mot · H002Fi14 · 2013-04-29 00:00:00 — Mycket av ökningen av långtidsarbetslösheten beror på ökade arbetslöshetstider bland personer i de utsatta grupperna, se diagram 9 ovan. Precis som i fallet med den ovan beskrivna strukturomvandlingen av den svenska ekonomin innebär förändringen av arbetslöshetens sammansättning stora utmaningar för utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken. 4.4.3Från aktiv arbetsmarknadspolitik till passiva massåtgärder En förklaring till den försämrade matchningseffektiviteten och utvecklingen av de långa arbetslöshetstiderna är att regeringen kraftigt har minskat på möjligheterna till omskolning och vidareutbildning. har man skurit ned på antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen med över 50 procent16 som antalet deltagare inom den kommunala vuxenutbildningen minskade . presenterade , Teknikföretagen och Unionen en gemensam rapport inför avtalsrörelsen 2012.17 I rapporten kritiserar man bl.a. regeringen för att den lagt alltför stort fokus på att öka arbetskraftsutbudet numerärt och att den i för liten utsträckning tagit hänsyn till de kvalitativa aspekterna vad gäller arbetskraftsförsörjningen. De konstaterar vidare att effekterna av den förda politiken blivit hög arbetslöshet som företagen har svårt att rekrytera den arbetskraft de behöver. Regeringens låga ambitionsnivåer beträffande arbetsmarknadspolitiken framträder också tydligt i ett något längre historiskt perspektiv. När efter drabbades av massarbetslöshet i samband med 1990-talskrisen utgjorde anslagen till aktiv arbetsmarknadspolitik av BNP, enligt . Efter 1990-talskrisen och fram till finanskrisen sänktes de offentliga utgifterna på detta område kraftigt, både under socialdemokratiska regeringar och under regeringen . Det anmärkningsvärda i sammanhanget är att de låga ambitionsnivåerna vad gäller arbetsmarknadspolitiken har fortsatt, trots finans- och eurokris. , då effekterna av finanskrisen var som värst, användes av BNP för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Förklaringen till de minskade utgifterna ligger främst i minskade satsningar på arbetsmarknadsutbildning och stöd till anställning och rehabilitering för personer med funktionsnedsättningar. Nedskärningarna när det gäller arbetsmarknadsutbildning har varit så kraftiga att 2008 låg väsentligt under medeltalet för 13 jämförbara europeiska länder. I stället för att rusta de arbetslösa för framtidens arbetsliv genom satsningar på kunskapshöjande och utvecklande insatser har regeringen satsat stort på mer eller mindre passiva massåtgärder. Detta sker inte minst inom ramen för de s.k. garantierna jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgaranti för ungdomar som regeringen infört inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Vi är människor inte maskiner. Trygghet i anställningen är av stor vikt för individen men även för hela samhället eftersom det ökar möjligheterna till utveckling och omvandling av arbetsmarknaden. har dock utvecklingen gått i en annan riktning. Sedan 1990-talskrisen har massarbetslösheten haft ett fast grepp om den svenska arbetsmarknaden. Den höga arbetslösheten har rubbat den relativa maktbalansen mellan arbete och kapital på svensk arbetsmarknad, vilket lett till en genomgripande maktförskjutning mellan löntagare och arbetsgivare. Arbetsgivarnas marknadsmakt har ökat, och löntagarnas positioner har försvagats. Massarbetslösheten, tillsammans med bl.a. försämringar i lagen om anställningsskydd och en bristfällig reglering vid in- och uthyrning av arbetstagare, har bidragit till att anställningsskyddet har urholkats. Otryggheten på arbetsmarknaden har brett ut sig. Den växande otryggheten på arbetsmarknaden manifesteras bl.a. genom ett ökat antal otrygga anställningar, ofrivilliga deltider och en ökad rädsla och osäkerhet i arbetslivet. De senaste två decennierna har andelen tillsvidareanställda minskat som andelen tidsbegränsat anställda har ökat. har av de anställda en tidsbegränsad anställning. Bland