mot · H102Fi254 · 2013-10-03 00:00:00 — En ekonomisk politik för bättre välfärd vill se ett tryggt och värdigt samhälle byggt på omtanke och solidaritet. Vi ser nu hur välfärdssamhället krackelerar allt mer. Högerregeringen har lagt 27 gånger mer på skattesänkningar än vad de lagt på den gemensamma välfärden i kommunsektorn, dvs. vård, skola och omsorg. som vi blivit alltmer av ett risksamhälle där ingen av oss längre kan lita på att de gemensamma trygghetssystemen som sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring finns där för oss när vi behöver dem. står inför ett vägval. som skatterna sänkts med ca har de sammanlagda statsbidragen till kommunerna endast ökat med 5,2 miljarder i fasta priser . Regeringens skattesänkningar är därmed 27 gånger så stora som deras sammanlagda satsningar på välfärden i kommunsektorn. Effekterna syns allt tydligare i växande kunskapsskillnader, större gruppstorlekar på fritids och i förskolan och akut personalbrist i sjukvården. Regeringens prioriteringar och välfärdsambitioner kan också avläsas i hur deras utgiftstak utvecklats. Utgiftstaken anger en övre gräns på hur stora statsbudgetens utgifter får vara och kan därför ses som ett uttryck för regeringens välfärdsambitioner Om regeringens utgiftstak hade legat på samma andel av BNP som utgiftstaket hade det möjliggjort utgiftsökningar på . Detta kraftigt minskade åtagande från regeringens sida har möjliggjorts framför allt genom försämringar inom arbetslöshets- och sjukförsäkringarna. Sedan regeringen tillträdde har arbetslösheten ökat med 71 000 personer. Särskilt oroande är den kraftiga ökningen av antalet långtidsarbetslösa. Antalet personer som varit utan arbete har ökat med . Trots massarbetslöshet präglas regeringens politik av bristen på samhällsnyttiga investeringar för att skapa jobb. Istället fortsätter regeringen på den inslagna vägen att sänka skatten för dem som har turen att ha ett jobb och öka den ekonomiska utsattheten för arbetslösa och sjuka. Effekterna på sysselsättningen av denna politik har uteblivit. Däremot har de ekonomiska klyftorna ökat och tryggheten försämrats för alla. Inkomstgapet mellan kvinnor och män har ökat kraftigt, och allt fler barn växer upp i fattigdom. Unga vuxna får allt svårare att etablera sig i arbetslivet och skaffa en egen bostad. Det är dags för en ny färdriktning. Ett samhälle som byggs med omtanke och medmänsklighet är i grunden starkare än ett land där girigheten får råda. I denna motion lämnar vi förslag om en ekonomisk politik för bättre välfärd. Vi motsätter oss att det privata vinstintresset tillåts styra i välfärden och att gemensamma skattemedel förslösas. Vi menar att alla skattemedel till vård, skola och omsorg ska användas till personal och verksamhet. Vi menar att det går att bekämpa arbetslösheten och den växande otryggheten och möta behoven i välfärden genom politisk förändring. Vi lämnar i denna budgetmotion förslag till sådana lösningar. Vi sätter kampen mot arbetslösheten främst i den ekonomiska politiken och föreslår kraftiga resursförstärkningar till välfärden. Vi gör stora investeringar i bostadsbyggande, infrastruktur, klimatomställning och utbildning och vi gör tydliga förstärkningar i de gemensamma trygghetssystemen. Redan nästan år räknar vi med att våra satsningar på välfärden och i investeringar i infrastruktur, bostäder m.m. ger nästan 30 000 jobb. Våra förslag är viktiga steg mot ett jämställt samhälle. Vi föreslår ett antal strategiskt viktiga reformer för att minska löne- och inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män och omfördela ansvaret för det obetalda hemarbetet. storsatsar på bättre kvalitet i vård, skola och omsorg. Vi höjer de generella statsbidragen till kommuner och landsting och budgeterar för ett stort antal riktade satsningar på vården, skolan och omsorgen. Våra satsningar innebär både höjd kvalitet och fler anställda i välfärdsverksamheterna, och minskar därmed behovet av oavlönat omsorgsarbete. Förskolan behöver resurser för att minska gruppstorlekarna och för vidareutbildning av barnskötare. Vi förbättrar vardagen för alla dem som arbetar , nätter och genom att satsa på barnomsorg på obekväm