mot · H102Ub572 · 2013-09-02 00:00:00 — Politik för högre utbildning tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska vara en ledande kunskapsnation. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av högskolelandskapet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om högre mål för andelen unga med högre utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett kvalitetsutvärderingssystem som håller internationell standard. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om investeringar i höjd kvalitet, omfattningen av undervisningen och fler praktikplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en bättre arbetslivskoppling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om fler relevanta sommarkurser som ett steg mot ett treterminssystem inom högskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om studentmedarbetarskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en viss andel av studieplatserna bör öppnas för utomeuropeiska studenter och att utgångspunkten ska vara att dessa studier är avgiftsfria. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en öppen utbildningskultur. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om broar mellan högskola och yrkeshögskola. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att göra en översyn av antagningssystemet till högre utbildning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om breddad rekrytering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetslivserfarenhet ska vara meriterande vid tillträde till högskola och universitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett nytt snabbspår in i högskolan för invandrade akademiker. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ge alla lärosäten i uppdrag att samverka med arbetsmarknadens parter och staten för att garantera vidareutbildning för yrkesverksamma. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om jämställdhet och kunskap om genus. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om pedagogisk utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett starkt studentinflytande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att studiestöd ska ge alla en reell möjlighet att studera oavsett ekonomisk situation. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om trygghetssystem för studenter.1 1 Yrkande 21 hänvisat till SfU. Vår syn på högre utbildning i ska vara en ledande kunskaps- och forskningsnation. De människor och nationer som är bäst förberedda att möta den allt snabbare globaliseringen kommer att kunna hävda sig bättre . För att stå starka måste vi konkurrera med hög kompetens och goda arbetsvillkor – inte med låga löner. Utbildning och forskning har därför central betydelse för välfärdens tillväxt och utveckling. Satsningar på utbildning på alla nivåer bryter väg för en kunskapsbaserad ekonomi. För att nå dit måste vi öka investeringarna i högre utbildning och öka samverkan mellan stat, näringsliv, fackliga organisationer, universitet och högskolor. Kunskap och bildning vidgar också vyer och bidrar till personlighetsutveckling. För socialdemokratin handlar bildning bland annat om självständighet, kreativitet, kritiskt tänkande, problemformulering och reflektion. Det handlar också om att kunna söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå och att förmedla och utbyta kunskaper med andra. Bildningsbegreppet bör prägla all högskoleutbildning. Utbildning är en avgörande förutsättning för att befästa demokratin och utjämna olikheter i fördelningen av välfärd, inflytande och möjligheter till att aktivt delta i samhället. Alla människors rätt till kunskap och utveckling är utgångspunkt för socialdemokratisk utbildningspolitik. Kunskapssamhället ska stå öppet för alla. Kunskap blir inte mindre för att den delas av fler – tvärtom. Tillväxt och välfärd förutsätter en hög utbildningsnivå i hela befolkningen. Kunskapssegregation innebär att samhället inte tar vara på alla de människor och de kunskaper som finns i samhället. Ojämlikheter i tillgången till utbildning betyder dessutom ojämlikheter i makt både över det egna livet och i samhället. Utbildningspolitiken är därför central för en framgångsrik fördelningspolitik. För att ett litet land som ska kunna leva upp till dessa höga ambitioner behöver den nationella politiken för högre utbildning möjliggöra mångfald, variation och olikhet. Det räcker inte att från statligt håll enbart satsa på att skapa en handfull elitinstitutioner som upp av statliga anslag för grundutbildning och forskning. Det är varken en långsiktig lösning på de framtida samhälleliga kunskapsbehoven eller svaret på hur man skapar kvalitet i såväl grundutbildning som forskning. behöver