mot · H102So400 · 2013-10-03 00:00:00 — Hälso- och sjukvården ska styras demokratiskt och därför slår fast vilken prioriteringsordning som ska gälla. De grundläggande principerna är människovärdesprincipen, dvs. att alla människor har lika värde och samma rätt oberoende av personliga egenskaper och funktioner i samhället, samt behovs- och solidaritetsprincipen och kostnadseffektivitetsprincipen. Människovärdesprincipen är överordnad och syftar till att förhindra diskriminering, stigmatisering och kommersialisering av enskilda människor. Behovs- och solidaritetsprincipen är överordnad kostnadseffektivitetsprincipen. Det innebär att personer med svåra sjukdomar har företräde framför lindrigare sjuka oavsett kostnader. Den omfattande privatiseringen och kommersialiseringen av hälso- och sjukvården innebär ett hot mot denna prioritetsordning i och med att vinst blir en drivkraft. slår vakt om en offentligt driven och skattefinansierad vård. En demokratisk styrning av vården i kombination med öppenhet och insyn är det bästa sättet att garantera att de svårast sjuka får rätt till vård. Genusperspektivet i hälso- och sjukvården måste bli tydligare. Vi vet för lite om kvinnors hälsa eftersom mannen varit, och är, den rådande inom läkarvetenskapen. Först började man diskutera avsaknaden av ett jämställdhetsperspektiv inom vård och behandling och kräva könsuppdelad statistik. finns stora kunskapsluckor när det gäller kvinnors hälsa. Förutom kunskapsskillnader finns det även skillnader mellan könen när det gäller bemötandet inom vården. Fler kvinnor än män upplever att de inte blir trodda, att de blir missförstådda och får vänta på utredningar för diagnos, framför allt inom primärvården och psykiatrin. Kvinnor och män bemöts också olika inom akutsjukvården. Det gäller såväl behandling som diagnostisering. Vid ambulansutryckningar får män oftare än kvinnor bedömningen högsta prioritet. publicerade 2008 en rapport om könsperspektivet på hälso- och sjukvård Mot en mer jämställd sjukvård och socialtjänst. Fler kvinnor än män i samtliga åldersgrupper upplever oro och ångest och det är särskilt oroande att den psykiska ohälsan bland unga kvinnor fortsätter att öka. Många grupper av läkemedel förskrivs i högre grad till kvinnor än till män. De mest markanta skillnaderna gäller läkemedel mot depression och annan psykisk ohälsa. Det finns ett stort behov av en mer systematisk, könsuppdelad statistik för att synliggöra könsrelaterade problem inom vården. Det behövs metodutveckling för att kartlägga könsskillnader vad gäller vårdresurser och resultat. Ett genusperspektiv borde integreras i all forskning, utbildning och utveckling och det borde forskas mer om kvinnors sjukdomar och villkor i vården. En nationell genomförandeplan för jämställd sjukvård bör därför tas fram med inriktning på hur man kan öka och sprida kunskap om hur könsfaktorer påverkar vården. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.4Gör vården jämlik för människor med funktionsnedsättning redovisar i sin senaste lägesrapport att personer med insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) oftare dör i cancer och har sämre chanser att bli friska än övriga cancerpatienter. För denna grupp är risken att dö mer än fördubblad jämfört med hos övriga cancerpatienter. Sjukvård för personer som får insatser enligt LSS är en angelägenhet för både hälso- och sjukvårdspersonal och personal inom . Många i gruppen har företrädare, exempelvis i form av socialtjänstpersonal eller god man. Många har dessutom kognitiva svårigheter eller andra svårigheter, som gör det svårt för dem att föra sin egen talan. Ovanstående resultat om dödlighet och vård vid cancer pekar på behovet av kompetens, samverkan mellan socialtjänstpersonal och hälso- och sjukvårdspersonal, exempelvis i form av förbättrade rutiner på boenden. Men det handlar troligen också om att funktionshindersperspektivet behöver få ett större genomslag inom hälso- och sjukvården. Vårdpersonal behöver uppmärksamma