mot · H102Fö257 · 2013-10-04 00:00:00 — Vi ser uppenbara förtjänster i att de nordiska länderna tar ett gemensamt ansvar för regionens säkerhet, i likhet med vad som länge planerades under det era. Det nordiska försvarssamarbetet bör därför drivas så långt som möjligt. Av dessa skäl välkomnar vi att de nordiska länderna lanserade Nordefcosamarbetet 2009. Vi anser dock att det inte har gjorts tillräckligt mycket konkret för att uppnå ett fördjupat försvarssamarbete i linje med de förslag som finns i Stoltenbergrapporten, och vi vill se ökade insatser i det nordiska försvarssamarbetet för att uppnå sådana resultat. och kommer att vara Natoanslutna och och kommer att vara alliansfria, och det är viktigt att ett realistiskt uppbyggt nordiskt samarbete på detta område tar hänsyn till dessa förutsättningar. Ett övergripande strukturellt problem för nordiskt samarbete på detta område är att det är splittrat mellan olika avtal och strukturer. Detta är enligt vår mening suboptimalt. För att kunna uppnå ett effektivt och fördjupat nordiskt samarbete, vilket vi i likhet med regeringen anser, så menar vi att de olika avtal som redovisas i skrivelsen så långt det är möjligt bör samordnas i en gemensam struktur, exempelvis i eller Nordiska ministerrådets regi. Det nordiska försvarssamarbetet bör formaliseras för att kunna fortsätta att fördjupas. I SOU 2012:29 har utretts vilka förutsättningar som existerar för att ta emot internationell hjälp i fredstid, vilket vi ser som positivt. Det måste dock ses som en brist att man inte på ett tillräckligt tydligt sätt har utrett vilka förutsättningar som finns för att ta emot hjälp från våra grannländer i händelse av höjd beredskap eller krig eller att ge dem hjälp. Den förstärkta nordiska solidaritetsförklaringen kan knappast realiseras utan att sådana möjligheter att ta emot hjälp existerar. Det är därför ett självklart krav att regeringen låter utreda vilka förutsättningar som finns för att ta emot hjälp. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det redan accepterade uppdraget att tillsammans med och hantera luftövervakningen av är ett viktigt steg framåt och det är vår mening att detta ska genomföras i en solidarisk anda. Det torde inte ligga enbart i utan i alla de nordiska ländernas intresse att bidra till försvaret av suveränitet och att upprätthålla stabiliteten i området. I sammanhanget vill vi i poängtera att det inte enbart är luftövervakningsuppgifter (air surveillance) som det svenska flygvapnet bör erbjuda utan också luftpatrullering (air policing). vill att långsiktigt ska verka för ett tätare samarbete när det gäller den nordiska luftövervakningen, inkluderat luftförsvaret över . I ett längre perspektiv bör nordisk personal skickas till Keflavik på permanent basis. De nordiska flygvapnen knyts därmed närmare varandra och utvecklar samarbetet i skarpt läge. I princip borde de nordiska flygvapnen klara luftförsvaret över hela det nordiska luftrummet inklusive utan att vara avhängiga Nato. menar vidare att ska verka för att de nordiska länderna utvecklar ett system för övervakning av havsområden. och har redan ett militärt utbyte vad gäller övervakningen av . Detta bör kunna vidareutvecklas till att innefatta även övriga nordiska länder. Det är också av stor vikt att de nordiska länderna utvecklar isbrytarkapacitet vid för att inte tappa konkurrensfördelar gentemot , och vilka alla har isbrytarkapacitet . Isbrytarkapacitet i arktiska förhållanden är mycket kostsamt och bör därför utvecklas gemensamt. För att möjliggöra övervakning och insatser i de enorma nordiska havsområdena måste också ett gemensamt satellitsystem för övervakning och kommunikation utvecklas. köper de nordiska länderna nödvändiga tjänster från annan part, men givet att man utvecklar systemen gemensamt kan man spara pengar genom att slippa köpa satellittjänsterna. Det är dock osannolikt att det är ekonomiskt försvarbart att utveckla satellitsystem för ett enskilt nordiskt land. välkomnar att de nordiska