mot · H102MJ490 · 2013-10-03 00:00:00 — Om vi vill minska jordbrukets och klimatpåverkan är en minskad köttkonsumtion en bra väg att gå. , största upphandlingsenhet för livsmedel, har beslutat att endast köpa ekologiskt kött. Det minskar kommunens klimatpåverkan både genom att det kött kommunen köper har mindre klimatpåverkan och genom att kommunen minskar sin köttkonsumtion för att klara budgeten eftersom det ekologiska köttet är dyrare. har bidragit mycket positivt för att ge kommuner möjlighet att upphandla kött där uppfödningen använt striktare djurskyddsregler. Detta har lett till flera konflikter i domstol mellan leverantörerna och kommuner. Men kommuns seger i domstol, där kommunen fick rätt att hävda djurskyddsregler motsvarande de svenska som krav i upphandlingen, har lett till en positiv öppning som vi tror kan påverka mycket. Vi tror att offentlig sektor här måste ta ett större klimat- och miljöansvar i upphandlingar. Det kan handla om att införa vegetariska måltider en eller och att utforma och servera maträtter där en mindre mängd kött används. Även staten måste ta sitt ansvar. Vi menar att den statliga upphandlingen av mat måste inriktas på minskad klimatpåverkan. Ett bättre stöd behövs till de kommuner och landsting som har en ökad vilja att upphandla ekologiska livsmedel och livsmedel producerade med god miljöhänsyn och gott djurskydd. Upphandlingsreglerna är snåriga och flera kommuner har fått problem. har en viktig uppgift i att stödja kommunerna. är ett bolag som samägs av stat och näringsliv. Vi menar att eftersom behovet av dess råd och stöd ökar behöver verksamheten utökas och utvecklas. vill vi se över om den form som rådgivningen nu bedrivs i är den bästa eller om vi behöver andra verktyg för att förstärka den politiska styrningen med den offentliga upphandlingen. Men vi menar också att de svenska upphandlingsreglerna behöver ses i ett europeiskt perspektiv. Hur har andra länder tolkat den gemensamma lagstiftningen? Det kan också vara fråga om spårbarhetssystem som underlättar i upphandlingarna – kan staten hjälpa till där för att stödja kommuners och landstings vilja till hållbar upphandling? Vi är oroade för den allt aggressivare marknadsföringen som motverkar hälsomål och klimatmål. Vi påverkas att handla mer än vi kanske behöver, ofta produkter som leder till ohälsa vid en alltför frekvent konsumtion. Vi anser att det är olämpligt med reklam för produkter med mycket socker och fett direkt riktad till barn. Även om en viss egenvård i branschen har skett, så ser vi det som en viktigt politisk uppgift att bevaka detta område för att se att branschen har ett etiskt förhållningssätt som är rimligt. Konkurrenssituationen i den svenska livsmedelssektorn har förbättrats till gagn för konsumenten. Men vi är fortfarande oroliga för att några stora koncerner kontrollerar marknaden. Det som framförallt har blivit ett problem är den dåliga konkurrensen för offentlig sektor som köper in stora mängder till skolor, äldreboende och sjukhus. Möjligheten för det offentliga att aktivt styra mot mat som producerats mer hållbart har minskat genom dessa koncerners agerande. Detta tar bort ett viktigt politiskt redskap och därför måste vi politiskt arbeta för ökad konkurrens. Restauranger och offentlig mat På samma sätt som i butiken har kunder i restaurang rätt att få veta vad det är de köper. saknas regleringar som ger konsumenterna den rätten. Vi menar att det både handlar om ursprung, innehåll och tillsatser. Man ska som restauranggäst få möjlighet att t.ex. få information om råvarornas ursprung. Det är möjligt att sådan information ska vara tryckt, finnas tillgänglig om gästen frågar eller aviseras på synlig plats. Detta måste utredas i nära samarbete med restaurangbranschen. Syftet är att stimulera näringen, inte att skapa nya regelverk som gör vardagen onödigt krånglig för företagaren. För att göra detta så enkelt som möjligt utesluter vi inte att det tas fram nationella definitioner och benämningar. Vi tycker det