unga i åldern har närmare hälften en tidsbegränsad anställning. De otrygga anställningarna är ojämnt fördelade mellan olika löntagargrupper, och mönstret samspelar med och förstärker befintliga orättvisor på arbetsmarknaden. Kvinnor, LO-medlemmar, ungdomar och invandrare är i avsevärt högre grad än andra löntagargrupper hänvisade till otrygga anställningar. Nästan var femte person med ett LO-yrke har någon form av tidsbegränsad anställning. Bland tjänstemännen har omkring var tionde en tidsbegränsad anställning. De otrygga anlitandeformerna är vanligast i kvinnodominerade arbetaryrken. Konsekvenserna av den ökade otryggheten på arbetsmarknaden är flera. För det första påverkas den enskilde arbetstagaren. Otrygga anställningar ger lägre inkomster och därmed lägre föräldrapenning, sjukpenning och pension. De som har en tidsbegränsad anställning eller arbetar deltid riskerar dessutom att inte kvalificera sig till a-kassan. Arbetstagare med en otrygg anställning möter ett välfärdssystem och en svensk modell för arbete som bygger på tills-vidareanställning på heltid. Arbetstagare med otrygga anställningar har även svårare att engagera sig fackligt och tillvarata sina rättigheter. För det andra påverkas övriga arbetstagare och därmed hela löntagarkollektivet. Arbetsplatser med många otrygga anställningar präglas av ökad stress, sämre arbetsmiljö och lägre organisationsgrad. Löntagarnas kollektiva styrka försvagas. För det tredje påverkas samhället. De många osäkra anställningarna innebär stora utgifter för samhället i form av återkommande perioder av arbetslöshet och kostnader för större ohälsa till följd av ökad stress och sämre arbetsmiljö. I de föregående avsnitten har vi kunnat konstatera att regeringens ekonomiska politik för fler jobb inte har minskat arbetslösheten eller ökat sysselsättningsgraden. Däremot har den förda politiken resulterat i en kraftig ökning av den ekonomiska ojämlikheten. som den rikaste tiondelen av befolkningen har ökat sin årliga disponibla inkomst med ca har den fattigaste tiondelen fått se sina inkomster minska ; se diagram 10. Av regeringens fördelningspolitiska redogörelse ekonomiska vårproposition framgår att den ökade ojämlikheten också avspeglas i en ökning av andelen personer som lever under låg ekonomisk standard.18 ökade andelen personer under denna gräns med drygt 40 procent.19 Extra allvarlig är utvecklingen av långvarig låg ekonomisk standard.20 ökade andelen personer med långvarig låg ekonomisk standard med hela 67 procent.21 Ökningen är störst bland ensamstående och bland ensamstående kvinnor med barn.22 Diagram 10 Förändring av årlig disponibel inkomst i tkr per decil 23 Källa: SCB (HEK). Diagram 11 Långvarig låg ekonomisk standard, andel av befolkningen Källa: (VP12). Den direkta effekten av regeringens nedmontering av försäkringssystemen samt besparingarna och privatiseringarna av välfärden är att många individer drabbas mycket hårt, såväl ekonomiskt som socialt. Men politiken har även andra, mer långsiktiga effekter, som är till men för den samhällsekonomiska utvecklingen. har i ett antal studier visat på ett positivt samband mellan social rörlighet och ekonomisk jämlikhet.24 Social rörlighet leder i sin tur till en mer dynamisk och bättre fungerande arbetsmarknad. är i internationell jämförelse fortfarande ett land med relativt hög jämlikhet. innebär regeringens politik att klyftorna nu snabbt växer. Om denna trend fortsätter är risken påtaglig att den sociala rörligheten kommer att minska, vilket i sin tur riskerar att leda till en sämre fungerande arbetsmarknad. Den ökande ojämlikheten tenderar också att minska samhörigheten och tilliten bland medborgarna, vilket leder till ökade sociala problem och till att förtroendet för samhälleliga institutioner undergrävs. leder de ökade klyftorna till nya sociala, idémässiga och ekonomiska strukturer som undergräver medborgarnas vilja och förmåga att agera solidariskt. 