arbetstid. Barn till arbetslösa och föräldralediga ska ha rätt till 30 timmars förskola . Vi föreslår en omfattande resursförstärkning till hälso- och sjukvården för att kunna anställa mer personal och öka antalet vårdplatser. Primärvården föreslås dessutom förstärkas genom att det förebyggande arbetet förstärks på vårdcentralerna. För att kunna upprätthålla en god kvalitet i vården föreslås också betald specialistutbildning för sjuksköterskor. Dessutom föreslås gratis receptbelagd medicin för alla barn. Skolan får ett särskilt statsbidrag för att öka lärartätheten i och en extra förstärkning av resurser till skolor med särskilt stora behov. Satsningen innebär 6 000 fler lärare. Till äldreomsorgen föreslår vi en rejäl satsning på mer personal som vi satsar på grundläggande yrkesutbildning. Vi satsar också en miljard till för att öka personaltätheten och kontinuiteten och för att öka inflytandet för de äldre. Vi föreslår förbättrade villkor för ensamstående föräldrar bl.a. genom ett kraftigt höjt och indexerat underhållsstöd. Dessutom föreslår vi ett kommunalt barnomsorgsstöd i hemmet för ensamstående när barnen är sjuka. Unga behöver bättre livsvillkor. Våra satsningar innefattar bostadsinvesteringar, höjda studiemedel, jobb och utbildning, bättre anställningstrygghet, och fler kuratorer och psykologer på landets ungdomsmottagningar. Det behövs framtidsinvesteringar i gröna jobb för miljön och klimatet. Genom våra satsningar på kraftigt ökad kapacitet och underhåll av järnvägen kan förseningar på allvar minskas för både människor och gods. Vi presenterar också en rad förslag för att öka resandet med kollektivtrafik. Vi gör en storsatsning på solenergi, vindkraft och energiomställning. Vi investerar i ett nytt klimatprogram med stöd till kommuner, landsting och företag samt en utbyggnad av sol- och vindkraft. Bostadsbristen måste byggas bort. Därför vill vi införa ett långsiktigt investeringsstöd för byggande av hyresrätter till rimliga hyror och som bidrar till energiomställningen. Vi föreslår också en upprustningssatsning av miljonprogrammens bostäder och av skolor, äldreboenden och sjukhus. För att nå målet om ett samhälle som är tillgängligt för personer med funktionsnedsättning inför vi ett särskilt investeringsstöd för att bygga bort tillgänglighetshinder. Vi finansierar våra satsningar fullt ut genom att avvisa ett antal av de skattesänkningar och subventioner till arbetsgivare som regeringen genomfört. Målsättningen med skattepolitik är att trygga välfärden, få fler människor i arbete, öka jämlikheten och jämställdheten och skapa förutsättningar för en hållbar utveckling. Då behövs större skatteintäkter och vi vet att viljan att betala skatt är god om det finns en tydlig koppling till satsningar på exempelvis sjukvård, skola och äldreomsorg. Vi tar därför steg mot ett skattesystem byggt på principen skatt efter bärkraft och likformighet. Vi föreslår att nuvarande jobbskatteavdrag trappas av från en månadsinkomst på . För inkomster som är högre än så görs en avtrappning av jobbskatteavdraget. Om man tjänar mer än får man inget jobbskatteavdrag. Det femte jobbskatteavdraget menar vi dock i sin helhet behövs för att göra nödvändiga samhällsinvesteringar. Det är dags för en ekonomisk politik för bättre välfärd. 5.1.1Ramarna och inriktningen av finanspolitiken11 5.1.2Finanspolitikens innehåll och den svenska ekonomins strukturproblem13 5.2.1Strukturomvandling och kraven på arbetskraftens utbildning16 5.4Ökade inkomstskillnader mellan kvinnor och män23 5.5Privatiseringar och besparingar i välfärden25 6Vänsterpartiets alternativ för bättre välfärd och fler jobb31 6.1Riktlinjer för den ekonomiska politiken31 6.2.1Offentlig sektor och sysselsättning32 6.2.4En förskola med hög kvalitet tillgänglig för alla36 6.2.5En högskola tillgänglig för alla37 6.2.6En jämlik sjukvård med hög kvalitet37 6.3Bättre livsvillkor för unga43 6.3.1Ungas rätt till trygga anställningar43 6.3.2Ungas rätt till jobb med en rimlig lön44 6.3.3Stärkta möjligheter att studera under rimliga former45 6.3.4Ett stabilt boende att trivas i45 6.3.5Bättre stöd till unga som mår dåligt46 6.5Investeringar för fler jobb50 6.5.2Investeringarnas