mot · H102XSD2 · 2013-09-26 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa möjlighet till överklagan i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en uppföljning kring avslag av ersättning ska ske. beslut att de som vanvårdats av samhället ska kunna söka ersättning hos har i efterhand visat tankeväckande brister. Det beslut som togs var enligt min mening ett illa genomtänkt förslag som i hast beslutades utan en närmare analys. Enbart mycket grov vanvård skulle enligt förslaget ligga till grund för ersättning varför anade att många sökande personer riskerade bli utan ersättning. har denna farhåga visat sig besannas då ersättning uteblivit om den systematiskt psykiska terrorn och våldet varit mer framträdande än det fysiska våldet. Även om det fysiska våldet givit men för livet. Även Socialttjänstens svek mot barnen som medvetet tagit parti för fosterföräldrarna, trots vetskap om annat, är enligt min mening något som ska anses som grov vanvård som är ersättningsberättigande. Det spår som finns av fysisk och psykisk misshandel innebär i flesta fall ett livslångt lidande som påverkar förmåga till nära relationer, ett fungerande arbetsliv och en söndertrasad självbild. Ett handikapp som medför ett icke fungerande socialt liv till följd av en mängd psykosomatiska sjukdomar. En annan kritik av det nuvarande systemet gick att skärskåda efter att jag personligen undersökt förfarande. Trots att ett personligt stöd eller biträde godkänts enligt det gällande lagförslaget nekades de sökande en sådan utefter nämndens eget bevåg. Detta är enligt min mening en upprörande nonchalans och vittnar ännu om en syn på denna grupp människor som vid det här laget borde vara förlegat. En annan aspekt av saken är att man som nekad personligt stöd går miste om att reflektera över sin upplevelse med nämnden med en utomstående. Att det sedan inte ges möjlighet till överklagan är besynnerligt med tanke på rättsystemet i övrigt. har framkommit ett flertal fall som blivit nekad ersättning då nämndens ledamöter, efter riktlinjer, inte ansåg misshandeln tillräckligt fysiskt grov. Med andra ord anses exempelvis inte grov psykisk misshandel likvärdigt som fysiska övergrepp. har vi trots allt kännedom om att den psykiska misshandeln till viss del kan skada lika mycket som fysisk bestraffning. Vissa som upplevt långvarig grov psykisk misshandel anser även detta värre än att fysiskt misshandlas då själslig misshandeln aldrig syns utanpå. En tredje kritik till lagförslaget är att man inte förstod vikten att söka upp människor som fått avslag från . Denna brist på psykologiska insikter är oroväckande med tanke på att en människa som intervjuas i nämnden dels är nervös över om man kommer uppfattas som trovärdig och dels att de smärtsamma minnen man blottar för främmande människor river upp minnen och känslor, vilka man sedan ensam förväntas hantera efter ett eventuellt avslag. Ett sådant scenario förefaller återigen bli en repris från barndomen av att inte bli trodd eller att vanvården nonchaleras. Dessa människor blir därmed utan upprättelse och tenderar att bli lurad och sviken av samhället än en gång. Avslutningsvis har människan olika förmågor till att minnas och uttrycka sig på så vis att nämnden förstår hur upplevelserna har påverkat en i livet. De som därmed har en bra verbal förmåga har större chans till ersättning än en person som, av olika omständigheter, inte kan uttrycka sig lika tydligt, målande och konkret. Till detta ska tilläggas att en stor del av de människor som svettats i kan ha varit påverkad av starka lugnande mediciner mot ångest för att överhuvudtaget klara av att sitta och blotta sig. Jag anser därmed att förändringar inleds enligt motionens intentioner.