ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H002Ju12 · 2013-03-19 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:73 Dataskydd vid europeiskt polissamarbete och straffrättsligt samarbete avslår proposition 2012/13:73 såvitt avser förslagen enligt avsnitt 6.7.2 i den del förslaget handlar om att inskränka rätt att uppställa användningsbegränsningar för personuppgiftsmottagande länder. Enligt artikel 12 stycke 1 och 2 i Dataskyddsrambeslutet får en medlemsstat ställa upp användningsbegränsningar för personuppgifter som överförs till annan medlemsstat. I samma artikel stipuleras att dessa användningsbegränsningar inte får vara mer omfattande än de som gäller för motsvarande nationella överföringar. Detta innebär i praktiken att svenska myndigheter som överför personuppgifter om svenska medborgare till andra unionsstater måste lita på att utländska myndigheter kan hantera uppgifterna lika korrekt och rättssäkert som svenska myndigheter kan under samma begränsningar. Detta gäller oavsett unionsstat. Det säger dock sig självt att exempelvis bulgariska myndigheter inte nödvändigtvis har förmågan att hantera personuppgifter på samma sätt som våra egna myndigheter. Det får därför anses såväl viktigt som självklart att ska kunna tillåtas uppställa vilka användningsbegränsningar vi själva vill vid utlämnande av personuppgifter till andra stater. Detta är också viktigt ur ett principiellt perspektiv för den som värnar om att bibehålla den nationella suveräniteten. Det får anses vara av stor vikt för den nationella suveräniteten att utan begränsningar kan kontrollera andra staters användning av personuppgifter om svenska medborgare. Jag anser därför att ska avstyrka propositionens förslagspunkt 6.7.2 i den del förslaget handlar om att inskränka rätt at uppställa användningsbegränsningar för personuppgiftsmottagande länder.
mot · H002Ju13 · 2013-03-19 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att djurplågeri ska läggas till de brott som sammantaget räknas som grov fridskränkning eller grov kvinnofridskränkning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att minimistraffen för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning bör höjas till fängelse . Remissinstansen Djurens Rätt anser under förslagspunkt 4.3 i propositionen att djurplågeribrott ska läggas till de brott som kan räknas ihop till endera av fridkränkningsbrotten. Regeringen avstyrker dock förslaget med motiveringen att skyddsintresset rör djur och ej den som är utsatt för våld i nära relationer. resonerar regeringen att skadegörelse till exempel av ett brottsoffers personliga tillhörigheter såsom fotografier ska läggas till de brott som kan räknas ihop till ett fridkränkningsbrott. Detta eftersom man menar att skadegörelse allvarligt kränker ett brottsoffers integritet och skadar dennes självkänsla (vilka är rekvisit för fridkränkningsbrotten). Regeringen är här mycket inkonsekvent. Jag anser att den som plågar ett brottsoffers husdjur orsakar en minst lika stor kränkning av integritet och självkänsla som den som förstör eller skadar personliga ägodelar. Någon åtskillnad mellan levande och döda ting brottsoffret äger och hyser affekt till bör inte göras. Att en person som ett led i relationsvåld plågar ett brottsoffers husdjur måste därför tas på minst lika stort allvar som skadegörelse av personliga ägodelar. Jag anser därför att djurplågeribrott ska läggas till de brott som kan räknas ihop till att utgöra endera av fridkränkningsbrotten. Vidare, under förslagspunkt 4.4, föreslår regeringen en höjning av minimistraffet för fridkränkningsbrotten från fängelse i lägst till fängelse i lägst . Att genom upprepade gärningar såsom hot och våld utsätta någon för betydande rädsla och oro och därigenom sannolikt hindra denne från att leva ett normalt och lyckligt liv, är ett helt förkastligt beteende. Min bedömning är därför att regeringens föreslagna höjning är allt för försiktig och att minimistraffet för fridkränkningsbrotten i stället ska höjas till fängelse .
