mot · H102So657 · 2013-10-03 00:00:00 — Ökat fokus på jämställdhet och genus på vårdutbildningarna på gymnasiet och högskolan, samt i vidareutbildningar för personal inom hälso- och sjukvården, är också av central betydelse för att få en jämställd vård. Arbetet med könsuppdelad vårdstatistik bör fortsätta och jämställd vård bör vara ett eget uppföljningsområde i de nationella jämförelserna. Att nå ökad jämställdhet i vården kräver ett brett och långsiktigt arbete med sikte på forskning, behandlingsmetoder och attityder. Kvinnor och män ska utifrån sina behov behandlas likvärdigt i sjukvården när det gäller resurser och insatser. 1.12 Driftsformer i hälso- och sjukvården För oss socialdemokrater är kvalitet och likvärdighet viktigast i hälso- och sjukvården. I flera borgerligt styrda landsting och regioner har det genomförts och planeras omfattande privatiseringar av hälso- och sjukvårdsverksamheter utan annat syfte än att privatisera gemensam egendom och gemensamma uppgifter. sker dessa utförsäljningar genom att verksamhet mer eller mindre slumpas bort. Vi motsätter oss denna politik. Kvalitet och likvärdighet, patientnytta och säkerhet skall styra sjukvården, inte privatiseringar av ideologiska skäl. Vi föreslår en lag om investeringsskydd så att skattefinansierad verksamhet inte kan säljas ut till privata ägare till underpris. är vi inte negativa till alternativ i vården. Det är inte självklart att en offentligt driven vårdcentral håller hög kvalitet bara för att den drivs offentligt. Motsvarande förhållande gäller även privat driven verksamhet. Däremot finns det många goda exempel på vårdcentraler, läkarmottagningar, sjukgymnastik med mera som drivs av dem som jobbar där eller av företag eller idéburna ideella aktörer på uppdrag av . Men det kan också ske som en självstyrande enhet (intraprenad) inom /regionen med stora frihetsgrader och stort eget ansvar. Kvalitet och resultat, patientsäkerhet och tillgänglighet bör styra vårdens prioriteringar, inte driftsformer eller snäva lönsamhetskalkyler. Ingen som söker vård inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården ska behöva riskera att lönsamhetskalkyler görs innan behandling sätts in. Vi motsätter oss varje lösning som innebär att man med privata medel, till exempel genom privata försäkringar, tillåts köpa sig förtur (gräddfiler) till offentligt finansierad vård. Därför måste det finnas regler för privata utförares medverkan i den offentligt finansierade hälso- och sjukvården. Alla människor ska ha rätt att vid behov få tillgång till vård med hög kvalitet. Det ska bara vara hälsotillståndet som avgör när och hur du blir behandlad i hälso- och sjukvården, inte plånboken eller tillgången till privata försäkringar. Vi föreslår att gräddfiler för privatbetalande patienter inte ska vara tillåtet i den offentligt finansierade vården. Detta bör regleras i lag. Nästan alla svenska sjukhus som finansieras gemensamt drivs offentligt. Så ser det också ut i många jämförbara länder. Många av sjukhusen utgör komplexa och högt kvalificerade nav i sjukvårdens vårdkedjor och förändringar av dessa påverkar vården i många andra delar. Att bryta ut och avhända sig ansvaret för sjukhusen riskerar att slå sönder fungerande vårdkedjor för patienten och försämra samverkan inom alla delar av vården. Vi vill därför inte sälja ut eller privatisera sjukhus. Universitets- och regionsjukhusen har central betydelse för att ge högkvalitativ vård och jämlik vård över hela landet. Dessa sjukhus är avgörande för hela sjukvårdens infrastruktur. Sjukhusen har en avgörande betydelse för landstingens möjlighet att leva upp till lagstadgat ansvar för vården, vilket gör dem olämpliga att privatisera. Det är landstingen och regionerna som ansvarar för hur sjukvården ska organiseras och det är där de olika politiska alternativen ställs mot varandra. Universitets- och regionsjukhusen har central betydelse för utbildning och praktik för hälso- och sjukvårdens personal. Vi föreslår att det