mot · H102Fö246 · 2013-10-03 00:00:00 — Internationella insatser är här för att stanna. är en del av världen på gott och ont, och vi kan inte vrida klockan tillbaka. Vi vill se fler svenska soldater i FN-ledda fredsbevarande operationer. Under FN ska ställa upp på internationella uppdrag för att lindra nöden i världen och bidra till stabilitet. Vi ska däremot vara mycket noggranna med vilka uppdrag vi ska delta i och att våra insatser främjar fred, fattigdomsbekämpning och demokrati. delar regeringens ambition att öka de internationella insatserna. Tyvärr har ett historiskt lågt antal soldater ute i FN-tjänst. Ny FN-statistik visar att världsorganisationen hade totalt 76 752 soldater i fredsbevarande operationer runt om i världen. Av dessa kom endast en soldat från . Han eller hon har sannolikt varit anställd i FN:s fredsmission i Sydsudan (Unmiss), vars truppstyrka uppgår till knappt 7 000 soldater. Storleken på det svenska truppbidraget är inte unik utan har legat relativt stabilt på mellan en till fyra soldater . Om vi däremot går , till , så såg situationen helt annorlunda ut. Då hade 1 041 soldater i FN-tjänst varav nära hälften var stationerade i . Det svenska bidraget motsvarade då av FN-trupperna som uppgick till sammanlagt 70 778 soldater. Den svenska FN-politiken är överraskande eftersom behovet av FN-trupper ingalunda har minskat. Tvärtom, då omfattade färre än 20 000 soldater har behovet ökat mycket kraftigt. har FN:s fredsbevarande styrkor inte någon månad understigit 70 000 soldater. Drygt hälften av dessa är stationerade i , och . Vi vill att regeringen ökar ambitionen successivt mot de mål som vi är överens om, nämligen att 2 000 soldater ska vara ute i internationell tjänst. Regeringen har tackat nej till ett antal erbjudanden från FN med hänvisning till kriget i . Vi vill att regeringen gör annorlunda prioriteringar framöver när vi successivt minskar antalet soldater i . Vi vill att vänder blicken mot . Här finns enorma behov och här kan göra stor nytta. är ett land som FN har lyft upp som tänkbar insats för FN. Om FN ber världens länder att skicka personal till för att bidra till att bygga upp landet, menar vi att ska erbjuda sig att delta. Vi har sagt nej till ramansvar för den nordiska stridsgruppen men accepterat att deltar. Vi är fortfarande principiellt emot att ska ha ramansvar gång på gång. Ramansvaret binder oftast upp alldeles för mycket resurser, som bättre skulle kunna nyttjas för andra ändamål än att stå till förfogande för EU:s stridsgrupper. Europeiska utrikestjänsten fick i uppdrag att göra en översyn av användandet av EU:s stridsgrupper. Regeringen kommer också att se över konceptet för EU:s stridsgrupper och verka för att de ska arbeta för humanitära insatser, t.ex. i samband med olika typer av katastrofer. För att vi ska kunna möta och hindra framtida hot, såväl nationellt som internationellt, måste det finnas ett utökat informationsutbyte mellan militära och civila myndigheter och aktörer. ska dock vara varsamt så att samverkan inte skapar en otydlighet med överlappande kompetenser och kostnader och beakta de risker med ökad samverkan som humanitära aktörer påtalar. Flexibilitet och utvecklingsförmåga måste därför integreras i det framtida försvaret. Det är detta vi ser embryot till just nu och som välkomnas av . Det är viktigt att en myndighet med rätt kompetens får ansvaret för internationella uppdrag. Nordic Battlegroups medverkan i humanitära insatser innebär att erforderlig kompetens för sådana insatser bör säkerställas. Säkerhet måste ses i ett mycket bredare perspektiv. En bredare säkerhetspolitik beaktar de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred, dvs. att åtgärda själva problemet som utlöser konflikten eller hotet, i stället för negativ fred som inriktar sig på att sätta stopp (militärt) för konflikten. Vi vill se en säkerhetspolitik som sätter mänsklig säkerhet före territoriell säkerhet. En mängd nya hot som varken är territoriella eller militära har tillkommit, som de gamla ändrat karaktär och kan bemötas på samma sätt som . Så länge EU:s stridsgrupper finns kvar måste de verka i den nya tidens hotbild, och inte i den gamla som till stor del präglas av syn på hur man löser konflikter. EU:s stridsgrupper tar nu viktiga steg i rätt riktning. Det ena är att EU kommer att se över EU:s stridsgrupper, vilket också regeringen anser är riktigt. Regeringen har också betonat att ska användas till humanitära insatser och att vi ska betona vikten av FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet och resolution om sexuellt våld mot civila i konflikter. Detta är vad har drivit , och vi välkomnar därför att regeringen har ändrat uppfattning i sak. De globala miljöutmaningarna och klimatförändringarna hotar oss alla. De utgör de allvarligaste hoten mot människors säkerhet och fundamentala levnadsvillkor. Att dramatiskt minska användningen av fossila bränslen hör till de viktigaste utmaningarna som mänskligheten står inför. Här har vi i ett moraliskt ansvar