mot · H102A409 · 2013-10-04 00:00:00 — Vår slutsats är att det finns behov av att förstärka skyddet och förbättra arbetsmiljön för den som arbetar i entreprenadföretag. Sådan lagstiftning finns i och . Vi socialdemokrater anser att regeringen bör återkomma med förslag på hur frågan om beställaransvar ska lösas. uppger att var tionde medarbetare har varit utsatt för kränkande särbehandling på jobbet. har det gjorts nästan 2 000 anmälningar till om arbetsskada på grund av trakasserier på jobbet. genomför regelbundet undersökningar av arbetsmiljön ute på landets arbetsplatser. Den senaste undersökningen visade att de som upplevt sig mobbade av sin chef eller sina kolleger varit i snitt . Det motsvarar omkring 425 000 personer. Trakasserier i arbetslivet kostar samhället mångmiljardbelopp . Det handlar bland annat om uteblivna inkomster, sjukersättningar och vårdkostnader, och bakom varje krona finns drabbade människor. Den stora majoriteten av arbetsgivare tar frågan om trakasserier på stort allvar och arbetar med dessa frågor. Det kan betraktas som en rättvisefråga att de arbetsgivare som genomför ett engagerat arbete mot trakasserier inte får en nackdel i förhållande till den lilla andel arbetsgivare som väljer att inte agera mot trakasserier. Vi socialdemokrater anser att regeringen bör återkomma med förslag om hur mobbning och trakasserier i arbetslivet ska minska. Tillgången till företagshälsovård har fortsatt att minska trots att företagshälsovården har en viktig uppgift när det gäller att förebygga och undanröja risker för ohälsa i arbetslivet. Företagshälsovården är, tillsammans med arbetsmarknadens parter, viktiga beståndsdelar i arbetet med att minska ohälsan i arbetslivet. Det gäller såväl i den arbetsplatsnära rehabiliteringen, som i det förebyggande arbetet. Företagshälsovården måste få rimliga planeringsförutsättningar genom långsiktig finansiering och kompetensförsörjning för att människor ska få sina behov av rehabilitering inom ramen för rehabiliteringsgarantin tillgodosedda. För detta måste företagshälsovården tillförsäkras tillräckliga resurser. När ohälsotalen ökar krävs mer av aktiva insatser – inte mindre. Regeringens besparing på företagshälsovården är oacceptabel. Vi socialdemokrater satsar istället direkt på företagshälsovården, vilket motsvarar använda medel (se vidare under utgiftsområde 10). Ordning och reda på arbetsmarknaden Utgångspunkten för den svenska arbetsmarknadsmodellen är att arbetsmarknadens parter träffar kollektivavtal om arbets- och anställningsvillkor. Den svenska arbetsrättsliga lagstiftningen kombinerar goda möjligheter för arbetsgivaren att anpassa arbetsstyrkan efter produktionens behov med anställningstrygghet och rättssäkerhet för den enskilde medarbetaren. Det finns inget som pekar på att anställningstryggheten i är ett hinder mot omställning eller nödvändig strukturomvandling av det svenska näringslivet. Den arbetsrättsliga lagstiftningen är i stora stycken dispositiv. Om parterna kommer överens om annat gäller parternas avtal. På så sätt ger den svenska modellen stora möjligheter till lokala anpassningar av centrala regelverk och avtal och ett reellt arbetstagarinflytande. Vår svenska modell har gett goda villkor för löntagarna och konkurrenskraftiga villkor för företagen. Starka parter på arbetsmarknaden och kollektivavtal för att reglera löner och anställningsvillkor på arbetsmarknaden är grundläggande för god produktivitetsutveckling och en flexibel arbetsmarknad. Det grundläggande skyddet för arbetsrätten finns i lagstiftningen. En mycket bred majoritet av alla anställda på svensk arbetsmarknad omfattas av kollektivavtal eller hängavtal. Vid en internationell jämförelse skapar den svenska modellen stort utrymme för flexibilitet som den resulterar i låg konfliktgrad. utmärker sig med att ha ett mycket lågt antal dagar med konflikt på arbetsmarknaden i jämförelse med andra EU-länder. Svenska fackliga organisationer är mycket försiktiga med att varsla om stridsåtgärder, vilket gynnar stabiliteten på svensk arbetsmarknad. Den svenska modellen bygger på avtal mellan starka och självständiga parter på arbetsmarknaden tillsammans med aktiva insatser från staten genom en aktiv arbetsmarknadspolitik och en väl fungerande omställningsförsäkring vid arbetslöshet. Regeringen har på område efter område monterat ned staten roll i detta vilket har försvagat den svenska modellens funktionssätt. En gemensam arbetsmarknad i är viktig. Människor ska kunna röra sig fritt och arbeta var de vill inom EU men det får inte utnyttjas för att pressa lönerna eller villkoren nedåt eller hota rätten att teckna