mot · H102U203 · 2013-09-20 00:00:00 — var också det enda landet i västvärlden som röstade för självständighet i 1959. har den borgerliga regeringen visat ett mycket svagt intresse för landet. ser att det finns goda möjligheter att fördjupa och bredda både de politiska och ekonomiska kontakterna med . spreds folkliga protester snabbt över , drivna av ett djupt missnöje med president auktoritära styre. Som i flera andra länder spelade landets arbetarrörelse, fackföreningar och studenter en avgörande roll i protesterna. avgick och flydde landet. genomfördes demokratiska parlamentsval som vanns av det moderata islamistspartiet Ennahda. utsågs Moncef Marzouki från det sekulära socialdemokratiska till president. är det land som kommit längst i sin demokratiska övergång bland de länder som omfattades av den arabiska våren. Det innebär inte att man saknar utmaningar. Frågor om religionens roll i politiken, pressfrihet och frågor om kvinnors rättigheter skapar konflikter. Flera företrädare för landets vänster, som starkt kritiserat Ennahdas styre, har också mördats: bland annat Chokri Belaïd som ledde vänsteralliansen des patriotes démocrates. Avgörande för om demokratiseringen av ska lyckas eller inte kommer att vara hur landets nya konstitution kommer utformas. Arbetet med att ta fram en ny konstitution pågår. Men bl.a. har kritiserat de utkast som tagits fram för att inte fullt ut respektera mötes- och yttrandefriheten samt för att inte garantera domstolarnas självständighet. Det är nu avgörande att omvärlden stödjer arbetet med att ta fram en ny garantera att de mänskliga rättigheterna respekteras, att militärens makt begränsas och kvinnors rättigheter garanteras. Därför bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, i enlighet med ovan, understödja arbetet med en ny tunisisk konstitution. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bröt protester ut i den libyska staden efter att människorättsaktivisten hade fängslats. Protesterna var mest omfattande i landets östra delar, men spred sig även till huvudstaden . Protesterna riktades mot regim, en regim som måste betraktas som en av regionens mest auktoritära. Sedan Gaddafi tagit makten infördes en diktatur där all makt i realiteten samlades hos Gaddafi själv och där politiska partier, fri media, fackföreningar och andra fristående organisationer förbjöds. Trots det hade många västländer, inklusive , goda relationer till . 2010 försökte exempelvis handelminister sälja ett övervakningssystem till regimen vid sitt besök i landet. Det svenska oljebolaget tecknade 2000 ett projektlåneavtal med två regimkontrollerade libyska banker för att kunna investera i två libyska oljekällor. När upproret bröt ut besvarade regimen demonstrationerna och kraven på reformer med ett urskillningslöst våld, vilket kastade landet in i ett inbördeskrig. Efter att regimen satt in stridsflyg och pansarförband mot oppositionen godkände resolution , som sanktionerade införandet av en flygförbudszon över . När beslutade att svenska Jas Gripenplan skulle delta i upprätthållandet av flygförbudszonen över stödde detta förslag. Men den Natoledda insatsen kom snart att frångå sitt FN-mandat om att skydda civila och i stället inriktas på att försöka understödja oppositionens väpnade kamp för att avsätta regimen. När skulle förlänga den svenska insatsen röstade därför mot en förlängning. tillfångatogs och dödades Gaddafi. Därefter förklarades inbördeskriget som formellt avslutat. Drygt 30 000 libyer hade då dödats. Hur många av dessa libyer som dödades i de Natoledda bombanfallen är fortfarande oklart. Att Gaddafis regim föll innebar varken ett slut på våldet eller fullvärdig demokratisering. När den libyska regimen kollapsade spreds mycket av landets enorma vapendepåer. Libyska vapen används i och spelade en avgörande roll i det väpnade upproret i . Våldet har också i viss utsträckning fortsatt i , inte minst p.g.a. oenighet mellan de olika miliser som störtade Gaddafi. Försöken att bygga