särskilda behov hos personer med funktionsnedsättning för att på så sätt förbättra bemötandet. Att personer med funktionsnedsättning får ett bra bemötande är således en viktig förutsättning för att vården ska bli mer jämlik. Det behövs aktiva åtgärder för en jämlik sjukvård för människor med funktionsnedsättning. Regeringen bör återkomma med konkreta förslag för att förbättra situationen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För att hälso- och sjukvården ska bli mer jämlik för personer med funktionsnedsättning behöver den även vara tillgänglig. har i en annan rapport uppmärksammat att tillgängligheten hos vårdcentraler är låg för denna grupp. av vårdcentralerna hade till exempelvis anpassat sina lokaler för hörselskadade och hade rutiner för att förlänga besökstider. Denna bristande tillgänglighet riskerar att göra det ännu svårare för personer med funktionsnedsättning att få vård. Det kan ta och i värsta fall kan bristerna helt utestänga dessa personer från att söka vård och stöd på samma villkor som övrig befolkning. Detta är ytterligare ett exempel på att bristande tillgänglighet måste bli diskrimineringsgrund. 5.5Vård på lika vilkor – oavsett sexuell läggning, könsidentitet och könsuttryck är fortfarande ett heteronormativt land där heterosexuella betraktas som och hbtq-personer betraktas och behandlas som avvikande. Samhällets normer gällande sexualitet, könsidentitet och könsuttryck får konsekvenser för vår hälsa och den hälso- och sjukvård vi får. hade 2010 och 2011 ett särkilt fokus på vård på lika villkor. Man fann då att trots att hbtq-personer som grupp har större vårdbehov än befolkningen i stort så undviker många hbtq-personer att söka vård. Både svensk och internationell forskning visar att många hbt-personer skräms bort från vården av kränkande och diskriminerande bemötande. Diskriminering skapar ohälsa, det blir inte minst tydligt bland hbtq-personer. En studie från visar att varannan av de tillfrågade transpersonerna hade övervägt att ta sitt liv. Självmordsförsök var också dubbelt så vanligt bland homo- och bisexuella som i övriga befolkningen. Den utbredda ohälsan bland unga hbtq-personer är i detta sammanhang särskilt alarmerande. har också visat att hbtq-personer har ett högre riskbruk av alkohol och använder cannabis i högre utsträckning. Det finns också exempel där diskrimineringen av hbtq-personer inom hälso- och sjukvården har sin grund i lagstiftning och politiska beslut. I betalar samkönade par en betydligt högre avgift än olikkönade par vid assisterad befruktning. Fram till genomfördes tvångssteriliseringar av transsexuella. Och transpersoner som är har inte rätt att byta juridiskt kön, vilket har negativa konsekvenser för unga transpersoners hälsa. Ska alla ha tillgång till vård på lika villkor kan man inte utgå från att alla som vänder sig till vården är heterosexuella eller att alla människor har ett könsuttryck som passar ihop med den könsidentitet som det omgivande samhället tillskriver dem. Vård på lika villkor förutsätter ett långsiktigt arbete med kompetenshöjning och bemötandefrågor. Regeringen bör återkomma till med förslag på hur vård ska garanteras på lika på villkor för hbtq-personer över hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6Mer resurser till hälso- och sjukvården Landstingen har en ansträngd ekonomi och hälso- och sjukvården har stora problem på många håll. har rapporterna duggat tätt om överbeläggning, platsbrist, långa väntetider, inställda operationer, hotad patientsäkerhet m.m. Det förekommer protester från personalen mot hög arbetsbelastning, låga löner och dåliga arbetsvillkor. I , styrt av de borgerliga och , är läget så allvarligt på grund av neddragningar, anställningsstopp och brist på vårdplatser att det bidragit till att människor dött. Förlossningsvården har en krisartad situation främst i och övriga storstäder. Det finns också en allmän uppfattning i samhället att vården inte fungerar som den ska. I en opinionsundersökning som SVT låtit göra svarade att sjukvården har blivit sämre sedan förra valet. 