mot · H102Fö246 · 2013-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge direktiv till Försvarsmakten att anpassa försvaret efter den hotbild och den efterfrågan på internationella åtaganden som finns och utifrån det göra tydliga prioriteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen inte kan fatta nödvändiga beslut om materielprojekt beroende på oförutsedda förutsättningar och att regeringen måste återkomma till med sådana förändringar gentemot redovisade projekt och fattade beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i närtid bör ta initiativ till att etablera ett fördjupat nordiskt samarbete om militär transportkapacitet, sjukvårdstjänst och utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tyngdpunkten för vår säkerhet ska ligga i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ta initiativ till att skapa ett Östersjökommando i EU-regi med uppgift att leda de säkerhetshöjande insatserna för sjöfarten i och i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ambitionsnivån att ha 2 000 män och kvinnor i internationell tjänst. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att våra internationella förpliktelser och bidrag till internationell fred ska vila på FN-beslut.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör avveckla den nya . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att måste skapa sig en säkerhetsstrategi som vilar på en bredare grund än den vi har . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avslå satsningen på JAS Gripen E i enlighet med investeringsplan för Försvarsmakten –2027. avslår regeringens förslag till investeringsplan för Försvarsmakten –2027. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att följa upp FN:s resolutioner och 1820 på ett mer adekvat sätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör presentera en översyn av personalförsörjningen för att klarlägga behovet och därmed kostnadsbilden framöver. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med en förändrad syn på materiel- och logistikförsörjningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att vidga den traditionella synen på försvarspolitik och vidta sektorsöverskridande åtgärder anpassade efter dagens och morgondagens hotbilder. 1 Yrkande 7 hänvisat till UU. Förutsättningarna för försvars- och säkerhetspolitik har förändrats i grunden sedan slut. Globaliseringen har skapat och kommer även i fortsättningen att skapa nya möjligheter och utmaningar. Den globala ekonomiska tyngdpunkten har förskjutits alltmer mot . Den säkerhetspolitiska miljön förändras av den teknologiska och demografiska utvecklingen, ökad efterfrågan på strategiska resurser, beroendet och utvecklingen av flöden, konsekvenserna av migration samt urbanisering och klimatförändringar. Osäkerheten kring utvecklingen i områden som , delar av och påverkar den globala säkerhetspolitiska miljön. Utvecklingen i vårt närområde är viktig för säkerhetspolitik. Sammantaget leder den fortsatta globaliseringen, tillsammans med geopolitiska överväganden, till en förändrad säkerhetspolitisk dynamik. Förändringar kan uppstå plötsligt och skeenden utvecklas allt snabbare. Utmaningarna och hoten mot vår säkerhet är mer föränderliga och gränslösa . De kan vara såväl antagonistiska som icke-antagonistiska. Den globaliserade världen, med den i grunden positiva utvecklingen den medför, ställer oss inför förändrade och nya utmaningar. De av beslutade målen för vår säkerhet är att värna befolkningens liv och hälsa, att värna samhällets funktionalitet och att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Det som hotar något av ovanstående mål är säkerhetshot. För att dessa mål skall kunna förverkligas behöver en strategi. En första fråga är vad den svenska säkerheten skall värna mot. Vad är det som kan hota befolkningens liv och hälsa och de andra målen. Vilka risker finns? Gränsöverskridande samarbete, handel och