ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H102So501 · 2013-09-27 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en revidering av . har sedan början av sitt medlemskap haft en ledande roll i EU gällande alkoholpolitik och dess hälso- och samhällsaspekter. Under ordförandeskap i EU antogs de rådsslutsatser som lade grunden till EU:s första alkoholstrategi för åren 2006–2012. I samband med ordförandeskap släpptes även en framstegsrapport om implementering av strategin. skulle ett beslut ha tagits om en revidering av alkoholstrategin men fördröjs av . Det är viktigt att fortsätter att vara en drivande kraft i revideringen och i arbetet för en ny strategi. är ett policydokument men har ändå haft klart positiva effekter på medlemsstaternas alkoholpolitik. De flesta medlemsstaterna har antagit en skriftlig alkoholpolicy, infört en åldersgräns för att köpa och dricka alkohol samt lagstiftat om en lägre promillegräns vid bilkörning. Alkoholstrategin är som resultat viktig för alkoholpolitiken i och för att motverka de största policyskillnaderna i medlemsstaterna. bör därför vara pådrivande mot för att nästa strategi nu ska skärpas ytterligare. Flera medlemsstater och civilsamhället har efterfrågat en stärkt och reviderad alkoholstrategi. dröjer med att ta i frågan och menar att den gamla alkoholstrategin fortsätter att gälla fastän den gick ut . Den nuvarande alkoholstrategin trädde 2006 då exempelvis alkoholreklam på sociala medier inte var ett problem. Strategin måste därför revideras för att följa med i utvecklingen och bli effektiv i att minska alkoholskadorna. Medlemsstaterna bör dock ha utrymme att själva utforma en effektiv nationell alkoholpolitik, utan att denna står i strid med om den inre marknaden. Exempelvis bör medlemsstaterna själva få besluta om införselkvoter av alkohol för att dessa inte ska undergräva den nationella alkoholpolitiken. En skärpt europeisk alkoholpolitik med folkhälsa i fokus är av stor vikt då alkoholskador är ett enormt problem i . EU:s befolkning står för den högsta alkoholkonsumtionen i världen, vilket också resulterar i omfattande alkoholskador, kriminalitet och död. Exempelvis dör 000 personer av alkoholrelaterade orsaker inom EU och av alla dödsfall för unga män i är alkoholrelaterade. De mätbara kostnaderna för alkoholbruket i EU uppmättes till . WHO:s antagna handlingsplan mot skadligt alkoholintag i framhåller också behovet av att arbeta mer aktivt mot alkoholrelaterade skador. är mer långtgående och detaljerad än , vilket bör influera omarbetningen av . Eftersom alkohol är en viktig del av många EU-länders ekonomi är även affärsintressena stora för att upprätthålla den gällande alkoholkulturen i . Alkoholindustrin har därav en stor inverkan på den europeiska alkoholpolitiken, inte minst genom en stark lobbyingverksamhet. Det är därför av stor vikt att alkoholens folkhälsoaspekter och faktiska socioekonomiska kostnader lyfts fram som motvikt till alkoholindustrins krav. Därför är det viktigt att den driver frågan om revidering av för att en ny och skärpt alkoholstrategi ska antas .