betydelse för arbetslösheten51 6.5.3Investeringar i grön infrastruktur54 6.5.4Energiomställning och investeringar i grön teknik55 6.6Ett hållbart arbetsliv med plats för fler58 6.6.1En aktiv arbetsmarknadspolitik och en förbättrad a-kassa58 8Vänsterpartiets förslag till inkomstförändringar73 9Utgiftsramar och fördelning av utgifter i statsbudgeten74 10Förslag till utgiftstak för 201481 11Bilaga 1 Beräkning av statsbudgetens inkomster 201482 beslutar att godkänna inriktningen på den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 6 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om inriktningen på skattepolitiken (avsnitt 6.8 i motionen). godkänner statsbudgetens inkomster i enlighet med tabell 21 i bilaga 1 i motionen. beslutar om fördelning av utgifter inom utgiftsområden i enlighet med tabell 18 i avsnitt 9 i motionen. beslutar om den preliminära fördelningen av utgifter inom utgiftsområden i enlighet med tabell 19 i avsnitt 9 i motionen. beslutar att avslå regeringens förslag att fastställa utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget till och (avsnitt 5.4 i propositionen). beslutar att avslå regeringens förslag att fastställa utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget till (avsnitt 5.4 i propositionen). fastställer utgiftstaket för staten vid sidan av ålderspensionssystemet till 2014 (avsnitt 10 i motionen). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att järnvägen bör återregleras och samhället ta ett helhetsansvar för järnvägssystemet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om en ändring av jobbskatteavdraget i enlighet med det ovan anförda. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den nedre skiktgränsen för uttag av statlig inkomstskatt inte bör höjas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att avskaffa RUT-avdraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att ta bort skattereduktionen för gåvor till ideella organisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag i syfte att ta bort nedsättningen av socialavgifter för unga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bolagsskatten bör höjas till . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om en ändring av restaurangmomsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om en ändring av fastighetsskatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om införande av arvsbeskattning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om koldioxidskatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen skyndsamt bör återkomma med ett förslag på kilometerskatt på tung trafik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en skatt på handelsgödsel bör införas och att skatten på bekämpningsmedel bör höjas. 1 Yrkande 9 hänvisat till TU. Den ekonomiska utvecklingen har präglats av följderna av finanskrisen –2009. Krisens orsaker var komplexa och sammanflätade, men i grunden blottlade krisen betydande brister i det kapitalistiska systemet i allmänhet och dess nyliberala tillämpning i synnerhet. Framförallt visade sig den marknadsliberala tesen om effektiva marknader som fungerar bäst utan statlig reglering inte hålla mot verkligheten. Världshandeln störtdök och många länder drabbades av djupa lågkonjunkturer med gigantiska produktionsbortfall och massarbetslöshet. Finanskrisen i utlöste också ett antal nationella finanskriser i . Lågkonjunkturen och finanskriserna i resulterade i att ett antal länder, framför allt inom euroområdet, fick betydande statsfinansiella problem. Budgetunderskotten förvärrades därtill av de stora statliga insatserna för att rädda enskilda banker och det finansiella systemet i stort. Då är fastlåsta av den gemensamma penning- och valutapolitiken som de saknar nationella centralbanker som kan agera som långivare i sista instans (lender of last resort) ledde budgetunderskotten och statsskulderna till akuta statsfinansiella problem i en del länder i form av kraftigt stigande räntor på deras statsobligationer. Detta medförde i sin tur att redan skakiga banker sattes under ytterligare press då många av dessa hade stora poster av de mest skuldtyngda statspapper. I stället för att stimulera ekonomin i det