utrikesministrarna under sitt möte i enades om en solidaritetsförklaring mellan de nordiska länderna på det utrikes- och säkerhetspolitiska området. Genom solidaritetsförklaringen säger de fem länderna att i det fall ett nordiskt land skulle drabbas av en kris eller ett angrepp, så kommer övriga länder att bistå med relevanta medel. Denna solidaritetsförklaring är dock fortfarande väldigt allmänt hållen och säger inte mycket om hur länderna konkret avser att reagera och hjälpa varandra i händelse av att ett enskilt land hamnar i trångmål, exempelvis vid ett yttre angrepp eller otillbörlig press. När det nu har gått denna allmänna solidaritetsförklaring, anser att ska verka för att de nordiska utrikesministrarna utarbetar konkreta strategier för hur de nordiska länderna avser att reagera och hjälpa varandra i enlighet med den tidigare antagna solidaritetsförklaringen. Det kan antas att det inte föreligger några större problem när de nordiska försvarsmakterna samarbetar om krishantering. Men när pooling & sharing förekommer, måste tillgången på resurser ändå regleras. Detsamma gäller nordiskt försvarsmaterielsamarbete. I händelse av krig på nordiskt territorium finns det inget nordiskt försvarssamarbete alls, annat än det som spontant kan skapas i det läget. Norska och danska försvaret leds av Nato. Svenska och finska försvaret leds nationellt. Endast efter en konkretisering av krigssamarbetet och ett formaliserat givande och tagande mellan länderna av militära förmågor kan en gemensam försvarsplanering skapas. Denna gemensamma försvarsplanering måste vara godkänd av Nato, vilket bara binder och inom området nordiskt försvarssamarbete. 3.6 Andra större aktörer Den internationella säkerhetsordningen var i stort sett unipolär efter med som enda supermakt. är nu på väg mot sitt slut. kommer fortsatt vara den enskilt viktigaste och mäktigaste aktören , men inte längre hegemoniskt dominerande. Vi går mot en multipolär värld med ett antal konkurrerande stormakter. Maktbalansen mellan dessa kommer att avgöras via formella eller informella allianser. Även om kan matcha eller bli starkare än så kan de inte alls matcha med allierade. En tänkbar utveckling är att närmar sig och eventuellt övriga Bricsländer för att skapa en motvikt till allianser. De europeiska länderna bör redan nu ta säkerhets- och försvarspolitisk höjd för en sådan tänkbar utveckling. har bedrivit en aktiv utrikespolitik och i princip ensamt dominerat internationell politik . kommer dock en period av svår omställning för då man går från att vara ensam på toppen till att bli en av ett antal stormakter. Att ställa om från supermakt till stormakt är alltid smärtsamt. och de europeiska kolonialimperierna är exempel på detta. Det finns alltid en risk att sluter sig igen och återgår till den typ av isolationism som rådde . En sak som talar för ett minskat engagemang i omvärlden är det energioberoende som verkar möjligt i närtid. kommer också att behöva hantera sin stora statsskuld, långsamma politiska system och stora strukturella budgetproblem med underfinansierade socialförsäkringar. Militären kommer inte heller vara så dominerande globalt som . De militära resurser som finns kommer sannolikt till stor del fokuseras på att utgöra en motvikt mot . Sju decennier av aktivistisk utrikespolitik talar dock för att inte återgår till en renodlad isolationism. har haft en snabb ekonomisk utveckling . Inom något decennium kommer man att passera ekonomiskt och bli världens ledande ekonomiska makt. står inför en mängd ekonomiska utmaningar och möjligheter de kommande decennierna. Viktigast av allt är att man behöver ställa om från exportdriven till en konsumentdriven ekonomi. Lyckas man med detta så kan man se fram emot flera decennier av stark ekonomisk tillväxt. Det kinesiska försvaret har stärkts drastiskt, särskilt . Försvarsanslagen har flerdubblats och militären håller på att ställas om till ett högteknologiskt försvar. Det teknologiska gapet till och väst har minskat