mot · H102MJ466 · 2013-10-02 00:00:00 — Behovet av forskning om och utveckling av svensk ost för förtäring och försäljning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom näringsgrenen Svensk Mat utveckla forskning om och framställning av svenskproducerade ostsorter. höjde , enligt det undantag som landets avtal med Europeiska unionen medger, tullarna på importerad ost med höga procentsatser. Tullen som varit /kg ost gjordes värdebaserad, för vanlig ost – utom fjorton namngivna ostsorter, bl.a. svenska , italienska Parmesan, någon fransk och andra mer exklusiva ostar. På nöt-, get- och fårost sattes tullen något högre, till 344–på värdet. Motivet var att skydda det norska jordbruket – alltså att exportera arbetslöshet, vilket är den rätta beteckningen för jordbrukstullar. I hade vi samma politik och politiska strid vid riksdagsvalet , ett val där frihandlarna vann valet men förlorade makten sedan valet överklagats till följd av en obetald skatt som gjorde att tretton tullbekämpande liberala riksdagsledamöter från ersattes av tretton – av väljarna vrakade – protektionistiska ledamöter. Dessbättre har flera svenska ministrar, statsråden (C) och (M), offentligt likt kritiserat den protektionistiska norska ostpolitiken. Hur står det då till med den svenska ostkonsumtionen och ostimporten? Vi svenskar äter i snitt ost/år per person, ungefär 1 270 ostskivor/person (om man räknar med att varje ostskiva väger ungefär ). har svenskarnas konsumtion av utlandsproducerade ostar mångdubblats, och under har importen mer än fördubblats. Det motsvarar i mjölkproduktion räknat mer än vad tusen ganska stora svenska jordbruk levererar i råvara (om man räknar med att det går åt mjölk/kg ost). kommer av de ostar som saluförs i vanliga matbutiker, främst lågprisostar, från andra länder. Men smakälskande och kvalitetsmedvetna svenskar köper också allt mer av något mer exklusiva och därmed dyrare ostar för matlagning och ostbrickor. Av importökningen står dock hård- och smältost för av ökningen sett . Det bör genast sägas att detta är en stor utmaning för svensk ostproduktion – svenska ostar måste bli mer smakrika och bättre lagrade. Här nedan framgår det svenska ostimport: Importen i kg (hårdost, brie, feta, blåmögelost etc): 2008 81 (varav hårdost ) 2009 87 (varav hårdost ) 2010 87 (varav hårdost ) 2011 90 (varav hårdost ) 2012 101 (varav hårdost ) Importen består av hårdost (), färskost (), riven ost (), smältost (), blåmögelost (), mjukost 5 (procent) samt getost och ost i saltlake (). Samtliga ostsorter ökar utom smält-, get- och fårost som i ton räknat har i stort oförändrad åtgång. Större svenska ysterier finns i (), (1954) (1956) och (1971). Den klassiska Västerbottenosten tillverkas i , och . Svenska Gouda tillverkas i . Varumärkesansvariga vid organisationen sade tidigare till TT: Det är svårt att konkurrera med den prisdumpning som sker, då utländska mejerier som får för mycket mjölk, kan använda överskottet för att snabbt producera ost. Följden blir att den klassiska svenska ostsorter som (känd ), (småländsk specialitet 1700-tal), Herrgård (bygdeost ) och det sena 1900-talets har fått svårare att konkurrera som kundernas val. Vad kan göras? Bortsett från reformbehovet inom CAP, EU:s gemensamma jordbrukspolitik, som vi inte ensamma kan råda över, nödgas vi konstatera att , enligt måltidsforskaren vid Mejeri- och restauranghögskolan inom , saknar mejeriförsöksstation av modernt snitt. Senast en ostprodukt – Grevéosten – med stort genomslag såg dagens ljus, var vid försöksstationen i , ett initiativ framdrivet av några engagerade och yrkeskunniga enskilda mejerister. anser att därefter har den svenska mejeribranschen varit inriktad på att göra tillverkningsprocessen så effektiv som möjligt, i och för sig viktigt men föga nyskapande. På dagens mejerier finns varken utrustning eller teknik som gör det möjligt att laborera fram nya ostar med spännande smaker. Här måste branschen tänka om – annars riskerar man att fortsätta att tappa marknadsandelar, säger . Frågan är: Kan i den hårda smak- och marknadssituation som råder på den växande ostmarknaden bli en framgångsrik producent? Svaret är att råvarorna finns, kemi- och ysterikunskaper finns, men däremot saknas praktiska samordnings- och forskningsmiljöer, särskilt i kombination med en försäljningsinriktning som präglar inte minst framgångsrika exportländer som , , , , , och . Man kan antaga att detta knippe av traditionellt högkvalitativa ostproducerande länder kommer att fortsätta att arbeta på den allt större ostmarknad som vi kan se framför oss inte minst inom Europeiska unionen och stora konsumtionsorienterade länder i och . behöver utveckla sin förmåga att producera goda, nya och konkurrenskraftiga ostprodukter såväl smak- som prismässigt. Detta är som alltid i första hand de enskilda företagens uppgift, men mot bakgrund av den i övrigt starkt reglerade jordbrukspolitiken inom Europeiska unionen – och dessvärre ser vi få eller tillräckliga tecken på dess minskande eller upphörande – behövs inspirerande branschsamverkan också i för att den svenska osten också skall utgöra ett erkänt och i alla avseende gott varu- och kännemärke på svenska och andra matbord. Detta bör riksdag ge regeringen till känna, utan att direkt föreskriva hur denna inspirerande branschutveckling skall ske.