inte ska vara tillåtet att sälja, privatisera eller stycka upp universitets- och regionsjukhus. Detta bör regleras i lag. Vår samlade politik på området redovisas i nedanstående avsnitt 1.14 om nationella kvalitetslagar. Vår syn på välfärden utgår i från våra värderingar om frihet, omtanke, jämlikhet och gemensamt ansvarstagande. Alla individer har skyldighet att bidra och alla har rätt att få del av skola, vård och omsorg. Välfärden ska vara av hög kvalitet och finansieras gemensamt. Den ska fördelas efter behov och inte efter köpkraft. Alla ska ha rätt att välja, skattemedel ska hanteras på ett effektivt sätt och lika regler kring öppenhet och insyn ska gälla i alla skattefinansierade verksamheter. Det har svensk välfärd genomgått stora förändringar. Bland annat har andelen verksamheter inom välfärden som utförs av privata företag ökat kraftigt. Den mångfald detta har skapat har medfört mycket positivt. Men allt är inte bra. finns exempel på att privata företag inom välfärden tummar på kvaliteten för att kunna göra stora vinster, till exempel genom en lägre personaltäthet i friskolor och på privata äldreboenden. Det är oacceptabelt. När vinsterna i välfärdsföretagen kan vara dubbelt så höga som i övriga näringslivet (SCB, 2010) visar det att skattepengar inte används på bästa sätt. Vi socialdemokrater vill att det införs nationella kvalitetslagar för ordning och reda i välfärden. Ingen ska göra vinst på bekostnad av kvaliteten. Personaltäthet, personalkostnader eller andra kvalitetsrelaterade kostnader bör regleras så att de inte kan vara väsentligt lägre i privata verksamheter än i respektive eller landstingskommunal verksamhet. Vi vill också ställa hårda krav på vilka som får driva välfärdsverksamhet. Medborgarnas behov och de lokala förutsättningarna blir utgångspunkten för etableringar. Vi vill ha öppna böcker och full insyn i all välfärdsverksamhet – lika regler ska gälla för alla. Våra förslag stärker också de anställdas ställning och tillsynen, vilket ökar möjligheterna att förebygga och komma till rätta med brister. Sammantaget innebär våra förslag om nationella kvalitetslagar att vi stärker kvaliteten i välfärden, garanterar medborgarnas valfrihet och begränsar vinsterna så att skattepengar används på ett ansvarsfullt sätt. Vi föreslår att det utarbetas nationella kvalitetslagar för välfärdsverksamheterna enligt följande: Ingen vinst på bekostnad av kvaliteten Vi vill se en vinstbegränsning. Ingen vinst ska kunna tas ut på bekostnad av kvaliteten, utan kvaliteten ska vara hög och likvärdig i såväl privat som offentlig verksamhet. ser vi att stora vinster uppkommer genom att man genomgående har lägre personaltäthet i exempelvis friskolor och på privata äldreboenden. Mot bakgrund av detta ska personaltäthet, personalkostnader eller andra kvalitetsrelaterade kostnader regleras, så att de inte kan vara väsentligt lägre i privata verksamheter än i motsvarande eller landstingskommunal verksamhet. Syftet är att höja kvaliteten och garantera en effektivare användning av skattemedel. Detta ska regleras i lagar och förordningar. Hårdare krav på vilka som får driva välfärdsverksamhet För att förhindra att enskilda drabbas av plötsliga nedläggningar av välfärdsverksamheter, och för att motverka kortsiktiga vinster på bekostnad av kvaliteten, är det nödvändigt att ställa hårdare krav på vilka som får driva välfärdsverksamhet. Kompetens, seriositet och långsiktighet hos ägarna ska vara ett krav för att få tillstånd att starta nya välfärdsverksamheter. Vid varje ägarbyte ska tillståndet prövas på nytt. Varje utförare ska tydligt redovisa information såväl om vem som är ägare som om eventuella ägarbyten, så att denna information finns lättillgänglig för medborgare och brukare. Vi vill att det ska finnas tillräckligt med underlag i form av exempelvis elever eller vårdtagare för att ny välfärdsverksamhet ska kunna starta. På så sätt undviker man att resurser förbrukas i onödan. På skolans område vill vi se ett ökat