svaga konjunkturläget valde länderna i eurozonen att slå in på besparingsvägen. En del av eurozonens länder behövde förvisso vidta betydande budgetkonsolideringar. Men de mycket stora och koordinerade besparingsprogrammen som genomfördes underminerade de sydeuropeiska ländernas väg mot ekonomisk återhämtning. Besparingarna minskade tillväxten och ökade arbetslösheten, vilket resulterade i att statsskulderna som andel av BNP, i stället för att minska, ökade. Allt fler börjar nu inse misstagen med den förda politiken. () som i flera fall har varit tillskyndare till besparingsprogrammen har tvingats erkänna att man har underskattat åtstramningspaketens effekter på den ekonomiska tillväxten.1 Besparingspolitikens sociala konsekvenser är desto tydligare. I och ligger ungdomsarbetslösheten på . Fattigdomen och den sociala desperationen breder ut sig, och i dess spår har rent fascistiska partier vunnit i styrka.2 Världsekonomin präglas fortfarande av lågkonjunktur. Handel och industriproduktion växer fortfarande långsamt i stora delar av världen. Utsikterna för en starkare global återhämtning har dock stärkts . Utvecklingen på de finansiella marknaderna har signalerat allt ljusare konjunkturutsikter. har också indikatorer för den reala ekonomin pekat uppåt. signalerade den amerikanska (Fed) att man avser att trappa ned på de kvantitativa lättnaderna (köp av stats- och bostadspapper). Detta ledde till turbulens på de finansiella marknaderna. Börskurserna sjönk, som de långa räntorna steg relativt kraftigt. Fed:s besked ledde också till att de flesta utvecklingsländers valutor, med undantag för yuanen, försvagades. meddelade Fed, något oväntat, att man skjuter upp nedtrappningen av värdepappersköpen. Fed motiverade beslutet med att man vill se tydligare tecken på att konjunkturuppgången fått fäste. I tyder mycket på en starkare tillväxt . Förutsättningarna för att den privata konsumtionen ska ta fart är goda. Hushållens skulder har minskat med sedan toppen . Den amerikanska husmarknaden är inne i en snabb uppgångsfas med stigande priser och ökat byggande. Hushållens förmögenheter har därtill stärkts av stigande börskurser och ökad sysselsättning. Finanspolitiken väntas också bli något mindre åtstramande de närmaste åren.3 I riktas uppmärksamheten mot den lägre tillväxten och omläggningen av den ekonomiska politiken. Regeringen vill styra över efterfrågan från investeringar till ökad hushållskonsumtion. Den nya kinesiska ledningen tycks stå fast vid strukturförändringar även om det leder till dämpad tillväxt på kort sikt. Utmaningen för den kinesiska regeringen består dels i att finna en ny tillväxtmodell, dels att hantera en tillväxtmodell som innebär en tillväxt på 7–7,snarare än . Efter sex kvartal med fallande BNP lämnade eurozonen recessionen . ECB:s åtgärder har stabiliserat de finansiella marknaderna och minskat riskerna för ett nära förestående eurosammanbrott. Indikatorer för konsument- och företagsförtroende har stigit och har steg tagits mot upprättande av en europeisk bankunion. Stabiliseringen av ekonomin i euroområdet sker dock från låga nivåer. Resursutnyttjandet är lågt och arbetslösheten rekordhög. Återhämtningen försvåras också av fortsatta finanspolitiska åtstramningar, framförallt men även 2014. premiärminister har givit namn åt ett radikalt försök (Abenomics) att bryta stagnationen i den japanska ekonomin. Strategin består av tre delar: (i) Ett stort finanspolitiskt stimulanspaket på av BNP, (ii) En ultraexpansiv penningpolitik som bl.a. innefattar en fördubbling av den monetära basen i syfte att bryta deflationen och försvaga yenen och (iii) En tillväxt- och strukturpolitik som innefattar satsningar på utbildning och hälsovård, åtgärder för ökat arbetsutbud och förslag för att öka effektiviteten inom jordbruks- och energisektorn. Den nya politiken har varit framgångsrik. Deflationen upphör sannolikt under årets andra hälft, yenen har försvagats med mot dollarn och BNP väntas växa . står dock inför stora utmaningar framöver. Den ekonomiska återhämtningen försvåras av stora offentliga skuld (av BNP) och den åldrande befolkningen. Den svenska ekonomin har utvecklats svagt . Konjunkturnedgången