upp demokratiska institutioner har stött på många utmaningar och den nya centralregeringen är fortfarande svag. har hitintills stött försöken till demokratiska val genom UNDP och . anser att har ett större ansvar än så. Eftersom vårt land var ett av dem som aktivt deltog i störtandet av den tidigare regimen har ett ansvar att aktivt stödja försöken att lägga grunden för en verklig demokratisering av . Regeringen bör återkomma till med förslag på hur som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, aktivt kan bidra till demokratisering och stabilitet i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bröt omfattande folkliga protester ut i mot regim. Protesterna spred sig snabbt över landet och resulterade i att tvingades avgå . Protesterna var ett uttryck för ett brett folkligt missnöje med regimens auktoritära styre, den stagnerade ekonomin, arbetslösheten och de allt svårare levnadsförhållandena för många egyptier. arbetarrörelse, studenter och liberala krafter spelade en central roll i upproret. Även den egyptiska kvinnorörelsen hade en framträdande roll. Efter fall tog militären de facto makten och genomförde en folkomröstning om en ny konstitution med stöd av bl.a. De krafter som lett revolten tidigare motsatte sig den nya konstitutionen. genomfördes parlamentsval och vann Muslimska presidentvalet. växte protesterna mot Mursis styre och hade protesterna blivit så omfattande att det var en fråga om tid innan Mursi skulle tvingas avgå. I detta läge genomförde militären en kupp och tog själv makten. Efter kuppen har våldet eskalerat. Anhängare till Muslimska som motsatt sig kuppen har mötts med våld och övergrepp. har grupper i det egyptiska samhället som uppfattas som anhängare till kuppen, exempelvis landets kopter, drabbats av ett flertal attacker. är ett land som står inför mycket stora utmaningar. Skyddet för de mänskliga rättigheterna är svagt, det saknas starka civila institutioner och ekonomin har stagnerat. Kränkningarna av kvinnors rättigheter är mycket utbredda, bl.a. beräknas så många som av landets kvinnor vara könsstympade. har landet blivit en bricka i ett betydligt större spel där grannländer och stormakter satt sina intressen före det egyptiska folkets bästa. För att ett inbördeskrig i ska kunna undvikas krävs nu en återgång till civilt styre, att demokratiska val kan genomföras och att militärens politiska inflytande begränsas. I en sådan process är det viktigt att de demokratiska krafterna stöds. Landets arbetar- och kvinnorörelse måste kunna verka. Därför bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, arbeta för en återgång till civilt styre och demokratiska val i . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. ockupation av har skapat en av världens mest segdragna konflikter. Redan genom processen som ledde till att staten utropades skapades grogrunden för dagens konflikt genom att hundratusentals palestinier fördrevs från sina hem. Sedan sexdagarskriget har ockuperat delar av , och östra i strid med folkrätten. Konflikten mellan och är inte en konflikt mellan jämlika parter. , en av världens största krigsmakter vars militärapparat understöds av , har ett större ansvar enligt folkrätten i egenskap av ockupationsmakt. är det viktigt att understryka att folkrättens regelverk, bl.a. förbudet mot attacker mot civila, omfattar samtliga parter. övergrepp mot de mänskliga rättigheterna, folkrätten och det palestinska folket inte bara fortsätter utan blir dessutom allt grövre. Blockaden av fortskrider och den mur som har fördömts av FN fortsätter att byggas. Antalet illegala bosättningar på ockuperad mark fortsätter att växa trots löften om motsatsen och fördrivningen av palestinier från östra ökar. fortsätter att arrestera, fängsla, tortera och i vissa fall döda dem som står upp mot ockupationen. Ingen fred tycks vara i sikte, och så länge vägrar att respektera palestiniernas mest grundläggande mänskliga rättigheter kommer inte fred att vara möjlig att uppnå. Genom sina