mot · H102U303 · 2013-10-04 00:00:00 — Skälen till att vi slår vakt om den militära alliansfriheten är följande: är medlem av en politisk allians – EU – som har betydligt fler verktyg till sitt förfogande än Nato när det gäller att möta de nya hoten, till exempel genom handel, bistånd och diplomati. Det kallas ibland EU:s mjuka makt. EU:s solidaritetsklausul är mycket tydlig. kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-land och inte heller om ett nordiskt land skulle drabbas. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör bibehålla sin handlingsfrihet. Som medlemsland i Nato vore det troligt att skulle utsättas för starka politiska påtryckningar. Vi har till exempel kunnat se hur krävde att Natos medlemsländer skulle delta militärt i trots att Nato som organisation inte deltog. Vår militära alliansfrihet ger oss starkare möjlighet och trovärdighet att vara pådrivande i det globala nedrustningsarbetet. Kärnvapenanvändning är fortfarande en del av vissa Natoländers försvarsdoktriner. Vi bör själva förbehålla oss rätten att utforma storlek och inriktning på vårt försvar baserat på vår egen säkerhetspolitiska bedömning. Den militära alliansfriheten har ett starkt stöd hos det svenska folket, vilket ger vår säkerhetspolitiska hållning stark legitimitet. samarbete med Nato har blivit möjligt eftersom organisationen har förändrats sedan det . Nato är en central aktör för europeisk säkerhet samt för internationell krishantering. deltar i vissa FN-mandaterade fredsbevarande operationer som genomförs av Nato. FN ger ofta i uppdrag till Nato att utföra fredsoperationer eftersom organisationen har resurser att leda vissa komplicerade insatser. Vårt samarbete med Nato i FN-mandaterade fredsbevarande insatser är viktigt, men är vi tydliga med att inte ska delta i militära operationer som enbart har sin grund i Natostadgans artikel fem om ömsesidiga försvarsgarantier. ska dock fortsätta det nära samarbete, i alla frågor utom bindande försvarsförpliktelser, som utvecklats. Internationella operationer blir alltmer krävande och komplexa och det behövs därför en långtgående standardisering och samövning. Därför samtyckte vi socialdemokrater 2013 till att skulle delta i NRF:s övningsverksamhet. Knappt har regeringen i sina regeringsförklaringar beskrivit den svenska säkerhetspolitikens grundläggande hållning, vår vilja att vara militärt alliansfria. De två regeringspartier som vurmar för svenskt Natomedlemskap tar istället alla möjligheter de kan för att försvaga trovärdigheten i svensk säkerhetspolitik. Detta måste upphöra. Utöver till Nato kan FN också ge andra regionala organisationer som exempelvis EU och AU, Afrikanska unionen, uppdraget att genomföra en fredsbevarande operation. EU har utvecklat sin kompetens att leda alltmer komplexa operationer. har deltagit i praktiskt taget alla fredsfrämjande insatser som EU har gjort. Vi anser att det är positivt att också AU utvecklar sin beredskap att leda operationer på uppdrag av FN. bör fortsätta det aktiva engagemanget och deltagandet i internationella insatser inom ramen för FN, EU, Nato och . Socialdemokraternas politik gällande de internationella militära insatser där deltar aktivt behandlas inte i denna motion. Varje insats behandlas var för sig när regeringen begär mandat från för ett sådant deltagande. Ett trovärdigt försvar är ett viktigt säkerhetspolitiskt instrument. Det verkar avskräckande genom att visa för omvärlden att är berett att självt försvara sin nationella integritet och sitt självbestämmande. Därmed utgör det också en grund för en trovärdig militär alliansfrihet. Det svenska försvaret bidrar vidare till en säkrare värld genom insatser för fred och säkerhet i konfliktdrabbade områden. Ett trovärdigt försvar måste ständigt förändras beroende på den aktuella säkerhetspolitiska situationen. Utformningen av och storleken på försvaret ska styras av de hot som kan bli aktuella mot . Det nordiska samarbetet kring försvarsfrågor har ökat . Ett