6.1Mer resurser till sjukvård har listat de mest framträdande bristerna i den senaste lägesrapporten om tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvården: Vården är sämre på att ge patienten tillräcklig information och att göra patienten delaktig. Patientnämnderna tar emot allt fler klagomål från patienterna. Vårdplatserna har minskat och överbeläggningar har blivit vanligare. Tillgången på specialiserade sjuksköterskor har minskat och efterfrågan överstiger tillgången framför allt inom psykiatri-, anestesi- och intensivvård. Skador i vården är vanligt och de vanligaste skadorna är vårdrelaterade infektioner. Antibiotikaförskrivningen tycks inte minska längre och de antibiotikaresistenta bakterierna fortsätter att öka. Landsting och regioner ser olika ut och verkar under olika villkor och har därför olika behov. I en del landsting är det brist på vårdplatser, i andra saknas personal eller är svårt att rekrytera personal med rätt kompetens. För att lösa problemen krävs en riktad resursförstärkning till hälso- och sjukvården, som i varje landsting och region kan gå dit behoven är störst. I vår motion för Utgiftsområde 9, 2013/14:So539, avsätter vi därför till ett riktat stöd till sjukvården. De flesta problemen i sjukvården har ett samband med personalsituationen, vilket är naturligt eftersom det är en personalintensiv verksamhet där större delen av utgifterna är kostnader för personal. Det riktade stödet på ska i huvudsak användas till personalförstärkningar i hälso- och sjukvården. Det är tillräckligt för att anställa minst 3 000 sjuksköterskor, barnmorskor, sjukgymnaster, arbetsterapeuter, logopeder, kuratorer etc. Satsningen ska också användas till att finansiera några särskilda områden inom vården, som behöver extra resurser: ungdomsmottagningar, glesbygdsmedicin, mobila vårdteam samt vård för tortyr- och krigsskadade. Yngre barn mår i allmänhet bra och har god hälsa. Bland äldre barn och ungdomar är problemen med ohälsa större, och det är särskilt ungdomars psykiska välbefinnande som är relativt lågt i en internationell jämförelse enligt och ungas hälsa, vård och omsorg 2013. Den ökning som har skett av ungdomars självupplevda psykiska besvär tycks nu ha avstannat. En anledning kan vara det ökade antalet ungdomsmottagningar så att det nu finns ungdomsmottagning i de flesta kommuner, vilket bör ha inneburit att psykisk ohälsa kan upptäckas på ett tidigare stadium. För att inte bara hejda ökningen av psykisk ohälsa utan även minska densamma behöver ungdomsmottagningarnas arbete utvecklas ytterligare. Ungdomsmottagningarna behöver nå fler ungdomar och bli mer tillgängliga. saknas i alltför hög grad ett lättillgängligt samtalsstöd; en första linjens stöd för att fånga upp unga med psykisk ohälsa. Då handlar det om att anställa fler psykologer och kuratorer. För att möjliggöra ett längre öppethållande och , behövs det fler som arbetar på ungdomsmottagningarna i största allmänhet. Det handlar förutom om ovanstående grupper även om framför allt barnmorskor och läkare. Vi föreslår därför en satsning på ungdomsmottagningar inriktad dels på att rusta dem ytterligare för att arbeta mot den psykiska ohälsan bland unga, dels på att erbjuda bättre öppettider i allmänhet. Satsningen innebär konkret ett stimulansbidrag på totalt med en medfinansiering på från landsting och kommuner, som kan gå till att anställa fler psykologer, kuratorer, barnmorskor och sjuksköterskor. Totalt blir det i ökade resurser, vilket innebär ungefär 350 fler anställda eller två extra tjänster per ungdomsmottagning. Pengar till ungdomsmottagningarna anslår vi i vår motion 2013/14:So539 Utgiftsområde 9. Att erbjuda hälso- och sjukvård i gles- och landsbygdsområden som är trygg, säker och likvärdig med övriga landet har sin egen problematik och andra förutsättningar än städer och tätbefolkade områden. Där finns ofta en större andel äldre, och avstånd är ofta en