är felaktigt när pangasusfiléer säljs som sjötunga eller när köttfärs kan bestå av kött med oklart ursprung och från flera djursorter. En restauranggäst ska kunna lita på att det som serveras är vad han eller hon uppfattar att det är. Då ska inte heller påhittade beteckningar kunna användas för t.ex. fiskarter eller köttprodukter som förvillar gästen. Vi menar att det behövs en kontinuerlig granskning av omfattningen av fusk med beteckningar och åtgärder behöver föreslås som skyddar konsumenterna. Självklart ska också den som serveras mat på sjukhus, skolor eller äldreboende ha rätt till rättvisande information om maten. Är maten förpackad bör samma regler för innehållsdeklarationen gälla som för färdigförpackade livsmedel i affärer. Enligt statistik från är den mängd matavfall som slängs direkt från livsmedelsindustrin i ca och från grossister och butiker ca , dvs. I pågår en intensiv diskussion kring kassationen av livsmedel. Kassationen av livsmedel ligger högre i EU generellt än i . per person slängs. Ett huvudförslag från parlamentet är att halvera kassationen . Det finns en tydlig uppmaning om att medlemsländerna ska ta initiativ till att förbättra livsmedelskedjans effektivitet samt ta itu med kassationen av livsmedel längs med hela försörjningssidan. Det är allvarligt att vi i slänger bort mat till ett värde av ; det innebär att vi slänger bort mat per person och år. Det finns väldigt många aktiviteter som kan genomföras för att också ska bidra med radikala minskningar av slöseriet . Vi menar att behöver en plan för att uppfylla målet att halvera kassationen av livsmedel . Speciellt allvarlig är uppgiften att av den färska frukten och de färska grönsakerna slängs bort innan de når slutkonsumenterna. Vi menar att vi måste granska skälen till detta och tillsammans med branschen och forskningen diskutera fram åtgärder. Ett annat problem är den övertro som finns bland konsumenterna på märkningen med bäst-före-datum. Väldigt mycket mat slängs bort helt i onödan när konsumenterna tror att livsmedel är otjänliga som en följd av bäst-före-datum på förpackningarna. Mycket talar för att en reform som syftade till att öka kvaliteten leder till att människor slänger helt duglig mat. Också butiker plockar bort mat med kort datum istället för att sänka priset på dessa. Vi vill se över bäst-före-märkningen och hitta ett nytt sätt att benämna hållbarheten. För vi menar att systemet är för stelt och inte tar hänsyn till förhållanden som påverkar hållbarheten. En möjlighet skulle vara att gå över till en märkning med minst-hållbar-till men kanske ska märkningen kunna ge uttryck för den skillnad i hållbarhet som en vara har beroende på hur den förvaras och hanteras, t.ex. om varan förvaras i sluten eller öppen förpackning, om det är sommar eller vinter etc. Detta är en fråga som avgörs i EU, och den bör agera för att ändra märkningen. Den svenska primära produktionen av mat har påverkats kraftigt av internationell konkurrens, av inhemska och europeiska regleringar samt av förändrad efterfrågan. Marknaden är emellertid inte fri utan är beroende av den gemensamma jordbrukspolitiken i EU som påverkar förutsättningarna för konkurrensen. Utan gårdsstödet skulle mat producerad i och i andra EU-länders vara betydligt dyrare. Utan handelshinder för import skulle importerade varor från vara billigare. Dagens konkurrenssituation för det svenska lantbruket kan sägas handla om tre saker: vilken förmåga företaget har att effektivisera verksamheten, vilken förmåga företaget har att producera produkter som motsvarar efterfrågan och vilka kostnader företaget har i förhållande till konkurrenterna. Givetvis är det grovt generaliserande när man jämför företag i ett land med företag i ett annat. Det finns de som lyckas och de som misslyckas i alla länder. Men svenska jordbruksföretag har några saker gemensamt: klimat och transportkostnader, svenska regler och avgifter samt de svenska konsumenternas efterfrågebild i den mån den generellt skiljer sig från