avsevärt. Fortsätter denna utveckling kommer sannolikt satsa lika mycket på sitt försvar som om . Detta innebär dock inte att deras försvar blir jämnstarkt på en gång. har många decennier bakom sig av mycket större försvarsanslag och en lång historia av att hantera dessa moderna vapensystem. kommer sannolikt inte passera i militär styrka . Däremot kommer säkert att kunna matcha militärt i närområde lång . kommer också att behöva satsa stora resurser för att säkra viktiga naturresurser ute i världen samt skapa säkra transportleder till . Om lyckas bygga allianser med andra stormakter förbättrar det också geopolitiska läge avsevärt. Det finns också osäkerhet kring politiska framtid. Går det att kombinera ett auktoritärt politiskt system med ekonomisk tillväxt ? Lyckas med detta så ser demokratins situation mycket sämre ut globalt. har återhämtat sig ekonomiskt efter den kraftiga nedgång man drabbades av efter . Efter Putins makttillträde har landet utvecklats i nationalistisk och auktoritär riktning. Regim och befolkning har inte heller kommit över förlusten av stormaktsstatusen. Därför utgör återuppbyggnaden av försvar en prioriterad uppgift för regimen. Man anser sig också ha särskilda rättigheter i det nära utlandet, dvs. i det före detta . Detta område räknas som rysk intressesfär. visade också att man var beredd att gå i krig med ett grannland, , för att försvara sina intressen. upplever att , Nato och väst orättfärdigt utnyttjade svaghet . Detta visar att man behöver ett starkt försvar. Man är också orolig över det snabbt växande och den islamiska väckelsen i söder. anser sig både behöva ett starkt kärnvapenförsvar och konventionellt försvar för att skydda sitt territorium och sina intressen. En massiv upprustning pågår nu i syfte att bygga upp detta försvar. Lyckas man så kommer ha en stor förmåga om . Det som talar emot en sådan utveckling är en krympande befolkning, osäker ekonomi pga. stort råvaruberoende, omfattande korruption samt en hel del svagheter i försvarsindustrin. EU har både utvidgats och fördjupats . Detta har dock inte alltid varit i samklang med den interna opinionen i de olika medlemsländerna. Den rådande ekonomiska krisen har visat på en rad strukturella problem med eurosamarbetet. Man har lyckats rädda samarbetet, men bara så mycket att det hankar sig fram hjälpligt. Ingen riktig återhämtning har inträffat och de sociala kostnaderna har varit höga. Läget är nu det att man antingen måste fördjupa samarbetet på det ekonomiska området eller riskera hela europrojektet. Problemet är att det finns ett väldigt svagt folkligt stöd för både EU och i än högre grad ett än mer fördjupat samarbete. Detta betyder att framtiden ser väldigt osäker ut. EU:s ambitioner att fördjupa sitt utrikespolitiska, säkerhetspolitiska och försvarspolitiska samarbete drabbas också av denna EU-skepsis. EU:s omfattande problem gör också att den mjuka makt som EU tidigare haft som positivt exempel nu i stort sett försvunnit. 3.7 Den europeiska robotskölden För att skydda och mot iranska långdistansrobotar kommer placera ut antirobotrobotar i . Robotarna som placeras i har väckt stor ilska i och resulterat i att i sin tur placerat ut olika robotsystem i . Om robotarna verkligen kommer på plats är risken stor för ytterligare rysk upptrappning. Alla grannländer utom och är medlemmar i . Detta gör att ett allt för nära samarbete mellan dem som Natoländer och som formellt alliansfritt inte är helt enkelt. Ett utökad nordiskt eller nordiskt-baltiskt försvarssamarbete kan sannolikt spara resurser men kan underlätta att bibehålla viktiga funktioner inom underhåll, inköp, utbildning mm. Ett stark finskt och baltiskt försvar är väldigt viktigt ur svensk synvinkel då det ökar vår förvarnings- och förberedelsetid. försvar är i huvudsak inriktat på att försvara och havsområdena med omfattande energitillgångar. Detta gör att man primärt satsar på marin och flygvapen. satsar av BNP på försvaret och anslaget ökar. har övergett tanken på att ha