konsekventa brott mot folkrätten framstår som genuint ointresserat av att upphäva den ockupation av palestinsk mark som pågått . Ett hävande av ockupationen är nyckeln till en varaktig fred i . anser att måste dra sig tillbaka från ockuperat område, att bosättningarna måste utrymmas och att en fri och demokratisk palestinsk stat bör upprättas inom 1967 års gränser. utgångspunkt är folkrätten och respekten för de mänskliga rättigheterna. Därför har vi uppmärksammat och fördömt grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna både i och utanför . Vi har inte tvekat att ta avstånd från de brott mot folkrätten och de mänskliga rättigheterna som begåtts av palestinska grupper. har även varit starkt kritiskt mot den borgerliga regeringens agerande; vi ser att skulle kunna spela en betydligt större roll i genom att vara en tydlig och konsekvent röst för folkrätten och för ett fritt och demokratiskt . I motion 2011/12:U202 har vi utvecklat våra förslag på hur kan agera för ett fritt . utrikesminister försöker nu återstarta fredssamtal mellan och den palestinska myndigheten. Ska dessa samtal vara framgångsrika måste alla relevanta parter inkluderas i processen och utgångspunkten vara en tvåstatslösning utifrån gränser. Det är också viktigt att i både ord och handling ger sitt stöd till en tvåstatslösning. Att tillhörde det fåtal länder som röstade mot att skulle få bli medlem i skapar frågetecken runt position. bör nu se till att införa en tydlig ursprungsmärkning av produkter som producerats på israeliska bosättningar på ockuperad mark och garantera att svenska exportkrediter och andra former av exportstöd inte främjar investeringar i sådana bosättningar. bör också, likt majoriteten av världens stater, erkänna som en självständig stat. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Protesterna mot regimen i landet inleddes . hade protesterna spridit sig över stora delar av landet, och i landets större städer samlades hundratusentals människor med krav på president avgång, demokratiska reformer och social rättvisa. Protesterna var breda, folkliga och fredliga men bemöttes med våld och grova övergrepp från regimens sida. utbröt väpnande strider mellan regimen och beväpnade grupper inom den brokiga oppositionen. Striderna har därefter eskalerat och spridit sig till stora delar av landet. Motståndet mot regimen i är brett och brokigt. Övergrepp har begåtts av flera av de stridande parterna. Men huvudansvaret för det upptrappade våldet vilar på regimen genom dess förtryck och brutala svar på oppositionens inledande demonstrationer. De krigsförbrytelser som har begåtts bör utredas av ICC, , oavsett vilken gruppering som misstänks ha begått övergreppen. klassar stridigheterna i som ett inbördeskrig. Enligt UNHCR har mer än två miljoner syrier flytt landet, av dessa flyktingar lever i grannländerna under ofta svåra omständigheter. Enligt OCHA lever ytterligare 4,25 miljoner syrier som internflyktingar i landet. Behoven av humanitär hjälp är enorma. Det är centralt att omvärlden lever upp till sina löften och att parterna i såväl som i grannländerna garanterar att den humanitära hjälpen kan nå alla behövande. Det finns inte någon militär lösning på krisen i . Därför har motsatt sig ett militärt angrepp mot och förespråkat ett internationellt vapenembargo mot . Det är bara genom en politisk process som kriget och våldet långsiktigt kan upphöra. FN:s medlemsstater behöver enas om ett gemensamt svar med krav på att de ansvariga för krigsförbrytelser ska ställas inför rätta och att parterna ska tvingas till förhandlingsbordet. En politisk lösning behöver inkludera en demokratisk övergång, att lämnar över makten och att olika etniska och religiösa grupper får sina rättigheter garanterade. Men en förutsättning för fred är också att länder som , , och slutar underblåsa konflikten genom att pumpa in stöd till sina respektive allierade i . bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, agera för att en politisk process för