övriga EU-länders. Liksom i alla andra branscher pågår en effektivisering, en produktionsteknisk utveckling och en kvalitetsutveckling inom jordbruket. Denna process har gått snabbare i vår omvärld men visar flera studier18 att effektiviseringarna avstannat i de stora europeiska jordbruksländerna. Vi menar att vi i har mer att göra för att öka konkurrenskraften genom produktionsutveckling och ytterligare effektivisering. Det borde förbättra de svenska böndernas konkurrenssituation. Det behöver inte betyda fler storjordbruk, att färre människor arbetar i jordbruket eller att gårdarna får större och större djurbesättningar. Nej, istället kan det handla om investeringar i ny teknik, om att flera lantbruksföretag samarbetar och delar på investeringskostnader. Självklart ska en ökad effektivisering inte försämra djurskyddet. Det vore helt fel väg att gå. Det svenska mervärdet där djurskyddet ingår är en nödvändig konkurrensfördel. För djurproduktionen ser vi en långsam negativ trend för nötkreatur, både för kött- och mjölkproduktion, medan höns- och fåruppfödningen ökar. Uppfödningen av grisar minskar också tydligt i en långsiktig trend även om minskningen planade ut något mellan 2010 och 2011.19 Den gemensamma jordbrukspolitiken i EU, CAP, gör att jordbrukssektorn inte kan betraktas som vilken marknad som helst. Inom de ramar som EU:s jordbrukspolitik sätter så arbetar många länder aktivt med att förbättra sin jordbrukssektors konkurrenskraft. Det politiska inflytandet och engagemanget är stort i många europeiska länder. Vi ser tre skäl till att sträva efter en matproduktion i som står sig väl i internationell konkurrens. För det första så handlar det om att säkra de arbetstillfällen som finns inom jordbrukssektorn. Framförallt är det viktigt eftersom jobben finns i glesbygd och i områden där andra arbetstillfällen är svåra att få fram. Vi vill att hela ska leva; minskade arbetstillfällen inom jordbruket skulle urlaka stora områden i med kraftigt försämrad service och välfärd. Många kommuner i har passerat den gräns där det finns rimliga stordriftsfördelar för att klara en bra kvalitet i vård, skola och omsorg. Vi måste slå vakt om jobben i den svenska glesbygden. För det andra handlar det om svenska konsumenters rätt till säker mat av hög kvalitet. I det moderna ökar efterfrågan på råvaror med hög kvalitet som är tillverkade med mindre påverkan på miljön och med större hänsyn till djurens välbefinnande. Det kan vi bara skapa förutsättningar för med politik. För det tredje handlar det om den biologiska mångfalden och naturvården i . Många lantbruksföretag gör en stor insats för att hålla kulturlandskapet i gång. Utan deras åtgärder kommer landet att växa igen med minskad biologisk mångfald och sämre grundförutsättningar för många arter som följd. Naturens motståndskraft mot de stora förändringar som hotar oss just , som klimatförändringarna och kemikaliespridning, är beroende av starka ekosystem. Och ekosystemen blir starka med biologisk mångfald. Vårt långsiktiga mål med EU:s jordbruksstöd är att subventioner och marknadsinterventioner avskaffas . Men tills vi nått dit behöver vi jobba pragmatiskt så att stöden omdirigeras till att ersätta lantbrukarna för de kollektiva nyttigheter de producerar i form av klimat- och miljöåtgärder. Det är också viktigt att se till att rationalisering, effektivisering och ökad konkurrenskraft stimuleras. Vi tror att jordbruket och livsmedelsindustrin måste slå in på en väg med ökad specialisering av sina produkter. Investeringar och utbildning är det som bygger starkt. Också i jordbruket. Politiskt menar vi att vi måste använda de tillgängliga medel som vi har – t.ex. EU:s landsbygdsprogram – för att arbeta med stöd för ytterligare rationalisering och effektivisering i sektorn. Vi vill också ge det nya landsbygdsprogrammet en mer modern och framtidsinriktad profil. Vi vill få fram fler innovationer. Investeringsstöd behöver ses över så att de leder till mer konkurrenskraftiga företag. Vi vill