försvårande faktor för både patienter och personal. Här finns också yrkesgrupper med mycket ensamarbete i skog och mark, t.ex. inom rennäring och skogsbruk. Även turismen leder till speciella krav på grund av att den är så säsongsbetonad med mångdubbelt antal människor som kräver betydligt större resurser än hälso- och sjukvårdsorganisationen har . Det ställer krav på såväl primär- som specialistvård och väl utvecklad mobil akutsjukvård och räddningstjänst. Därtill är det ofta rekryteringssvårigheter till små verksamheter på landsbygden. Det gör dem oftare beroende av bemanningsföretag med svårigheter att upprätthålla kontinuitet i patienternas vårdkontakter som följd. Glesbygdsmedicin är ett begrepp som vuxit fram . Det innefattar en rad kunskapsområden och metodutveckling som syftar till att kompensera för avståndsproblematik och upprätthålla den bredare kompetens som är nödvändig då befolkningsunderlaget är litet och avstånden stora. Det betyder ett utvecklat och fördjupat närvårdskoncept. Glesbygdsmedicin som kunskapsområde behöver såväl forsknings- som utvecklingsmedel för att finna och sprida de lösningar som kan garantera trygg, säker och likvärdig vård till den del av befolkningen som bor i gles- och landsbygdsområden. Inom den norra sjukvårdsregionen är av nödvändighet glesbygdsmedicin ett etablerat begrepp. De metoder som arbetats fram, främst i , behöver få nationell spridning. Därför bör den norra sjukvårdsregionen, som har ett fast samarbete inom ramen för , och ges ett nationellt uppdrag att utveckla kunskapsområdet glesbygdsmedicin, ta fram förslag till hur forskning på området kan stimuleras och arbeta med kunskapsspridning och implementering av metoder och tekniklösningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I vår motion för Utgiftsområde 9, 2013/14:So539, avsätter vi för detta uppdrag. Mobila vårdteam är ett sätt att erbjuda kvalificerad vård i hemmet i stället för att patienter uppsöker eller läggs in på sjukhus och liknande. Mobila vårdteam finns inom en mängd områden, t.ex. palliativ vård, psykiatrisk vård eller demensvård, och ser därför väldigt olika ut. Det finns också olika lösningar i olika delar av landet. Ett exempel är där det finns mobila vårdteam för rehabilitering för patienter som har haft stroke, ett område som för övrigt är eftersatt inom sjukvården. Det är två team som består av sjukgymnast, arbetsterapeut, logoped och sjuksköterska och utgör totalt 5 heltidstjänster. Teamen når drygt hälften av det totala antalet patienter. Vi anser att denna vårdform behöver utvecklas och föreslår ett stimulansbidrag på till landsting och regioner för att inrätta mobila vårdteam där inriktningen är öppen och bestäms av landstingen själva. Det bör krävas medfinansiering från landstingen. 6.1.4Vård till tortyr- och krigstraumatiserade Vården till tortyr- och krigstraumatiserade är bristfällig. Det finns brister i kompetens kring tortyr- och krigsskador bland dem som möter drabbade i primärvård, på mödravårdscentral (MVC) och barnavårdscentral (BVC), varför tillstånden ibland upptäcks först i . Dessutom finns mycket få platser i som erbjuder relevant rehabilitering för dem som genomlevt tortyr eller svåra krigstrauman, vilket i sin tur innebär att väntetider för behandling kan vara mycket långa och att tillgången till vård i landet är mycket ojämlik. Forskning visar att anhöriga till traumatiserade i hög grad påverkas av tillståndet och inte minst barnen riskerar att sekundärtraumatiseras. lägger därför i motion 2013/14:So539, Utgiftsområde 9, sammanlagt för att förbättra vården till tortyr- och krigstraumatiserade och deras anhöriga. Pengarna ska gå till följande ändamål: Stimulansbidrag för att skapa specialiserade i alla landsting som kan ta emot och rehabilitera tortyr- och krigstraumatiserade. Detta skulle innebära kortare väntetider och en jämlik tillgång till vård för den berörda gruppen. Föräldrastöd till traumatiserade för att förbättra anknytning och därmed minska risk för