4.6Ökade inkomstskillnader mellan män och kvinnor I jämställdhetsbilagan till budgetpropositionen 2013 konstaterar regeringen, precis , att kvinnor förvärvsarbetar i mindre utsträckning än män och har lägre lön än män, att kvinnor tar ansvar för den största delen obetalt hemarbete och att ensamstående kvinnor med barn har de lägsta inkomsterna. Trots denna verklighetsbeskrivning, som i stort delar, gör regeringen inget för att angripa orsakerna till denna ojämlikhet. Regeringen hänvisar till teoretiska långtidseffekter av jobbskatteavdraget, RUT-bidraget och jämställdhetsbonusen som vägar till ökad ekonomisk jämställdhet. Regeringen menar dessutom att försämringarna i sjukförsäkringen och begränsningen av deltidsersättningen från a-kassan leder till ökad jämställdhet, eftersom de stärker incitamenten att arbeta. I själva verket har det mesta av jobbskatteavdraget gått till män, RUT-bidraget används i huvudsak av de mest högavlönade på bekostnad av exempelvis barnomsorg och hemtjänst, och jämställdhetsbonusen har inte haft någon mätbar effekt på mäns föräldraledighet. Det är ett faktum att majoriteten av dem som utförsäkrats ur sjukförsäkringen och som förlorat på de skärpta villkoren för deltidsarbetande i a-kassan är kvinnor. Det är ganska svårsmält att regeringen anser det vara en jämställdhetsvinst. Därtill har regeringen låtit redan ekonomiskt utsatta grupper som ensamstående föräldrar och garantipensionärer, av vilka en majoritet är kvinnor, halka efter ekonomiskt. Den förda politiken har resulterat i en dramatisk ökning av de ekonomiska skillnaderna mellan män och kvinnor. Skillnaden i årlig nettoinkomst beräknas öka och uppgår numera till ca 63 000 kronor25. Per månad har skillnaden i nettoinkomst ökat med . De ökade skillnaderna avspeglas också i att andelen kvinnor under den relativa fattigdomsgränsen ökat med mellan 2006 och 201126. Diagram 12 Andel kvinnor under den relativa fattigdomsgränsen27 Källa: , dnr 2012:264. Diagram 13 Inkomstgap, män och kvinnor28 Källa: , dnr 2013:613. 4.7Privatiseringar och besparingar i välfärden Enligt beräkningar minskade den kommunfinansierade sysselsättningen med 35 000 personer. Denna utveckling är inte helt enkel att förklara, i synnerhet som den kommunala konsumtionen utvecklades tämligen starkt under dessa år; se diagram 14 nedan. Diagram 14 Kommunfinansierad sysselsättning och konsumtion29 Anm.: Konsumtion (vänster skala) och sysselsättning (höger). Källa: och . Källa: och . En förklaring till den svaga sysselsättningsutvecklingen torde vara den ökande andelen privata utförare inom vård, skola och omsorg, dvs. att en allt större andel av skattepengarna går till privata vinster och diverse s.k. overhead-kostnader. () publikation Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2010 innehåller uppgifter om avkastning m.m. inom välfärdssektorn. Sifferunderlaget till rapporten visar att privata utförare inom branscherna hälso- och sjukvård, utbildning och omsorg hade ett sammanlagt rörelseresultat efter avskrivningar på . Det rörelseresultat som genererats av skattemedel uppgick uppskattningsvis till 8,7 miljarder kronor.31 Detta motsvarar lön och sociala avgifter för t.ex. 22 000 undersköterskor.32 I sammanhanget är det också värt att notera att avkastningen på totalt insatt kapital dessutom är mycket högre inom den privata välfärdssektorn än inom näringslivet i övrigt. Avkastningen för privata företag inom vård, skola och omsorg ligger på , vilket kan jämföras för samtliga privata företag (exklusive finansiella företag).33 Regeringen bedömer att den kommunala konsumtionen kommer att utvecklas svagt . För perioden 20132017 beräknas den kommunala konsumtionen i genomsnitt växa med , vilket kan jämföras med det historiska genomsnittet som ligger på per år.34 är kommunernas och landstingens finansiella situation ansträngd. I regeringens prognos når kommunsektorn inte upp till kravet om god ekonomisk hushållning.35 För att kommunsektorn ska komma upp till en konsumtionsnivå i enlighet med det historiska genomsnittet och nå kravet på god ekonomisk