fred i ska komma till stånd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utvecklingen i färgas fortfarande i hög utsträckning av landets turbulenta och blodiga moderna historia. Det omfattande förtrycket av kurderna, militärens kupper 1960, 1971, 1980 och 1997 samt folkmordet på armenier, assyrier/syrianer, kaldéer och pontier kastar fortfarande sina långa skuggor över det moderna . Utvecklingen i är splittrad och motsägelsefull. Militärens makt har begränsats, vissa tv- och radiokanaler har tillåtits sända på kurdiska och landet är ett av dem som kommit längst i regionen när det kommer till demokratisering samt kvinnors och hbtq-personers rättigheter. fortsätter åtal att väckas mot aktivister, advokater, journalister och författare som inte begått något annat brott än att uttrycka sina åsikter. En av de tusentals som åtalats är människorättsaktivisten . Han åtalades bl.a. för ett tal han höll i riksdag om de mänskliga rättigheterna i . Kurderna och andra etniska och religiösa grupper i har fortfarande begränsade möjligheter att få uttrycka sin kultur, sin religion och använda sitt språk. Från regeringen har det väckts förslag om att inskränka aborträtten, fackligt aktiva åtalas fortfarande för sitt fackliga engagemang och hatbrotten mot hbtq-personer är vanligt förekommande. har i motion 2011/12:U206 mer utförligt beskrivit vår syn på utvecklingen i . inleddes fredliga protester i mot myndigheternas planer på att riva delar av Taksim Geziparken. Därefter spred sig protesterna snabbt. I nästan samtliga turkiska provinser har protester förekommit . Protesterna visar att det finns ett brett, men också brokigt, missnöje med premiärminister regering. pågår samtal mellan den turkiska regeringen och PKK om en fredlig lösning på landets långvariga konflikter. Som ett led i fredsprocessen har PKK utlyst vapenvila och börjat dra tillbaka sina militära styrkor från . Centralt i den pågående fredsprocessen är diskussionerna om en reformering av grundlag. Konstitutionen ses av många som ett av de största hindren mot att slutgiltigt ska kunna förvandlas från en stat med auktoritära inslag till en sann demokrati som präglas av rättssäkerhet och respekt för alla medborgares mänskliga rättigheter. Bland annat behöver ta bort alla inskränkningar i yttrandefrihet och föreningsfrihet, men också genomföra radikala reformer vad gäller bemötandet av minoriteter. Diskriminering gentemot minoriteters rättigheter, både språkliga och kulturella, måste förbjudas. En ny konstitution måste garantera att militären ställs under civil kontroll. Ett möjligheternas fönster har öppnats i genom fredssamtalen mellan regeringen och PKK. Det har avgörande betydelse att omvärlden nu ger försöken till fredsprocess sitt stöd och understödjer de reformer som är nödvändiga för att ska bli en fullvärdig demokrati. bör i de bilaterala kontakterna med den turkiska regeringen, och även i egenskap av medlemsland i EU, verka för att ska genomföra nödvändiga demokratiska reformer av sin konstitution. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är ett land vars moderna historia kantats av diktatur, konflikt och oroligheter. tyranni, kriget med , invasionen av (med det efterföljande första ) satte sin prägel på landet . Efter attackerna i invaderade amerikanska trupper landet i strid med folkrätten. Efter den USA-ledda invasionen vidtog en brutal ockupation av . Bombningar med civila dödsoffer, systematisk tortyr, mord och våldtäkter blev näst intill dagliga inslag. De numera ökända bilderna från , som visar amerikanska soldater som förnedrar och torterar irakiska interner, är en påminnelse om ockupationens grymhet. I motion 2011/12:U205 har mer utförligt beskrivit sin syn på utvecklingen i . är ett land som präglats av ockupation, även om den nu är formellt avslutad. Institutionerna är svaga och tilltron till regeringen är svag. Tortyr är fortfarande vanligt förekommande och möjligheten att arbeta fackligt ytterst begränsad. Våldet är fortfarande utbrett