ökat nordiskt samarbete är både viktigt och efterfrågat och måste ges högre prioritet. De nordiska länderna har många gemensamma intressen och vår regions strategiska betydelse ökar. Vi kan tillsammans bidra till säkerhet och stabilitet. Varje nordiskt lands säkerhetspolitiska val måste respekteras. Ett fördjupat arbete där vi tillsammans tar större gemensamt ansvar inom ramen för Nordefco när det gäller övningar, operationer, utbildning och militär förmåga är viktiga framtidsuppgifter. Ett långsiktigt och fungerande försvarsindustriellt samarbete bör inledas. Det är viktigt att bygga vidare på ett förtroendeskapande samarbete kring och Barents. har antalet väpnade konflikter mellan stater minskat dramatiskt. Allvarligt är dock att den politiska avspänningen mellan öst och väst inte har lyckats bryta den internationella trenden av återigen ökade militära utgifter. Stater väljer att möta icke-militära hot med militära medel, varför världen behöver en ny kultur av nedrustning och avmilitarisering. Trots utvecklingen med avspänning mellan länder, tvingar konflikter inom stater många människor att leva med krigets fasor. Lidande skulle ofta ha kunnat förhindras, men omvärlden har reagerat först när krisen är ett faktum. Tydligast är det vid systematiskt förtryck av etniska och religiösa grupper inom en stat som leder till en regional väpnad konflikt och etnisk rensning. Många av dagens hot och kriser har sina rötter i en ojämlik fördelning av resurser, avsaknad av demokrati eller brist på respekt för mänskliga rättigheter samt klimatförändringarna och dess konsekvenser. Extrem fattigdom är ett direkt hot mot miljoner människor, men utgör också grund för väpnade konflikter. Alla länder och människor måste ges möjlighet till hållbar utveckling, endast så är en säkrare värld möjlig. Ekonomisk, hållbar och social utveckling är en förutsättning för fred. Likaså gäller det omvända, fred och mänsklig säkerhet är förutsättningar för utveckling. Så länge miljontals människor lever under hotet av väpnade konflikter, eller på flykt undan kriser, går all kraft åt till att överleva och skydda sig och sin familj. För den enskilda människan och samhället blir det en ond cirkel av konflikter, osäkerhet och fattigdom. I den rika delen av världen ser vi att våld, vapen och sårbarheter till stor del ändrat karaktär. Andra vapen än militära kan användas för att slå ut viktiga samhällsfunktioner, skapa instabilitet och orolighet och skada tilltron till vår samhällsmodell. Det är inte bara stater utan i allt högre utsträckning grupper och enskilda som står för dessa hot. Genom att skada elförsörjning, telekommunikationer och it-system inom till exempel sjukvård, kreditväsende och liknande kan vår självbestämmanderätt hotas. Den snabba teknikutvecklingen har fört med sig att vårt dagliga beroende av högteknologiska system utgör den främsta säkerhetspolitiska utmaningen. Staters maktmonopol är brutet och människors säkerhet kan hotas genom angrepp i syfte att skada värden och funktioner, hot som är gränsöverskridande och kan drabba utan förvarning. försvarspolitik utgår av tradition från att med militära medel slå tillbaka ett väpnat angrepp från annan stat. Försvarsförmåga i en ny tid är betydligt mer än så. Vår försvarspolitik måste bygga på insikten om nationens sårbarhet och den nya tidens aktörer och medel. Den demokratiska utvecklingen och situationen för de mänskliga rättigheterna i går åt fel håll. Dagens är inte men svensk säkerhetspolitik måste beakta en oförutsägbar utveckling. måste se och förhålla sig till den ryska militära förmågeutvecklingen. och övriga i världssamfundet har ett gemensamt ansvar att möta både militära hot och andra utmaningar mot demokrati och trygghet. För att se hot och lösningar i ett sammanhang måste vi utgå ifrån ett bredare säkerhetsbegrepp och arbeta mer förebyggande, men kunna agera snabbare och mer kraftfullt när en konflikt inte kunnat förhindras. Utgångspunkten ska vara att skydda människor