hushållning skulle regeringen behöva öka anslagen till kommunerna med hela . Mot denna bakgrund är det uppseendeväckande att regeringen i vårpropositionen inte höjer de generella bidragen till kommunsektorn. Den fortsatta urholkningen av den offentliga välfärden leder till att alltmer omsorgsarbete måste utföras oavlönat i hemmet. Detta hotar kvinnors arbetskraftsdeltagande. Privatiseringarna av vård, skola och omsorg försvagar välfärden och innebär att friska och lönsamma patienter prioriteras framför sjuka och olönsamma. motsätter sig denna utveckling. Vi anser att alla skattemedel till vård, skola och omsorg ska användas till personal och verksamhet och att dessa välfärdstjänster därför inte ska få drivas av vinstdrivande företag. 4.8Bort från den svenska modellen Under den borgerliga regeringen har de bärande delarna i den svenska modellen försvagats kraftigt. För det första har regeringen minskat löntagarnas och de fackliga organisationernas inflytande och styrka. Arbetslöshetsförsäkringen har försämrats, anställningsskyddet har försvagats och det fackliga medlemskapet har fördyrats. Därtill har den aktiva arbetsmarknadspolitiken monterats ned och resurser dränerats. Regeringens åtgärder har lett till en försvagning av fackföreningsrörelsen, en press nedåt på löner och arbetsvillkor och en rubbad maktbalans på arbetsmarknaden till arbetsgivarnas fördel. För det andra har regeringen försvagat tryggheten i socialförsäkringssystemet. Sjukförsäkringen har försämrats kraftigt genom sänkta tak och ersättningar och strängare regelverk. Genom sänkta ersättningar, hot om utförsäkring och inskränkta möjligheter att få sjukersättning ska sjuka människor tvingas att arbeta något som regeringen själv eufemistiskt betecknar som att man minskar trösklarna in på arbetsmarknaden och stimulerar arbetskraftsutbudet. Effekterna av regeringens socialförsäkringspolitik är att försörjningsstödet alltmer blir ett alternativ till social- och arbetslöshetsförsäkringen. Därmed urholkas inkomstbortfallsprincipen och en grundtrygghetslinje utvecklas i försäkringarna, dvs. att samhället garanterar alla en gemensam lägstanivå men att utöver den får var och en klara sig själv. För det tredje har regeringen förstärkt marknadsstyrningen av välfärdstjänsterna och öppnat för ytterligare privatiseringar. Genom att stopplagar avskaffats och privata alternativ stimulerats fram har marknadslösningarna och kundvalssystemen inom välfärdstjänsterna ökat markant. Syftet har varit att vänja människor vid att dessa tjänster ska betraktas som vilka produkter som helst på en marknad. Människor ska inte längre ses som medborgare utan som kunder. Den borgerliga regeringens attack mot den svenska välfärdsmodellen har varit strategisk, metodisk och väl genomtänkt. Man har drivit en politik som försvagat den svenska modellens samtliga grunder . I förlängningen leder det till ett samhälle med svaga fackföreningar, låglönejobb, ökade sociala klyftor, sämre jämställdhet och privatiserade välfärdstjänster. 5Regeringens politik leder inte till fler jobb 5.1Jobbskatteavdraget, a-kassan och jämviktsarbetslösheten Regeringens ekonomiska politik för ökad sysselsättning har ett tämligen gott stöd i den för tillfället dominerande nationalekonomiska teoribildningen. Något förenklat går denna ut på att jämviktsarbetslösheten36, dvs. den nivå på arbetslösheten som är förenlig med en stabil prisutveckling, i huvudsak bestäms av lönedrivande strukturella faktorer på arbetsmarknadens utbudssida. Regeringens ekonomiska politik i form av jobbskatteavdrag och försämringar av a-kassan och sjukförsäkringen m.m. baseras helt och hållet på denna teoribildning.37 Det empiriska stödet för regeringens politik är emellertid mycket svagt och, i många fall, helt motstridigt. har den svenska arbetsmarknaden genomgått betydande förändringar, inte minst sedan den borgerliga regeringen kom till makten . Arbetslöshets- och sjukförsäkringen har drastiskt försämrats. Löneskillnaderna i samhället har