kollektivavtal. Lika lön för lika arbete enligt lagar och regler ska gälla i hela . Principen om att svenska kollektivavtal ska gälla på svenska arbetsplatser handlar om att alla arbetstagare ska behandlas lika, om allas rätt till likvärdiga löner och arbetsvillkor oavsett nationalitet. har i flera uppmärksammade domar gjort ingrepp i parternas rätt att hantera kollektivavtal. När EU:s utstationeringsdirektiv antogs av och ministerrådet fanns en bred enighet om att direktivet skulle utgöra en lägsta nivå – ett golv – för de löne- och anställningsvillkor som kan krävas av ett värdland. Med den så kallade lex vände regeringen på begreppen och betraktade direktivet som ett tak. Det innebär att utstationerad arbetskraft riskerar att utsättas för diskriminering och att arbetsmarknaden utsätts för ett tryck nedåt mot lägre löner och sämre anställningsvillkor. Vissa delar av utstationeringsdirektivet är på väg att revideras så att likabehandling av löntagare kan garanteras på ett bättre sätt. Regeringen passade på att göra inskränkningar i den svenska konflikträtten när den så kallade lex infördes i . Det finns stora risker för att arbetstagare utnyttjas och att oseriösa företag kan konkurrera genom att dumpa löner och villkor. Det är mycket positivt att människor kan röra sig och arbeta över nationsgränser, men den fria rörligheten får aldrig användas för social dumpning. Svensk rätt saknar i huvudsak allmän lagstiftning om arbets- och anställningsvillkor. Området regleras i stället genom kollektivavtal. Kollektivavtalen har normativ effekt. Det betyder att arbetsgivare är skyldiga att tillämpa kollektivavtal inte bara på medlemmar i den fackliga organisationen som är part i kollektivavtalet, utan också på medlemmar i andra fackliga organisationer och oorganiserade. Regeringen har, trots att den talar om den svenska kollektivavtalsmodellens förträfflighet, inte försvarat den. Istället har den borgerliga regeringen drivit igen en ny lag – lex – som innebär att svenska löne- och anställningsvillkor kan gälla alla på arbetsmarknaden. Vi socialdemokrater anser att utgångspunkten ska vara att svenska kollektivavtal ska gälla för alla som arbetar i och att konflikträtten ska försvaras. Efter ett tillkännagivande från har regeringen beslutat att tillsätta en parlamentarisk utredning för att utvärdera de ändringar som gjorts i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. Av utredningsdirektiven framgår att utredningen också ska överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Vi kräver dessutom att det ska införas ett socialt protokoll som bättre skyddar löntagarnas rättigheter i EU. Anställda ska ha rätt att genomföra sympatiåtgärder för löntagare i ett annat land. En sådan frihet, en så kallad femte frihet, bör gälla inom hela EU för att komplettera dagens fyra friheter på den inre marknaden – fri rörlighet för varor, tjänster, människor och kapital. Under den europeiska krisen har det blivit än tydligare att arbetstagarnas rättigheter och de fackliga rättigheterna måste garanteras på ett bättre sätt. När det öppnas för förändringar i fördraget vill vi därför att i fördragsförhandlingarna lyfter frågan om ett socialt protokoll som läggs till fördraget och tydliggör att löntagarnas rättigheter är överordnade EU:s ekonomiska friheter. När det gäller den svenska arbetsrätten vill vi poängtera att en viktig grund är turordningsreglerna i lagen om anställningsskydd, LAS. Arbetsgivaren måste i förhandlingar komma överens med den fackliga organisationen om han eller hon vill göra avsteg från turordningen. Eftersom arbetsgivaren själv avgör om det föreligger arbetsbrist skulle ett borttagande eller en försvagning av turordningsreglerna innebära kraftigt ökad otrygghet och rättslöshet för de anställda. Lagstiftningen ger arbetsgivare med mindre än tio anställda möjligheten att undanta två personer från turordningsreglerna. Detta vill vi ta bort. Bemanningsbranschen fyller en viktig funktion på arbetsmarknaden men den måste regleras genom lag och kollektivavtal på ett sätt som motsvarar resten av arbetsmarknaden. Vi menar att arbetsgivarens stadigvarande arbetskraftsbehov i normalfallet ska tillgodoses genom anställning av egen personal och inte genom inhyrning. Den som är inhyrd har sin trygghet och sina rättigheter i förhållande till sin arbetsgivare bemanningsföretaget endast i mycket begränsad omfattning i förhållande till kundföretaget. I grunden är det en bra ordning men om bemanningsföretaget svarar för ett kundföretags stadigvarande arbetskraftsbehov kan det uppstår problematiska situationer. Till exempel har den inhyrde arbetstagaren inte rätt