kommunalt inflytande över nyetableringar, genom att ett obligatoriskt samråd sker med kommunen innan en fristående skola får tillstånd. Det ska vara möjligt för kommuner att själva välja om de vill införa LOV eller inte. Detta innebär att vi säger nej till förslaget att göra LOV obligatoriskt. Vidare vill vi förändra LOV, så att fri etablering för företagen inte längre ska vara möjlig. Det är medborgarna som ska ha rätt att välja vårdgivare, inte vårdföretagen som ska få välja patienter. De stora överskott som finns i delar av välfärden (såväl privat som offentlig) tyder på att dagens system inte är effektiva. Vi vill att ersättningssystemen inom välfärden ses över, så att de ersätter utförare för reella behov och de kostnader som finns. Precis som skolpengen ska styras av elevernas behov ska ersättningen inom vården styras av vårdtyngd. Eftersom det är kommunerna som står med det yttersta ansvaret att erbjuda välfärd, om de privata alternativen på området skulle lägga ner, ska kommunerna också kompenseras för detta ansvar. Välfärdsföretag ska betala skatt i Ett grundläggande krav i skattelagstiftningen ska vara att företag inte tillåts att undandra vinster från beskattning till exempel genom att tillämpa orimligt höga räntesatser på internlån mellan koncernbolag och dotterbolag. Det är orimligt att företag som finansieras av skattemedel inte betalar skatt i , utan i så kallade skatteparadis. Detta måste få ett slut. Vi har sett upprörande exempel på hur offentliga verksamheter som byggts upp av skattemedel sålts för mycket låga belopp. En ny lag om investeringsskydd bör införas så att skattefinansierad verksamhet inte kan säljas ut till privata ägare till underpris. För att garantera kvaliteten i välfärden krävs det en mer utbyggd tillsyn, med möjlighet till fler oannonserade inspektioner och med tydliga sanktioner vid brott mot reglerna. Inspektionsmyndigheterna ska ges utökade befogenheter att granska ekonomi och rätt att kräva tillbaka offentliga bidrag som används på felaktigt sätt. Enheter som inte följer gällande regelverk och har allvarliga kvalitetsbrister ska kunna återkrävas på offentliga medel, kunna tilldelas ekonomiska sanktioner och i sista hand kunna stängas. Mångfalden inom välfärden är central och valfriheten ett viktigt värde. Den kommunala och landstingskommunala välfärden ska hålla hög kvalitet. För att garantera verklig mångfald vill vi uppmuntra non profit-alternativ och förhindra uppkomsten av privata monopol. I varje kommun ska det finnas offentliga alternativ inom välfärden. Det ska vara möjligt för kommuner att rikta upphandlingar och valfrihetssystem inom välfärden till enbart privata, kooperativa och ideella aktörer som inte drivs i vinstsyfte. Vår bedömning är att medger en sådan ordning, men att och måste ses över för att göra detta möjligt. Det civila samhällets aktörer kan spela en betydande roll i skolan, vården och omsorgen. tillvaratas inte denna potential fullt ut. Därför bör en nationell strategi för idéburen välfärd tas fram, i syfte att göra det möjligt för non profit-aktörer att växa och utvecklas. Det handlar inte minst om att säkerställa kapitalförsörjningen för ideella och kooperativa utförare, men även andra frågor kan vara aktuella. För att långsiktigt utveckla kvaliteten i välfärden vill vi att finansiärer, utförare och relevanta fackförbund tillsammans arbetar fram en etisk kod – ett socialt kontrakt – för all verksamhet inom välfärden. Den etiska koden bör omfatta: Högre kvalitet i verksamheterna – utveckla mätmetoder och verkningsfulla uppföljningssystem. Ansvarsfullt ägarskap – inklusive frågan om rimlig avkastning på kapital och återinvesteringar i verksamheten. Arbetsvillkor i välfärden. Den etiska koden ska innehålla krav på kollektivavtal för anställda i välfärdsverksamhet. Tack vare den svenska offentlighetsprincipen har missförhållanden inom den offentliga välfärden upptäckts och debatterats. Vi vill nu ställa motsvarande krav på de privata aktörer som verkar