och mänskliga värden, inte endast stater och deras gränser. Socialdemokraterna har drivit fram en svensk politik för förebyggande insatser, där det finns konkreta förslag om medling, politisk påtryckning, polisiär övervakning och insatser för att stärka rättsstaten, men även snabba och kraftfulla militära insatser. ska satsa mer på att sprida och genomföra den strategi för förebyggande arbete som finns. När en konflikt väl uppstått krävs det snabba insatser för att hantera den uppkomna krisen. Avgörande är att kunna gripa in tidigt för att förhindra att en konflikt sprids eller förvärras, vi har sett för många exempel där en konflikt leder till massmord eller etnisk rensning. Här behövs en förstärkning internationellt både av resurserna, kunskap och förmågan att snabbt kunna hantera akuta kriser. För en varaktig fred i ett konflikthärjat samhälle krävs ett långsiktigt återuppbyggnadsarbete med en kombination av civila och militära medel. I länder med långvariga konflikter där unga män i långa tider bara känt till livet som soldat eller gerillakrigare, måste det satsas på utbildning och program för att dessa ska kunna komma tillbaka till ett fungerande liv. Kvinnors deltagande i konfliktförebyggande och krishantering före, under och efter en konflikt är en förutsättning för hållbar fred och utveckling. Arbetet utifrån FN-resolutionerna och 1820 med flera måste intensifieras. Kvinnors rättigheter och perspektiv måste få bättre genomslag i arbetet för fred och säkerhet. Det är glädjande att detta uppmärksammades genom som 2011 tilldelades tre kvinnor som på olika sätt givit viktiga bidrag till kampen för fred, demokrati och kvinnors rättigheter. I arbetet med mänsklig säkerhet saknas oftast det genusperspektiv som behövs för att se skillnader i mäns och kvinnors säkerhetsbehov. är det kvinnors situation som osynliggjorts. Kvinnor och barn är de som drabbas hårdast i en konflikt. Systematiska våldtäkter och massvåldtäkter används som ett vapen i konflikter och det drabbar naturligtvis den utsatta individen oerhört hårt men också hela samhället. Betydande resurser måste satsas på de behov som kvinnor och flickor har av skydd och stöd under och efter en konflikt. är det viktigt att understryka kvinnors avgörande uppgifter och roll i fredsprocesser, som beskrivs i FN:s säkerhetsråds resolution . Sexuellt våld är en av de allvarligaste formerna av våld mot kvinnor. Våldtäkt är, vare sig det sker i tider av fred eller under väpnad konflikt, en kränkning av en kvinnas identitet och mänskliga rättigheter. I väpnade konflikter har våld mot kvinnor nått epidemiska proportioner. Massvåldtäkter används ofta systematiskt som ett vapen. Genom historien har kvinnor utsatts för sexuella trakasserier och våldtäkter vid väpnade konflikter. Civila har utsatts för systematiskt sexuellt våld i länder som , , , och . Våldtäkt är ett billigt vapen. Även om vi inte vet tillräckligt om de mekanismer som gör att sexuellt våld används systematiskt, så vet vi att de används i vissa konflikter, men inte i andra. Förskräckande exempel finns, men det är dags att alla de män som befinner sig i en position som ger dem möjlighet att värna kvinnors rättigheter som människor i krig och konflikter träder fram. Enskildas agerande är avgörande. Vi vet att disciplinen inom poliskårer och i militära förband kan vara stark. Befäl kan använda sin auktoritet för att stoppa oacceptabelt beteende. Vi behöver de goda exemplens makt. FN:s resolution fokuserar specifikt på sexuellt våld mot civila i väpnade konflikter. Våldtäkt och annat sexuellt våld kan utgöra ett krigsbrott eller ett brott mot mänskligheten. Samarbetet inom FN förbättras och vi ser början till en mer enhetlig respons mot användandet av sexuellt våld. Våldtäkter används i ökande grad som vapen för att kränka och stigmatisera kvinnorna. De grova övergreppen innebär ett enormt lidande för de drabbade men är också ett hot mot internationell fred och säkerhet. Våldet mot kvinnor fördjupar