se till att hela näringslivet på landsbygden utvecklas. Miljöstöden måste bli mer riktade för att få större effekt men utan att ansökningssystemet blir för byråkratiskt. Landsbygdsprogrammet menar vi ska stödja de grundläggande tjänsterna som gör att landsbygden kan leva, snarare än den flora av projekt som finns . måste samhällets övriga investeringar korrelera för att stödja utvecklingen på landsbygden. Det handlar t.ex. om it, vägar och energi. Att mer och mer möjliggöra för lantbruksföretag att producera sin egen el och sälja den el som blir över både stärker företagens konkurrenskraft och bidrar till hela energiförsörjning och ökad konkurrenskraft genom mindre beroende av importerade fossila bränslen. Detta menar vi är viktiga utgångspunkter för det framtida svenska landsbygdsprogrammet. En satsning på biogasutvinning i jordbruket är viktig av flera skäl. Det kan öka intäkterna för djurbönderna, det minskar jordbrukets övergödande påverkan och det minskar jordbrukets klimatpåverkan. Vi har i vår utgiftsområdesmotion för utgiftsområde 23 föreslagit ett stöd för biogasutvinning baserat på den mängd metangas som utnyttjas till lantbrukare. Utbildning, metodutveckling och forskning är också väsentligt för att stärka det svenska jordbruket. Det handlar både om en stark grundutbildning, möjlighet till vidareutbildning för företagare som vill satsa för framtiden men också forskningen. Vi menar att forskningen på detta område – och utbildningen – är det viktigaste bidraget som samhället kan ge för att utveckla och säkra jordbrukssektorns konkurrenskraft. När regeringen avskaffade handelsgödselskatten så togs också återföringen av dessa medel till näringen bort. En viktig del av återföringen var stimulans av forskning. Det handlade om forskning som direkt var tillämpbar för att utveckla det svenska jordbruket. Vi behöver förstärka den svenska forskningen i de gröna näringarna. Vi ser det som väsentligt att satsa på forskning kring hur vi utvinner fosfor ur avloppsslam, vilket på grund av höga halter av farliga kemikalier i mindre utsträckning kan användas för gödselmedel. Även en annan åtgärd är kopplad till minskad övergödning från jordbruket. Det handlar om ökad biogasproduktion men också om forskning kring hur man kan avvattna det rötade gödslet för att göra det till ett mer attraktivt gödselmedel. Det vi kallar det svenska mervärdet är en grundpelare i socialdemokratisk jordbruks- och livsmedelspolitik. Om svenska konsumenter med fog kan hävda att det finns generella positiva egenskaper hos svensk mat, så kommer de att efterfråga den mer. Därför ska vi fortsätta att arbeta med en hög kvalitet på djurvälfärden i . Därför ska vi arbeta med minskad kemikalieanvändning, minskad klimatpåverkan och minskad övergödning från jordbruket. Men det handlar också om att en aktiv generell miljöpolitik ger bättre mat. Hela övriga samhället påverkar vår mat genom att t.ex. gifter, smittämnen och annat når åkrar på många sätt . Mer förslag om djurskydd och djurhälsa finns i vår motion Framtidsinriktat djurskydd. Marken som används i för ekologisk odling har ökat kraftigt och nästan fördubblats. 2011 var det av marken som var eller var på väg att bli certifierade (godkänd). fanns det 47 600 ekologiska mjölkkor i . Det innebär en ökning . har antalet ekologiska mjölkkor ökat . Vi ser fördelar med ekologisk odling av två skäl. För det första av miljö- och klimatskäl. Den ekologiska odlingen minskar jordbrukets miljöpåverkan. Det handlar om minskad användning av kemikalier, vilket både är bra för vår egen hälsa och för den biologiska mångfalden. Det handlar om jordbrukets klimatpåverkan som är betydligt mindre med den ekologiska odlingen främst på grund av att det där inte används handelsgödsel, vilket påverkar klimatet genom att det ger utsläpp av den mycket starka växthusgasen dikväveoxid (lustgas). Ökad ekologisk odling minskar alltså, i alla fall kortsiktigt, trycket på omställning i andra sektorer i samhället. Vi menar inte att de ekologiska