att ställa om till förnybara energialternativ, både för miljöns skull och för vår säkerhet. överför därför fördelat från Försvarsmakten (UO6) till utgiftsområde 20 för nödvändiga klimatanpassningsåtgärder. Det är en satsning som vi kallar Miljardanpassningsmiljarden. Meningen är att den ska administreras av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap där kommuner kan ansöka om bidrag för olika former av sårbarhets- och klimatanpassning, exempelvis åtgärder för att förebygga extrema väderhändelser som översvämningar och långsiktiga klimatförändringar. För att markera vikten av att konkreta åtgärder påbörjas föreslår vi ett nytt anslag: 1:19 Åtgärder för att minska sårbarhet och klimatanpassning. Vi föreslår för och 350 miljoner för och . Ska kunna möta alla de globala hot, militära som icke-militära, krävs det ökat internationellt samarbete eftersom är för litet för att klara arbetet självt. Nationellt måste vi organisera oss så att myndigheterna samverkar mer och bättre. Detta kräver en sektorsöverskridande strategi. En omfattande samverkan behöver ske med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Försvarsmakten, och polisen samt andra aktörer. Samverkan med frivilligsektorn behöver även den öka, för att bland annat öka kunskapen om Säkerhetspolisens arbete, som i sammanhanget är en central myndighet. FN:s resolutioner och 1820 antog resolution om kvinnor, fred och säkerhet som handlar om att stärka kvinnors rättigheter och deltagande och att värna om kvinnors deltagande och kvinnor som aktörer i fredsprocesser. har också antagit resolution som utgör en fördjupning av aspekten av sexuellt våld i konflikter i resolution . Bakgrunden till de båda resolutionerna är att en av förutsättningarna för att uppnå långsiktig fred och stabilitet är att involvera fler parter än de stridande i fredsprocessen, vid fredsförhandlingar och i försoningsarbetet. I de flesta fall stängs halva befolkningen, kvinnorna, ute från det arbetet. När fred förhandlas är det nästan uteslutande män som deltar, ofta med argumentet att de stridande parterna är de som ska sluta freden. Det är viktigt att agerar både nationellt och internationellt för att förbättra arbetet med FN:s resolutioner och 1820. Regeringens handlingsplan för perioden –2012 går mot sitt slut och det börjar bli hög tid att påbörja arbetet med nästa handlingsplan för att genomföra säkerhetsrådets resolution om kvinnor, fred och säkerhet. menar att det är viktigt att ligger på och bevakar frågan i EU och i andra sammanhang samt även ställer krav på andra EU-länder att ta fram handlingsplaner . EU och dess medlemsländer lär inte göra det på egen hand. Andelen kvinnor i civila och militära krishanteringsinsatser behöver öka, det gäller inte minst inom den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP), och fler kvinnor måste finnas på högre nivåer. Ute på internationella uppdrag är det inte många länder, utöver , som har jämställdhetsrådgivare, så kallade Gender Advisers. Den allmänna uppfattningen är att är ganska ensamt om att ta frågan på allvar inom EU. Det är dessutom viktigt att den svenska Försvarsmakten vidhåller kompetensen inom området 1325. Det finns tecken på att Försvarsmakten inte håller jämställdheten särskilt högt, och trots att anser sig vara världsbäst på jämställdhet är situationen långt därifrån inom Försvarsmakten. Arbetet med jämställdhetsfrågorna går trögt, vilket också återspeglas i att Försvarsmakten inte lyckas rekrytera tillräckligt många kvinnor till organisationen. Att få fler kvinnor att göra grundläggande militärutbildning är viktigt för att öka andelen kvinnor i stående och kontrakterade förband och i förlängningen få fler kvinnor i internationella fredsfrämjande insatser. Ska Försvarsmakten vara en attraktiv arbetsgivare för kvinnor måste organisationen återspegla moderna och riktiga värderingar, baserat på en modern värdegrund. Och där är jämställdheten grundläggande. Ska arbeta med resolution internationellt krävs det att Försvarsmakten på allvar arbetar med frågan även på hemmaplan. Samverkan och erfarenhetsutbyte, inklusive kartläggning av befintlig kunskap, om resolution måste öka nationellt. Uppföljning av implementeringen av resolution och redovisning av framsteg och motgångar i processen är nödvändigt för ett fullständigt genomförande. Regeringen uppdrar åt myndigheterna genom regleringsbrev att i sina årsredovisningar eller redovisningar i särskilda frågor återrapportera om insatser för att genomföra resolution , liksom resolution . En översyn av handlingsplanen ska ske genom årliga möten, skriver regeringen, där ska kalla berörda inom , myndigheter och enskilda organisationer till diskussion. I samband med att handlingsplanen löper ut ska en övergripande utvärdering göras avseende de mål som satts upp i handlingsplanen. Det är vår uppfattning att denna utvärdering ska redovisas för när den är klar liksom vilka slutsatser man drar för det fortsatta arbetet. Försvarsmakten står inför en rad stora utmaningar, både