konflikter och försvårar möjligheterna till försoning. Kvinnor och barn i krigshärjade områden i världen utsätts för omfattande våld. De är inte enbart offer i skuggan av krig utan måltavlor där sexuellt våld är en del av krigföringen. Arbetet med FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet och resolution med flera om sexuellt våld i konflikter är centrala i detta sammanhang. Situationen i utgör ett fruktansvärt exempel på hur kvinnor, flickor och samhällen drabbas. Vi socialdemokrater vill arbeta för att mobilisera en starkare internationell politisk vilja för att motverka sexuellt våld i konflikter; straffriheten måste få ett slut. Massvåldtäkter bör – med rätta – kallas massförstörelsevapen. Kvinnor som utsatts för sexuellt våld och våldtäkt i samband med väpnade konflikter ska få sin sak prövad av allmänna domstolar och inte av militärdomstolar eller genom sedvanerätt och möjligheter ska ges för att den som utsatts för sexuellt våld och våldtäkt kan föra grupptalan i domstol, att den som utsätts för sexuellt våld och våldtäkt ska ha rätt till skadestånd, att den som utsatts för sexuellt våld och våldtäkt ges rätt till hälso- och sjukvård och att kvinnor som utsatts för sexuellt våld och våldtäkt ska erbjudas skydd mot smitta, akut-p-piller och abortpiller. från är FN:s särskilda representant avseende sexuellt våld i konflikter. Det är ett mycket viktigt uppdrag och vi socialdemokrater vill att regeringen verkar för att gjorda erfarenheter tillvaratas och verkar för att FN fortsätter att driva det viktiga uppdraget med att bevaka kvinnors utsatta situation i krig framåt med kraft. Vikten av arbetet med 1325 och 1820 visar sig inte minst i länder som och . Kvinnors rättigheter och perspektiv måste få bättre genomslag i arbetet för fred och säkerhet. Ett ökat kvinnligt deltagande i konfliktförebyggande och krishantering före, under och efter en konflikt är en förutsättning för hållbar fred och utveckling. Alla länder ska upprätta nationella handlingsplaner för genomförandet av resolution . Vi vill också understryka vikten av att 1325 implementeras i EU-sammanhang. Det är viktigt att agerar både nationellt och internationellt för att förbättra arbetet med FN:s resolutioner såsom 1325 och 1820 med flera relaterade resolutioner. Regeringen har förlängt handlingsplanen till 2015. Socialdemokraterna menar att den bör vara uppdaterad med indikatorer, mätbara mål, klar tidtabell, effektiva kontrollsystem och en definierad budget. Regeringen bör samverka inom och i samt internationellt men också på nationell nivå med exempelvis det civila samhället och myndigheter. kan genom dialog involveras för en form av återrapportering. i slog 1997 fast att begreppet tortyr även omfattar våldtäkt. Rwandatribunalen i Arusha slog därefter fast att våldtäkt kan ingå som en strategi i ett folkmord. Sexuellt våld har inkluderats i åtal i mål som tagits upp av i . På samma sätt meddelade ICC att domstolen skulle undersöka om brott är begångna i . Kvinnorna ska ta del i arbetet för demokrati som i förändringens . För att det ska vara möjligt krävs att kvinnorna kan – och tillåts – att fritt organisera sig. Vikten av att kvinnor deltar i konfliktlösning och arbete för långsiktig fred är belagt. Kvinnor ska varhelst de lever ha politiskt inflytande och tillgång till skydd. EU behöver mer av gemensamt uppträdande i viktiga utrikespolitiska situationer för att kunna påverka stormakternas agerande. Vi måste öka EU:s förmåga i det globala samarbetet så att unionen ska kunna vara en progressiv och säkerhetsskapande kraft, inte minst i . där har bidragit, och kommer att bidra igen 2015, genom den nordiska snabbinsatsstyrkan, NBG, har skapats för att avhjälpa kriser och humanitära nödlägen. Det finns dock anledning att se över hur användbar och kostnadseffektiv denna modell är. har aldrig använts, de är mycket kostsamma och de binder upp stora resurser över . Vi vill understryka att EU till skillnad från Nato inte är en