mot · H002Ju14 · 2013-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om uppföljning och återrapportering till när det gäller den nya staffminimigränsen fängelse . I propositionen föreslår regeringen bl.a. att straffminimum för brottet grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning ska höjas från . föreslog i sitt betänkande Fridskränkningsbrotten och egenmäktighet med barn (SOU 2011:85) inte någon höjning av straffminimum. Majoriteten av remissinstanserna delade utredningens förslag. anförde mot en tänkt höjning av minimistraffet att detta i sig riskerar att leda till återhållsamhet från domstolar att bedöma gärningar som fridskränkningsbrott när det inte förekommer mer allvarliga gärningar, såsom misshandel av normalgraden, vilket i sin tur innebär att det ursprungliga syftet med lagstiftningen motverkas. Samma bedömning gjordes av (SOU 2011:85 sid. 132 f.). Lagrådet har i sin tur förespråkat att regeringen ska avvakta Brås kommande utvärdering av straffmätningsreformen. Det förslag som föreläggs har inte varit föremål för remissbehandling. Minimigränsen nio månaders fängelse är dessutom helt ny i svensk straffrätt, och införandet av denna station har liksom påpekats av Lagrådet inte varit föremål för beredning i den mening som avses i 7 kap. 2 § regeringsformen. Regeringen har inte i propositionen presenterat någon som helst utredning om konsekvenserna av nyordningen. Någon argumentation i sak finns inte heller, mer än generella formuleringar om att brottslighetens allvar måste återspeglas i straffskalan. Vad detta ställningstagande baseras på framgår inte, inte heller vilket vetenskapligt eller annat stöd som finns för detta. Det kan finnas fördelar med att höja staffminimigränsen, vilket bl.a. för kvinnojourer och tjejjourer i , kvinnolobby och Kvinno- och framfört i sina remissvar, där de pläderat för höjning till . Vi vill därför inte avstyrka förslaget utan anser att förändringen ska följas noga av regering och riksdag och att regeringen skall återkomma till med en utvärdering av konsekvenserna av den nya niomånadersgränsen. Vi förutsätter att det finns bättre utredningsunderlag om den nya gränsen föreslås i andra lagstiftningsprodukter. bör därför som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om behovet av uppföljning och återrapportering av den nya niomånadersgränsen.
mot · H002Ju15 · 2013-03-26 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:111 En skärpt sexualbrottslagstiftning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla jobbsökande till samtliga yrken inom vilka man kontinuerligt arbetar med barn obligatoriskt ska registerkontrolleras för tidigare sexualbrottsbelastningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samtliga arbetssökande som har dömts för sexualbrott mot barn eller för allvarliga sexualbrott mot vuxna alltid ska nekas anställning i yrken inom vilka man kontinuerligt handskas med barn. välkomnar en skarpare lagstiftning mot sexualbrottsligheten. Vi delar dock inte regeringens hållning i frågan rörande registerkontroller och anställningar av sexualbrottsdömda under punkt 8.2.2 i propositionen. vill nämligen, likt remissinstansen ECPAT och till skillnad från regeringen, stärka barns skydd mot att utsättas för sexuella övergrepp genom att göra det obligatoriskt för arbetsgivare att registerkontrollera dem som söker anställning till samtliga yrken som rör arbete med barn samt göra det förbjudet att anställa någon som dömts för sexualbrott mot barn eller barnpornografibrott. Många arbetsgivare är skyldiga att kontrollera jobbsökande för tidigare sexualbrottsbelastning när anställningen rör arbete med barn. Detta rör exempelvis skola, förskola samt relaterade verksamheter såsom skolskjuts. är andra yrkesgrupper såsom de inom vård och omsorg undantagna kravet, trots att de i många fall arbetar kontinuerligt med barn. I just frågan vård- och omsorgspersonal hänvisar regeringen till ett tidigare ställningstagande i proposition 2009/10:210 sid. 168, i vilken man menar att de jobbsökandes integritet och intresse av att söka anställning inom en stor jobbsektor väger tyngre än patienternas skydd mot sexualbrottslighet. Vidare är det upp till arbetsgivaren att bestämma huruvida den jobbsökande ska anställas efter utförd registerkontroll eller inte. Detta innebär i praktiken att det inte finns något förbud mot att anställa sexualbrottslingar vid exempelvis en skola. För är det en självklarhet att alla som kontinuerligt arbetar med barn bör kontrolleras för sexualbrottslighet vid anställningsförfaranden. Vi vill därför, i enlighet med Ecpats yttrande, att detta ska göras obligatoriskt för alla sådana yrkesgrupper så att detta även omfattar exempelvis vård- och omsorgspersonal. Vidare anser vi att en person som dömts för tidigare sexualbrottslighet mot barn barnpornografi inbegripet eller allvarlig sexualbrottslighet mot vuxna aldrig ska få arbeta med barn. Det ska därför göras förbjudet för arbetsgivare att anställa sådana personer till yrken som innebär kontinuerlig kontakt med barn. Med allvarlig sexualbrottslighet mot vuxna bör regeringen återkomma med ett förslag som drar gränsen vid exempelvis sexuellt ofredande. Vid brott som endast rör sexuellt ofredande kan det fortsatt ankomma på arbetsgivaren att bedöma huruvida den jobbsökande är lämplig att anställas eller ej.