och drabbar hela det irakiska samhället. Kristna och hbtq-personer är exempel på två grupper som drabbats hårt av våld och attacker . Det blodiga inbördeskriget i har också bidragit till en försämring av säkerhetsläget i . Enligt UNHCR fanns 000 syriska flyktingar i . I de självstyrande kurdiska områdena i norra /irakiska är utvecklingen delvis en annan. Här har kurderna betydligt större möjligheter att uttrycka sin kultur och använda sitt språk än i grannländerna och säkerhetsutvecklingen har varit betydligt bättre. var det i dessa områden som de största demonstrationerna genomfördes som en del av den arabiska våren med krav på krafttag mot korruption och politiska reformer. anser att FN bör tillsätta en speciell rapportör för som bl.a. ska få i uppdrag att övervaka utvecklingen för de mänskliga rättigheterna i landet. En sådan rapportör fanns , men avskaffades efter det USA-ledda anfallskriget mot landet. bör som medlem i FN aktivt verka för att en FN-rapportör för tillsätts. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Revolutionen i väckte hoppet om en demokratisering, men resultatet blev i stället en stenhård diktatur. Brotten mot de mänskliga rättigheterna är många och omfattande. har uppmärksammat situationen i . Vi har i motioner, interpellationer, skriftliga frågor och på demonstrationer vid en lång rad tillfällen protesterat mot regimens övergrepp mot bl.a. etniska minoriteter, kvinnor, fackföreningsaktiva och hbtq-personer. I motion 2012/13:U206 presenterade flera förslag om hur vi vill att ska verka för ett fritt och demokratiskt . Förtrycket drabbar alla delar av det iranska samhället. Förtrycket av kvinnor i är institutionaliserat och genomsyrar hela samhället, inklusive lagstiftningen. Under den rådande regimen behandlas kvinnor som en andra klassens medborgare. Kvinnor har inte samma rättigheter som män vad gäller äktenskap, skilsmässa, vårdnaden av barn eller i arvsrätten. är fortfarande ett av de länder som avrättar hbtq-personer. avrättades t.ex. tre män i Karounfängelset i för sodomi. Det är inte tillåtet att organisera sig i eller starta fria och oberoende fackföreningar i och någon strejkrätt existerar inte. Trots det förekommer strejker och försök att bilda fria och oberoende fackföreningar. Regimen har bemött detta med en allt grövre repression. Ett stort antal av landets politiska fångar är fackligt aktiva. etniska minoriteter, såsom bl.a. kurder, azerier, araber och balucher, utsätts för en omfattande diskriminering och deras möjligheter att uttrycka sitt språk, sin kultur och sin identitet är begränsade. Krav från de etniska minoriteterna på respekt för deras rättigheter möts med omfattande förföljelser, fängslanden och dödsstraff. Religionsfriheten är ytterst begränsad i . Sunnimuslimer, bahaier och andra religiösa minoriteter möter stort motstånd från regimen i sina försök att uttrycka sin tro. vision är en värld utan kärnvapen. Vi kämpar därför för att de nuvarande kärnvapenmakterna ska avveckla sina innehav och motsätter oss att fler länder skaffar sig kärnvapenkapacitet. motsätter sig därför att skaffar sig kärnvapen. anser att frågan om kärnvapenspridning behandlas bäst inom FN. Vi vill stärka och att tydligt ska agera för att öka respekten för icke-spridningsavtalet . har undertecknat NPT och världssamfundet måste nu agera enat för att förmå att leva upp till sina åtaganden under avtalet. Vi vill se en zon fri från massförstörelsevapen i . Det finns krafter i och som använt det iranska nukleära programmet som argument för att förespråka en väpnad attack mot . motsätter sig tydligt varje tanke på ett militärt angrepp på . hölls presidentval i som vanns av . Valet var inte demokratiskt. Av över 700 anmälda kandidater tillät bara åtta att ställa upp. De män som tilläts ställa upp hade visserligen lite olika profil, men ingen av dem förespråkade några större förändringar av det politiska systemet i . politik mot måste bygga på de mänskliga rättigheterna och det iranska folkets