ökat, och den samlade fackföreningsrörelsens styrka har försvagats. Vidare har antalet tillfälliga anställningar ökat, anställningsskyddet försvagats och reservationslönerna pressats ned. Enbart det s.k. jobbskatteavdraget beräknas ha sänkt ersättningsgraden i a-kassan med hela 5,1 procentenheter.38 Samtliga dessa förändringar bör enligt teoribildningen sänka den svenska jämviktsarbetslösheten. Eftersom förändringarna är många och betydande borde således den svenska jämviktsarbetslösheten vara betydligt lägre jämfört med t.ex. . Så är emellertid inte fallet. skattningar visar tvärtom att den svenska jämviktsarbetslösheten är betydligt högre än ; se diagram 16 nedan. Diagram 16 Arbetslöshet, , 19802012 Diagram 17 Sysselsättning och effektiv ersättningsgrad i a-kassan39 De teorier som regeringen lutar sig mot avseende jämviktsarbetslöshetens bestämningsfaktorer saknar således helt förklaringsvärde beträffande den svenska jämviktsarbetslöshetens utveckling. I diagram 17 ovan visas utvecklingen av sysselsättningsgraden och den genomsnittliga effektiva ersättningsnivån i a-kassan. låg den effektiva ersättningsnivån på av den tidigare lönen. låg sysselsättningsgraden () på . Därefter har den effektiva ersättningsnivån successivt fallit, och ligger den på . Enligt den teoribildning som regeringen stöder sin politik på borde detta ha resulterat i en stigande sysselsättningsgrad och kraftigt sjunkande (jämvikts)arbetslöshet. Som framgår av diagrammen ovan har utvecklingen emellertid blivit den motsatta.40 5.2Skattesänkningar för specifika branscher I princip alla regeringens reformer som sägs ha som syfte att skapa jobb har utgjorts av skattesänkningar, och rejäla sådana. Enbart jobbskatteavdraget som diskuterats ovan beräknas kosta ofattbara . Stora skattesänkningar har också riktats till specifika branscher. Flera av dessa nedsättningar har motiverats utifrån teorin om optimal beskattning. I korthet innebär det att en varas eller tjänsts skattesats ska spegla priselasticiteten, alltså hur känslig varan eller tjänsten är för en prisförändring. Skattesänkningarna har troligtvis skapat jobb i just de aktuella subventionerade branscherna, men frågan är om det gjorts på ett kostnadseffektivt sätt och i samhällsnyttiga branscher. eftersträvar att så långt som möjligt ha ett enhetligt och likformigt regelsystem med få undantag, som är enkelt att förstå och tillämpa för den enskilde företagaren. Ett likformigt skattesystem förhindrar också inlåsningseffekter och en snedvriden konkurrens. Regeringens branschvisa skattelättnader innebär undantag från dessa principer. Ett av dessa undantag är sänkningen av restaurangmomsen som främst motiverades ur ett sysselsättningsperspektiv. En utvärdering från , där man sänkt momsen på såväl restaurang- som frisörverksamhet, visar att sysselsättningseffekterna där har varit närmast obefintliga. Även regeringens eget finanspolitiska råd menar att momssänkningens beräknade effekter på arbetslösheten och sysselsättningen är överdrivna och att reformen har karaktären av ett branschstöd. Visita, branschens egen arbetsgivarorganisation, vill däremot göra gällande att skattesänkningen har skapat 5 000 nya jobb. Även om detta stämmer innebär det en kostnad på mer än en miljon per jobb, och detta i en låglönebransch där osäkra anställningar nästan är norm. Så många som av Hotell- och restaurangfackets medlemmar har visstidsanställningar41. vill att momsen återigen höjs till i restaurangbranschen. Vi vill också riva upp skattereduktionen för hushållsnära tjänster, det s.k. RUT-avdraget, som drar undan alltmer skatteintäkter som går. Skälen för det är flera. RUT-avdraget används främst av höginkomsttagare, visar siffror från SCB42. Ett slags omvänd fördelningspolitik alltså, där alla skattebetalare bidrar till subventionerad städhjälp för dem som tjänar mest. Att RUT-avdraget numera också omfattar läxhjälp stärker det här argumentet ytterligare. hävdas det i debatten om RUT-avdraget att det är en del av vår välfärd. delar