mot · H002N11 · 2013-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:85 Naturgasfrågor tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen endast kan utse en myndighet som systembalansansvarig för naturgas. För att säkerställa att balanseringen och överföringen av naturgas bedrivs effektivt i syfte att främja en fungerande handel med gas i konkurrens samt att garantera ett oberoende ser vi vikten av att detta övergripande ansvar endast ges till en myndighet.
mot · H002Sf3 · 2013-03-26 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:117 Konvention om social trygghet mellan och avslår proposition 2012/13:117 Konvention om social trygghet mellan och . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om social trygghet för arbetskraftsinvandrare från tredjeländer. är ett stort land, med en befolkningsmängd på ca 1 miljard. är ett litet land med en befolkningsmängd på ca 9 miljoner. Vi har redan nu ett stort inflöde av arbetskraft från . Enligt beviljades ca 2 700 personer från arbetstillstånd. Genom Konventionen om social trygghet är det vår mening att det blir allt mer attraktivt för indiska medborgare att söka arbetstillstånd i , vilket sannolikt kommer att resultera i en ökad införsel av arbetskraft. Detta syfte uttrycker också regeringen i sin proposition. Den största arbetskategorin som kommer från är dataspecialister, men med ett förbättrat skyddsnät kommer det förhållandet sannolikt att förändras till det sämre. Detta då även lågavlönade arbetare känner en större tilltro till den sociala tryggheten. har en annan syn på arbetskraftsinvandring och denna tar sin grund i rådets direktiv /50/EG om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning, det s.k. blåkortsdirektivet. Det är vår mening att det är individerna själva som ska ansvara för den sociala tryggheten genom att vid ansökan om arbetstillstånd bl.a. uppvisa ett giltigt anställningskontrakt eller ett bindande anställningserbjudande visa upp en handling som styrker att han uppfyller de villkor som enligt nationell lag gäller för utövande av det reglerade yrke som anställningskontraktet åsyftar visa upp handlingar som styrker relevanta högre yrkeskvalifikationer för det yrke eller den bransch som specificeras i anställningskontraktet, när det gäller oreglerade arbeten visa upp resehandling som är giltig enligt nationell rätt samt viseringsansökan visa upp bevis för att han har ansökt om en sjukförsäkring som täcker alla risker som normalt täcks för medborgare i inte anses utgöra ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa kunna uppge sin adress i uppvisa en bruttolön jämte anställningskontraktet som är minst en och en halv gång större än den genomsnittliga bruttoårslönen, som kan kräva att alla villkor i tillämpliga lagar, kollektivavtal eller relevant branschpraxis är uppfyllda. Genom att kunna uppvisa ovanstående förutsättningar, finns det enligt oss inget skäl till att samarbeta med i sociala trygghetsfrågor.