odlingsmetoderna helt kan ta över men vi tror att de kan utgöra en större andel av produktionen än de gör . Vi vill sätta ett mål om att den ekologiskt certifierade odlingen ska utgöra av den odlade arean 2020. För det andra tror vi att ekologiska produkter kan vara den typ av specialisering som kan göra svenskt jordbruk mer konkurrenskraftigt. Vi har en lång tradition och erfarenheter i . En stabil och ökande efterfrågan från offentlig sektor gör också att den ekologiska odlingen kan utvecklas. Vi menar att ekologisk odling är ett mervärde som den borgerliga regeringen tappat bort. Den svenska efterfrågan har ökat men har inte kunnat följas upp av svensk produktion. Vi tror att den ekologiska odlingen behöver fortsatt hjälp och stöd för att växa. Vi har därför i vår utgiftsområdesmotion föreslagit att anslagen via EU:s landsbygdsprogram för att främja produktion och konsumtion av och handel med ekologiska produkter ska öka. Köttuppfödningen i är mycket beroende av import av soja till foder. Vi vet att den ekologiska påverkan är stor vid odling av sojabönor. Det handlar både om att den biologiska mångfalden försämras när regnskog fälls för att ge plats åt sojaodling, att klimatpåverkan ökar på grund av odlingen men också att giftanvändningen är omfattande. har uppmärksamheten riktats mot att odla svenska proteingrödor, som åkerbönor. Det ger lantbruket en större lönsamhet och gör det svenska köttet mer hållbart producerat. Vi tror att det här behövs statliga insatser och investeringar för att öka kunskapen om grödorna, utveckla nya grödor och konkret använda landsbygdsprogrammet för att stimulera odling. Regeringen bör ge i uppdrag att arbeta för stimulans av ökad odling av proteingrödor i . Socialdemokraterna har alltid tillämpat försiktighetsprincipen i förhållande till GMO (genetiskt modifierade organismer). Vi är oroade över att användningen av GMO kan skapa obalans i ekosystemet och hur GMO-tekniken används där GMO-grödor är direkt kopplade till producenter av kemiska bekämpningsmedel. GMO-tekniken skulle kunna användas för att få fram nya sorters grödor som genom större avkastning minskat trycket på jordbruksmarken och på miljön. Tyvärr har GMO använts till annat. kan en GMO-gröda tvinga odlaren att använda en viss typ av bekämpningsmedel från ett visst företag, samma företag som utvecklat och sålt GMO:n. Om odlare i större utsträckning använder ett fåtal typer av bekämpningsmedel så ökar risken för att ogräs och skadedjur utvecklar resistens. Det i sig tvingar fram en ökad användning av bekämpningsmedel. Än värre är GMO-sorter som tagits fram för att växten ska avsöndra insektsgifter. Det leder till problem med den biologiska mångfalden. Livsmedel som innehåller GMO som säljs i och ska märkas . EU:s medlemsländer bör ges större möjlighet att säga nej till odling av GMO-grödor på sitt territorium. Många av våra hav är utfiskade. Lösningen menar vi är strikta förvaltningsplaner som bygger på vetenskapliga underlag. Förvaltningsplanerna bör vara regionalt styrda. Det är också viktigt att skapa regelverk för blandfiske, dvs. där fisket bedrivs efter en art men andra arter kommer med i fångsten. Det innebär att vi måste begränsa sådant fiske där hotade arter kommer med som bifångster. Vi tror också att vi måste ställa krav på redskap som förhindrar bifångster. Det minskar också mängden fisk som slängs i havet. EU:s nya gemensamma fiskepolitik ska nu implementeras. Det nya gemensamma förhållningssättet till regleringar av fisket inom unionen som innebär att fisket ska ske om hållbara bestånd anser vi är nödvändigt för att säkra jobben i fisket och fiskeindustrin och den biologiska mångfalden i havet. måste EU:s fiskeflotta anpassas till de fiskemöjligheter som finns inom EU:s fiskevatten. Vi menar att en regionalisering av förvaltningen skulle vara önskvärd. Ett ökat lokalt ansvar för förvaltning och regler utifrån de planer som har fastlagts av rådet och parlamentet. Vi menar att vore ett bra område att inleda försök