integration främjar en positiv utveckling i stora delar av världen. Globaliseringen innebär dock också att enskilda händelser snabbt kan få regionala eller globala återverkningar. I en globaliserad värld ökar risken för att en ekonomisk kris kan få säkerhetspolitiska konsekvenser. De förväntade miljö- och klimatförändringarna är en avgörande utmaning för vår jord och de utgör ett allvarligt hot mot människors grundläggande levnadsvillkor, stabilitet och säkerhet. Flödessäkerhet är en viktig del i globaliseringen och blir därmed också central i det vidgade säkerhetsbegreppet. Flödena är gränslösa. Det är av stor vikt att balansera globaliseringens positiva och negativa konsekvenser. Globaliseringen gör vårt samhälle alltmer komplext. Teknikutvecklingen medger omfattande och snabba informationsflöden. Det ger oss nya möjligheter, men ställer också ökade krav på samhällets förmåga att hantera en ökad sårbarhet. Hoten mot vår säkerhet är gräns- och sektorsöverskridande. De kan vara terrorism, organiserad brottslighet, avbrott i vitala system och flöden, sönderfallande stater, ekonomisk kris, politisk och religiös extremism, hot mot demokrati och rättssystem, socialt utanförskap, konflikter som gör att människor tvingas fly, hot mot värderingar, klimatförändringar, naturkatastrofer och pandemier samt väpnat angrepp. Dessa hot är av olika dignitet och i vissa fall av mycket olika karaktär. Flera hot och risker kan resultera i katastrofer och kriser utan att för den skull hota ett lands suveränitet eller territoriella integritet. Utmaningarna och hoten mot vår säkerhet berör stora delar av samhället, mer än den del som styrs av stat och kommun, till exempel näringslivet och civilsamhället. Detta gäller även individens ansvar och ställningstaganden, beredskap samt vilja att hantera kriser. Det vidgade säkerhetsbegreppet har konsekvenser för samlade försvar som inkluderar såväl civil som militär förmåga. Vissa av hoten mot vår säkerhet är svåra att förutse och kan uppstå plötsligt, medan andra är mer långsiktiga och växer fram successivt. Konsekvenserna kan i många fall vara allvarliga. Det är viktigt att behålla en öppenhet för vad som kan komma att bli hot, och försöka förbereda sig på det oväntade genom samarbete och åtgärder nationellt och internationellt. Bi- och multilateralt samarbete är avgörande för hanteringen av de globala utmaningarna. Helhetssyn och samverkan stärker säkerheten. Säkerheten ska försvaras med icke-militära och militära medel. Det som ska skyddas, det som utmanar och hotar säkerheten samt medlen för att stärka säkerhet måste ses i ett sammanhang och arbetet måste vara tvärsektoriellt. säkerhet är nära kopplad till utvecklingen i vår omvärld. Målen för vår säkerhet har både ett nationellt och ett internationellt perspektiv. När grundläggande värden som demokrati och mänskliga rättigheter kränks i andra delar av världen eller när samhällens funktionalitet bryter samman till följd av exempelvis väpnade konflikter är detta en angelägenhet för hela det internationella samfundet, eftersom det kan äventyra såväl nationell som internationell fred och stabilitet. Behovet av svenska civila och militära krishanteringsinsatser internationellt ska ses i det sammanhanget. olje- och gasfyndigheter kan få negativa säkerhetspolitiska konsekvenser har konsekvent drivit linjen i försvarsutskottet och i försvarsberedning om en vidgad hotbild. De hot som det svenska samhället står inför kan inte helt mötas med militära medel utan måste motverkas på en lång rad andra sätt. Ett exempel på framtida konfliktområden är olje- och gasfyndigheter. Regeringen brister i sin miljöpolitik och när var ordförande i var det anmärkningsvärt att regeringen inte drev miljöfrågorna hårdare. Regeringen är i det närmaste positivt inställt till de ekonomiska krafter som vill exploatera i , en exploatering som kan få negativa säkerhetspolitiska konsekvenser. Klimatförändringar kommer att påverka vår säkerhet Klimatförändringarna kommer att påverka relationer mellan stater. De för med sig säkerhetskonsekvenser på samtliga nivåer i samhället. Nationer med bristande institutionell förmåga är generellt sett mer sårbara för klimatförändringarnas effekter. Torra områden, kustregioner och små ö-stater är särskilt utsatta. Torrområden blir än torrare och risken för värmeböljor ökar, vilket påverkar livsmedelsförsörjning och hälsa negativt som åtskilliga torrområden har en stor och växande befolkning, till exempel . Kustregioner är utsatta för både havsnivåhöjning och extrema väderhändelser som en stor andel av världens befolkning, många av dem i stora städer, bor längs kusterna. De ekologiska utmaningarna med bl.a. ökande brist på råvaror kan komma att fördjupas och få konsekvenser som påverkar vår livsmiljö såväl regionalt som globalt. Växande efterfrågan i kombination med brist på vissa råvaror såsom färskvatten, fosfor och kväve påverkar förutsättningarna för livsmedelsproduktion. Detta i kombination med ökad risk för produktionsbortfall i samband med extrema väderhändelser påverkar såväl människors livsvillkor som staters ekonomier. Ökade priser på livsmedel innebär även ökade risker för social oro och konflikter. Kampen för en hållbar utveckling, både miljömässigt och socialt, är i förlängningen en kamp för fred. Vi kan minska risken för konflikter genom riktade åtgärder mot krisernas grundorsaker inom ramen för arbetet för en rättvis och hållbar utveckling. har slagit fast behovet av att förebygga väpnade konflikter genom att angripa deras grundorsaker som fattigdom, brist på demokrati och mänskliga rättigheter och utnyttjandet av naturresurser. Detta innebär att vår nationella säkerhet måste breddas för att kunna möta alla de risker och hot som kan drabba vårt land och vår befolkning både direkt och indirekt. En utvecklad nationell strategi ska som tidigare omfatta säkerhets- och försvarspolitiken, men kan inte längre begränsas enbart till dessa områden. För att kunna säkra våra nationella intressen, måste en nationell strategi även omfatta andra samhällsområden och bygga på en god kunskap om omvärlden, intern säkerhet samt krishantering. Andra offentliga verksamhetsgrenar, statliga och kommunala och deras inriktningar, bör därför vara en integrerad del av den nationella säkerhetspolitiken, som i flera fall därför måste få nya inriktningar som nya förmågor måste kunnas skapas. Det är grundläggande att vår region utvecklas ekonomiskt och politiskt under trygga omständigheter. Vi vill motverka att nya skiljelinjer uppstår mellan stater i regionen. Vi ska arbeta för en stabil utveckling i vårt närområde, vilket också innebär en förstärkning av demokrati, de mänskliga rättigheterna, rättsstaten och marknadsekonomi i regionen. Det är därför ett fundamentalt svenskt intresse att förebygga konflikter i vår region och främja fredliga lösningar genom internationellt samarbete. Ett väl uppbyggt nationellt insatsförsvar präglas av våra grundläggande värderingar och av att försvaret i bredaste bemärkelse är inriktat på att säkerställa samhällets fortbestånd. Staten har enligt folkrätten den grundläggande skyldigheten att skydda medborgarna. Vårt samhälles sårbarhet måste elimineras i möjligaste mån så att vi har en rimlig möjlighet att möta även överraskande terroristaktioner. Här är huvudstadsområdet, , av speciell betydelse, men även hamnar och är av nationell betydelse för vår försörjning och kan därför bli speciellt utsatta för antagonistiska hot på olika nivåer. Det är ett svenskt nationellt intresse att en fortsatt forskning och satsning sker inom vissa teknologiområden, som har fortsatt betydelse för vårt nationella försvar. Vår kunskap och förmåga avseende it-utvecklingen och elektroniksektorn måste fortsätta och det bör uppmärksammas att landet behöver ett modernt och tidsenligt försvar mot fientliga it-angrepp. Även katastrofsjukvård och undervattensteknik kan vara viktiga områden för svensk försvarsforskning där vi själva kan ha nytta av att inneha en erkänd internationell tätposition. Säkerhet bör byggas dels på egen nationell basis, dels tillsammans med andra stater. För våra gemensamma säkerhetsarrangemang finns det nordiska samarbetet och Östersjösamarbetet, men också samarbetet inom EU och Natos Partnerskap för fred. har beslutat att köpa ett helt nytt krigsflygplan, JAS Gripen E, för . Men köpet är helt avhängigt om kommer att köpa det. Detta avgörs i folkomröstning senare . ställer frågan vad det är som styr den svenska säkerhetspolitiken efter regeringens tillkännagivande . Regeringen lämnande följande motivering till köpet: Det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld kräver att har ett försvar redo både till att skydda svenskt territorium och för ett deltagande i internationella insatser. Det ställer krav på en försvarsmakt med förmågor att möta olika typer av utmaningar, och inte mins ett luftförsvar som är respekt- och förtroendegivande. Regeringen säger å ena sidan att läget i vår omvärld kräver ett nytt stridsflygplan. Men å andra sidan säger regeringen att köpet av JAS 39 E för svensk del är avhängigt om köper planet. I avtalet med kommer regeringen också att hyra ut 11 39 C/D mellan åren 2016–2021 i väntan på att ska få sina nya plan. Enligt regeringens resonemang så får uthyrningen av 11 C/D till marginella konsekvenser för vår förmåga under dessa år. Regeringens resonemang haltar väsentligt när man säger att behöver ett nytt stridsplan på grund av det säkerhetspolitiska läget men hyr ut 11 av våra nuvarande JAS 39 C/D till , 2016-2021. Den hotbild som regeringen motiverar köpet av JAS hänger med andra ord på om säger ja till affären. Svensk säkerhetspolitik kan inte bygga på om ett annat land ställer upp eller inte på en vapenaffär. Allt detta visar med all tydlighet att det inte handlar om säkerhetspolitik utan om industripolitik, till gagn för . Vi är starkt kritiska till den exportstyrda anskaffningsprocess som omgärdar hela JAS 39 . president, , har höga ambitioner för sitt land och för sitt försvar. Han vill höja försvarsförmågan reellt . Frågan är om det kommer att lyckas. Den ryska ekonomin är i behov av strukturella reformer. Bland annat behövs kraftfulla åtgärder mot den omfattande korruptionen, åtgärder för att stärka rättssäkerheten, attrahera utländska direktinvesteringar och minska kapitalflykten. Enligt korruptionsperceptionsindex (CPI) låg på plats 133 av 176 länder . relation till Nato och EU har en unik partnerrelation till Nato i form av det så kallade Nato–där bilateralt med Natos 28 medlemsländer kan diskutera gemensamma säkerhetsfrågor. Samarbetet i rådet har dock försvårats bl.a. på grund av syn på Natos utbyggnad av ett europeiskt robotförsvar. deltar även i Natos samarbete inom ramen för Partnerskap för fred där man varit aktiv inom ramen för Natos civila riskberedskapsarbete. Samarbetet med Nato rörande bl.a. transporter till och från över ryskt territorium har också utvecklats och fungerar väl. Med EU har ett formellt ramverk med t.ex. två toppmöten och olika initiativ för att utveckla förbindelserna på det praktiska planet. Ännu saknas dock ett avtal som ersätter det partnerskap- och samarbetsavtal som trädde i kraft . Många av de initiativ som tagits för att utvecklade praktiska förbindelserna mellan och har varit förenade med en rad svårigheter när det gäller att förverkliga överenskommelserna. Intentionen från såväl som är dock att stärka relationen mellan och , och särskilt i termer av handelsförbindelser är det ömsesidiga beroendet betydande. Ur ryskt perspektiv är en av de lugnaste och stabilaste regionerna längs med landets gränser, som det är en mycket vital transportled för all handel, inklusive energi, mellan och . Störningar i detta transportflöde är inte önskvärt ur vare sig rysk synvinkel eller EU-synvinkel. Gasledningen Nordstream är viktig för och det finns planer på att utöka dess kapacitet med ytterligare gasledningar. är sammantaget av stor strategisk betydelse ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv för , som inte sällan kritiserar Natoövningar i området. avser att öka sin försvarsbudget även i relativa termer, och det finns en tydlig intention att öka den konventionella förmågan. Om den ryska politiska och militära ledningen lyckas driva denna process framåt kan landets sammantagna militära förmåga komma att höjas avsevärt redan fram mot . framtida militära förmåga bestäms av en rad faktorer varav endast en del är rent militära. För det första bestäms den politiska viljan och förmågan att slutföra den omstrukturering och reformering som inleddes . För det andra kommer den ekonomiska basen för försvarsekonomin att sätta ramarna för ambitionerna vad gäller både materielanskaffning och personalrekryteringen. För det tredje bestäms ekonomiska och försvarsindustriella utveckling i betydande utsträckning av landets förmåga att gradvis utveckla från en enbart råvaruexporterande mot en delvis innovationsdriven ekonomi där forskning, företagande och utveckling stimuleras. För det fjärde kommer den demografiska utvecklingen och hälsoläget att sätta gränser för vilken personal de väpnande styrkorna kan rekrytera , både avseende kvalitet och kvantitet. För det femte kommer , trots ambitionen att öka försvars- och säkerhetsutgifterna, att behöva koncentrera sina resurser till de områden där de behövs i första hand. En väsentlig aspekt av reformprogrammet är ambitionen att av all materiel ska vara modern , dvs. avskaffandet av kaderförband parat med en koncentration av befintlig materiel till de förband som finns kvar i den nya organisationen. stod det klart att den plan som upprättades för leverans av materiel till de väpnade styrkorna 2010 inte hade uppfyllts. av medlen bedöms försvinna i processen. Materielanskaffning omfattas av sekretess, och utan att tillräcklig insyn beviljas ens de statliga kontrollorganen är det tveksamt om den effektiviseras framöver. Statsbudgeten och därmed finansieringen av de väpnande styrkorna kommer även i fortsättningen att vara beroende av främsta exportintäkter. Energisektorn liksom den övriga industrin behöver stora investeringar, teknisk förnyelse och modernisering för att arbeta effektivt och konkurrenskraftigt. kommer att fortsätta använda energin som ett medel i sin utrikespolitik, men förutsättningar för att göra detta på kommer successivt att förändras i takt med att ledningar som kringgår tillkommer, t.ex. den nya gasledningen mellan och och eventuellt Nabuccoledningen i . Om håller fast vid principen att i möjligaste mån producera sin militära materiel inhemskt krävs inte bara en ökning av kvantiteten av levererad materiel utan även att industrin förmår att hinna ikapp och upprätthålla samma utvecklingstakt som ledande nationer. Det kommer att vara en förutsättning för att kunna inkorporera nya förmågor inom väpnande styrkorna. Det grundläggande problem som finns inom rysk forskning och utveckling som hög medelålder bland personalen, föråldrad utrustning samt inadekvata mekanismer för att styra forskningsmedel, kommer att påverka kvaliteten och möjligheten att utveckla nya högteknologiska avancerade och innovativa vapensystem negativt i ett tioårsperspektiv. Rysk forskning kan inte hävda sig i internationell konkurrens förutom inom vissa begränsade områden. Allt tydligare tecken kan skönjas på att den ryska försvarsindustrin delas in i ett A- och B-lag. De gångna årens exportframgångar och den planerade ökningen av de statliga beställningarna gynnar vissa företag, främst flyg-, fartygs- och luftvärnsbranscherna. Andra delar av den ryska försvarsindustrin är helt beroende av statligt stöd för sin överlevnad. var fortfarande ambitionen att de väpnade styrkornas numerär skulle vara en miljon man som flera bedömare fortsatt pekade på att 500 000–600 000 man skulle vare en mer realistisk ambition. kommer de konventionella väpnade styrkorna främst att kunna användas för försvar av ryskt territorium samt för begränsade insatser i absoluta närområdet. Vad som händer efter 2015 och framåt är helt avhängigt av hur den politiska viljan är att slutföra omstruktureringen, hur den ryska ekonomin utvecklas, hur den demografiska utvecklingen och hälsoläget utvecklas och hur Försvarsmakten klarar konkurrensen från övriga insatser i samhället. Ett svenskt initiativ bör tas för att uppnå denna grundläggande nordiska samordning, som dessutom överensstämmer väl med Stoltenbergrapportens förslag om en gemensam nordisk insatsenhet och därför har fått ganska stor internationell uppmärksamhet och bemötts positivt. I närtid bör ett fördjupat nordiskt samarbete rörande militär transportkapacitet, sjukvårdstjänst och utbildning etableras. För dessa uppgifter kan ett permanent strukturerat samarbete övervägas och bör ta initiativet till detta. Att flera av våra nordiska grannar är medlemmar i bör, enligt vår bedömning, inte utgöra något hinder för ett närmare nordiskt samarbete på försvars- och säkerhetssidan. har gjort ett politiskt ställningstagande om att inte vara passivt utan hjälpa andra EU-stater om någon katastrof skulle inträffa, vilket vi bör förbereda i olika avseenden med tyngdpunkten förlagd till . bör ta initiativ till att skapa ett Östersjökommando i EU-regi för att leda de säkerhetshöjande insatserna för sjöfarten i och i . På dagens konfliktnivå bör en sådan verksamhet på försvarsområdet främst omfatta gemensam övningsverksamhet och utbildning, men också gemensam anskaffning av materiel och utrustning. På den civila sidan bör en tyngdpunkt läggas vid förebyggande verksamhet riktad mot cyberhot och terrorism, samt organiserad brottslighet, av ekonomisk och drogrelaterad karaktär. För att uppnå dessa mål ska vi föra en bredare säkerhetspolitik som kan ge landet en grundläggande trygghet och motverka risker för väpnad aggression riktade mot oss eller mot våra grannar. Våra internationella förpliktelser och bidrag till internationell fred och säkerhet utomlands ska vila på FN-beslut och i samverkan med andra EU-stater. måste skapa sig en säkerhetsstrategi som vilar på en bredare grund än den vi har . En säkerhetsstrategi är inte längre något exklusivt för det militära försvaret, utan har sin giltighet över hela samhället. Globalisering innebär att det inte går någon skarp gräns mellan extern och intern säkerhet, mellan civila och militära åtgärder. En modern nationell säkerhetsstrategi måste omfatta alla dessa aspekter. Det är inte bara staten som efterfrågar säkerhet utan också dess invånare. behöver därför en nationell säkerhetsstrategi. En sådan innebär inte att gränsen mellan civilt och militärt bör suddas ut. Däremot är själva idén att skapa synergi och koordinering mellan statens olika resurser. är ett litet land och vår strategiska handlingsfrihet är därmed begränsad. Detta innebär att vi inte ensamma kan möta många av dessa hot och risker. Vi kan exempelvis inte själva skydda den internationella sjöfart, som vårt välstånd är beroende av. Vi klarar inte ens att skydda svenska fartyg – annat i vårt närområde – trots att fartygen och deras besättningar täcks av de säkerhetspolitiska målen. Vi måste vid ett skarpt läge lita till att vi får hjälp från det internationella samfundet. Den nationella säkerhetsstrategin skall klara ut de övergripande principerna för hur samhällets olika delar skall samverka för att uppfylla målen för vår säkerhet gentemot prioriterade hot och risker. Strategin måste ha medborgarnas stöd. Den måste också ge en inriktning om var och i vilka sammanhang akuta insatser i första hand är aktuella eftersom en sådan inriktning styr vilka resurser som behövs, utbildning, övning, doktrin och utrustning.