ett allsidigt försvar utan vill genom att vara en mycket lojal Natomedlem försäkra sig om stöd från Nato istället. De relativt stora offren i den danska ISAF-insatsen är exempel på detta. Man satsar bara på ett par förmågor samt en stor internationell förmåga. Till detta kommer att man tvingas lägga resurser på marinenheter som kan skydda danska intressen på . satsar av BNP på försvaret. har fortfarande kvar ett omfattande territorialförsvar baserat på värnplikt. Landet genomför nu dock en kraftig reduktion av numerären både för att ha råd med omfattande materialinköp och som konsekvens av neddragningar i försvarsbudgeten pga. den ekonomiska krisen. kommer tvingas välja mellan ökade försvarsanslag, bevarad värnplikt eller bevarat territorialförsvar. är mycket intresserat av nordiskt försvarssamarbete och är neutralt. satsar av BNP på försvaret. har huvudsakligen inriktat sig på internationella insatser men håller nu på att stärka territorialförsvaret. satsar , och av BNP på försvar. och har dock beslutat att höja anslagen till av BNP. Alla baltiska länder är intresserade av ett nära försvarssamarbete med . satsar rejält på att bibehålla ett starkt territorialförsvar, ha nära relationer till och de centraleuropeiska grannländerna. satsar av BNP på försvaret. har haft ett av starkaste konventionella försvar. genomförs dock omfattande neddragningar i försvaret som i stort sett eliminerar förmåga att hjälpa andra länder i med deras territorialförsvar. satsar av BNP på försvaret. Det militära försvaret ska genomföra de insatser som riksdag och regering beslutat eller som i övrigt följer av Försvarsmaktens uppgifter. Försvarsmakten ska lösa följande uppgifter: Upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet och i enlighet med internationell rätt värna suveräna rättigheter nationella intressen i områden utanför detta. Söka samverka och kostnadsdela verksamheten med de nordiska grannländernas försvarsmakter i mån av ingångna avtal. Möta, hejda och slå begränsade anfall i tre av sex militärområden . Med befintlig förmåga och resurser bistå det övriga samhället och andra myndigheter vid behov. Äga beredskap att snabbt kunna ställa personal till förfogande för räddningsledare vid terrorism eller annan asymmetrisk krigföring. Äga beredskap att kunna sända en utlandsstyrka för fredsbevarande eller fredsskapande insatser med stöd av FN-mandat. 5 Kritiska nivåer i Försvarsmakten Marinens fartyg och stridsflygplanen är dyra materielsystem med hög militär effekt i krig och krislägen. Det är inte kostnadseffektivt att ha för lite personal placerade på dessa enheter och därigenom minska tillgängligheten. Marinens fartyg som exempel har bara en besättning blir underutnyttjade. Enligt genererar marinens korvetter därför endast 20–av den potential som finns av ett sjödygn i jämförelse med som genererar . Särskilt begränsande är om personal med kritisk kompetens inte dubbleras. För den politiska bedömningen i allmänt och i budgetarbetet särskilt är riktiga underlag viktiga. Bemanning och personaluthållighet för marinen och flygvapnet är viktiga nyckeldata för bedömning av Försvarsmaktens verkliga förmåga. För att inte ska fatta dåligt underbyggda beslut är det avgörande att bemanningsdata tydligt, relevant och kontinuerligt tillhandahålls av Försvarsmakten och departementet. Den information som ges ger inte hela bilden. Det finns inte tillräckliga skäl att vi ska ansluta oss till Nato. Nato har förvisso historiskt löst många svåra uppgifter; inte minst har man besegrat det kommunistiska genom kapprustning. har dock sedan spelat en faktisk roll som en alliansfri militärt stark fredsbevarande nation. försvarspolitik ska fokusera på försvaret av . Genom att stärka vårt eget försvar, genom att fullt ut verka för ett nordiskt försvarssamarbete och genom Partnerskap för fred med Nato tar sitt säkerhetspolitiska ansvar. När återfått ett existensförsvar är det rimligt att åter bidrar med militärt bistånd i fredsskapande och fredsbevarande