sekundärtrauma för barnen. En förälder med obehandlad problematik kan ha svårigheter i anknytningen och riskerar att överföra sina besvär till barnet. Dessutom ska anhöriggrupper för barn till traumatiserade tillskapas. Kompetenshöjning inom primärvård, MVC, BVC, , och . Det är avgörande att människor med traumaproblematik upptäcks . För att uppnå detta krävs en satsning på kompetenshöjning inom vård och myndigheter så att rätt behandling kan sättas in . I allmänhet avses primärvården utgöra den första linjens hälso- och sjukvård. Men det finns fler som arbetar på det tidiga och även förebyggande stadiet och som har ett ansvar för den första insatsen. Det gäller elevhälsovården och företagshälsovården m.fl. har även närsjukvård och närvård blivit ett begrepp och tillhör den första linjens vård. Grunden för den framtida utvecklingen är att öka de hälsofrämjande och förebyggande insatserna, att förstärka den första linjens hälso- och sjukvård och att minska inflödet till specialistvård och sjukhusvård. När den ekonomiska vinsten ökar som drivkraft i vården blir det ofta det förebyggande hälsoarbetet som får stå åt sidan. Långsiktiga förebyggande insatser som förutsätter samverkan med andra sektorer är sällan eller aldrig lönsamma i kommersiell mening. Hälso- och sjukvårdslagen fastslår att sjukvården ska arbeta förebyggande mot ohälsa. Detta arbete har visat sig vara mycket kostnadseffektivt i termer av bättre hälsa. Trots detta har hälso- och sjukvårdens förebyggande arbete varit underfinansierat och marginaliserat med undantag för mödra- och barnhälsovården. I och med införandet av den fria etableringsrätten och vårdvalsreformen har tyngdpunkten för vården blivit läkarbesöket. Det områdesansvar för befolkningens hälsa som primärvården tidigare hade har till stora delar försvunnit och med det förutsättningarna för ett bra folkhälsoarbete. Ett utvecklat folkhälsoarbete är en viktig del i arbetet med en jämlik hälsa. Det är i första hand grupper med låga inkomster som drabbas av ett bristande folkhälsoarbete eftersom de är mest exponerade för olika hälsorisker som skulle kunna reduceras och i vissa fall elimineras genom ett systematiskt förebyggande arbete. Sjukvården är pressad och har svårt att klara sitt uppdrag med befintliga resurser. Det gör att det är svårt att omprioritera och föra över pengar från specialistvården till primärvården även om det skulle vara mest kostnadseffektivt på . Det behövs därför en riktad satsning även mot primärvården för att stärka det förebyggande arbetet i hälso- och sjukvården. avsätter i motion 2013/14:So539, Utgiftsområde 9, till det förebyggande arbetet mot ohälsa. Vår satsning leder till minst 2 000 nya jobb. Det finns flera olika yrkesgrupper som behövs i det förebyggande arbetet mot ohälsa. Några exempel är arbetsterapeuter, dietister, sjukgymnaster, kuratorer, psykologer, sjuksköterskor och läkare. Pengarna ska vara öronmärkta för förebyggande arbete och gå till de verksamheter som lever upp till kraven på samarbete, områdesansvar samt tvärprofessionellt arbete. 6.2.2Motverka klasskillnader i ohälsa Hälsan är mycket ojämlikt fördelad. Klasstillhörigheten är helt avgörande för om man kan förväntas leva ett friskt liv eller inte. Dagens hälso- och sjukvård har på många sätt svårt att bemöta detta. Det är till och med så att hälso- och sjukvården ges ojämlikt så att hälsoskillnaderna i befolkningen snarare förstärks än minskas av vården. Med dagens borgerliga hälso- och sjukvårdspolitik stärks sambandet mellan klass och ohälsa och utvecklingen går mot en alltmer ojämlik vård. Gruppen med låga inkomster och som saknar akademisk utbildning har en sämre hälsa än andra grupper. Trots att personer med låga inkomster faktiskt generellt är sjukare så söker de sjukvård i betydligt lägre utsträckning än de som är rika eller välutbildade. Det finns flera skäl till det. Det finns ekonomiska hinder i form av avgifter och dyra mediciner, att tillgängligheten till vård ser olika ut och att