mot · H102So503 · 2013-09-27 00:00:00 — Nationell kommission för jämlik hälsa tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en nationell kommission för jämlik hälsa. De stora hälsoskillnaderna i är djupt orättvisa och extremt kostsamma för samhället. Människors hälsotillstånd påverkas inte bara av individuella levnadsvanor utan också av samhälleliga faktorer såsom möjligheten till utbildning, sysselsättning, social delaktighet och tillgång till hälso- och sjukvård. Öppna jämförelser av folkhälsan i (SKL 2009) visar att det finns stora hälsoskillnader mellan individer och mellan olika delar av landet. Även inom regioner förekommer orättfärdiga hälsoklyftor. På uppdrag av WHO presenterade en rapport, kallad Closing the Gap, som studerat fördelningen av den globala hälsan i världen. Uppmaningen till världens länder var att genast påbörja ett omställningsarbete för att minska sociala orättvisor och öka befolkningens hälsa. Den gav i uppdrag att ta lärdom och intryck av kommissionens arbete. Slutresultatet av det arbetet var dock en besvikelse. Andra länder och städer har visat sig vara betydligt mer offensiva i frågan. I tillsattes en kommission motsvarande WHO:s marmotkommission, kallad Health Lives. I har den socialdemokratiska majoriteten tillsatt en kommission med forskare, politiker och andra experter för att identifiera skillnader i hälsa mellan olika stadsdelar samt presentera lösningar på hur hälsoklyftorna kan minska. I har Socialdemokraterna tagit ett liknande initiativ i form av en regional kommission för jämlik hälsa. borde det vara dags för som nation att göra detsamma. Regeringen bör därför tillsätta en nationell kommission för jämlik hälsa. Uppdraget ska vara att identifiera oacceptabla förhållanden som leder fram till skillnader i befolkningens hälsa samt ta fram förslag på hur vi kan minska hälsoklyftorna. Uppdragets omfattning ska vara brett. Det kan handla om att studera ojämlika förhållanden i vården som leder till kortare livslängd beroende på var i landet man bor men också utifrån kön, etnicitet och sexuell läggning. Det kan också handla om att granska den ekonomiska politiken och hur den påverkar människors livschanser och möjligheten till en bättre hälsa. Kommissionen bör ha en bred sammansättning och bestå av exempelvis förtroendevalda, forskare, representanter från vården och näringslivet.
mot · H102So504 · 2013-09-27 00:00:00 — görs till svensk lag tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att görs till svensk lag. Ett långsiktigt hållbart samhälle kan inte skapas utan att tydlig hänsyn tas till dagens barn och ungdomar och till kommande generationer. Alla har rätt till en trygg barndom och ett utvecklande liv i frihet och hälsa. Dessa möjligheter måste man få oberoende vilken inkomst föräldrarna har. All samhällsplanering ska inriktas på att våra barn ges förutsättning till ett rikt och bra liv. Detta ställer stora krav på oss . En bra början på detta är att göra till svensk lag. Detta skulle exempelvis innebära ett starkare skydd för barn som tvingas på flykt från länder där deras tillvaro hotas av svält och krig. Barn hamnar i kläm och far illa även i . När barnen då har behov av olika former av samhällets stödinsatser krävs att båda föräldrarna ger sitt medgivande till detta. I de fall där mannen, ofta för att utöva makt och kontroll, nekar till detta får barnen ingen hjälp. Det kan handla om kurator eller psykologinsatser, insatser från exempelvis brottsofferjourer eller annat som stöttar barnen i en svår situation. ratificerade och förband sig därmed att alltid se till barnets bästa. När barn nekas hjälp, därför att en av föräldrarna motsätter sig detta, är det inte att ha ett barnperspektiv och se till barnets bästa.
mot · H102So507 · 2013-09-24 00:00:00 — Subventionerade glasögon för barn tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av dagens system för subventionering av barns glasögon. Drygt 10 500 av alla skolbarn i har fått avstå helt från glasögon och minst 16 000 skolbarn har fått vänta eller mer med att få glasögon på grund av att deras föräldrar inte har råd, enligt en rapport från . Barn som ser dåligt och inte får glasögon får svårt att följa med i undervisningen i skolan. Det är viktigt att barns synfel åtgärdas fortlöpande under uppväxten. För en familj kan ett par nya glasögon vara en stor utgift. Dessutom är det stora skillnader mellan landstingen i möjlighet till och nivå på stödet, beroende på var i landet man bor och hur gammal man är. Landstingen i beslutar själva om de vill ge bidrag till familjer med barn som är i behov av glasögon. Trots att synen inte är färdigutvecklad förrän vid 8 till , vilket medför flera glasögonbyten, är det få landsting som ger stöd ålder. Det bör vara rimligt att jämställa barns synfel med andra behov av hjälpmedel som till exempel vid en hörselnedsättning. får barn med nedsättning av hörseln fria hjälpmedel, medan barn som ser suddigt får betala själva. Alla barn borde få samma möjlighet till hjälp, oberoende av nedsättning. Glasögon till barn får inte vara en plånboksfråga som innebär att alla inte har samma rätt till glasögon efter behov. Det är inte rimligt att barn behandlas olika av olika landsting, utan det nuvarande systemet för subvention av barns glasögon bör ses över för att åstadkomma ett mer rättvist system.