rätt att i fria och demokratiska val välja sina ledare och i vilken riktning landet ska gå. En sådan politik får inte skymmas av ekonomiska egenintressen. Tyvärr har hållning inte alltid varit konsekvent och trovärdig. avvisas flyktingar som flytt undan regimens förtryck i . Genom de svenska myndigheternas exportfrämjande verksamhet stöds svenska företag som investerar i . har varit den enskilt största mottagaren av svenska exportkrediter i regionen under den borgerliga regeringen. utfärdade EKN garantier för affärer med regimen i för mer än . är drygt 90 svenska företag verksamma i , bl.a. ABB, Tetra , Alfa och . Efter de folkliga protesterna 2009 uppmärksammade nyhetsbyrån att svenska och brittiska sålt övervakningsutrustning till . Enligt oppositionella i bidrog utrustningen från till att regimen kunde spåra upp människor som deltagit i protesterna genom deras telefonsamtal, sms och mail. Det är avgörande att även det svenska näringslivet agerar i enlighet med målsättningarna om en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive de fackliga rättigheterna. Svensk handel och investeringar får aldrig bidra till att stärka regimens grepp om . Den bör inleda en dialog med de svenska företag som är verksamma i avseende de mänskliga rättigheterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. utbröt folkliga protester i med krav på större frihet, social rättvisa och politiska och konstitutionella reformer. Regeringen svarade hårt och skoningslöst med våld och övergrepp. Trots det fortsatte protesterna med krav på en ny konstitution, en demokratiskt vald regering, en mer rättvis fördelning av landets tillgångar och frigivning av alla politiska fångar. Mycket tyder på att protesterna och de krav som restes hade ett brett folkligt stöd från folkrörelser och fackliga organisationer, från både sunni- och shiamuslimer och från män och kvinnor i . Demonstrationerna växte sig allt starkare . grannland sände då in stridsvagnar och kung införde undantagstillstånd och gav de väpnade styrkorna tillstånd att använda de åtgärder som krävdes för att stoppa upproret. Följden blev många dödade och skadade. beskriver utvecklingen i på följande sätt. Kort sagt, situationen för mänskliga rättigheter i försämrades betydligt med försöken att krossa proteströrelsen . Till viss del verkar det som om proteströrelsen var ett offer för regionala och internationella kapitalintressen och politiska intressen, bland annat i , som upprätthåller en stor flottbas i . De starka krafter som stöder den styrande gjorde lite för att stoppa den bahrainska regeringen som med hjälp av våldsamma metoder försökte behålla status quo. Detta resulterade i nya övergrepp och den utbredda användningen av vissa metoder som inte setts och som har förvärrat den farliga polariseringen i . delar denna beskrivning av utvecklingen i landet. En del i regimens repression mot de folkliga protesterna har varit massarresteringar. Bland annat greps ett stort antal sjuksköterskor och läkare av regimen för att de gett skadade demonstranter och oppositionella läkarvård. Även 13 av landets framstående människorättsaktivister fängslades. En av dessa är den svenske medborgaren , som dömdes till livstids fängelse för sitt deltagande i de folkliga protesterna. Han dömdes först i en militärdomstol och fastställdes domarna i en appellationsdomstol. Bland annat Amnesty har betecknat al-Muqdad och de övriga fängslade som samvetsfångar. Medan utvecklingen i länder som och fått stor uppmärksamhet i och övriga EU har regimens grova och omfattande övergrepp i mötts med tystnad. Medan EU har infört vapenembargo mot fortsatte att exportera vapen till både och . anser att vapenexport till diktaturer bör upphöra. bör i EU såväl som i FN verka för ett vapenembargo mot . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är tveklöst en av vår tids värsta diktaturer. Varje försök till att kräva reformer och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna har skoningslöst slagits ner.