insatser med FN-mandat bakom. Det är en balanserad inställning långt från både å ena sidan isolationism och å andra sidan förlorad självständighet. Regeringens försvarspolitiska inriktning anser vi däremot är obalanserad eftersom den konvergerar mot att enbart ska ställa betalda truppenheter till förfogande för Nato och EU. försvar börjar i och inte i eller . Försvarsmakten ska inte delta i Nordic Battlegroup eller på annat sätt ingå i en militarisering av EU. I partnerskap med Nato bör det finnas konkreta planer för såväl vilket bistånd skall lämna vid angrepp mot ett eller flera Natoländer som lika konkreta planer över den hjälp vi kan vänta av Nato vid angrepp på . För att kunna avtala och skapa ett konkret partnerskap med Nato måste äga en militär kapacitet som är avsevärt mer utvecklad än den nuvarande. ska inte heller utlova ensidiga solidaritetsgarantier. Ett starkt luft- och kustförsvar på är inte bara en svensk angelägenhet utan även en baltisk angelägenhet eftersom den ryska dominansen ökar i . Natostandard för nya materielsystem är givet för exporterande försvarsindustrier, och däri finns ingen nackdel för . Däremot behöver inte alla äldre befintliga materielsystem Natoanpassas. Försvarsmakten ska ha eget krypto för egen strid men ska kunna verka inom Natokrypto med det som tilldelas oss vid gemensamma operationer. anser att fredsbevarande och fredsskapande insatser kan vara viktiga för att stoppa och förhindra mänskliga katastrofer. Militära aktioner i främmande land är alltid en svår rättslig fråga. Därtill har ofta parter i de konflikter vi ska motverka olika verklighets- och historiesyn, vilket ställer krav på grundlig analys innan beslut om insats tas. En förutsättning bör vara att insatserna sker med FN-mandat. En paus i de internationella insatserna bör göras för att frigöra medel till återskapande av ett existensförsvar. bör utlandsinsatserna avvecklas med undantag av Operation som kvarstår vid behov. När har sex mekaniserade brigader och tre kustartilleribrigader 2023 kan de internationella insatserna återtas och då bör första bataljonerna ur brigaderna roteras till internationell beredskap i turordning. Den internationella tjänstgöringen ska vara frivillig. Kvinnor i internationell tjänst är viktiga för det gränssnitt där vi utbyter kunskap med befolkningar där samhällena är ålderdomliga. Samverkan mellan militära och civila insatser utgör ofta en nödvändighet för permanenta framgångar vid utlandsoperationer. Utlandsstyrkan ska ha mindre budgetmedel att använda till nytta för lokalbefolkning i de områden där vi bevarar och skapar fred för att visa att våra soldater är vänner och därigenom skydda våra soldater och gynna dialogen med det lokala civila samhället. När utsattes för terrorism förklarade amerikanerna krig mot terrorismen och tog sig rätten att anfalla och . Utsatt för upprepad svårt drabbande terrorism kan säkert alla länder välja att försvara sig globalt. bör dock inte utan utomordentligt starka skäl medverka i den typen av krigföring. Vi motsätter oss även att aktivt tar ställning på en sida i regelrätta inbördeskrig där alla parter saknar civiliserade mål. Vår utgångspunkt är att den svenska hjälpen i drabbade områden huvudsakligen ska vara humanitär eller fredsbevarande. När Nato väljer strategi i de insatser de leder har vi ingen påverkan. Natoledda fredsinsatser har ofta tveksam motivering, och inte sällan misslyckas relationerna med den civila befolkningen. Svenska armén har gjort ett utmärkt arbete i genom att ställa trupp i Mazar e-Sharif, som del av ISAF-operationen. Svenska armén har fördömligt och med egna förluster stött afghanska nationella armén () och afghanska polisen (ANP) samt tillfört rådgivare () i . Det mot talibaner har förts med syftet att hjälpa landets befolkning och att skapa demokrati. Oavsett hur stark insats svenska armén och övriga ISAF har gjort måste effekten av närvaron bedömas. bedömer att en bortre gräns för det svenska engagemanget i måste sättas . Det hänger