inom den skattefinansierade välfärden. Därtill ska varje enskild vårdcentral, vårdenhet och motsvarande tydligt redovisa sin ekonomi. Av redovisningen ska alla intäkter och utgifter kopplade till den enskilda enheten framgå, och därmed även vinsterna som uppstår. Det ska inte längre räcka att ekonomin redovisas på koncernnivå. Dessa förändringar ska regleras i lag. Reglerna ska vara desamma inom all välfärd, oavsett huvudman. Därför ska godkänna konvention 94. Personal i privat välfärd ska också omfattas av meddelarskydd. Även ska utvidgas så att missförhållanden hos privata utförare inom de områden som omfattas av socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade ska anmälas till oberoende instans. Bekämpandet av cancersjukdomar är en av de stora utmaningarna för sjukvården. får 55 000 personer cancer i . lever drygt 440 000 personer som har eller har haft en cancersjukdom. av dem som drabbas lever efter diagnos. har jämförelsevis goda behandlingsresultat för cancersjukdomar. Det finns dock stora regionala och sociala skillnader i överlevnad. Antalet personer som lever med cancer förväntas fördubblas . För att förbättra resultaten ytterligare och möta framtidens behov måste cancervården samordnas ytterligare. Den nationella cancerstrategin tillkom för att få en nationell, långsiktig och målmedveten strategi för att cancervården ska behålla och förbättra sina resultat. Cancerstrategin har uppsatt följande nationella mål: Minska risken för insjuknande i cancer. Förbättra kvaliteten i omhändertagandet av patienter med cancer. Förlänga överlevnadstiden och förbättra livskvaliteten efter en cancerdiagnos. Minska regionala skillnader i överlevnadstid efter en cancerdiagnos. Minska skillnader mellan befolkningsgrupper i insjuknande och överlevnadstid. bildades regionala cancercentrum (RCC) på sex ställen med uppdrag att förverkliga målen i den nationella cancerstrategin. Inrättandet av regionala cancercentrum syftar till att genom samordning förbättra och utveckla hela cancerprocessen – från prevention och diagnostik till behandling, uppföljning, rehabilitering och palliation. har varje RCC arbetat med olika fokusområden och specifika projekt, ett fåtal projekt har genomförts nationellt. Från patientperspektiv är det ett grundläggande krav att cancervård och behandling är jämlik och optimal så att alla har samma rättigheter och möjligheter till vård och omsorg oberoende av landstings/region-tillhörighet. Det är mot denna bakgrund dags att ta nästa steg, utveckla kvaliteten och fördjupa samordningen och den nationella styrningen. I det följande kommer vi att redovisa de områden och frågor vi tycker måste prioriteras i ett sådant arbete. En del av den nationella cancerstrategin handlar om att patientens ställning i cancervården ska stärkas genom att patienten får adekvat information, erbjuds valmöjligheter beträffande utredning och behandling och får råd och stöd för egenvård. Det är också viktigt att cancervården har en systematisk återföring av patientupplevelser och att man engagerar patientrepresentanter i beslut rörande cancervårdens utformning och utveckling. Detta förutsätter dock att patienten och dennes anhöriga är välinformerade så att korrekta och välinformerade beslut kan fattas. En viktig förutsättning för att cancerpatienten kan vara väl informerad är cancerpatientorganisationer. Dessa organisationer kan förutom att sprida kunskap även bevaka intresset för de patienter som inte vill eller kan fatta dessa beslut i så motto att det inte ska finnas regionala skillnader i vården. En viktig beståndsdel för att uppnå en rättvis cancervård och minska regionala skillnader i överlevnadstid efter en cancerdiagnos är de nationella vårdprogrammen. Arbete med nya och revidering av tidigare nationella vårdprogram pågår inom en rad cancerdiagnoser. Utöver nationella vårdprogram finns en rad regionala vårdprogram. Vi anser att det är viktigt att ambitionerna i regionala vårdprogram inte är lägre än i nationella