mot · H102Sk376 · 2013-09-24 00:00:00 — På grund av den beroendeställning som arbetstagaren står i så kvarstår gott om utrymme för oseriösa arbetsgivare att försämra villkoren utan att arbetstagaren kan säga nej. Arbetserbjudandet måste därför göras rättsligt bindande. Detta innebär givetvis då miniminivåer till arbetstagarens förmån. Arbetstagaren ska ha möjlighet att förhandla sig till bättre villkor. Regeringen bör återkomma med lagförslag om att arbetsgivare är skyldiga att bifoga ett bindande anställningsavtal till ansökan om arbetstillstånd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.9.2Ingen koncentration till arbetsplatser med dåliga förhållanden Arbetsförmedlingen fastställde riktlinjer där det anges som allmän utgångspunkt för arbetskraftsinvandring från länder utanför EU/EES att det inte får uppstå en koncentration till arbetsplatser där svårigheter att rekrytera arbetskraft kan hänga samman med lönesättning, arbetsmiljö, lokala förhållanden eller liknande faktorer. Det är helt relevanta kriterier för tillståndsgivningen, inte minst mot bakgrund av den stora andel arbetstillstånd som beviljats i lågavlönade och fysiskt tunga jobb. bör tillämpa dessa riktlinjer i sin tillståndsgivning. Vad som ovan anförs om riktlinjer för arbetskraftsinvandring bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.9.3Vandelsprövning av presumtiva arbetsgivare Det är inte bara arbetsvillkoren som behöver granskas innan tillstånd ges för arbetskraftsinvandring. Seriositeten hos den presumtiva arbetsgivaren bör också bedömas. sker det ingen kontroll av arbetsgivaren, vare sig före eller efter tillståndsgivningen. Det finns därmed inga hinder för företag som exempelvis har skatteskulder eller gjort sig skyldiga till andra oegentligheter att rekrytera utländsk arbetskraft. Det är inte rimligt. Risken att den som inte gör rätt för sig inför den svenska staten inte heller gör rätt för sig gentemot anställda är alltför stor. En vandelsprövning av arbetsgivare som söker arbetstillstånd för utländska arbetstagare bör därför göras innan tillstånd beviljas. Det är också rimligt att ställa krav på att verksamheten har pågått . Regeringen bör återkomma med lagförslag om hur en vandelsprövning av presumtiva arbetsgivare kan utformas. Detta bör begära. Den som beviljas tillstånd att komma hit och arbeta ska enligt dagens regelverk vara garanterad en inkomst som är så hög att den sökande inte är berättigad till försörjningsstöd från kommunen. Gränsen för försörjningsstöd är dock så låg att arbetstillstånd i vissa fall kan beviljas för halvtidsarbete. Ju lägre arbetstid som anges på anställningsavtalet eller i arbetserbjudandet desto större risk är det att arbetsgivaren därutöver kräver obetald övertid eller betalar resten av lönen svart. Det förekommer också i vissa fall, t.ex. när en nystartad verksamhet begär tillstånd för ett större antal deltidsarbetande, misstanke om att det rör sig om handel med arbetstillstånd. Man bör därför vara ytterst restriktiv med arbetstillstånd i de fall anställningen inte avser heltidsarbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.9.5De som avslöjar missförhållanden ska inte utvisas Arbetstagare som träder fram och berättar om missförhållanden ska inte behöva riskera utvisning. I och med proposition 2012/13:125 Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare, finns nu möjlighet för den som lurats av oseriösa arbetsgivare att få tillfälligt uppehållstillstånd som behövs för att kräva ut ersättning för utfört arbete och samarbetar med myndigheterna i en rättsprocess mot arbetsgivaren. Därefter väntar dock utvisning. I Ds 2013:57 Åtgärder mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring föreslås även en förlängning av omställningsperioden för den som avslöjar missförhållanden, från . Därefter väntar utvisning. Trots en sådan regeländring kvarstår den stora risken att arbetstagaren ändå avstår från att anmäla arbetsgivaren eller på annat sätt berätta om missförhållanden. Den som beviljats arbetstillstånd hos en arbetsgivare som brutit mot anställningsavtalet bör få stanna i hela tillståndstiden ut för att söka ny anställning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Förutom bättre regelverk, förhandskontroller och uppföljningar finns anledning att också ge polis och andra berörda myndigheter tydligare uppdrag att bekämpa grov ekonomisk brottslighet och människohandel. Det är väl känt att organiserade ligor smugglar människor inom EU där de utnyttjas som slavarbetskraft. Omständigheterna kring flera av de uppmärksammade fall där människor från länder utanför EU/EES beviljats tillstånd att arbeta med bärplockning tyder på att kan vara både mål- och transitland för människohandel. Regeringen bör därför ta initiativ till ett utökat samarbete mellan berörda myndigheter och partsorganisationerna på arbetsmarknaden för att bekämpa och beivra människohandel kopplad till arbetskraftsinvandring. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Fler än någonsin säljer sin arbetskraft i ett annat land än det egna hemlandet. FN uppskattar att det finns 175 miljoner migrantarbetare i världen. (CMW) skyddar migranters mänskliga rättigheter. Konventionen antogs av alla medlemsstater i och började gälla . var med och arbetade fram konventionen men har ännu inte ratificerat den. En sådan ratificering skulle vara ett mycket bra sätt att markera att vill skydda människor som befinner sig i en särskilt utsatt situation och att signalera till andra länder att detta är något som tar på allvar. Konventionen stärker migrantarbetare oavsett deras rättsliga status. Den erbjuder bland annat skydd mot slaveri, rätt till skydd av egendom, skydd mot våld och övergrepp, rätt till identitetshandlingar och skydd mot kollektiv utvisning. Vidare skyddas rätten att bilda föreningar och fackförbund i det land där man är anställd och man har rätt till likvärdig behandling som andra arbetare när det gäller skydd mot uppsägning, arbetslöshetsförmåner och tillgång till alternativa anställningar, skydd om arbetsgivaren bryter arbetskontrakt på ett otillbörligt sätt och rätt att föra sitt fall till behörig instans, samt rätt till likvärdig behandling som nationella arbetare vad gäller utbildnings-, yrkes- och socialtjänster. Dessa rättigheter är även angivna i andra kärnkonventioner eller . Migrantarbetarkonventionen är dock särskilt viktig eftersom den utgör ett sammanhängande ramverk som utgår ifrån den särskilt utsatta situation som migranter befinner sig i. Konventionen ger möjlighet för migrantarbetare att klaga om stater bryter mot rättigheter i konventionen. Det har en stor principiell och praktisk betydelse. En ratificering av konventionen leder till bättre rättigheter för migrantarbetare, klarare och tydligare skyldigheter för stater och ger en viktigt skjuts framåt även i EU:s arbete med migrationsfrågor eftersom inget EU-land ännu ratificerat konventionen. Att inget annat EU-land har ratificerat konventionen är ett skäl för att ska göra det – snarare än ett skäl emot, som riksdagsmajoriteten tidigare ansett när vi lagt fram förslag om att konventionen ska ratificeras. bör därför ratificera samt verka internationellt för dess genomförande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7.10Rättvisare och effektivare regler mot utnyttjande av papperslösa I finns människor som lever gömda och utan papper, de kallas papperslösa. De saknar formell rätt att vistas i landet men är ändå här. Ingen vet exakt hur många de är. En del har tidigare sökt asyl, andra har bedömt utsikterna att få uppehållstillstånd som för små för att ens söka, några har kommit hit för att arbeta och ytterligare ett antal har stannat kvar efter ett besök i landet. Gemensamt för alla är att de befinner sig i en extremt otrygg och utsatt situation. Arbetsgivare utan skrupler utnyttjar detta. Det finns många vittnesmål om hur papperslösa har utnyttjats för löner långt under kollektivavtalens miniminivåer och till omänskliga villkor i övrigt. uteblir lönen helt. Eftersom papperslösa riskerar att skickas ut ur landet vågar de flesta inte vända sig till myndigheterna när de utnyttjas. Det känner oseriösa arbetsgivare väl till. Fackföreningsrörelsen har uppmärksammat de papperslösas situation. Ett fackligt center för papperslösa öppnades i och det förs en aktiv diskussion om hur de fackliga organisationerna bättre ska kunna biträda papperslösa arbetare. Det är ett viktigt arbete i syfte att förbättra både de papperslösas situation och arbetsmarknaden, men det är inte nog. Regeringen lade fram proposition 2012/13:125 Genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare. välkomnade då förslagen om att arbetsgivare som utnyttjar papperslösa ska kunna straffas för detta. Däremot saknades förslag om att avkriminalisera papperslösa som försörjer sig genom att arbeta och att ge dem rätt till skadestånd för kränkande behandling. Vi menar att arbetsgivarna bör bära hela straffansvaret för själva anställningen. Det skulle förbättra de papperslösas möjligheter att kräva löner och arbetsvillkor i enlighet med lagar och avtal och att utnyttja rätten att få skadestånd och ersättning. Dagens lagstiftning, där både arbetsgivaren och den anställde kan straffas för det illegala arbetet, skyddar i praktiken de oseriösa arbetsgivarna. Regeringen bör återkomma med lagförslag om att avkriminalisera papperslösa som försörjer sig genom att arbeta. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör återkomma med lagförslag om att papperslösa som försörjer sig genom att arbeta ska kunna få skadestånd för kränkande behandling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Åtgärder för en bättre offentlig upphandling Den offentliga sektorn upphandlar tjänster och varor och gör investeringar för enorma belopp . är det dock alltför vanligt förekommande att det offentliga upphandlar tjänster och varor utan att ha tillräcklig kontroll över att de företag som vinner upphandlingarna uppfyller villkor på anständiga löner och arbetsvillkor, eller ens att man följer lagen när det gäller att betala in skatter och sociala avgifter. Även om det finns en växande medvetenhet om vilka möjligheter det finns att ställa kvalitetskrav, så står underbudskonkurrensen ändå i fokus i upphandlingsförfaranden runtom i landet. Vid denna konkurrens är det självklart så att många arbetsgivare kommer att vilja