mot · H102U209 · 2013-09-26 00:00:00 — 4.1.1Europeiska försvarsbyrån – EDA6 5.1Partnerskap för fred, PFP7 5.3Svensk representation i Natos högkvarter8 6.2Civil och militär samverkan10 6.3Den nordiska stridsgruppen 201510 7.1FN:s resolutioner , 1820 och 196011 7.1.11325 och 1820 – kvinnor, fred och säkerhet12 7.1.2Resolution och 1960 – det sexualiserade våldet13 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör motsätta sig alla riktlinjer eller regelverk inom EU som kan leda till att vår möjlighet att reglera vapenhandel begränsas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska lämna Europeiska försvarsbyrån (, ). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU bör verka för att ska bli en kärnvapenfri zon. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska inleda några förhandlingar eller vidta andra åtgärder i syfte att ansöka om medlemskap i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör lämna Partnerskap för fred. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska avstå från att delta i Natoledda internationella insatser som inte bidrar till fred, utveckling och säkerhet för civilbefolkningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tydligt bör tacka nej till att delta i Natos snabbinsatsstyrka. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Nato inte bör tillåtas öva inom gränser.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska representationen i omgående bör avvecklas.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder enbart ska ske på FN:s uppdrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör prioritera arbetet med att förebygga väpnade konflikter i högre utsträckning och synliggöra just denna typ av arbete i regeringens rapporter och utvärderingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter bör upprätta en heltäckande handlingsplan för ändamålet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i syfte att effektivisera arbetet med att förebygga väpnade konflikter bör upprätta en organisation för detta ändamål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen regelbundet bör utarbeta en regeringsskrivelse om arbetet med att förebygga väpnade konflikter som både utvärderar tidigare insatser och diskuterar framtida prioriteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att civila och militära insatser alltid bör hållas separerade när det gäller personal, materiel och ekonomiska resurser i internationella insatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör lämna samtliga åtaganden i den nordiska stridsgruppen 2015.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör sätta upp mål och delmål för att nå målet att av deltagarna vid fredsbevarande insatser ska vara kvinnor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det civila samhället bör involveras både i utvärderingen av den rådande handlingsplanen och i utarbetandet av en ny handlingsplan för implementeringen av FN:s resolution . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör redovisa arbetet med att implementera FN:s resolution för . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att alla samarbetsländer vid internationella insatser har en handlingsplan för att implementera FN:s resolution . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att mycket tydligare än ska verka för att EU upprättar handlingsplaner för implementering av FN:s resolutioner och 1820. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU ska verka för att det i hänvisas till förslagen i FN:s resolutioner och 1820 samt att det i säkerhetsstrategin skrivs in en politisk förpliktelse att leva upp till dessa förslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att (International Criminal Court, ICC) skaffar sig den kompetens som krävs för att kunna utreda misstankar om sexuellt våld och avsätter tillräckligt med resurser för att samla in bevis. 1 Yrkandena 9, 17 och 18 hänvisade till FöU. 2 Yrkande 10 hänvisat till KU. har sakta men säkert övergivit en traditionell och framgångsrik säkerhetspolitik som byggt på militär alliansfrihet, nedrustning, fredliga lösningar på konflikter, stöd till FN och solidaritet med tredje världen. Sedan vi blev medlemmar i unionen har den svenska militära alliansfriheten urholkats alltmer. är vi med och bidrar till militariseringen av EU, vårt samarbete med Nato stärks och det uppstår allt oftare frågetecken kring de internationella militära insatser vi deltar i. är emot denna utveckling. Vi anser att som militärt alliansfritt land har en viktig uppgift i världen. Som opartisk aktör kan vi agera medlare