nu på folken i att själva ta hand om sin säkerhet. Kfor avvecklas nu och insatsen kan summeras. bröt en väpnad konflikt ut i Kosovo, som då låg i , mellan den serbiska armén och albansk gerilla, och startade Nato ett bombkrig mot den serbiska armén i Kosovo. De serbiska styrkorna flydde Kosovo, varefter Nato förde in trupp. Den internationella styrkan, Kfor, har alltsedan dess säkrat freden. som Kfor har verkat i Kosovo har de flesta serber och ca 90 000 romer fördrivits ut ur landet av Kosovoalbanerna. Kosovo förklarade sig självständigt 2008. har tillsammans med ett antal andra länder erkänt Kosovo som nation. Inom EU är det dock flera länder som inte erkänt Kosovo, däribland , , och . Kosovos parlament beslöt med att inbjuda till fortsatt internationell närvaro. Det är vår uppfattning att Kosovos regering skulle kunna ta över ansvaret för den stat man själv utropat som självständig. Det svenska engagemanget i Kosovo genom Kfor bör avvecklas i ökat tempo. Natos insats i där ställning togs för ena sidan i ett inbördeskrig byggdes på en dålig strategi grundad på en bristfällig analys av interna förhållanden. Det är oklart vem som ska lösa eftervården med marktrupp. Flygvapnet med Gripen löste sina spaningsuppgifter storartat. I hotar pirater vår och andras handelsflottor. har lett EU:s insats utanför , Operation , genom att tillhandahålla ett styrkehögkvarter ombord på och ett övervakningsplan från . stödjer att svenska enheter ger fortsatt bidrag till Operation . Militär personal på svenskregistrerade handelsfartyg ska inte tillåtas. Redare kan redan nu anskaffa vapen och vaktmanskap. Situationen i förblir högst osäker. Islamisterna har för tillfället tryckts undan, men finns sannolikt kvar i bakgrunden. finns det grundläggande problemet med den tuaregiska minoritetens ställning kvar som potentiell konfliktgrund. är synnerligen korrupt och den etniska och politiska splittringen inom krigsmakt är stor, som dess militära värde är högst begränsat, något som understryks av rebellernas snabba avancemang genom landet . Rebellerna stoppades i stort sett enbart på grund av det franska militära ingripandet. Den nuvarande militärjuntan som i realiteten styr har en högst begränsad legitimitet och huruvida någon mer trovärdig regering kan tillsättas är högst osäkert. Läget företer påtagliga likheter med läget i . Den svenska Afghanistaninsatsen började som ett högst begränsat deltagande som sedan kom att utvecklas till att bli mycket omfattande allt eftersom tiden gick. Eftersom situationen på marken i har påtagliga likheter med så går det inte att frigöra sig från farhågan att situationen kan bli precis lika långvarig i som den har blivit i . Det är därför enligt vår mening inte rimligt att godta regeringens proposition, och vi yrkar därför avslag på densamma. 6.3 Dimensionering av existensförsvaret Den dagsaktuella hotbilden är inte den viktigaste utgångspunkten när vi bedömer vårt behov av militärt försvar. Hotbilden kan snabbt förändras, men däremot kan vi inte lika snabbt återta acceptabel försvarsförmåga. Faktiska styrkeförhållanden och värsta-falls-scenarier måste vara underlag för att beräkna vårt behov av militärt försvar. Vi kan inte som ansvarstagande medborgare välja att bortse ifrån hur har återbyggt sin militära förmåga. Vi kan inte bortse från risken med en kinesisk-rysk militärallians, vilken skulle möjliggöra för att stärka sitt västra militärdistrikt. Försvarsmakten skall vara dimensionerad för att kunna hävda integritet samt för att värna suveräna rättigheter och nationella intressen i övrigt. I detta ingår att kunna övervaka och kontrollera allt svenskt territorium och den ekonomiska zonen. För detta krävs patrullering och övervakning av havsområden och luftrum även utanför svenskt territorium. Försvarsmakten skall även kunna användas för att upprätthålla och säkra vår försörjning och handel genom att skydda internationella handelsvägar. Dessa uppgifter skall naturligtvis kunna lösas på olika konfliktnivåer.