mot · H102So508 · 2013-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheterna att utforma ett regelverk och ersättningssystem som ger äldre möjlighet att välja bosättningsland i även som vårdbehövande. Möjligheten att själv välja äldreomsorg i annat nordiskt land än där man bor bör införas. Många nordbor har flyttat mellan våra länder för att arbeta och bo. har man också blivit bofast. Med ökat omsorgsbehov på ålderns höst kan det finnas en önskan från många att återknyta kontakten med sitt gamla hemland och flytta närmare sin släkt. är det känt att personer med annat modersmål än exempelvis svenska ofta tappar sitt andra språk vid ålderdom, stroke eller demens. En demenssjuk äldre riskerar därför att hamna i en dubbelt utsatt situation. För att erbjuda en lösning att minska problematiken bör äldres rätt att fritt välja omsorg inom ses över. finns det äldreboenden i som har exempelvis finska som huvudspråk och äldreboenden i som på samma sätt har svenska som huvudspråk. Det kan med fördel utvecklas till att omfatta även andra länder. Men detta är inte tillräckligt och finns inte i tillräckligt antal för att fylla behoven. är flytt mellan äldreboenden i olika länder delvis reglerat i den nordiska konventionen om socialt bistånd och sociala tjänster. Det är dock oklart hur artikel 9 i denna tillämpas i praktiken. Det är exempelvis otydligt i vilken mån man bedömer att en persons livssituation förbättras, vilket den måste göra för att den äldre ska få byta land. Flytten får dock inte innebära att den äldre får bättre behandling eller vård. Men det svåraste är kanske att det råder ovisshet i hur berörda myndigheter ska använda sig av konventionen. Det finns ingen reglering för hur avtalen myndigheterna emellan ska utformas och inte heller den nationella utgiftsfördelningen Dagens flyttströmmar mellan våra nordiska länder gör att det kan komma att finnas ett behov hos äldre att tillbringa sin ålderdom i sitt tidigare hemland. Den konservativa gruppen i har tydligt framfört att fritt val av äldreboende inom bör införas. Det är inte tillräckligt att riva hinder på arbetsmarknaden utan vi måste som politiker ta ansvar även för åren efter arbetet. Införande av ett nordiskt ersättningssystem för äldreboenden skulle på ett tydligare sätt förbättra den enskildes möjlighet att påverka sin situation . När de ekonomiska medlen följer den som är i behov av vård får den enskilde också ett reellt inflytande över sitt liv. Möjligheten att välja boende bör därför inte stanna vid nationsgränser. I ett allt mer globaliserat och integrerat borde det vara en naturlig följd att fritt kunna välja äldreboende mellan de nordiska länderna. Att ska överbrygga gränshinder är vi alla överens om, och då borde även de som är i behov av vård och omsorg omfattas av detta. Ett nordiskt ersättningssystem för äldreboenden kan också stimulera tillkomsten av nya ålderdomshem drivna av kooperativ, föreningar eller ideella organisationer.
