mot · H102U264 · 2013-10-03 00:00:00 — En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling 4PGU – politik för global utveckling6 8Bistånd för hållbar utveckling12 9Kvalitet och resultat i biståndet13 9.2Resultatstyrning och transparens i biståndet14 10Folkrörelsernas roll i biståndet16 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag för att stärka arbetet med att genomföra PGU, utvärdera resultatet och hantera målkonflikterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att måste koppla allt bistånds- och utvecklingsarbete till millenniemålens och PGU:s uppfyllande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU och andra internationella forum aktivt bör verka för att de mål som har satts upp för det internationella biståndet inom ramen för millenniemålens uppfyllande blir verklighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om de nya utvecklingsmålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att enprocentsmålet för svenskt bistånd ska göras om till ett enprocentsgolv som utvecklingssamarbetet inte får understiga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov och respektera dess suveränitet och inte förknippas med ekonomiska villkor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s makroekonomiska krav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att jämställdhet ska bli ett tredje mål inom ramen för den svenska globala utvecklingspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ha som mål att av biståndet ska gå till kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka andelen bi- och multilateralt bistånd till SRHR-relaterad verksamhet till av biståndsbudgeten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillgången till sexuell och reproduktiv hälsoservice och utförandet av säkra aborter ska lyftas fram i de analyser och strategier som ligger till grund för internationella utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom ramen för sin utvecklingspolitik regelmässigt ska redovisa hur och på vilket sätt man implementerar i sitt arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla svenska ambassader och biståndskontor ska ha en handläggare som ansvarar för jämställdhetsarbetet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom , och de regionala utvecklingsbankerna ska verka för att institutionernas avtal och program alltid ska innehålla en analys av hur effekterna förhåller sig till konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med en inriktning om klimatbistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom /Dac bör arbeta för att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får räknas som utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att även avräkningar för flyktingmottagande, skuldavskrivningar, utländska studenter vid svenska högskolor och ambassadkostnader på biståndsbudgeten ska redovisas inom ramen för Open Aid-initiativet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla aktörer som arbetar med bistånd och utvecklingssamarbete ska följa politik för global utveckling samt officiella utvecklingsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör införa ett förbud mot att bistånd, exportkrediter, investeringsstöd eller andra former av stöd till näringslivet kanaliseras via skatteparadis. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för förändringar av Dacs regelverk så att kostnader för flyktingmottagande, skuldavskrivningar och utländska studenter inte ska kunna räknas som bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att egeninsats för frivilligorganisationers informationsarbete helt bör avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utvecklingsfrågor i EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör tillsätta en skuldrevision enligt norsk modell för att undersöka hur stor del av fordringar som är legitima. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att de fattigaste länderna får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. 