vårdprogram. Nationella vårdprogram ska vara tvingande och vården ska följa dem. Avvikelser måste diskuteras noga och motiveras särskilt. En tidig upptäckt av cancer är en förutsättning för behandling med lyckat resultat. Det behöver analyseras varför det sker fördröjningar mellan symptom, diagnos och behandling. I detta sammanhang måste det granskas om vårdens ersättningssystem spelar roll. Exempel är ersättningssystem där enklare åkommor med förhållandevis lätt diagnos och behandling premieras före mer komplicerade symtom eller ekonomisystem där primärvården får betala för remiss/provtagning. Nationella vårdgarantin om 90+90 dagar måste kraftigt minskas för cancerpatienter. Genom att inrätta diagnostiska center (som RCC Syd) över hela landet kommer man att ge en stor och svår patientgrupp snabbare, bättre och tryggare vård. Cancerrehabilitering skall vara en naturlig integrerad del av varje cancerprocess från utredning/diagnos och genom hela vårdkedjan. Den ska omfatta alla insatser för att möta fysiska, psykiska, sociala och existentiella behov som patient och närstående har i samband med en cancersjukdom. Bedömning av rehabiliteringsbehov ska göras och åtgärder ska sättas in oavsett var patienten får sin vård eller var i sjukdoms- och behandlingsförloppet patienten befinner sig. är syftet att hushålla med cancervårdens resurser genom att förebygga och behandla effekter och seneffekter av cancersjukdom och dess behandling. Rehabilitering har ingen 65-årsgräns utan ska erbjudas alla patienter. Fokus är att komma tillbaka i livet, i arbete, i studier eller som aktiv pensionär. Alla patienter med cancer samt deras närstående ska få information om möjligheter till cancerrehabilitering inklusive psykosocialt stöd. Alla minderåriga barn med en förälder, eller annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med, som har cancer ska särskilt beaktas vad gäller behov av information, råd och stöd. Alla patienter med cancer ska ha en skriftlig individuell cancervårdplan där cancerrehabilitering ingår. Alla patienter med cancer ska rutinmässigt och återkommande bedömas gällande behov av cancerrehabilitering. Alla patienter med cancer ska få information om vikten av fysisk aktivitet under och efter cancerbehandling. Alla patienter med cancer och deras närstående ska erbjudas att delta i informations- och stödprogram som ett led i rehabiliteringen. Alla patienter med cancer som bedöms vara i behov av mer intensifierade rehabiliteringsinsatser remitteras till specialiserad rehabiliteringskompetens för vidare utredning och åtgärder. Kontaktsjuksköterskan har en nyckelroll i arbetet med cancerrehabilitering och ansvarar för att en individuell vårdplan upprättas där behoven av rehabilitering lyfts fram. De mål och åtgärder som sätts upp i planen ska vara tydliga, mätbara och följas upp regelbundet i dialog med patienten. Målen skall bygga på en noggrann kartläggning av den enskilda patientens rehabiliteringsbehov. Det är viktigt att vara uppmärksam på att patientens behov kan förändras genom sjukdomsförloppet. Bedömning av rehabiliteringsbehov bör därför göras vid alla brytpunkter såsom vid diagnos, start och avslutning av olika behandlingar. Familj och vänner är viktiga när det gäller stöd till personen med cancer, och i vissa fall är de också direkt delaktiga i vården av den sjuke. Närståendes stöd, såväl praktiskt som emotionellt, kan ha stor betydelse för både patient och närstående. Hur närstående hanterar situationen har också betydelse för hur den som blivit sjuk klarar sig. Stöd till närstående kan generera bättre förutsättningar för patienten att klara av sin sjukdom, behandling och rehabilitering. Närstående kan ha stor betydelse för både motivation och genomförande av rehabilitering. En del rehabiliteringsåtgärder kan direkt påverka närstående, och i vissa fall behöva närståendes medverkan. Cancerorganisationernas stöd-/kontaktpersoner ska ses som en del av det psykosociala stödet för cancerpatienten och dennes