såväl stora breda universitet som specialiserade och mindre högskolor. De nya universiteten och högskolornas möjligheter att utvecklas och nischa sig är således också avgörande. Dessa lärosäten har därutöver stor betydelse för utvecklingen av det regionala näringslivet och samhället. Även de nya universiteten och högskolorna måste ges möjlighet att utveckla sin forskning och utbildning så att de kan erbjuda de bästa utbildningarna till studenterna och goda forskningsmiljöer för forskarna. Att plocka bort resurser från dem är ett steg i helt fel riktning. behövs i stället målmedvetna satsningar på dessa lärosäten, som bedriver viktig utbildning och forskning med täta band till det regionala näringslivet och den regionala arbetsmarknaden. Vi ser också ett behov av att göra en översyn av högskolelandskapet. Vi behöver en nationell översyn som tar ett helhetsgrepp på lärosätenas möjliga profilering, utveckling och deras olika uppdrag och uppgifter i högskolelandskapet med syfte att stärka den högre utbildningen i och undvika godtyckliga förändringar. En sådan översyn ska naturligtvis ske i tät dialog med landets lärosäten. Vi har inte råd att tappa jämfört med andra länder Med de ambitioner vi har för – att bli en alltmer kunskapsbaserad ekonomi – så kommer det att efterfrågas fler akademiskt utbildade. En växande andel av jobben kommer att kräva en högre utbildning. Vi ser därför ett behov av fler högskoleutbildade. bör ha som mål att tillhöra de länder i världen som har högst andel högskoleutbildade och antalet högskoleplatser bör därför bli fler. Vi har inte råd att tappa i andel välutbildade jämfört med andra länder. I stället innebär dagens högskolepolitik att en allt lägre andel av de elever som tar studenten kan gå vidare till högskolestudier, även om möjligheterna för dem som av olika skäl vill påbörja sina studier senare i livet försämrats ännu mer. Vi riskerar att få en förlorad generation ungdomar som inte kom in på högskolan trots att de har både behörighet och intresse. Det är inte rimligt att chansen att få studera ska påverkas av vilket år man är född. Inom ramen för 2020 har ett mål för andelen 30–34-åringar med minst två års eftergymnasial utbildning. Det är av regeringen satt till 40–. hade av den svenska befolkningen i åldrarna 30–sådan utbildning enligt uppföljning. Regeringens mål är lägre än dagens faktiska nivå och överträffat ett helt decennium i förväg. Det är tydligt att har allt för låga ambitioner för den högre utbildningen. Andra länder har inte lika låga ambitioner som vi. Tolv har en större andel högskoleutbildade unga än . Att fortsätta dra ned så mycket på antalet högskoleplatser i det läget riskerar framtida konkurrenskraft. I stället behövs fler platser på högskolan och . Vårt mål är att hälften av 30–34-åringarna ska ha genomgått en minst tvåårig högre utbildning (högskola och yrkeshögskola) . Det innebär en ökning från till . Alla som vill och är behöriga borde ha möjlighet att studera på eller högskolan. Andelen yrkesverksamma som återkommer till högskolan för att vidareutbilda sig bör också öka. Det kräver att platserna ökar. Tillfälliga platser som tillförs och sedan dras tillbaka är inte ett effektivt sätt att använda statens utbildningsresurser. Lärosätenas planeringsförutsättningar försämras och det är till exempel inte möjligt för ett lärosäte att starta en flerårig utbildning, trots att det kan finnas sådana behov, om finansieringen bara är löst för halva utbildningstiden. Vi investerar i fler högskoleplatser, bland annat 1 000 fler platser på förskollärarutbildningen. Investering i höjd kvalitet Anslagen till den högre utbildningen har urholkats . Det har drabbat både studenter och anställda. Därför måste kvaliteten i högskolan lyftas, särskilt inom de ämnesområden som har liten andel lärarledd tid. På många utbildningar, inte minst inom lärarutbildningen och inom samhällsvetenskap och humaniora, behöver studenterna fler föreläsningar och seminarier, och uppsatsstudenter behöver mer tid med sina handledare. När det gäller lärarutbildningen visar TCO i sin rapport att av lärarstudenterna har eller mindre undervisning . Studietiden är i snitt på lärarutbildningen. Heltidsstudier ska motsvara heltid. Studenter ska i snitt studera /vecka för att klara kraven i utbildningen. Därför vill vi se en kvalitetssatsning på lärarutbildningen. Vi vill sätta fokus på fler lärarledda undervisningstimmar. Det ställer högre krav på studenterna men det ger också ett bättre stöd till dem och en högre kvalitet i utbildningen. Kvalitetssatsningen ska användas till att öka den lärarledda undervisningstiden, höja kraven och antalet studietimmar studenterna lägger ned . En höjd utbildningskvalitet