mot · H002So10 · 2013-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:109 Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydliggöra begreppet vistelse som är avsedd att vara tillfällig. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att utforma gemensamma riktlinjer för landstingen när det gäller vård till papperslösa. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en oberoende uppföljning och utvärdering. I finns en grupp människor som lever utan uppehållstillstånd. Förhållandena de lever under är ofta ytterst otrygga. För dessa människor som lever utan tillstånd, liksom många andra tillfälliga besökare, är tillgången till sjukvård ett problem. har genom internationella konventioner förbundit sig att säkerställa att alla människor tillförsäkras bästa möjliga hälsa för alla genom läkarvård och sjukhusvård i händelse av sjukdom. Papperslösa barn befinner sig i en särskilt utsatt position och har inga möjligheter att själva påverka sin situation. Barn har egna och tydliga rättigheter som uttrycks i . Utlänningar vars vistelse i är avsedd att vara tillfällig Man kan aldrig veta när sjukdom som kräver vård som inte kan anstå uppkommer. Lagens syfte är att utvidga rätten till hälso- och sjukvård till att även omfatta personer som vistas i landet utan tillstånd. I detta sammanhang är det viktigt att begreppet vistelse som är avsedd att vara tillfällig tydliggörs samt att det i denna redogörelse tydligt framgår vad som gäller för personer som befinner sig i med tillfälliga uppehållstillstånd. Gemensamma riktlinjer för landstingen uppstår situationer i vården där det inte går att avgöra vilken tillgång till vård är skyldigt att erbjuda. Detta kan medföra att patienten inte får den vård han eller hon borde få, och det ger upphov till ett etiskt problem likväl som ett tillämpningsproblem för vårdpersonalen. Mot bakgrund av detta är behovet av gemensamma riktlinjer för landstingen när det gäller vård till papperslösa stort, och sådana bör därför utformas. Här bör också begreppet vård som inte kan anstå tydliggöras. har tecknat flera internationella överenskommelser som berör rätten till hälso- och sjukvård. Det finns också EU-rättslig lagstiftning på området. En oberoende utvärdering bör genomföras som en uppföljning av effekterna av lagens konsekvenser i vårdens vardag. Även landstingens och kommunernas kostnader bör följas upp.
mot · H002U14 · 2013-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:79 Godkännande av ett irländskt protokoll som ska fogas till och EUF-fördraget tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att rätten till sin egen kropp betraktas som en mänsklig rättighet inom unionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska verka för att ett socialt protokoll som garanterar att den som tillfälligt arbetar i en medlemsstat garanteras samma rättigheter som andra löntagare i detta land har, via kollektivavtal eller lagstiftning, läggs till . Det irländska protokollet är ett förslag till ändring av som undertecknats av samtliga EU:s medlemsstater. I propositionen föreslås ett godkännande av det irländska protokollet och som en följd av detta en ändring i lagen med anledning av anslutning till Europeiska unionen. I protokollet framgår det att inte ska påverka abortlagstiftning. Abortlagstiftningen bör beslutas på nationell nivå. är rätten att bestämma över sin egen kropp en mänsklig rättighet, och det är rimligt att EU slår fast detta. Regeringen bör därför verka för att rätten att bestämma över den egna kroppen betraktas som en mänsklig rättighet inom unionen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan viktig mänsklig rättighet är rätten att organisera sig och tillsammans med andra försvara sina intressen. domar i Viking-, Laval-, Rüffert- och Luxemburgmålen har försvagat de grundläggande rättigheterna i förhållande till de ekonomiska friheterna inom EU. , liksom arbetstagarnas fackliga organisationer, har efter de nämnda domarna ställt krav på att ett juridiskt bindande socialt protokoll ska tillfogas . I det sociala protokollet ska fastställas att grundläggande mänskliga rättigheter såsom de grundläggande fackliga rättigheterna, förhandlings- och konflikträtten samt rätten att fritt teckna kollektivavtal är överordnade EU:s ekonomiska friheter. Regeringen bör verka för att det till fogas ett socialt protokoll som garanterar att den som tillfälligt arbetar i en medlemsstat garanteras samma rättigheter som andra löntagare i detta land har, via kollektivavtal eller lagstiftning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · H002Fi10 · 2013-04-29 00:00:00 — med anledning av prop. 2012/13:99 Vårändringsbudget beslutar om ändrade ramar för utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt förslaget i tabell 1 i motionen. Tabell 1 Anslagsförslag 2013 för utgiftsområde 7 Internationellt bistånd Avvikelse från regeringen (V) ekonomiska politik presenteras i vår motion med anledning av regeringens ekonomiska vårproposition. Vår principiella syn på vårändringsbudgeten är att den behandlar regeringens politik och justeringar av densamma. Av den anledningen avstår i normalfallet från att motionera med anledning av vårändringsbudgeten. gör vi dock ett undantag eftersom vi anser att frågan om minskat bistånd i syfte att finansiera flyktingmottagandet är av sådan vikt, och särskilt mot bakgrund av att påbörjade biståndsprojekt sannolikt kommer att behöva avbrytas under innevarande år som en direkt följd av regeringens förslag. Motionen berör endast denna fråga. Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd Regeringen bedömer att fler personer än beräknat kommer att söka asyl i . Man föreslår därför en ökning med 1 inom utgiftsområde 8 Migration i vårändringsbudgeten . Regeringen vill till en del finansiera denna ökning genom att minska anslaget 1:1 Biståndsverksamhet inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd med . finansieras en stor del av flyktingmottagandet inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. har den andel av biståndsbudget som går till andra insatser än traditionellt utvecklingssamarbete ökat kraftigt. Med de nu föreslagna utökade avräkningarna kommer av biståndsbudget att ha gått till flyktingmottagande i . Inget annat OECD-land gör så stora avräkningar för flyktingmottagande som . menar att bistånd spelar en viktig roll för att utrota världens fattigdom och vill därför se en minskning av den andel av biståndsbudgeten som går till annat än bistånd. Vi tycker att det är orimligt att under pågående budgetår minska biståndet, vilket kommer att innebära att får backa från åtaganden som vårt land gjort till både FN-organ och partner i utvecklingsländerna. Det skadar trovärdighet och skapar frågetecken runt andra utvecklingsåtaganden som har gjort. Mot denna bakgrund anser att ramarna för utgiftsområde 7 bör ändras enligt tabell 1 i motionen. Detta bör besluta.