inte den synen. Vi menar att välfärd ska fördelas efter behov. Det åstadkommer man bättre med generella bidrag och tjänster som kommer alla till del oavsett inkomst än genom skattereduktioner och avdrag. Ett skatteavdrag kräver att man har en inkomst, och saknas det så kan man inte utnyttja t.ex. RUT-avdraget. anser också att skatt ska betalas efter förmåga, inte att skatten ska bli lägre för att man väljer att konsumera en viss typ av tjänster, i det här fallet städning eller läxhjälp. Vår syn står alltså i motsättning till att utforma skatter efter teorin om optimal beskattning. Även vad gäller RUT-avdraget hävdade regeringen att det skulle skapa jobb, och inte minst att det skulle göra svarta jobb vita. Givetvis är det så att det anställs fler personer i en bransch som skattesubventioneras. menar t.ex. att uppkomsten av läxhjälpsbranschen är en direkt följd av RUT-avdraget.43 Dessutom är många jobb i RUT-branschen subventionerade två gånger, dels genom själva avdraget och dels genom Arbetsförmedlingens subventioner. Minst hälften av alla nya städjobb som skapades är subventionerade av Arbetsförmedlingen. Också i det här fallet kan man konstatera att regeringens subventioner riktar sig till en låglönebransch. Bland de städare som arbetar i RUT-företag är den fackliga organisationsgraden så låg som . Men att staten lägger skattepengar på att subventionera städbranschen betyder ju att andra satsningar tas bort eller inte blir av. uppfattning är att det hade varit bättre att satsa de pengar som används till RUT-avdraget på jobb i den offentliga sektorn där tjänster fördelas efter behov, inte efter plånbokens tjocklek. Vad gäller svartarbete så kan det inte uteslutas att några jobb har blivit vita, men bilden är komplex. Å ena sidan är det framför allt svenska kvinnor som redan tidigare hade jobb som arbetar i branschen. har forskaren i flera rapporter44 beskrivit att i takt med att efterfrågan på vita hushållstjänster växer, så växer också efterfrågan på svarta tjänster och på den billigaste arbetskraften. Många av de aktörer som verkar på den vita marknaden återfinns också i den informella sektorn. Gavanas forskning har också satt fokus på de problematiska arbetsvillkor som råder i branschen och där många personer, däribland papperslösa, utnyttjas grovt. Regeringen har också infört ett ROT-avdrag. ROT-avdraget är en klassisk konjunkturåtgärd som syftar till att tidigarelägga investeringar som ändå skulle ha gjorts. Detta förutsätter emellertid att åtgärden tidsbegränsas. Regeringen har infört som en permanent skattereduktion och dessutom gjort den så generös att den gynnar höginkomsttagare mest. Dessutom har man valt att enbart rikta ROT-avdraget till personer som äger villor och bostadsrätter. Det innebär att används till privat förmögenhetsuppbyggnad, som man aktivt låter bli att stimulera renoveringar av lägenheterna i miljonprogrammet. Det är inte att använda skattebetalarnas pengar på ett effektivt sätt. 5.3Skattesänkningar för specifika grupper Förutom att regeringen gett stora skattelättnader till vissa utvalda branscher, så har man också sänkt arbetsgivaravgifterna för företag som har anställda i en viss ålder. Den största skattesänkningen på det här området utgörs av halveringen av socialavgifterna för personer . Skattesänkningen beräknas kosta hela ca . Syftet har sagts vara att skapa jobb för unga, men utvärderingar av myndigheter som , och regeringens finanspolitiska råd visar alla att detta är ett dyrt och ineffektivt sätt att minska ungdomsarbetslösheten. Med 150 000 arbetslösa ungdomar i åldern är det tydligt att skattesänkarpolitiken inte fått avsedd effekt. I stället har en stor del av pengarna gått till ökade vinster i företag som redan tidigare hade många unga anställda. vill ta bort nedsättningen av socialavgifter för unga. I stället vill vi satsa på en ungdomsgaranti där unga ska erbjudas arbete till avtalsenlig lön eller utbildning . vill även slopa nedsättningen av den särskilda löneskatten för äldre.