för lärarstudenterna kommer förbereda studenterna bättre för yrkeslivet som utbildningens attraktivitet höjs. Det är dessutom brist på disputerade lärare vid flera av landets högskolor. Urholkningen leder också till sämre villkor för de anställda. Universitetslärare ska inte behöva betala i form av obetald övertid eller sämre löneutveckling. Andelen disputerade lärare inom svenska universitet och högskolor bör öka för att leva upp till krav på forskningsanknytning och att all högskoleutbildning ska vila på vetenskaplig grund. Vi menar att det är i mötet mellan student och lärare som studenten kan utveckla de kunskaper som en akademisk utbildning ska innebära. Särskilt angeläget är detta för studenter som kommer från studieovana miljöer. En hög andel disputerade lärare är viktig för att upprätthålla alla utbildningars status. Kvalitetsutvärderingssystem som håller internationell standard Vi är positiva till att delar av anslagen till grundutbildningen numera fördelas efter nationella kvalitetskriterier. Det främjar utveckling och kan även ge bättre information till studenterna om var kvaliteten är särskilt god. Det var dock ett misstag av regeringen att förkasta det kvalitetsutvärderingssystem som arbetades fram i nära samarbete mellan dåvarande , lärosätena och universitetslärarnas och studenternas företrädare. För att kunna kombinera respekt för högskolors och universitets frihet med medborgarnas krav på att skattemedlen används effektivt är det nödvändigt att staten både sätter upp principer för resursfördelning, är lyhörd och anstränger sig för att dessa principer är begripliga, förutsägbara och har förankring och förståelse bland lärosätena. Vi är också kritiska till själva innehållet i de kriterier regeringspartierna beslutat om. Kriterierna lägger allt för litet fokus på utbildningarnas kvalitet och genomförande, trots att den breda majoriteten inom sektorn inte motsatt sig utan tvärtom hade välkomnat dessa aspekter. Även omvärlden har reagerat med kritik. En utvärdering initierad av den europeiska kvalitetssäkringsorganisationen in Higher Education (Enqa) har funnit att det finns allvarliga brister i det nya svenska utvärderingssystemet för högre utbildning. Det svenska systemet överensstämmer inte längre med den gemensamma standarden ESG (Standards and in Higher Education Area), och är inte fullvärdig medlem i Enqa. Det innebär att värdet av, och förtroendet för, svensk högre utbildning devalveras i ett internationellt sammanhang. Kritiken gäller såväl utvärderingssystemets inriktning och utformning som allvarliga brister i dåvarande självständighet gentemot regering och riksdag. Kvalitetsutvärderingssystemets kriterier bör därför ses över och justeras i dialog med lärosätena, universitetslärarna och studenternas företrädare. En bättre arbetslivsanknytning ger en verklighetsförankring i utbildningen. Det innebär också att fler studenter får kunskap om vad de utbildar sig till och att de därigenom kan göra mer välavvägda studieval. Arbetslivsanknytning ger förståelse för sammanhang och studiemotivation. Arbetslivsanknytning utjämnar också skillnaderna i kontakter på arbetsmarknaden som är så viktiga för att få det jobb studenten strävar efter. Högskolor och universitet bör få ett tydligt uppdrag att förbereda studenterna inför arbetslivet. Särskilt viktigt är detta för studenter som saknar kontakter och nätverk. Högskolor och universitet bör även få i uppdrag att inlemma karriärplanering för alla studenter tidigt i utbildningen, och studie- och karriärrådgivningen på landets universitet och högskolor bör förbättras. Ett modernt samhälles utveckling förutsätter en ökad kontakt mellan å ena sidan och näringsliv, offentlig sektor och samhälle å den andra sidan. En förbättrad arbetslivskoppling gynnar således inte bara studenterna utan är även viktig för utvecklingen av näringsliv, offentlig sektor och samhälle. Genom en utökad kontakt ökar också kunskaperna om den senaste forskningen i näringsliv, offentlig sektor och samhälle som studenterna tar med sig insikter om hur forskningsresultat nyttjas i praktiken tillbaka till lärosätet. Arbetslivsanknytning kan ske på många olika sätt, varav gästföreläsare, adjungerade professorer och praktik bara är några. Inom vissa utbildningsområden och program är praktik en självklarhet, inom andra områden är den lågt prioriterad. Vi har riktningen att alla som läser ett program ska ha möjlighet att göra praktik, verksamhetsförlagd utbildning eller exjobb. Vi menar att det är rimligt att sätta upp målsättningen att alla studenter som vill och som studerar för att få en examen erbjuds praktik under sin utbildning. Detta bör tydligt formuleras i uppdragen till lärosätena, och