mot · H102So509 · 2013-09-20 00:00:00 — Tillstånd för elektronisk kommunikation inom rättspsykiatrin tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att elektronisk kommunikation för patienter inom rättspsykiatrin bara ska vara tillåten efter vårdande personals godkännande. Inom rättspsykiatrin har det varit upprepade problem med användandet av mobiltelefoner bland de intagna. Inom kriminalvården finns totalförbud, men inom rättspsykiatrin finns inget generellt förbud . finns en begränsad möjlighet för chefsläkaren att förbjuda vissa patienter på rättspsykiatrisk klinik att ha mobiltelefon. Detta kan dock överklagas och det finns exempel på att dömda som fått tillbaka sin utrustning har fortsatt sin kriminella verksamhet. Processen bör vändas så att ett generellt förbud råder tills läkare medger användande vid då patienten anses mogen och kommunikationen kan tänkas bidra till rehabiliteringen. Fri tillgång till elektronisk kommunikation kan vara problematisk. Det finns flera exempel på att patienter både planerar, begår brott och hotar personalen med sin elektroniska utrustning. Rymningar har kunnat planeras och genomföras tack vare mobiltelefonen. En dömd sexförbrytare har kunnat fortsätta sin brottslighet inifrån avdelningen med hjälp av mobilen och internet. Brottsoffer lider i onödan då patienten kan ringa och trakassera, ibland . Dagens mobiltelefoner innehåller kameror som kan användas till att ta bilder och filma inne på avdelningen. Detta kan sedan användas i syfte att hota personal eller medpatienter. Eller man kan ladda ner pornografiskt material eller olagligt material i sin telefon från internet. Självklart kan en viss kontakt med världen utanför vara positivt för den dömde. Men de som bedöms använda den elektroniska utrustningen på ett felaktigt sätt har betydligt mindre möjligheter att bryta sitt brottsbeteende. Därför kan det inte vara rimligt att de som dömts till rättspsykiatrisk vård ska få automatisk rätt att inneha ett verktyg som gör fortsatt kriminalitet möjlig. Det är inte tänkt att förbjuda alla patienter inom rättspsykiatrin att ringa eller använda internet, men det ska vara efter vårdande personals aktiva medgivande. De som inte visar ett brottsligt beteende bör få ha kontrollerad tillgång till elektronisk utrustning som en del av rehabilitering. Därför bör beslut göras i varje enskilt fall när de bedöms redo att ha tillgång till elektronisk kommunikation. Därmed vore det välkommet med en översyn kring regelverket så att läkare kan göra en vård-, hot- och riskbedömning så att tillstånd för enskilda kan utfärdas. Tillståndet att kommunicera elektroniskt bör kunna tidsbestämmas eller vara generellt för patienten . Befogenheter bör ges till dem som känner till patienternas beteenden att kunna bevilja rättigheten att använda mobiltelefoner och datorer. Detta innebär också att de patienter som får ha tillgång till elektronisk utrustning måste skyddas eller säkras så att de inte överlåter sin utrustning eller blir hotade att göra detta.
mot · H102So513 · 2013-09-24 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att insulinpumpar ska garanteras inom ramen för läkemedelsförmånen. I finns omkring 50 000 personer som drabbats av diabetes typ 1 och av dessa är drygt 8 000 barn . Diabetes typ 1 är en autoimmun sjukdom som slår ut kroppens egen tillverkning av hormonet insulin. Sjukdomen är kronisk och det finns inget botemedel eller något vaccin – utan insulin dör personen. Modern behandling av diabetes typ 1 sker genom så kallad flerdosbehandling, vilket för de allra flesta innebär att insulin tillförs kroppen genom flera dagliga injektioner med en så kallad insulinpenna. Ungefär 9 000 personer använder istället en insulinpump, som förskrivits av läkare efter en sedvanlig medicinsk bedömning. Syftet med förskrivningen av en insulinpump är att ge en bättre blodsockerkontroll och att undvika kraftigt svängande blodsocker; något som annars kan påverka den dagliga livsföringen mycket. Insulinpumpen har omfattats av läkemedelsförmånen och varit kostnadsfri för den enskilde. En pump kostar ca och livslängden är . Grunden till kostnadsfriheten har varit att insulinpumpen anses utgöra en förbrukningsartikel som behövs för att tillföra kroppen ett läkemedel. har () beslutat att insulinpumpar inte längre ska ingå i läkemedelsförmånerna. En insulinpump ska inte betraktas som en förbrukningsartikel eftersom den har en livslängd och kan komma att användas av flera personer. Pumparna ingår därmed inte i den statliga subventionen utan blir en fråga för varje enskilt landsting. Det finns en risk att möjligheten att få en insulinpump kan komma att begränsas i de hårda prioriteringar som landstingen måste göra. I slutändan kan den enskilde tvingas att helt eller delvis betala själv för pumpen och därmed för sin livsuppehållande behandling. Mot denna bakgrund finns det anledning att staten klargör att tillgången till insulinpumpar för de personer som behöver dem ska garanteras inom ramen för läkemedelsförmånen.