mot · H002Fi11 · 2013-04-30 00:00:00 — 1.Riksdagen beslutar om ändrade ramar enligt tabellen i motionen. 2.Riksdagen avslår propositionen i fråga om anslaget 4:1 och ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om behovet av en konsekvensbeskrivning innan ett nytt förslag läggs fram. Ny ram/ny av ram/anslag, 28 053 979 000 är kritiskt till att regeringen i sin vårbudget räknar av ytterligare 709 miljoner från internationella bistånd för att täcka kostnader. Det betyder att mer än , eller av biståndet, stannar kvar i . Det är mer än var sjunde biståndskrona. Det är, proportionellt sett, mer än något land någonsin har tagit från sitt bistånd till asylmottagning. Förslaget innebär att planerade projekt måste ställas in, och vi frågar oss vilka, var och med vilka konsekvenser. motsätter sig regeringens avräkning av biståndet. Regeringen föreslår att anslaget 4:1 Personligt ombud för personer med psykisk funktionsnedsättning (utg.omr. 9) även ska kunna användas för vissa administrativa kostnader. Denna förändring medför en risk för att antalet ombud kan komma att minska då samma medel ska räcka även till administrationen. har tidigare föreslagit en konstruktion med en stärkt roll för brukarorganisationerna med en koppling regionalt till länsstyrelserna (se motion 2011/12:So297). vill att regeringen återkommer med en konsekvensanalys av hur förslaget i Vårändringsbudget skulle påverka antalet personliga ombud. Detta måste göras innan en ändring av regelverket kan genomföras. Per (MP) Rebwar (MP)
mot · H002Fi9 · 2013-04-25 00:00:00 — 1.Riksdagen anvisar till utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 1:1 Biståndsverksamhet utöver vad regeringen föreslagit för eller således 28 . 2.Riksdagen anvisar till utgiftsområde 8 Migration 1:1 mindre än vad regeringen föreslagit för eller således 2 . 3.Riksdagen anvisar till utgiftsområde 8 Migration 1:2 Ersättningar och bostadskostnader mindre än vad regeringen föreslagit för eller således 4 . 4.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om det olämpliga i att finansiera massinvandring till genom att skära ned på biståndsverksamheten i fattiga länder. utgångspunkt är att det är betydligt mer effektivt att hjälpa människor i nöd på plats, i deras hemländer eller i närområdet, jämfört med att låta ett relativt litet antal invandra till och åtnjuta svenska förmåner. Varje enskild satsad skattekrona gör avsevärt större nytta på plats i närområdet än i . En reflektion av denna utgångspunkt är satsning på UNHCR, , vilken vida överstiger den av regeringen föreslagna anslagsnivån. Detta såväl för en smart och effektiv som för en human flyktingpolitik, med ett pragmatiskt och empatiskt förhållningssätt. Det är ur det perspektivet djupt olyckligt att regeringen väljer att minska på biståndet till fattiga länder för att kunna fortsätta att finansiera en ansvarslös, ogenomtänkt och missanpassad invandringspolitik i .