lärosätena bör få i uppgift att redovisa vilka åtgärder man vidtagit och vilka resultat man uppnått. Lärosätena bör få i uppgift att se till att alla studenter som studerar för att få en examen har minst ett moment i utbildningen där studenten möter framtida potentiella arbetsgivare. och högskolor bör ges i uppdrag att systematiskt följa upp tidigare studenter för att ytterligare höja kvaliteten i utbildningen. Dåvarande har i en skrivelse till regeringen framhållit behovet av att högskolor och universitet genomför systematiska uppföljningar. Systematiska uppföljningar skulle vara ett viktigt verktyg för utvecklingen av utbildningarna. Högskolepolitiken behöver inriktas tydligare på att studenter ska komma ut på arbetsmarknaden tidigare. Ett steg på vägen är en övergång till ett treterminssystem inom högskolan. Ett sådant system skulle öka genomströmningen och effektiviteten i högskolan, som studenternas ekonomiska situation blir tryggare. Studenter ska kunna välja att läsa de vanligaste utbildningsprogrammen . Vi vill se ett studieupplägg där en treårig utbildning kan läsas på knappt som en femårig utbildning kan läsas . Som ett första steg vill vi avsätta resurser i höstens budget för att stimulera fram relevanta sommarkurser som kan korta studenternas utbildningstid. Sommarkurser ska vara frivilligt för studenten. Den student som vill jobba , eller vill använda tiden till något annat, ska kunna göra det. Men den som vill avlägga sin examen snabbare och använda sin utbildning i arbetslivet ska kunna göra det. Det finns tydliga samhällsekonomiska vinster i att använda somrarna för studier eftersom det möjliggör en snabbare genomströmning och ett tidigare inträde på arbetsmarknaden. Ett lika effektivt sätt att öka antalet arbetade timmar i ekonomin som att höja pensionsåldern är att korta utbildningstiden för unga. Andra förändringar som skulle ge effekt i samma riktning är att studenterna erbjuds studentmedarbetarskap med schyssta villkor eller kortare praktik . Vi vill att 30 av de största universiteten och högskolorna får medel för att anställa var sin kompetensförmedlare med uppgift att matcha kompetens hos studenter med behov hos företag lokalt och regionalt. På så sätt får fler företag möjligheter att anamma nya metoder och forskningsresultat som studenter ges möjlighet att arbeta extra inom det område som utbildningen syftar till. Studentmedarbete ska ha karaktären av riktigt arbete, men ske på deltid vid sidan av studierna. Studentmedarbetarna ska anställas enligt avtalade villkor på arbetsmarknaden. Om ska kunna ligga i framkant och säkra morgondagens forskning och innovation krävs ett tätt utbyte med andra delar av världen. läser alltför få svenska studenter utomlands och sedan studieavgifter för utomeuropeiska studenter infördes i har även antalet inresande utomeuropeiska studenter minskat avsevärt. Även administrativa hinder och orimligt långa väntetider på antagningsbesked riskerar att stänga ute duktiga utbytesstudenter från högre studier och forskning i . Alltför få nyutexaminerade utländska studenter beviljas uppehållstillstånd för att arbeta i efter examen och därmed går vår arbetsmarknad miste om högutbildade internationella begåvningar som skulle kunna lösa en del av landets rekryteringsproblem. För att öka utbytet med andra delar av världen, och möjliggöra för fler studenter att stanna i för att arbeta och forska, behöver en andel av studieplatserna öppnas för utomeuropeiska studenter. Utgångspunkten ska vara att studier i är avgiftsfria. Även en dubblering av antalet svenska studenter som läser delar av sin utbildning utomlands bör vara en målsättning. En annan aspekt av den ökade internationaliseringen är det som kallas öppen utbildningskultur. har MOOC (Online Courses), avgiftsfria kurser som görs tillgängliga för ett obegränsat antal deltagare på nätet, börjat slå igenom stort. ska införa ett program om öppen utbildning . Detta kommer att revolutionera den högre utbildningen och skapa helt nya möjligheter såväl när det gäller att demokratisera den som när det gäller att använda de samlade utbildningsresurserna mer effektivt. Det är väsentligt att det finns strategier och visioner för hur vi anpassar oss till detta, både som nation och på de enskilda lärosätena. Broar mellan högskola och yrkeshögskola Även om akademisk utbildning och yrkeshögskoleutbildning har olika struktur och innehåll är det mycket viktigt att undvika vattentäta skott mellan utbildningsformerna. Studenterna och deras fortsatta utvecklingsmöjligheter måste stå i fokus. Studenter inom måste kunna gå vidare till högskola, och högskolestudenter kan ha god nytta av att komplettera sin akademiska utbildning med kurser