ett spår i lärarutbildningen eller som en egen utbildning. Det behövs en kompetensutveckling av sfi-lärare för att de bättre ska kunna arbeta med alfabetisering av vuxna. Vi menar att det inom Lärarlyftet finns utrymme för 70 platser för att uppnå denna kompetensutveckling, som ska pågå på halvfart. De som har gått sfi, men inte lyckats lära sig behärska svenska språket, har rätt att när som helst återuppta sina studier. Dessa studier i sfi ger också rätt till försörjningsstöd. Genom att höja kvaliteten på utbildningen hoppas vi göra utbildningen mer attraktiv även för dem som hoppat av. På så sätt blir vår satsning på ökad sfi också en andra chans för dem som, trots att de bott i , inte lyckats lära sig svenska. är skarpt kritiskt till regeringens syn på sfi. Vi menar att den bygger på osanna antaganden om att sfi-studerande bara sitter av tiden för att kunna bli försörjda, samt på bristfällig statistik som gör det svårt att jämföra olika kommuners resultat. Treårsbegränsningen – som i utredningen 2011:19 föreslås bli , vilket försämrar förutsättningarna än mer för nyanlända att lära sig språket – tar inte hänsyn till de olika förkunskaper människor som kommer hit har. Regeringen försvårar snarare utformandet av en tidsenlig sfi-utbildning som i enlighet med de integrationspolitiska målen ska ge de studerande möjlighet till aktiv delaktighet i samhälle och arbetsliv. Den enskilde studerande lastas helt för den otillräckliga kvaliteten på undervisningen. Regeringen har gett i uppdrag att utreda i vilken form sfi ska bedrivas samt hur valfriheten och individanpassningen kan öka. vill även ha en blandning av olika utförare inom sfi. Däremot vill vi, precis som i resten av den skattefinansierade välfärden, inte ha utförare med vinstintressen. Regeringen bör inleda ett arbete med att höja kvaliteten på sfi utifrån de ovan föreslagna åtgärderna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Vård för tortyr- och krigstraumatiserade Många av dem som flyr undan krig och förföljelser bär på svåra minnen. Dessa trauman påverkar inte bara dem som själva bär på minnet av upplevelserna. Inte minst barnen riskerar att drabbas av sekundärtraumatisering. Röda Korsets skrift Med fokus på barnen – Årspresentation och aktuell debatt om migranthälsa konstaterar: Många undersökningar visar att första generationens barn i alltför stor utsträckning blir bärare av sina föräldrars trauma. Vården för tortyr- och krigstraumatiserade är bristfällig. Landstingen ska enligt lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. erbjuda asylsökande en hälsoundersökning, om det inte är uppenbart obehövligt. Trots det genomgår bara drygt hälften av de asylsökande en hälsoundersökning, enligt på något nytt – Etableringsförberedande insatser för asylsökande. Därmed missar vården ett tillfälle att upptäcka bl.a. skador av tortyr. Det finns även brister i kompetens kring tortyr- och krigsskador bland dem som möter drabbade i primärvård, på mödravårdscentraler (mvc) och barnavårdscentraler (bvc) varför tillstånden ibland upptäcks först i . Dessutom finns mycket få platser i som erbjuder relevant rehabilitering för dem som genomlevt tortyr eller svåra krigstrauman, vilket i sin tur innebär att väntetider på behandling kan vara mycket lång och att tillgången till vård i landet är mycket ojämlik. avsätter därför i sin budget för att förbättra vården för tortyr- och krigstraumatiserade och dessas anhöriga. De fördelas enligt följande: i stimulansbidrag för att skapa specialiserade kompetenscentra i alla landsting som kan ta emot och rehabilitera tortyr- och krigstraumatiserade. Detta skulle innebära kortare väntetider och en jämlik tillgång till vård för den berörda gruppen. för att skapa föräldrastöd till traumatiserade för att förbättra anknytning och därmed minska risken för sekundärtrauma för barnen. En förälder med obehandlad problematik kan ha svårigheter i anknytningen och riskerar att överföra sina besvär till barnet. Dessutom ska anhöriggrupper för barn till traumatiserade tillskapas. 10 miljoner för kompetenshöjning inom primärvården, mvc, bvc, , och . Det är avgörande att traumaproblematik upptäcks . För att uppnå detta krävs en satsning på kompetenshöjning inom vård och myndigheter så att rätt behandling kan sättas in . Dessa satsningar presenterar vi i motion 2013/14:So539, Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg.