mot · H102Sf239 · 2013-10-01 00:00:00 — Barn får inte vara ett gränshinder tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om regeländringar som gör att barn inte utgör ett hinder för föräldrar som bor och arbetar gränsöverskridande i . Det blir allt vanligare att människor i de nordiska länderna under någon del av sitt yrkesverksamma liv byter land för boende eller arbete. Naturligtvis sker detta även med länder utanför . Vi har dock en ambition att den nordiska arbetsmarknaden ska vara en gemensam arbetsmarknad, så långt det är möjligt. Den gemensamma arbetsmarknaden exempelvis över har vuxit snabbt sedan bron byggdes och det har varit bra för den regionen. I lyfts ständigt upp problem kring olika former av hinder som försvårar för personer och familjer att i praktiken leva gränsöverskridande i . Vi får ständigt nya exempel främst från tre områden där en gränsöverskridande vardag har blivit vanlig. Det handlar om gränsproblem i där och på vissa orter nästan vuxit samman, det handlar om och där arbetspendling över gränsen till är omfattande och så den växande gränsöverskridande vardagen i . Regeringen är väl medveten om de problem som finns så egentligen behövs ingen ytterligare beskrivning än den som rubriken till motionen ger för att min hemställan skall bli hanterbar, men jag skall ändå kort beskriva en detalj där barn blir ett gränshinder för en familj. Den barnfamilj som bor i och har en förälder arbetandes i och en i upplever att deras föräldraledighet beräknas på ett orättvist sätt när de vill dela . Den förälder som arbetar i får sin ledighet beräknad utifrån danska regler och den som arbetar i får sin föräldraledighet beräknad utifrån svenska regler. Det kan ju låta rimligt om det vore så att regelverken tog hänsyn till varandra. Tyvärr fungerar inte systemen när den förälder som arbetar i väljer att ta ut föräldraledigheten i deltid, exempelvis . Båda systemen ger möjlighet att både dela på ledigheten och att ta ut föräldraledighet på deltid vilket är mycket bra. Behovet av deltid kan ha många orsaker. Eftersom det danska systemet har och det svenska så blir avräkningen märklig. När den danskarbetande föräldern går ner till , vilket innebär ersättning så borde det leda till en avräkning av av de dagar som den svenskarbetande föräldern kan ta ut. Av någon för mig obegriplig anledning så minskas antalet ersättningsdagar i stället i det svenska systemet, lika många som om den danskarbetande föräldern hade tagit ut ersättning för . Denna bugg i systemet gör att den svenskarbetande föräldern som tror sig ha sex månaders föräldraledighet kvar att ta ut i extrema fall endast har kvar. Detta är något som föräldrar tillsammans med personal i har kunnat konstatera i några fall. Enligt uppgift jag fått är den lokala i på grund av detta inte överens med centralt när det gäller hur man ska beräkna deltiders fördelning mellan det danska och det svenska systemet. Unga par som bor på den svenska sidan men arbetar i var sitt land säger att de till och med funderar över om det är möjligt att försöka få barn som systemet fungerar. Som alltid när det gäller gränshinder för en väl fungerande nordisk arbetsmarknad så måste åtgärder föregås av en grundlig analys. En justering av regler som klarar att hantera den beskrivna situationen i får självklart inte krångla till relationer mellan och övriga nordiska grannländer. Regeringen bör därför efter utredning återkomma till med förslag på hur regler för föräldraledighet kan förbättras så att det inte upplevs som orättvist och försvårande för gränsöverskridande familjer att skaffa barn. Som motionär är jag självklart nöjd även om regeringen visar sig kunna åtgärda problemet genom föreskrifter via berörda myndigheter utan att behöva gå till med förslag till lagändringar. Det är resultatet som är det viktiga.