kring denna nya modell. Här finns en fastlagd förvaltningsplan där forskning och politik är eniga om fiskenivåerna och hållbara beståndsnivåer. Regeringen bör sträva efter att i EU skaffa mandat för regionala beslut i . Vi stödde förslaget om förbud av dumpning av fisk. Men vi är kritiska till förslaget att kontrollera detta med kameraövervakning på fiskefartygen. Yrkesfiskare är redan en välövervakade yrkesgrupp i . I har redan ett dumpningsförbud genomförts. borde använda samma kontrollmetoder som används där. Runt våra kuster bedrivs småskaligt fiske som skapar råvaror av hög kvalitet till lokala restauranger och butiker, rökerier och fiskberedning. Vi menar att dessa företagare som ofta har fisket som bisyssla har hamnat utanför diskussionen som fiskets överlevnad. Dessa utgör också ett viktigt bidrag för lokal turism. Här måste vi politiskt se till att dessa företag har rimliga villkor och förutsättningar. En verksamhet som blir viktigare är den så kallade fisketurismen. Vi tror att har bra förutsättningar att få fler företag som satsar på fisketurism. Regeringen bör ge en eller flera myndigheter i uppdrag att se på förutsättningarna för fisketurism och hur denna kan stimuleras med regelförändringar och annat. Fiske i tredje land EU:s gemensamma fiskeripolitik möjliggör utnyttjande av fattiga länders fiskebestånd genom avtal, s.k. FPA. Dessa tecknas nästan uteslutande med utvecklingsländer i tropiska och subtropiska vatten. I dessa avtal överför avtalsländerna fiskemöjligheter till EU mot ekonomisk ersättning. Avtalen innehåller oftast olika delar där viss ekonomisk ersättning ska gå till landet så att det kan stärka kontrollen samt utveckla den egna fiskeindustrin. Den andra delen är en riktad ersättning för respektive fiskemöjlighet. Det fiske som EU bedriver med dessa avtal som grund förstör inte sällan havsmiljön och livsvillkoren för lokalbefolkningen som blir bestulna på såväl livsmedel som arbetstillfällen. Vi anser att regeringens ståndpunkt ska vara att EU ska stödja dessa länders utveckling inom fiskesektorn så att de slipper utnyttjas. Men att EU måste avstå att nyttja fiskerätter fram till den dag då dessa länder har en fiskekontroll och förvaltning som motsvarar de krav vi ställer på oss själva. Avtalen måste baseras på folkrättsliga principer och respekt för invånarna i avtalsländerna. EU:s framtida fiskeriavtal ska garantera att fisket i tredje länders vatten sker på verkliga överskottsresurser. Det är nödvändigt att få fram förvaltningsplaner för samtliga hotade arter och på alla arter som är kommersiellt fiskade. I sker det ett blandfiske där hotade arter, bl.a. torsk, fångas som bifångst. Här är det viktigt att det skapas ett regelverk som styr fisket i områden så att för stor bifångstandel av en hotad art begränsar fiskemöjligheten av målarten. Hälleflundra är starkt hotad och klassas som rödlistad av Artdatabanken. Det finns emellertid inga kvoter eller regleringar för arten inom den gemensamma fiskeripolitiken i EU. Fisket på arten har ökat och vi anser att det är väsentligt att agerar aktivt inom EU för att få tillstånd en bevarandeplan för hälleflundran. Ålen är en art som är starkt hotad. har genomfört åtgärder i syfte att uppnå en halvering av fisket. Vi anser att ytterligare åtgärder behöver göras i EU för att minska ålfisket och att regeringen ska vara aktiv i dessa frågor om vi över huvudtaget ska ha kvar ett ålbestånd i för framtiden. Ålfisket i EU behöver stoppas tills beståndet är livskraftigt igen. När resurserna av vildfångad fisk hotas bör vi satsa mer på odling av fisk. I har den näringen inte tagit fart på samma sätt som i andra länder. Det är tråkigt speciellt med tanke på att vi behöver arbetstillfällen i de glesbygdsområden där det finns förutsättningar för sådant företagande. Det är också märkligt med tanke på de stora resurser för fiskodling som t.ex. finns i de svenska vattenmagasinen. Vattenmagasinen har uppstått när sjöar och älvar reglerats för att möjliggöra vattenkraftverk.