organisatoriska och framtida säkerhetspolitiska utmaningar. Risken för skenande ekonomiska kostnader för både personalförsörjningen och materiel är stora. Vi noterar att regeringens underlag till är undermåligt och det finns stora risker att soldatlönerna framöver tränger ut materielbudgeten. har även fått väldigt lite information om ekonomin kring det nya personalförsörjningssystemet. Därför vill att regeringen presenterar en översyn över personalförsörjningen för att klarlägga behovet och därmed kostnadsbilden framöver. I årets budgetmotion för utgiftsområde 6 har vi lagt ett besparingskrav på Försvarsmaktens högkvarter med de kommande tre åren. Högkvarteret är alldeles för överdimensionerat. Det är väl känt att det inom Försvarsmakten finns alltför många officerare i högre tjänstegrader i förhållande till insatsorganisationens storlek. har tidigare motionerat om att införa ett med en enda uppgift, nämligen att så humant, effektivt och kostnadsbesparande som möjligt avveckla de delar av den nuvarande organisationen som försvaret inte längre kommer att behöva. Att regering och försvarsmakt behöver vidta kraftfullare åtgärder står klart. Vi delar regeringens mål att Försvarsmakten bör intensifiera sina ansträngningar att skapa en ändamålsenlig ålders- och kompetensstruktur inom officerskollektivet. De kommande tre åren kommer att öka anslaget till Nationella skyddsstyrkorna med . Vi uppskattar att de är underfinansierade med tanke på deras numerär och de viktiga samhällsskyddande uppgifter de utför. Ett ökat operativt fokus kräver en förändrad syn på materiel- och logistikförsörjningen. Det är Försvarsmaktens operativa behov som i större utsträckning ska styra med en tydlig skiljelinje mellan vad som är mål och medel. Det är Försvarsmaktens materielförsörjning som ska bedömas utifrån insatsorganisationens behov, inte som där industri- eller sysselsättningspolitik har fått allt för stort utrymme. En stor utgift i den svenska försvarsbudgeten är materielkostnader. Enligt () är materielbudget på av försvarsbudgeten. Inget annat land i lägger så mycket pengar som . Genomsnittet i är . Det finns således en stor rationaliserings- och förändringspotential i materiel- och logistikförsörjningen i . och länder borde anpassa sig till de nya ekonomiska ramarna och söka nya metoder. av alla försvarsinverteringar i EU:s medlemsländer skedde i nationella program utan gränsöverskridande samverkan. När det gäller forskning och teknikutveckling är siffran . Vi bör därför se över våra materielkostnader. Risken för skenande försvarsmaterielkostnader är ett reellt hot mot Försvarsmaktens verksamhet. För att öka tydligheten i materielförsörjningen och förbättra möjlighet till kontroll och inflytande bör en utvecklad modell av den tidigare objektsramsredovisningen återinföras. Redovisningen bör utgöras av en strukturerad metod för uppföljningen och utvärderingen. I redovisningen bör totalkostnaden för respektive materielprojekt framgå. Det är viktigt att såväl ledtider som ekonomiska bindningar i materielförsörjningen reduceras för att tillgodose insatsorganisationens behov och utformning för att kunna hantera förändrade behov och prioriteringar för att få ett försvar som är mer användbart i insatsorganisationen. Regeringen satsar nästan på den nya . är av princip emot exportstöd till företag som tillverkar krigsmateriel och vill inte se att denna verksamhet ytterligare subventioneras av skattemedel. vill därför avveckla . I vår budgetmotion halverar vi anslaget för för att kunna lägga ned myndigheten helt . Enligt sänder det helt fel signaler att lägger många miljoner av skattebetalarnas pengar på en särskild myndighet vars enda syfte är att exportera vapen. Hade regeringen levt upp till politik för global utveckling (PGU), som den säger att den gör, så hade det knappast varit möjligt att inrätta eftersom vapenexporten är en tydlig målkonflikt. Säkerhet måste ses i ett mycket bredare perspektiv. En bredare säkerhetspolitik beaktar de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred, det vill säga att åtgärda själva problemet som utlöser konflikten eller hotet, istället för negativ fred, som inriktar sig på att sätta stopp (militärt) på konflikten. Vi vill se en säkerhetspolitik som sätter mänsklig säkerhet före territoriell säkerhet. En mängd nya hot som varken är territoriella eller militära har tillkommit, som de gamla ändrat karaktär och kan bemötas på samma sätt som . Man ser också att flera av hoten förstärker varandra, varför flera av de traditionella hotens strukturella grundorsaker betraktas som egna hot i sig. I takt med att nationalstatens gränser luckras upp alltmer blir det svårare att möta dessa hot för den enskilda staten. Dagens konflikter ser inte ut som de en gång gjorde. Det handlar inte längre om uppställda och uniformerade arméer som efter att officiellt ha förklarat krig inleder en kamp till döden om geopolitisk kontroll under diplomatins och krigets regler. Den sortens konflikter syns alltmer sällan.