mot · H102So514 · 2013-09-24 00:00:00 — Nationell kostnadsersättning vid fördyrade livsmedelskostnader på grund av sjukdom tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa en nationell kostnadsersättning vid fördyrade livsmedelskostnader på grund av sjukdom. Celiaki (glutenintolerans) är en kronisk sjukdom som orsakas av överkänslighet mot gluten och leder till skada på tunntarmen. Gluten är ett protein i vete, råg och korn som personer med celiaki inte tål. Man räknar med att i har celiaki, glutenintolerans. Att köpa glutenfria produkter i våra matvaruaffärer kostar mycket mer än att köpa produkter som innehåller gluten. Detta innebär att glutenintoleranta har mycket högre kostnader för mat. Kostnadsbidragen skiljer sig väldigt mycket beroende på var man bor och många får ingen ersättning alls. Jag vill att regeringen ser över möjligheten att införa en nationell kostnadsersättning vid fördyrade livsmedelskostnader på grund av sjukdom.
mot · H102So515 · 2013-09-24 00:00:00 — Rätt till tre IVF-behandlingar tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att ge alla som är ofrivilligt barnlösa minst tre IVF-behandlingar. Ofrivillig barnlöshet är en sjukdom som ofta innebär en livskris. finns det dock hjälp att få i form av provrörsbefruktning som kallas IVF (in vitro-fertilisering). Många har på detta sätt blivit hjälpta och flera efterlängtade barn har fötts i genom denna behandling. av alla barn som föds i är resultatet av provrörsbefruktning. Vilken hjälp och vilket stöd man får skiljer sig dock beroende på var man bor. Detta är orimligt. I vissa landsting får ofrivilligt barnlösa tre IVF-behandlingar medan man i andra landsting bara får ett försök. Vill man fortsätta med IVF-behandling får man då betala själv. Det innebär att många som är ofrivilligt barnlösa och inte har råd att själva finansiera dessa behandlingar förblir barnlösa. Vissa blir gravida på första IVF-behandlingen medan det för andra krävs flera försök. Flera studier visar att de flesta blir gravida på just det tredje försöket. Vilken IVF-behandling man får ska inte bero på var i landet man är hemmahörande. Därför bör regeringen se över möjligheten att ge alla som är ofrivilligt barnlösa minst tre IVF-behandlingar.