1 Yrkande 13 hänvisat till KU. Världen är inte rättvis. Klyftorna är stora mellan länder i nord och syd, mellan fattiga och rika, mellan kvinnor och män. Nästan en miljard människor saknar tillgång till rent vatten. dör en kvinna till följd av komplikationer vid en graviditet – av dessa dödsfall sker i utvecklingsländerna. Världen skulle dock kunna se annorlunda ut. Det finns tillräckligt med resurser för att utrota fattigdomen och ge alla människor ett värdigt liv. Men i stället för en rättvis fördelning hamnar merparten av världens resurser fortfarande i den rika delen av världen. Vår värld är orättvis därför att det finns de som tjänar på orättvisorna. menar att utveckling och fattigdomsbekämpning kräver en rad åtgärder på en rad områden: skuldavskrivningar, en klimatpolitik där de rika länderna och de multinationella företagen tar sitt ansvar, ett stärkt regelverk för vapenhandel, en reformering av IMF och , tydligare globala regler för utländska investeringar och rättvisa handelsregler. I grunden anser vi att det krävs en ny ekonomisk världsordning med en tydlig omfördelning av makt och resurser från nord till syd. har i en rad motioner tagit fram förslag på hur kan bidra till att minska världens fattigdom. I denna motion har vi valt att fokusera på och EU:s utvecklingsbistånd. Bistånd är förvisso långt ifrån den enda vägen för att utrota världens fattigdom, men det är en viktig komponent. I samverkan med de åtgärder och hänsynstaganden som nämns ovan har det internationella ekonomiska utvecklingsbiståndet en avgörande roll i kampen mot fattigdomen. Den borgerliga regeringen arbetar nu på att ta fram en biståndspolitisk plattform. ser stora behov av att reformera utvecklingspolitik. Vi välkomnar därför att en plattform tas fram och att den kommer hanteras av . Vi beklagar att plattformen blivit kraftigt försenad och att de svenska frivilligorganisationerna exkluderats från arbetet med att ta fram dem. Vid riksdagsbehandlingen kommer att återkomma med fler förslag om hur vi vill reformera svensk utvecklingspolitik. Den ekonomiska krisen har lett till att världens givarländer i allt mindre utsträckning lever upp till sina åtaganden när det gäller bistånd. På grund av egna ekonomiska problem har många minskat sina ambitioner gällande biståndsnivåer och biståndseffektivitet. lovade EU och dess medlemsstater att öka sitt bistånd så att de 2015 tillsammans skulle nå av BNI. Men ökningen har uteblivit. I stället har det samlade EU-biståndet minskat enligt 2013 on Financing for Development. Detta sker som krisen slagit som hårdast mot många utvecklingsländer som fått det ännu svårare att på egen hand ta sig ur fattigdom. anser att biståndet är viktigt. Vi tror på solidaritetens styrka och vårt lands möjligheter att bidra till att göra vår värld rättvisare och mer jämställd. Därför slår vi vakt om ett högt bistånd av hög kvalitet som gör skillnad och ger resultat. I årets budget har än en gång avvisat de kraftiga urholkningar av biståndsbudgeten som regeringen föreslår. Se vidare motion Utgiftsområde 7 Internationell utvecklingspolitik. I stället visar vi i denna motion hur vi vill reformera både och EU:s bistånd, för att biståndet både ska öka och få bättre kvalitet. 4PGU – politik för global utveckling Grunden för svensk utvecklingspolitik är politik för global utveckling, PGU. Det har snart gått antog propositionen Gemensamt ansvar; politik för global utveckling. Genom PGU slog man fast att utvecklingspolitiken skulle genomsyras av ett rättighetsperspektiv och utgå från de fattigas perspektiv på utveckling. slog fast att svensk politik måste vara samstämmig, alla politikområden måste bidra till att uppfylla utvecklingspolitikens mål om rättvis och hållbar global utveckling. välkomnade PGU och för oss är det centralt att svensk utvecklingspolitik utgår från PGU och att det råder samstämmighet mellan alla politikområden. Dit är det dock fortfarande en lång väg, mycket återstår för att omsätta PGU:s ord till praktisk politik. Regeringen visar själv i sin skrivelse Genomförandet av samstämmighetspolitiken för utveckling – fokus: den globala utmaningen ekonomiskt utanförskap att det exempelvis finns en tydlig målkonflikt mellan den vapenexport som genomförts och EU:s jordbrukspolitik och PGU:s mål. För att förstå hur utveckling skapas, eller motverkas, måste man analysera all politik som påverkar utveckling. Det är välkommet att regeringen presenterar en skrivelse där man utvärderar sitt eget arbete med PGU, men anser att arbetet med att genomföra PGU också måste utvärderas av en oberoende utvärderingsinstans. Att regeringen utvärderar sig själv är inte trovärdigt och resultatet av PGU blir otydligt. skulle med utökat mandat och mer resurser kunna sköta utvärderingen. Det är i detta sammanhang ytterst olyckligt att regeringen beslutat att lägga ner internationellt utvecklingssamarbete, (Sadev) och inte lyckas få igång den granskningsfunktion som ska ersätta det, Expertgruppen för utvärdering och analys av svenskt internationellt bistånd. ser stora behov av att förstärka möjligheterna till uppföljning och utvärdering av arbetet med PGU. Vi ser också stora behov av att öka samordningen och styrningen av arbetet med PGU för att garantera att alla politikområden samstämmigt bidrar till att uppfylla utvecklingspolitikens mål. För att stärka arbetet med PGU:s genomförande krävs regelbundna oberoende utvärderingar av resultatet och mekanismer för att hantera målkonflikterna. Regeringen bör återkomma till med förslag på detta område. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. finns en gemensam internationell dagordning för global utveckling genom den s.k. Millenniedeklarationen, undertecknad av ca 200 länder. Deklarationen med de åtta millenniemålen slår fast att global utveckling kräver en helhetssyn – insatser för fattigdomsbekämpning, utbildning, hälsa, fred, säkerhet, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati hör ihop. De åtta millenniemålen innebär följande: Fattigdom och hunger ska halveras till 2015. Alla barn ska gå i grundskola 2015. Jämställdheten ska öka och kvinnors ställning stärkas. Barnadödligheten ska minska med två tredjedelar till 2015. Mödradödligheten ska minska med tre fjärdedelar till 2015. Spridningen av hiv/aids, tbc, malaria och andra sjukdomar ska hejdas till 2015. En miljömässigt hållbar utveckling ska säkerställas till 2015. Globalt samarbete ska ske genom ökat bistånd, rättvisa handelsregler och lättade skuldbördor i utvecklingsländerna. Millenniemålen kommer inte ensamma att lösa alla jordens utmaningar eller utradera fattigdom eller förtryck. Om millenniemålen nås skulle det dock innebära att miljoner människor får möjlighet att leva värdiga liv. När det nu bara återstår innan millenniemålen ska vara uppfyllda är det avgörande att världen kraftsamlar runt dessa mål. Tyvärr kan vi konstatera att millenniemålen fått lite utrymme i den borgerliga regeringens utvecklingspolitik, alltför mycket av utvecklingspolitiken saknar tydlig koppling till målen och fattigdomsbekämpning har fått en undanskymd roll. Millenniemålen är inte bara mål, de är också ett löfte som världens ledare gett jordens befolkning att göra sitt yttersta för att de ska uppfyllas. Ansvaret vilar på regeringar både i nord och i syd. millenniemål 8 berör specifikt den rika världens åtaganden för att nå millenniemålen, ett mål som är långt ifrån att uppfyllas eftersom världens rika länder inte har ökat biståndet till utlovade nivåer. Med anledning av detta måste regeringen koppla allt bistånds- och utvecklingsarbete till millenniemålens och PGU:s uppfyllande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare är det skyldighet att trycka på de rika länder som inte lever upp till de gemensamt satta målsättningarna. Inte minst gäller detta för länderna inom EU. bör inom EU och andra internationella forum aktivt verka för att de mål som satts upp för det internationella biståndet inom ramen för millenniemålens uppfyllande blir verklighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. pågår arbetet med att besluta om de nya utvecklingsmål som ska ta vid när millenniemålen löper ut . Det pågår flera parallella processer. FN:s generalsekreterare har utsett en högnivåpanel där bl.a. ingår. En rad länder har fått i uppgift att ta fram olika rapporter i dialog med det civila samhället. pågår nu en process i EU där EU:s medlemsstater ska enas om en gemensam position inför det toppmöte där man ska besluta om de nya målen. anser att det är centralt att man i arbetet med de nya målen tar med sig erfarenheterna från arbetet med millenniemålen, både vad som varit framgångsrikt och vad som varit mindre lyckosamt. De nya utvecklingsmålen behöver vara universella och omfatta alla jordens stater. De nya målen behöver vara tydliga med nords ansvar och syds ägandeskap för sin utveckling. Det behövs tydliga krav på nord när det gäller biståndsnivåer och utgångspunkten måste vara att befolkningen i syd ska sätta dagordningen för sin egen utveckling. De nya utvecklingsmålen måste vara tydliga när det gäller behoven av en samstämmig utvecklingspolitik. De nya målen behöver inkludera skarpa mål om fattigdomsbekämpning. Det är realistiskt att utrota fattigdomen under vår generation. Men fattigdomsmålen måste kompletteras med mål om ökad jämlikhet och minskade ekonomiska klyftor inom och mellan stater. De nya målen måste vara tydliga när det kommer till jämställdhet. Ett jämställdhetsperspektiv kommer att behöva genomsyra alla mål – men det behövs också skarpa egna mål om kvinnors rättigheter. Frågor som behöver lyftas i egna mål är t.ex. kvinnors rätt till sin kropp och hälsa och frågor runt våld mot kvinnor. De nya utvecklingsmålen måste vara ekologiskt hållbara mål och måste kopplas till ett ambitiöst klimatarbete och hållbart utnyttjande av jordens