närstående. Inom flera cancerdiagnoser ger patientorganisationen ett framgångsrikt och uppskattat stöd till cancersjuka och deras närstående. har en väl utvecklad likemanns verksamhet och där ses de som en viktig resurs till sjukvården. De har ett välutvecklat sätt att säkerställa kvalitet och tystnadsplikt. Den nuvarande definitionen av palliativ vård innebär att cancerpatienten vårdas för en icke botbar cancersjukdom. Många cancersjukdomar har under glädjande gått från att vara dödliga till kroniska, det vill säga att man kan leva med sin cancersjukdom. Att då hamna i palliativ vård upprör en del cancerdrabbade och många jämförelser med andra allvarliga och kroniska sjukdomstillstånd kan göras. Exempelvis innebär inte diabetes att man hamnar i en palliativ vårdfas, även om den är kronisk och kan vara dödlig. Begreppet tidigt palliativt skede kan med fördel bytas ut mot begreppet kronisk cancer inom cancervården. Vården behöver gå från ord till handling när det gäller den palliativa vården inriktad på behandling och vård av patienter som inte kan botas. Den sena palliativa fasen, som är kort, , ska ske i närheten av hemmet, där de flesta har sitt kontaktnät i form av släkt och vänner (till skillnad från den kurativa cancerbehandlingen som syftar till bot och återgång till livet). Utöver patientens behov av vård, omvårdnad och stöd behöver även familj och närstående erbjudas stöd. Den palliativa vården, oavsett tidigt eller sent skede, ska ge livskvalitet. Fler hospiceplatser behövs, alla vill inte dö hemma. I betänkandet om den nationella cancerstrategin föreslogs att varje patient vid diagnostillfället ska få en fast kontaktperson på den cancervårdande kliniken i syfte att förbättra informationen och kommunikationen mellan vården och patienten och dennes anhöriga, och att stärka både patientens och de anhörigas möjligheter till delaktighet i vården. Patientfokus är centralt i genomförandet av förslagen i den nationella cancerstrategin. Inom respektive RCC har man kommit olika långt och utformningen av kontaktsjuksköterskornas roll och arbetssätt ser olika ut. Reformen med kontaktsjuksköterskor måste verkställas. En nationell utformning och en specialutbildning är önskvärd för att säkerställa god information till cancerpatienter. har en stolt tradition av kliniska cancerstudier. Men allt färre kliniska cancerstudier bedrivs i . Det är både viktigt för cancerpatienten och för forskarna att vi får till ett ökat deltagande av svenska patienter i kliniska studier. Det behövs en ökad tillgänglighet när det gäller att hitta pågående kliniska studier. Kliniska studier måste vara en del av cancersjukvården. Utbildningen av patologer måste högprioriteras för en god svensk cancervård. En viktig pusselbit för en lyckad cancervård är patologerna. Den svenska sjukvården har en stor brist på denna yrkesgrupp, särskilt hematologpatologer vars utbildningstid är . Det är viktigt att det genomförs en nationell nivåstrukturering inom den svenska cancersjukvården. träffades en överenskommelse mellan regeringen och SKL om ett tvåårigt arbete gällande cancersjukdomar eller vårdinsatser som bör koncentreras till färre vårdgivare än sex. Avsikten är att höja kvaliteten på sällsynta och/eller mycket komplicerade vårdinsatser genom en regionövergripande koncentration. En mer koncentrerad cancervård ger också en bättre plattform för utbildning, forskning och utveckling. utreddes regionövergripande vårdinsatser vid peniscancer, mjukdelstumörer bakom bukhinnan och matstrupscancer. I arbetet deltar nationella vårdprogramsgrupper eller motsvarande professionella organisationer. Ett beslutsunderlag ska överlämnas till regionala cancercentrums samverkansgrupp med förslag till cancerdiagnoser där framförallt kirurgin är lämplig att koncentrera till färre än sex vårdgivare i landet. RCC i samverkan tar ställning till underlaget och kan föreslå huvudmännen att teckna ett bindande avtal om regionövergripande koncentration för lämpliga vårdinsatser.