till information inför kommande omorganisationer i kundföretaget. Arbetsmiljöansvaret är också splittrat mellan bemannings- och kundföretaget. Vi socialdemokrater menar att bestämmelser om att ett kundföretag inte får hyra in arbetstagare för att tillgodose ett stadigvarande arbetskraftsbehov bör göras dispositiva för att underlätta flexibla lösningar genom kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med den svenska modellen. Företrädesrätten till återanställning enligt LAS ska inte kunna åsidosättas genom att ett företag säger upp arbetstagare för att sedan hyra in personal från bemanningsföretag för samma arbetsuppgifter. Den som blir uppsagd på grund av arbetsbrist har företrädesrätt till återanställning . Vi socialdemokrater vill att det ska framgå av den nya uthyrningslagen att ett kundföretag inte får hyra in arbetstagare om arbetskraftsbehovet kan tillgodoses genom anställning av arbetstagare som har företrädesrätt i verksamheten enligt 25 § LAS. De blir allt vanligare med olika former av entreprenadkedjor i olika branscher, och längden på dessa kedjor tycks enbart öka. Med flera nivåer av underentreprenörer ökar risken för att det uppstår problem – både för de anställda och för samhället. Det är inte ovanligt med problem med utbetalning av den intjänade lönen till arbetstagare som är i slutet av en lång kedja av underentreprenörer. Detta gäller särskilt för utländska arbetstagare som tillfälligt utstationerats till . För samhället kan det innebära att skatt och sociala avgifter undanhålls. En huvudentreprenör har inget ansvar för att de underentreprenörer som är verksamma på exempelvis en byggarbetsplats är seriösa och kan följaktligen utnyttja fördelarna med att söka en lägre kostnad utan att stå för någon risk när det gäller underentreprenörens agerande. Vi menar att ett system med solidariskt ansvar för entreprenörer måste införas för att förhindra denna exploatering av arbetskraften. Ett sådant entreprenörsansvar gäller redan i flera europeiska länder, till exempel , , , , och . I infördes ett entreprenörsansvar . har beslutat om ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer (rskr. 2011/12: 176). Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att arbetsmarknadens parter förhandlar och tecknar bindande kollektivavtal. En grundläggande förutsättning för att kunna garantera utstationerade arbetstagare ett skydd mot social dumpning i enlighet med utstationeringsdirektivet är att det finns en behörig representant att förhandla och träffa kollektivavtal med. Det skulle förenkla dialogen mellan arbetsgivare, fackliga organisationer och myndigheter. Det skulle minska risken för utnyttjande av utländsk arbetskraft och stärka möjligheterna att undvika konflikt och stridsåtgärder. antog ett tillkännagivande med denna innebörd. Bakgrunden var en av ett enigt näringsutskott tillstyrkt motion (2010/11:N4) från Socialdemokraterna, och . Motiveringen var att detta är en förutsättning för att den svenska förhandlings- och avtalsmodellen ska fungera. Utan närvaro av en representant med sådan behörighet kan inte den svenska arbetsmarknadsmodellen fungera, och möjligheten att kontrollera att utstationerade arbetstagare har rimliga arbets- och avtalsvillkor begränsas kraftigt. Vidare, enligt näringsutskottet, bör ett sådant krav vara förenligt med under förutsättning att EU-medborgare från andra länder inte diskrimineras genom krav på bosättning i . Utskottet förutsatte vidare att beredningen av denna fråga hanteras skyndsamt och att regeringen återkommer med lämpliga förslag. Regeringen har infört en skyldighet för företagen att anmäla en kontaktperson men denna person behöver inte vara behörig att förhandla och träffa kollektivavtal. Vi socialdemokrater anser att företagens kontaktperson ska vara behörig att träffa kollektivavtal för att beslutet ska ha en reell effekt och inte bli ett slag i luften. I budgetproposition 2013/14:1 föreslår regeringen att ett statligt stöd inrättas när anställda tillfälligt går ner i arbetstid och lön, i syfte att arbetstillfällen bevaras under en lågkonjunktur. Modellen går kortfattat ut på att vid en djup efterfrågekris, som bedöms vara av tillfällig karaktär, kan det införas korttidsarbete för branscher som drabbas av lågkonjunktur. Avsikten är att på så vis begränsa antalet varsel som anställda finns kvar i verksamheten för att snabbt sätta igång produktionen när efterfrågan åter ökar. Vi socialdemokrater är positiva till regeringens initiativ men menar att en ett system med korttidsarbete ska innehålla tydliga utbildningsinslag/kompetensutveckling som arbetstagaren har nedsatt arbetstid.