inom . Därför bör allt från poängsystem till utbildningarnas struktur ta hänsyn till detta. Antagningssystemet och den öppna högskolan Antagningssystemet till högskolan har fått kritik för att vara svåröverskådligt för de sökande, ha dålig prognoskraft och leda till ökad snedrekrytering. Att högskoleprovet har fått allt större betydelse för att komma in, inte minst på prestigeutbildningar, sägs vara en orsak till den dåliga prognoskraften för individens möjligheter att klara sina studier. Därtill gynnar det tydligt män ur högre socialgrupper på bekostnad av andra grupper. Även meritpoängens betydelse för högre studier och olika sätt att kompensera tidigare årskullar för dessa, ger systemet dålig prognoskraft och ökar orättvisorna. Det behövs en översyn av antagningssystemet för att göra det mer rättvist och transparent. Högskolan ska vara öppen för alla oavsett social bakgrund, etnisk tillhörighet, bostadsort, könstillhörighet, funktionsnedsättning eller någon annan ovidkommande faktor. Den mångfald som finns i samhället måste avspeglas också i högskolan både när det gäller studenter, lärare och forskare. Men benägenheten att börja studera i högskolan är tydligt socialt skiktad. Personer med högutbildade föräldrar är överrepresenterade i högskoleutbildning och personer med kortutbildade föräldrar är underrepresenterade. Den sociala snedrekryteringen har ökat . /12 hade av högskolenybörjarna under högutbildade föräldrar. Det innebär att åtminstone en av föräldrarna som lägst avslutat en treårig eftergymnasial utbildning. I befolkningen i åldrarna 19–var motsvarande andel . Den relativa chansen till högskolestudier fortsätter sedan att minska med föräldrarnas utbildningsnivå, och för gruppen som har föräldrar med förgymnasial utbildning är chansen en niondel jämfört med dem som har längre eftergymnasialt utbildade föräldrar. Nybörjarna med utländsk bakgrund har blivit fler men är fortfarande underrepresenterade i högskolan. I årskullen födda hade av ungdomarna med svensk bakgrund påbörjat högskolestudier medan motsvarande andel bland ungdomar med utländsk bakgrund var . skedde en förändring mot minskad social snedrekrytering. Bland högskolenybörjare under ökade andelen från arbetarhem från som andelen från högre tjänstemannahem minskade från . Tyvärr har de borgerliga regeringarna inga ambitioner på detta område. Det samordnande arbetet med breddad rekrytering har i stor utsträckning lagts ned. Den borgerliga regeringens stopp av högskoleutbyggnaden, nya intagningsregler, förändrad gymnasieskola och kraftiga besparingar inom vuxenutbildningen kommer ofrånkomligen att öka den sociala snedrekryteringen igen. Vi vill fortsätta arbetet mot snedrekryteringen. Det är djupt orättvist att familjebakgrunden spelar så stor roll för valet att gå vidare till högskolan. Dagens snedrekrytering innebär att personer med goda förutsättningar att klara av högskolestudier inte studerar. Samhället utnyttjar därigenom inte sina begåvningsresurser, som efterfrågan på personer med högre utbildning ökar. Social och etnisk snedrekrytering är en misshushållning med mänsklig kompetens, erfarenhet och begåvning. En breddad rekrytering och mer blandade studentgrupper ökar utbildningens kvalitet. I en grupp där studenterna har skiftande bakgrund berikas utbildningen av att olika erfarenheter, perspektiv och uppfattningar bryts mot varandra. Men nya grupper på högskolan ställer också nya krav på stöd och pedagogisk utbildning. Basår, introduktionskurser och sommarkurser som förbereder studenter för fortsatta akademiska studier är framgångsrika verktyg för lärosätena att använda sig av för att kunna dra nytta av blandade studentgrupper. För ökad framgång med breddad rekrytering till högre utbildning krävs en tydligare styrning och en myndighet med uppdrag att främja breddad rekrytering och som kan stödja lärosätenas arbete. Insatser för att öka den breddade rekryteringen måste intensifieras på nationell nivå och intensifieras på varje lärosäte. Liksom arbete för jämställdhet som ofta bedrivs i korta projekt som inte leder till strukturell förändring är detsamma sant för arbete med breddad rekrytering. Arbetet med breddad rekrytering behöver integreras i lärosätenas övriga arbete och bedrivas strategiskt, och resursfördelning och antagningssystem får inte motverka viljan att arbeta med detta. Därtill bör kravet på högskolorna att arbeta med breddad rekrytering kompletteras med ett mål som fokuserar på breddat deltagande och fullföljande av studierna. Utbyggnaden av högskolornas distansutbildningar och deras samarbete med kommunala lärcentrum och andra institutioner har betytt mycket för människors tillgång till högre utbildning i hela landet.