militärallians. EU ska inte heller skapa en europeisk armé. Vi vill att EU stärker sin förmåga att, med medlemsstaternas resurser, bidra till att bevara fred, förebygga konflikter och stärka internationell säkerhet genom civila och militära insatser. EU kan främja fred och agera konfliktförebyggande genom den gemensamma utrikes- handels- och biståndspolitiken samt genom olika bilaterala avtal. Också för de länder som inte är aktuella för medlemskap kan utbytet med EU vara av stor betydelse. Vi vill främja gemensam säkerhet och efterlevnad av mänskliga rättigheter. Om det förebyggande arbetet misslyckas måste vi vara beredda att även agera för att hindra eller begränsa en krissituation eller konflikt. Det har varit en hörnsten i socialdemokratisk utrikespolitik att har ett huvudansvar för internationell fred och säkerhet. EU har utvecklats till en stor global aktör och bör samarbeta med och stödja FN. Om det förebyggande arbetet misslyckas måste vi vara beredda att även agera för att hindra eller begränsa en krissituation eller konflikt. EU:s medlemsländer bidrar till gemensamma insatsstyrkor för att skapa fred vid kriser i världen. De ska stärkas med civila delar för att tidigt kunna stärka ett samhälles civila grundfunktioner efter en konflikts eller katastrofs akuta fas. Att stärka EU:s kris- och konflikthanteringsförmåga också utanför EU:s gränser, samt att den ställs till FN:s förfogande, är en utveckling vi socialdemokrater aktivt har drivit på. ska fortsatt bidra till dessa förmågor. Ett av de första exemplen på när EU kunde axla ett sådant ansvar var då en EU-styrka, ledd av och med svenskt deltagande, kunde bidra till att upprätthålla en skör fredsprocess i , ett land hårt drabbat av krig, våld och fattigdom. Dåvarande utrikesminister sade i sitt tal i : den här våren har EU blivit så starkt i den gemensamma utrikespolitiken att när FN bad EU ställa upp så kunde EU skicka trupper till för att bevara freden i . Och det är också ett viktigt exempel på vad EU kan betyda utanför gränser. En politik för fred och mänsklig säkerhet utgår från våra värderingar om frihet, jämlikhet och solidaritet. Rättvisa, såväl mellan människor som mellan länder och regioner, är vårt medel, men också vårt mål. I en värld som upprustar alltmer behövs aktiva röster för nedrustning. har en lång och stolt tradition att förvalta. Aktiva och kraftfulla röster för nedrustning, icke-spridning och rustningskontroll behövs. utgör ett bra exempel. Den norska regeringen var drivande för att få till ett internationellt förbud mot klustervapen och den tar initiativ på kärnvapenområdet genom att hålla toppmöte om kärnvapenkrigs inhumana konsekvenser. har arbetat mycket aktivt med att få till stånd en rörande . borde följa upp och stödja dessa initiativ. Även om den ekonomiska krisen gjort att många länder skurit i sina militärutgifter fortsätter ändå utgifterna att öka och uppgick till . Internationellt sker trots allt vissa framsteg. har visionen om en kärnvapenfri värld lyfts upp på dagordningen. Inte minst markeras detta av avtalet mellan och som handlar om att reducera antalet strategiska kärnvapenmissiler. Genom översynskonferensen för icke-spridningsfördraget NPT togs steg i arbetet för nedrustning och icke-spridning. De positiva tecknen till trots återstår många svåra utmaningar. i hindras alltjämt av låsningar. , en av kärnvapenmakterna utanför icke-spridningsavtalet, präglas fortsatt av oro och stora spänningar. har genomfört provsprängningar och död skapade ytterligare osäkerhet kring en redan instabil situation. EU har infört hårdare sanktioner mot med anledning av oklarheterna kring landets kärntekniska program. Spänningen har stigit och det finns risk för ökad konfliktnivå. intar en central roll för kontroll och uppföljning av den kärntekniska verksamheten i , och har en plats i organisationens styrelse till , ett uppdrag bör använda för att agera pådrivande i nedrustnings- och icke-spridningsfrågorna och för att genom dialog och