mot · H102So516 · 2013-09-18 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om införlivandet av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning i nya riktlinjer kring fosterdiagnostik. Alla människor har lika värde och detta värde är okränkbart. En människas värde kan inte mätas i intelligens, eller om hon kan gå, höra eller se. Varje människa är unik och människovärdet kan inte graderas. Detta skriver organisationen - Handlingskraft – Rörelsefrihet (DHR) på sin hemsida gällande utsorterande fosterdiagnostik eller selektiv abort. Deras argumentation bygger på att när vi, utifrån vilka skador de har, graderar vilka ofödda som ska få födas, graderar vi också deras människovärde. Vi bör istället satsa våra resurser på att bygga ett samhälle där alla människor välkomnas, får stöd och kan fungera på lika villkor. DHR skriver också att organisationen inte tar ställning till abort i stort. Flertalet aborter utförs utifrån frågeställningen om man vill ha barn eller inte, medan selektiv abort handlar om att man vill ha barn men endast om barnet inte har någon funktionsnedsättning. I föds knappt några barn med Downs syndrom längre. Detta har av vissa beskrivits som en framgång. Det är naturligtvis raka motsatsen! Dess värre är det också i denna riktning vårt land går. Mot bakgrund av den utveckling vi nu ser i och vår omvärld har adresserat problematiken på följande sätt: Personer med funktionshinder upplever fortfarande diskriminering i sin vardag. Hur diskrimineringen tar sig uttryck, och vilken omfattning den har, varierar från kultur till kultur. Personer med funktionshinder uppfattas och behandlas som annorlunda, ofta för att de ses som underlägsna. De drabbas av olika slags diskriminering, såsom att uteslutas eller särskiljas från samhället i stort. fortsätter: I tekniskt avancerade samhällen utsätts människor med genetiska funktionshinder allt oftare för en ny, vittspridd fördom: en utsorterande ideologi som anser deras blotta existens som ett medicinskt misstag. I vissa europeiska länder avlägsnas av fostren som diagnostiserats med Downs syndrom rutinmässigt före födelsen. Eugenik [att förädla den mänskliga rasen] är en realitet i länder där fosterdiagnostiken blivit systematisk, vilket i sin tur leder till stigmatisering av personer med genetiska funktionshinder och deras familjer, särskilt de med Downs syndrom. uppmanar också samtliga medlemsstater att vidta åtgärder för att genomföra sina åtaganden att varje människa har en inneboende rätt till livet och [] för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning verkligen får åtnjuta denna rätt på lika villkor som andra Det avslutande citatet är artikel 10 i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, som anslutit sig till. Det är nu angeläget att vidtar de åtgärder uppmanar till. måste bevaka att realiserar den ovan nämnda . Nya riktlinjer för fosterdiagnostiken bör också tas fram, med utgångspunkt i den värdegrund som såväl handikapprörelsen som och FN ger uttryck för. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · H102So525 · 2013-09-17 00:00:00 — En alkohol- och narkotikafri graviditet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om spridningsarbete och utbildning i insatser för att förverkliga en nollvision när det gäller skador på ofödda orsakade av alkohol- och narkotikabruk. Skador på barn orsakade av alkohol och narkotika kan aldrig accepteras. beslutade om en samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken för åren 2011–2015. Det andra långsiktiga målet i strategin är att barn ska skyddas från skadliga effekter av alkohol, narkotika, dopning eller tobak. I promemorian Insatser för en alkohol- och narkotikafri graviditet (Ds 2009:19) föreslogs att kvinnor som utsätter sitt ofödda barn för en påtaglig risk att födas med en skada orsakad av missbruket skulle kunna omhändertas enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. har också frågan om att införa en möjlighet att tvångsomhänderta kvinnan utifrån LVU, lag (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, diskuterats. Något förtydligande i linje med dessa förslag har dock inte kommit på plats. Däremot har många andra förbättringar skett för att skador på ofödda orsakade av alkohol eller narkotika ska minimeras. Såväl som har arbetat med frågan om hur vården av missbrukande, gravida kvinnor fungerar. Mycket har redan gjorts för att minimera skadorna och är det främst bland narkotikamissbrukande kvinnor professionen ser svårigheter. Det tycks också finnas ett utrymme att inom LVU omhänderta en gravid kvinna under vissa omständigheter, om hon utsätter sitt ofödda barn för en påtaglig risk. Föräldrar med ett riskbruk eller missbruk måste få ändamålsenligt stöd eller vård och det är också viktigt att information sprids om hur ett framgångsrikt arbete kan byggas upp. Jag menar att det borde vara rimligt att ändra lagstiftningen, på det sätt som gjorts i exempelvis . Men i väntan på att så sker är det angeläget att allt som kan göras också görs för att minimera fetala skador orsakade av alkohol- och narkotikabruk. För att uppnå detta måste , , samt kommuner och landsting samarbeta. Den kunskap som finns, och gällande rättspraxis, måste få spridning bland såväl socialtjänst som mödravård och andra berörda instanser. Särskilt angeläget är att de kvinnor som missbrukar narkotika också kan få information, stöd och insatser för att hjälpa både dem själva och deras barn – såväl födda som ofödda.