i internationella konflikter och ställa upp som värdland för fredsförhandlingar. Vår militära alliansfrihet stärker också vår trovärdighet när det gäller biståndspolitiken. Förändringarna i vår omvärld har varit omvälvande och i huvudsak positiva. För del har det slut inneburit att de allvarligaste hoten mot vår säkerhet försvunnit. har en ny osäkerhet vuxit fram. Globaliseringen har förändrat världsbilden. Nya stormakter växer fram och det militära invasionshotet mot har ersatts av en mer mångfasetterad hotbild. Utgångspunkten för försvars- och säkerhetspolitik ska vara att värna vårt lands säkerhet. Det kräver en modern försvarsmakt som har förmågan att möta de olika former av hot som vårt land kan ställas inför, men som också har möjlighet att vara en fredsbevarande kraft i andra delar av världen. Det kräver att har en trovärdig militär alliansfrihet. Men det kräver också ett brett internationellt engagemang för nedrustning, konfliktförebyggande insatser, ett starkt FN, återupprättad respekt för folkrätten och minskad vapenhandel. Vårt lands säkerhet förutsätter också en aktiv, självständig utrikespolitik med ett brett engagemang för demokrati, mänskliga rättigheter och folkrätt, för kvinnors frigörelse och global, social rättvisa, för nedrustning, minskad vapenhandel och ett internationellt förbud mot massförintelsevapen. militära alliansfrihet har tjänat oss och vår omvärld väl och har möjlighet att göra det . Den militära alliansfriheten har bidragit till att generation efter generation i kunnat leva i fred. Den militära alliansfriheten har dessutom gett oss ett utrikespolitiskt handlingsutrymme som gjort att kunnat spela en viktig internationell roll för fred och nedrustning – när den politiska viljan funnits. Denna motion visar att även vill värna en oberoende och militärt alliansfri utrikespolitik. Vi vill att främst ska inrikta sin internationella säkerhetspolitik på fredliga lösningar och på att förebygga kriser snarare än att förespråka militära lösningar. I motionen har vi valt att lägga särskild vikt vid kvinnors säkerhet i konflikter eftersom dessa frågor alltför sällan finns med på den internationella säkerhetspolitiska agendan. Inom Europeiska unionen pågår en militär upprustning och bidrar till den. Unionen militariseras och dess säkerhetsstrategi är inriktad på militära lösningar på kriser i världen. EU siktar på att bli en militär stormakt. Tillsammans med framför allt och Nato är det främst de egna intressena och värderingarna som man försvarar. EU satsar hårt på att bygga upp militära strukturer och resurser. Man anammar alltmer doktrin pre-emptive war, föregripande krig, dvs. att man ska vara beredd att ingripa militärt utomlands innan en kris uppstår. Den nya utrikesförvaltningen, , sköter numera unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Unionens utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) ska fortsätta att vara mellanstatlig men utrikespolitiken ska bli mer samordnad, vilket betyder att medlemsländerna ska ha en enad röst utåt samt stärka EU:s inflytande på den internationella scenen. Målsättning är att ge medlemsländerna en så enhetlig och likriktad försvars- och utrikespolitik som möjligt. anser att detta är en utveckling som inte ska vara en del av. Vi värnar om en oberoende och militärt alliansfri utrikespolitik. bör avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Produktion och utveckling av krigsmateriel är en viktig del av EU:s säkerhetspolitik. Starka krafter styr utvecklingen mot en gemensam politik och upphandlingsprocess för försvarsmateriel inom unionen. ser med stor oro på det ökade samarbetet inom krigsmaterielområdet mellan EU:s medlemsländer. Vi menar att vår oberoende och militärt alliansfria utrikespolitik är hotad eftersom , En strategi för en starkare och mer konkurrenskraftig försvarsindustri i EU, sannolikt kommer att leda till att ännu större fokus riktas mot lösningar som gynnar marknadskrafter och ekonomiska aktörer. Strategin är en fördjupning av det gemensamma militära samarbetet inom EU, där målet är att bygga upp ett gemensamt försvar – något som i grunden motsätter sig. Ett ökat samarbete avseende upphandling av krigsmateriel torde dessutom försvåra möjligheterna att skärpa den svenska regleringen av krigsmaterielimporten, något som vi har krävt vid ett flertal tillfällen. vill att ska vara en föregångare genom sin lagstiftning om svensk export och import av vapen och krigsmateriel. Det svenska övergripande målet måste vara att den totala vapenhandeln i världen minskar och bör därför motsätta sig alla riktlinjer eller regelverk inom EU som kan leda till att vår möjlighet att reglera vapenhandeln begränsas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bildades den europeiska försvarsbyrån, . Byråns syfte är att utveckla försvarskapaciteten, stärka samarbetet om krigsmateriel, stärka försvarsindustrin i samt främja militär forskning och utveckling. växer och har anställd personal på plats. är en del av EU:s militarisering och upprustning. bör lämna Europeiska försvarsbyrån. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När det gäller kärnvapen är EU allt annat än konsekvent. lyfts fram som viktigt som man inte alls problematiserar det faktum att två av unionens medlemsländer har och utvecklar kärnvapen. Detta trots att det i avtalet ingår att kärnvapenstaterna förbundit sig att successivt avveckla alla kärnvapen. Utöver det har kärnvapen utplacerade i flera av EU:s länder. De amerikanska kärnvapnen är inte bara utplacerade på dessa länders territorium, de kan också användas av det aktuella landet i händelse av krig. Detta strider mot icke-spridningsavtalet som innehåller ett förbud mot att överlåta kontroll av kärnvapen från kärnvapenländer till icke-kärnvapenländer. måste inom EU vara en stark röst mot kärnvapen och för en nedrustning inom unionen. Den bör inom EU verka för att ska bli en kärnvapenfri zon. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Samarbetet mellan EU och Nato har utvecklats successivt. I lyfts Nato fram som den i särklass viktigaste militära samarbetspartnern. En tydlig majoritet av EU:s medlemsländer är medlemmar i . I finns det inget folkligt stöd för ett Natomedlemskap, men trots bristen på sådant stöd väljer den att inleda samarbeten med Nato på allt fler områden. tradition av militär alliansfrihet innebär en rad förpliktelser som gör oss lämpade att spela rollen som en fredsbevarande kraft. Ett medlemskap i skulle föra oss närmare och Natos medlemskrav, att bistå en annan Natostat om dess intressen hotas, skulle kunna tvinga in oss i orimliga situationer och åtaganden. Fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande insatser ska, enligt , ske på FN:s uppdrag. bör inte inleda några förhandlingar eller vidta andra åtgärder i syfte att ansöka om medlemskap i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 5.1Partnerskap för fred, PFP är med i Partnerskap för fred, PFP. Det är ett samarbete som utvecklas mellan Nato och andra länder i , och södra . PFP-länderna samordnar och övar regelbundet med Nato. Ett syfte är att utveckla samverkansförmågan mellan de olika ländernas styrkor så att de ska kunna agera gemensamt vid krishanteringsoperationer. På samma sätt som vårt deltagande i , NBG och den nordiska stridsgruppen 2015 (se avsnitt 6.3) binder oss till militariseringen av EU leder vårt deltagande i PFP till ytterligare harmonisering med Nato. bör därför lämna Partnerskap för fred. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. deltar i Natoledda krishanteringsinsatser. vill att i stället framöver tydligt ska prioritera deltagande i FN-ledda internationella insatser. Vi värnar FN-systemet och folkrätten samt det generella förbudet mot anfallskrig. beklagar att deltagande i FN-ledda insatser kraftigt minskat . har fokuserat allt mer på Nato- och EU-ledda insatser och på deltagande i EU:s stridsgrupper. Alla beslut om militärt våld som en sista väg för att skydda freden och de mänskliga rättigheterna måste fattas av FN. Det är viktigt att vid ställningstagande gällande internationella insatser inte bara förlita sig på FN-mandat, en individuell prövning måste ske i varje enskilt fall. Vi skulle önska att FN hade kapacitet att genomföra alla internationella insatser självt. Så är dock inte fallet och har FN delegerat genomförandet av ett stort antal internationella insatser till andra organisationer. Detta är en allt annat än önskvärd utveckling, värnar ett starkt FN. Fram till den dag då FN har kapacitet att självt genomföra alla insatser måste vi dock tyvärr acceptera att man i vissa fall delegerar genomförandet till andra organisationer. Därför har i vissa fall stöttat svenskt deltagande i insatser som beslutats av FN, men genomförts av andra organisationer. Men det har skett efter en individuell bedömning i varje enskilt fall där vi bedömt insatsernas möjligheter att bidra till fred, utveckling och säkerhet för civilbefolkningen. bör avstå från att delta i Natoledda internationella insatser som inte bidrar till fred, utveckling och säkerhet för civilbefolkningen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Natos snabbinsatsstyrka, Nato Reaction Forces, är ett förband som snabbt ska kunna sättas in vid en internationell kris. Regeringen vill som ett steg mot ett svenskt deltagande i Natos snabbinsatsstyrka anmäla till snabbinsatsstyrkans reserver, Responce Forces Pool. Det skulle ge rätt att delta i Natoövningar. Enligt vad försvarsminister sa till 3/7 2013 skulle det innebära att vi fördjupar vårt samarbete med Nato. Ett svenskt deltagande i snabbinsatsstyrkans reserver skulle föra ytterligare ett steg närmare ett svenskt Natomedlemskap. Det är en utveckling som äventyrar militära alliansfrihet. bör tydligt tacka nej till att delta i Natos snabbinsatsstyrka. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att Natoledda övningar äger rum på svensk mark är även det en utveckling åt fel håll. Vårt territorium, vårt luftrum och vårt territorialvatten ska inte upplåtas för framtida Natoledda militärövningar. anser att det är viktigt att hävda den svenska militära alliansfriheten och att det är mycket viktigt att hålls utanför Nato. Nato bör inte tillåtas öva inom gränser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. samarbete med Nato innefattar även , . EAPR fungerar som ett forum för informationsutbyte och en säkerhetspolitisk dialog mellan Nato och partnerskapsländerna. På ambassadörsnivå sammanträder man och därutöver pågår ett brett arbete i olika arbetsgrupper. har representation i , inklusive en ambassadör. tycker inte att det är rimligt med svensk representation på Natohögkvarteret när vi inte är medlemmar i militäralliansen. Den svenska representationen på bör omgående avvecklas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. anser att det vid internationella insatser alltid är behovet i de krisdrabbade områdena som ska styra och aldrig svenska intressen. Det är viktigt att varje ny internationell insats debatteras och beslutas i . För att ska bli trovärdigt i sitt internationella engagemang krävs en oberoende utrikespolitik och militär alliansfrihet. FN är en viktig organisation för fred, avspänning och nedrustning. Alla beslut om militärt våld som en sista utväg för att skydda freden och de mänskliga rättigheterna måste fattas av FN. Det är viktigt att vid ställningstagande gällande internationella insatser inte bara förlita sig på FN-mandat, en bedömning måste göras i varje enskilt fall. När så behövs måste folkrätten och kunna hävdas gentemot säkerhetsrådet för att stärka FN:s ställning. Fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder ska enbart ske på FN:s uppdrag. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Internationell säkerhet ska vila på samarbete och ett starkt globalt regelverk under FN:s ledning. Världen lider ingen brist på militära styrkor och förband, men det finns ett stort underskott på humanitära insatser. har slagit fast att behovet av åtgärder för att förebygga väpnade konflikter är stort. anser att , i stället för att satsa på militära insatser, bör inrikta sin internationella säkerhetspolitik på att förebygga kriser samt hjälpa människor som drabbats av krig och katastrofer att återuppbygga sina samhällen. Våra arbetsområden bör innefatta fattigdomsbekämpning och hjälp med att utveckla demokrati och fungerande rättssamhällen. Hantering av de kriser som kan följa i spåren av förändringarna i klimatet och miljöpåverkan är också en av de stora utmaningar som svensk säkerhetspolitik bör ta sig an. Arbetet med att förebygga väpnade konflikter får enligt inte det utrymme som det bör ha enligt fastslagna prioriteringar i utrikes- och säkerhetspolitiken. måste i högre grad prioritera det förebyggande arbetet som är långt mer effektivt, både vad gäller mänskligt välmående, ekonomi och socialt kapital. Arbetet som vidtar för att förebygga väpnade konflikter måste också tydligare vara kopplat till konkreta risksituationer. Det kan inte enbart vara inriktat på ett mer allmänt förebyggande arbete som först på lång sikt och indirekt kan kopplas till fredsbyggande och undanröjande av risker för väpnad konflikt. Givetvis är sådana indirekta insatser, som kan handla om utvecklingssamarbete och nedrustningsarbete, av godo men de kan inte tillåtas dölja behovet av mer konkreta insatser. bör därför prioritera arbetet med att förebygga väpnade konflikter i högre utsträckning och synliggöra just denna typ av arbete i regeringens rapporter och utvärderingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter bör regeringen upprätta en heltäckande handlingsplan för ändamålet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Varje konfliktsituation är unik och det