diplomati kunna nå en lösning på dessa två konflikthärdar som annars kan leda till katastrofala följder. ska också arbeta aktivt till stöd för upprättandet av en zon fri från massförstörelsevapen i hela . Varje nation har rätt att begära hjälp från andra länder för att trygga sitt eget försvar och därmed också rätt att besluta om att upplåta sitt territorium åt andra länders försvarsmakt. När det gäller kärnvapen menar att kärnvapenmakterna måste åta sig att inte placera ut kärnvapen på annat än sitt eget territorium. Nedrustningsfrågorna omfattar flera områden. Arbetet för att begränsa taktiska kärnvapen är nödvändigt. Lätta vapen, exempelvis pistoler eller k-pistar, är de vanligaste vapnen. De står för det största antalet dödsoffer i konflikter. Det internationella arbetet för att stoppa spridningen av dessa vapen är en angelägenhet för oss alla. Ett fortsatt starkt engagemang är viktigt för att det internationella bindande vapenhandelsfördraget, ATT, som äntligen förhandlats fram ska få genomslag. bör bland annat verka för att många länder ansluter sig till fördraget. och klusterbomber fortsätter att skörda civila offer efter att själva kriget tagit slut. Vi socialdemokrater välkomnade att , sent omsider, ratificerade konventionen mot klusterammunition och förutsätter att skrotningen av Bombkapsel 90 sker . Det är sorgligt att se hur utrikesministerns svala engagemang för nedrustningsfrågorna tillåts sätta sin prägel på den borgerliga regeringens utrikespolitik. Man förslösar ett värdefullt arv. Detta blir särskilt tydligt sett mot den internationella arenan där en ny progressiv president i gjort klar skillnad. Det gäller att både som enskild aktör och i samverkan med andra kan bidra till konkreta resultat för nedrustning och icke-spridning. Det ökande användandet av drönare och den verkan de har väcker många frågor i relation till krigets lagar och folkrätten. Socialdemokratiska regeringar har alltid varit aktiva i nedrustningsarbetet. Olika partnerskap med andra länder sjösattes och bland annat tillsattes för att ta fram nya initiativ och idéer. Regeringen borde tydligt visa sin vilja att ställa sig bakom den nedrustningstradition som så länge varit en hörnsten i svensk utrikespolitik. Det internationella nedrustningsarbetet måste ta ny fart. Mer måste göras. Kärnvapenhotet är långt ifrån avvärjt. Tvärtom har det ökat. Därför lade vi socialdemokrater fram ett tolvpunktsprogram för nedrustning under utrikespolitiska debatt och driver fortsatt på nedrustningsfrågorna. Målet är en fullständig avveckling av massförstörelsevapen, såväl biologiska och kemiska som nukleära. Att förhindra spridning är en viktig del av nedrustningsarbetet. För att nå detta måste kärnvapenmakterna minska innehavet. De samlade kärnvapenstyrkorna i världen, främst och , skulle kunna förstöra allt liv på jordklotet om. Enligt uppgår världens samlade aktiva och utplacerade kärnstridsspetsar till omkring 12 000. Det ligger i mänsklighetens och världssamfundets intresse för överlevnad och gemensam säkerhet att alla kärnvapen elimineras. Den fortgående kärnvapenmoderniseringen innebär ett ohyggligt slöseri med resurser. Flera kärnvapenmakter vägrar att gå med på verklig nedrustning och moderniserar istället sina kärnvapenarsenaler. Till detta kommer att ett antal länder som inte tidigare var kärnvapenmakter nu skaffat sig kärnvapen och att risken för ytterligare spridning även i fortsättningen är stor. Det finns också risk att kärnvapen sprids till icke-statliga aktörer, exempelvis terroristgrupper. För att lyckas med nedrustningsarbetet krävs mycket tuffare kontrollregimer. Vi vill se ett starkare med starkare kontrollmöjligheter. har ytterligare någon tid en plats i , ett uppdrag man bör använda för att driva på dessa frågor. (NPT) innehåller tre komponenter. Kärnvapenstaterna förbinder sig att inte överlåta kärnvapen eller kunskap om kärnvapen och kärnvapenteknologi till andra stater. lovar övriga stater att inte skaffa kärnvapen.