naturresurser. De nya målen bör innehålla mål rörande tillgång till rent vatten, förnybar energi och matsäkerhet. Flera frågor har varit kontroversiella i diskussionerna om de nya utvecklingsmålen. I vanlig ordning har i synnerhet frågor om kvinnors rättigheter och frågor om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, SRHR-frågor, skapat störst oenighet. Denna oenighet finns även inom EU. Regeringen har hitintills sagt att man kommer att prioritera att EU ska tala med en röst. Det finns en betydande risk att ett sådant förhållningssätt kommer att leda till att binds till en urvattnad kompromiss inom unionen. För är det viktigare att kan vara en tydlig röst för kvinnors rättigheter än att enighet uppnås inom EU. Vad som anförs i motionen om de nya utvecklingsmålen bör som sin mening ge regeringen till känna. har varit pådrivande för att ska uppnå målet om att av BNI ska avsättas för internationellt utvecklingssamarbete. Även om preliminära siffror från Dac visar att 2012 med minsta möjliga marginal missar enprocentsmålet så kan målet sägas vara formellt nått, inte minst tack vare de svenska frivilligorganisationernas påtryckningsarbete. är det att gå vidare. Behovet av bistånd har aldrig varit större i världen. Därför bör enprocentsmålet göras till ett enprocentsgolv som utvecklingssamarbetet inte får understiga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. utgångspunkt för bistånd är den internationella solidariteten. Vi menar därför att utvecklingssamarbetet ska utgå från mottagarnas prioriteringar, inte från egenintressen i nord eller som ett maktmedel mot mottagarna. menar att en förutsättning för en framgångsrik fattigdomsbekämpning är att det politiska och ekonomiska självbestämmandet i syd ökar. Varje land har sin egen historia och sin egen unika situation och det finns således aldrig en enda väg till utveckling. I den s.k. Parisdeklarationen, som antogs 2005, framgår att utvecklingsländernas inflytande över utvecklingssamarbetet måste öka. Biståndsgivarna lovar att förändra attityder och metoder för att anpassa sitt bistånd bättre till varje enskilt samarbetsland. Utvecklingsländerna måste med andra ord äga sin egen utveckling. Men fortfarande återstår mycket arbete innan det går att tala om ägandeskap för utvecklingsarbete i syd. Tyvärr konstaterar vi att dessutom går i rakt motsatt riktning, mot att allt mer ska detaljstyras från . Det är ett gammalt och omodernt sätt att bedriva bistånd, som har prövats och som har misslyckats. Ägandeskap är en fråga om demokrati men också om effektivitet. Om biståndsmedel ska leda till långsiktiga förändringar krävs att mottagaren äger sin egen utveckling. För att framgångarna inom ramen för arbetet med kampen mot fattigdomen i världen ska bli permanenta krävs att arbetet för att nå fram genomsyras av ett starkt ägandeskap av arbetet i syd. Det är människor i syd, de som känner fattigdomen och orättvisorna i sin vardag, som behöver sätta dagordningen för biståndet. Därför måste besluten om landets utveckling tas av invånarna själva – detta är grunden för demokrati. Syds befolkning måste tillåtas att formulera sina egna mål och visioner och styra sin egen utveckling. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med ekonomiska villkor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. och ställer liksom alla banker upp villkor för att ett land ska beviljas lån eller för att gamla lån ska avskrivas. Det är i sig inget anmärkningsvärt att sätta upp villkor, men är starkt kritiskt till hur kraven utformats och på vilka grunder de har tillkommit. Många givare väljer att koppla sitt utvecklingssamarbete till Internationella valutafondens villkor och krav, s.k. konditionalitet, vilket sätter ytterligare press på mottagarlandet. I realiteten är det omöjligt för många utvecklingsländer att självständigt utforma sin ekonomiska politik eftersom det skulle äventyra både lån, skuldavskrivningar och bistånd. För att få vissa lån och skuldavskrivningar har utvecklingsländer tvingats genomföra nedskärningar i de offentliga utgifterna, öka statens intäkter genom högre priser på vatten och el samt devalvera för att på så sätt öka exporten och begränsa importen. För andra lån har det krävts avregleringar, avskaffande av förmånliga lån till bönder och småföretagare, privatiseringar av statsägda företag, färre hinder för att flytta kapital över gränser och avskaffande av investeringshinder för utländska industrier och banker. Flera länder har beslutat att inte koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s makroekonomiska krav, bl.a. och . bör göra detsamma. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kränkningar av kvinnors rättigheter är det vanligaste och mest omfattande brottet mot de mänskliga rättigheterna. Världen över begränsas kvinnors liv av diskriminerande lagstiftningar och samhällsnormer. Kvinnors rättigheter är även en nyckel till utveckling, och könsdiskriminering är en viktig orsak till fattigdom. Kvinnor har ofta det verkliga försörjningsansvaret för familjen, men saknar trots det ofta de mest basala rättigheterna. Att öka kvinnors möjligheter till utbildning och försörjning, exempelvis genom mikrolån, kan bidra till att förbättra den enskilda kvinnans ställning, främja jämställdhet i stort och dessutom bidra till hela samhällets utveckling. är det viktigt att understryka att kvinnor världen över i högsta grad själva är aktörer. Det är därför avgörande att det är kvinnor i syd som sätter dagordningen för arbetet med jämställdhet i utvecklingspolitiken och att verkar för att kvinnor finns representerade och inkluderas i alla former av beslutsprocesser. Den svenska utvecklingspolitiken utgår från två perspektiv: fattigdomsbekämpning och ett rättighetsperspektiv. Både fattigdom och inskränkningar av de mänskliga rättigheterna tar sig ofta olika uttryck för män och kvinnor. För att nå framgång på dessa områden menar att ett tydligt könsperspektiv bör inkluderas så att mäns och kvinnors skilda villkor synliggörs och politiken utformas så att den undanröjer förtryck och diskriminering p.g.a. kön. Därför bör jämställdhet bli ett tredje mål inom ramen för den svenska globala utvecklingspolitiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots att det råder bred enighet om att jämställdhetsfrågor är centrala både för utveckling i stort och i svenskt utvecklingssamarbete så saknas det tydliga siffror på hur stor andel av det svenska biståndet som går till män respektive kvinnor. Uppföljningar av arbete med SRHR-frågor visar att biståndsanslagen minskat på detta område , som detta område ofta lyfts fram som prioriterat. Det är viktigt både med mål och med uppföljning för att garantera att svenskt bistånd faktiskt bidrar till jämställdhet. bör därför ha som mål att av biståndet ska gå till kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att få bestämma över sin egen kropp och uttrycka sin egen sexualitet är en grundläggande mänsklig rättighet. Men det är en rättighet som kränks och inskränks i många länder som bedriver utvecklingssamarbete med. Bristande tillgång till preventivmedel och sexualupplysning, bristande mödravård och starka begränsningar i aborträtten är centrala hinder för utveckling och fattigdomsbekämpning. Behovet är stort av givarländer som är beredda att stötta organisationer som arbetar för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i syd – alltför många givare saknar viljan eller modet att engagera sig i dessa kontroversiella frågor. ser vi hur de krafter som motverkar aborträtt är aktiva i många utvecklingsländer, katolska kyrkan driver t.ex. hundratusentals vård- och omsorgsinrättningar i syd. Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter måste prioriteras i vårt utvecklingssamarbete. Av denna anledning har drivit att av biståndsbudgeten ska öronmärkas för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR). Vi uppmanar nu än en gång regeringen att prioritera arbetet med SRHR-frågor för att driva utvecklingen åt rätt håll då det gäller biståndet genom att öka andelen bi- och multilateralt bistånd till SRHR-relaterad verksamhet. av det svenska biståndet bör öronmärkas för detta område. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Centralt i arbetet med SRHR-frågor är tillgången till materiel som rör SRHR. I många länder råder stor brist på exempelvis kondomer, p-piller, spiraler och andra preventivmedel samt på materiel som behövs vid förlossningar, mödravård och säkra aborter, samt hivtester. I de analyser och strategier som ligger till grund för internationella utvecklingssamarbete bör därför tillgången till sexuell och reproduktiv hälsoservice, inklusive tillgång till preventivmedel och materiel som används vid förlossningar och säkra aborter lyftas fram. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sekulär, könsneutral lagstiftning och lika medborgerliga rättigheter är en grundläggande förutsättning världen över för verklig jämställdhet, ekonomisk utveckling och demokrati. , Cedaw, är ett viktigt verktyg i denna kamp. bör inom ramen för sin utvecklingspolitik regelmässigt redovisa hur och på vilket sätt man implementerar i sitt arbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.