pressa ner löne- och anställningsvillkor för att kunna erbjuda sina varor eller tjänster så billigt som möjligt. Då måste det offentliga ha kontrollrutiner för att förebygga social dumpning och rena lagbrott. Den enorma volym som upphandlingarna omfattar påverkar självklart villkoren på arbetsmarknaden i stort. Den påverkar också villkoren för företag. De företag som sköter sig, följer lagar och är måna om schyssta villkor för sina anställda kan ibland ha svårt att vinna upphandlingar. Detta är en helt orimlig ordning. På några håll i landet har man i kommunerna jobbat med den s.k. Vita jobbmodellen, som vi anser är ett mycket lovvärt initiativ. Den togs fram i i ett samarbetsprojekt mellan flera olika fackförbund och kommunens jurister. Modellen kom att användas i både kommun och , innan de borgerliga partierna tog makten . Mest aktuell är modellen i , där kommunen just nu håller på att implementera den i sitt upphandlingsarbete. I modellen är samverkan med de fackliga organisationerna central. Facken bör delta i arbetet med upphandlingen från allra första början för att formulera de regler som ska gälla för upphandlingar generell, de krav som ska ställas i konkreta annonser och vidare till att genom sina särskilda branschkunskaper sålla i urvalsprocessen. När upphandlingen är klar är de fackliga organisationerna de som självklart är bäst på att bevaka att företagen följer de sociala villkor som uppställts i upphandlingsavtalen. anser att lagen om offentlig upphandling (LoU) måste förändras. Men i väntan på en sådan förändring framför vi här några förslag på åtgärder som kan vidtas med nuvarande lagstiftning. Det finns en vida spridd myt om att det inte går att ställa krav på löner och arbetsvillkor vid offentlig upphandling. Det stämmer inte. I lagen står det att man får ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra villkor för hur ett kontrakt ska fullgöras (6 kap. 13 §). Det går inte att ställa krav på att det ska finnas kollektivavtal, vilket vi anser är en brist i nuvarande lagstiftning. Däremot går det att kräva att man följer vissa uttryckligt angivna villkor som återfinns i de kollektivavtal som gäller för den aktuella branschen. Med andra ord kan man tvinga företagen att följa samma villkor som i kollektivavtalen även om de inte själva skrivit under dem. Denna medvetenhet finns på vissa håll i landet. Den behöver dock spridas ytterligare och implementeras på alla nivåer: inom staten, landsting och regioner samt kommuner. Krav på kollektivavtalsenliga villkor bör ställas vid all offentlig upphandling inom den statliga sektorn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I lagen om offentlig upphandling () bör det även ytterligare tydliggöras att villkor motsvarande kollektivavtalsvillkor kan ställas vid en offentlig upphandling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Motsvarande tydliggörande behöver även göras i . I samband med den pågående revisionen av EU:s direktiv om offentlig upphandling bör regeringen driva frågan om att tydliggöra medlemsstaternas möjligheter att ställa krav på kollektivavtalsenliga villkor vid offentliga upphandlingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har dessutom redan uppmanat regeringen att ratificera 94 om arbetsklausuler i kontrakt där offentlig myndighet är part. Konventionen slår fast att offentliga upphandlingar ska innehålla klausuler som garanterar arbetstagare löner, arbetstider och andra villkor som inte är mindre förmånliga än de som finns i kollektivavtal för arbete av samma slag i den bransch och i det område där arbetet utförs. En ratificering av konvention 94 skulle, liksom ett krav på kollektivavtalsenliga villkor vid upphandling, förbättra möjligheterna att bekämpa lönedumpning. Regeringen har dock inte följt beslut i denna fråga. Regeringen bör återkomma till med förslag om ratificering av konvention 94 om villkoren vid offentlig upphandling. Detta bör begära. Med tanke på komplexiteten i samband med offentlig upphandling bör det införas krav på särskild utbildning för tjänstemän inom den offentliga sektorn som ska handlägga upphandlingar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.2Ingen upphandling från företag i skatteparadis Enligt en beräkning från är det nästan som borde ha betalats i skatt, men som på grund av olika internationella transaktioner inte gör det. En stor del av det är sådant som företag för ut från till skatteparadis i utlandet. En viss del av detta utgörs i sin tur av skattefinansierad verksamhet. Denna typ av skatteplanering innebär att företag finansierar sin verksamhet med skattemedel men gör stora vinster på att själva undvika att betala skatt i . Detta innebär att våra gemensamma resurser inte används på bästa och effektivaste sätt. Det innebär också att mer seriösa företag, som inte ägnar sig åt skatteplanering, missgynnas. föreslår därför att reglerna för offentlig upphandling skärps. Staten ska inte teckna avtal med företag som har ägarkopplingar till skatteparadis. Regeringen bör därför verka för att staten vid offentlig upphandling inte skriver avtal med företag med koppling till skatteparadis. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.