finns naturligtvis ingen standardmall att följa. Potentiella konfliktområden måste uppmärksammas på ett tidigt stadium och för de aktörer som vill bidra till att fredligt lösa en konfliktsituation krävs flexibilitet, analysförmåga och anpassningsförmåga till den specifika situationen. måste flera olika instrument kombineras, ofta av flera aktörer i samverkan. Att ha en samlad bild av dessa instrument tillsammans med förmågan till kritisk utvärdering av deras effektivitet är nödvändigt för att man ska kunna avgöra vilka instrument som är att föredra i en specifik situation. För att arbetet med att förebygga väpnade konflikter ska bli effektivt bör regeringen upprätta en organisation för detta ändamål. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En sådan enhet kan ha en samlad bild över det internationella läget utifrån ett perspektiv som är relevant för att förebygga väpnade konflikter. Utifrån ett gott underrättelseläge kan politiska åtgärder rekommenderas i tidigt skede. Åtgärderna kan variera, såsom diplomatiska, politiska, ekonomiska och folkrättsliga insatser. Vid insatser ska enheten göra en god uppföljning och återrapportering samt ge kontinuerliga rekommendationer för vidare åtgärder. Eftersom det förebyggande arbetet är en så viktig och prioriterad komponent i den traditionella utrikes- och säkerhetspolitiken är det också av största vikt att kunskapen om vad gör inom detta område sprids till den svenska allmänheten. ska också kunna granska den förda politiken. Regeringen bör därför regelbundet utarbeta en regeringsskrivelse om arbetet med att förebygga väpnade konflikter som både utvärderar tidigare insatser och diskuterar framtida prioriteringar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2Civil och militär samverkan Att använda biståndsmedel för militära insatser är förknippat med en mängd risker och problem. Först och främst är det de civila insatsernas opartiskhet och integritet som kan ifrågasättas. Detta försvårar naturligtvis biståndsorganisationernas arbete. När civil personal förknippas med militär ökar också risken för våld mot den civila personalen. ser på den här problematiken med stort allvar. Civila och militära insatser bör alltid hållas separerade när det gäller personal, materiel och ekonomiska resurser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.3Den nordiska stridsgruppen 2015 Ett ökat nordiskt samarbete är både viktigt och efterfrågat. ställer sig bakom ett utökat nordiskt samarbete på försvarsområdet för effektiviserad resursanvändning, ökad effekt och ökad militär förmåga, så länge det inte hotar den nationella beslutanderätten avseende den operativa förmågan. militära alliansfrihet får inte påverkas. Det nordiska samarbetet ska inte ersätta svensk förmåga utan de ska komplettera varandra. har redan tidigare reserverat sig mot att som ramnation leder en av EU:s stridsgrupper då den nordiska stridsgruppen 2015 är en del av EU:s militarisering. är officiellt fortfarande militärt alliansfritt, men genom att delta i den nordiska stridsgruppen 2015 anser vi att har frångått kravet på att svenska militära insatser internationellt alltid ska ha FN-mandat. Dessutom har det tidigare visat sig att ett deltagande och ett ramansvar blir en mycket kostsam historia. Erfarenheterna från framför allt 2008, (NBG 2008), men även NBG 2011, visar att kostnaderna har en tendens att rusa iväg. bör lämna samtliga åtaganden i den nordiska stridsgruppen 2015. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Allt för många av dagens beslutsfattare verkar ha en oförmåga eller ovilja att se kvinnors rättigheter som en central del av säkerhetspolitiken. Detta är inte bara ett svek mot hälften av världens befolkning utan leder dessutom till bristfälliga beslut när det gäller internationell fred och säkerhet. Som medlemmar i och förespråkare för fredliga lösningar på konflikter är det viktigt att är med och lyfter viktiga säkerhetspolitiska frågor. Eftersom säkerhetshot mot kvinnor sällan finns med på den säkerhetspolitiska agendan vill förändra säkerhetsbegreppet till att även inkludera kvinnors säkerhet. Brist på makt, inflytande och rörelsefrihet, brist på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter samt mäns våld mot kvinnor är viktiga säkerhetsfrågor både nationellt och internationellt. I och med att det svenska försvaret allt oftare samarbetar med andra länder är det ur ett svenskt perspektiv av yttersta vikt att genusfrågorna prioriteras också i EU:s säkerhetspolitik. Under väpnade konflikter ökar våldet mot kvinnor och tar sig mer extrema uttryck.