det finns skillnader mellan i vilken utsträckning man i olika inkomstgrupper vänder sig till vården. Hälso- och sjukvården måste därför vara mer lättillgänglig men också arbeta för att motverka klasskillnader vad gäller ohälsa. Det finns en rad olika saker man kan göra för att komma till rätta med denna problematik. En av de viktigaste är att satsa resurser på vårdcentraler i socialt utsatta områden där ohälsan är som störst runt om i landet. En del av vår satsning på primärvården ska därför riktas mot dessa områden. Med satsningen vill vi bryta med den borgerliga politiken, som vill att resurser ska fördelas till individer och inte till grupper. Det vi kan se är att alla de individer som är fattiga och har dålig hälsa bor på ungefär samma ställe, vilket skapar en mycket stor belastning på vården som man med det borgerliga sättet att styra och leda hälso- och sjukvården inte alls klarar av att möta. Man har dessutom prioriterat ned det förebyggande arbetet som en följd av vårdvalet. I satsningen ingår att vårdcentralerna får resurser för att utveckla det förebyggande och uppsökande arbetet, samt öka samarbetet med andra delar av samhället som t.ex. kommun, försäkringskassa och arbetsliv. De ska arbeta mer med breda kompetenser för att klara av att möta flera av de behov som befolkningen har. De ska även arbeta med fler öppna mottagningar och längre öppettider. I vår satsning vill vi också se att resurser går till forskning och utveckling inom primärvården för att utveckla verksamheten för att bli bättre på att möta och tillgodose medborgarnas omfattande och skiftande behov. 7Sjukvårdens behov av personal nu och Att ha tillgång till personal med rätt kompetens i hela landet är en ödesfråga för en jämlik hälso- och sjukvård. Det handlar om att utbilda tillräckligt många. kan inte fortsätta leva på att andra länder utbildar t.ex. läkare för vårt behov. Men det handlar också om att en pressad personal med ständig stress och övertid flyr från orimliga arbetsförhållanden. söker sig många sjuksköterskor till , som har klart bättre arbetsvillkor kombinerat med betydligt högre lön. Nyutbildade sjuksköterskor söker sig till andra arbetsgivare än landstingen på grund av de låga ingångslönerna. Sjukvårdens hierarkiska uppbyggnad och de styrmodeller, som bl.a. Läkaruppropet protesterar mot, gör också att personal slutar och söker andra arbetsgivare. Den demografiska utvecklingen ställer också krav ; att ta hand om en ännu högre andel äldre patienter och att klara sjukvården också på landsbygden. tvingas landsting, trots sämre kvalitet och större kostnader, att anlita stafettläkare. Inom riskerar vi att ha en stor brist på distriktsläkare om inget görs och antalet barnmorskor som närmar sig pensionsåldern är oroväckande högt. På många håll på landsbygden finns rekryteringsproblem när det gäller yrken som kräver högskoleutbildning, exempelvis inom vårdyrkena. I har man infört en rabatt på studielånet för personer med viss högskoleutbildning som etablerar sig i vissa glesare bebodda områden. Detta skulle kunna vara aktuellt även i . Vi lämnar i vår motion 2013/14:Ub394 Högskola och universitet förslag om att regeringen bör utreda möjligheten att erbjuda avskrivning av delar av studielånet för att tillgodose tillgång till högskoleutbildad personal i bristyrken i områden med stora rekryteringsproblem. Det krävs ett helhetsgrepp för att trygga sjukvårdens personalförsörjning i hela landet både i närtid och . En parlamentarisk utredning om sjukvårdens personalförsörjning bör därför tillsättas för att analysera situationen och komma med konkreta förslag . Den ska självklart arbeta tillsammans med landets främsta experter på området, ta lärdom av andra länder och ha en kontinuerlig dialog med berörda intresseorganisationer och fackföreningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det råder stor brist på specialistutbildade sjuksköterskor och antalet minskar stadigt. Genomsnittsåldern är hög och många kommer att gå i pension.