utlöstes framförallt av problemen inom eurozonen och slog hårt mot den svenska exportindustrin. minskade exporten i rad. Den vikande exporten har framförallt drabbat industrin, medan tjänsteproducerande branscher har klarat konjunkturnedgången förhållandevis väl (se diagram 3 i avsnitt 5.2). Den svaga utländska efterfrågan har bidragit till låga investeringar inom industrin. Justerat för säsongsvariationer har industrins investeringar fallit fyra kvartal i rad. är resursutnyttjandet inom industrin lågt, vilket indikerar att det kan dröja innan ett bredare investeringslyft tar fart. Bostadsinvesteringarna minskade mellan mitten av 2011 och slutet av 2012. Investeringarna i nya bostäder har förvisso tagit fart , men byggandet är långt ifrån tillräckligt för att svara upp mot efterfrågan i framförallt storstäderna. Det internationella konjunkturläget är fortfarande relativt svagt och exportindustrin bedöms ta fart först en bit in på 2014. Istället väntas den privata konsumtionen utgöra draglok för tillväxten . Förutsättningarna för en sådan utveckling är goda då hushållens finansiella ställning är stark. Stigande löner och låg inflation har ökat hushållens reala inkomster med sammantaget . Dessutom har den senaste tidens börsuppgång och stigande bostadspriser ökat hushållens förmögenheter. Därtill har hushållens sparande varit högt under en rad år. Den svenska ekonomin brottas emellertid med en rad strukturproblem som låg produktivitetstillväxt och hög arbetslöshet. Framförallt är den stora ökningen av de långa arbetslöshetstiderna mycket oroväckande. Ett annat stort problem är de kraftigt växande ekonomiska klyftorna som riskerar att dra isär samhället. I det följande analyserar vi dessa förhållanden mer i detalj. 5.1.1Ramarna och inriktningen av finanspolitiken Budgetpropositionen är regeringens sista budget innan riksdagsvalet . Det kan därför vara på sin plats med ett finanspolitiskt bokslut för perioden –2014. Ramen för regeringens finanspolitik sätts av överskottsmålet. Detta mål innebär att den offentliga sektorns finansiella sparande ska uppgå till av BNP över en konjunkturcykel. Den främsta indikatorn för bedömning av reformutrymmet och huruvida finanspolitiken är förenlig med överskottsmålet är det s.k. strukturella sparandet. Det strukturella sparandet fås genom att rensa det finansiella sparandet från konjunktureffekter och engångshändelser. För att finanspolitiken under ett enskilt år ska anses ligga i linje med överskottsmålet ska det strukturella sparandet i normalfallet ligga av BNP.4 Vid kraftiga konjunktursvängningar kan dock det strukturella sparandet behöva avvika från . Vid en kraftig lågkonjunktur bör finanspolitiken vara expansiv och det finns då goda skäl för att låta det strukturella sparandet understiga för att stimulera efterfrågan. Finanskrisen och den därpå följande kraftiga lågkonjunkturen var ett tydligt sådant exempel. Då agerade emellertid regeringen precis tvärtom. steg det strukturella sparandet från 1,8 till av BNP, vilket innebar att regeringen mitt under den kraftigaste lågkonjunkturen sedan 1990-talskrisen bedrev en direkt åtstramande finanspolitik (se diagram 1 nedan).5 Den förda politiken kritiserades av en lång rad ekonomer, och regeringens Finanspolitiska råd och resulterade i att tiotusentals personer i onödan slogs ut i långtidsarbetslöshet. har finanspolitiken varit svagt expansiv. Eftersom resursutnyttjandet i den svenska ekonomin har varit lågt alltsedan finanskrisen har detta varit en riktig inriktning utifrån ett stabiliseringspolitiskt perspektiv (se utvecklingen av BNP-gapet i diagram 1).6 Diagram 1 BNP-gap och förändring av strukturellt sparande, 2006–2014 Källa: BP14 och VP12. Diagram 2 Strukturellt sparande, 2006-2014 Källa: BP14 och VP11. Den förda politiken innebär emellertid att regeringen kommer allt längre ifrån överskottsmålet. Regeringen bedömer det strukturella sparandet för av BNP, vilket är en avvikelse från målnivån på med . Därtill är regeringens bedömning av det strukturella sparandet avsevärt mer optimistisk i jämförelse med andra prognosmakare. I senaste prognos bedöms det konjunkturjusterade sparandet till –0,av BNP, och motsvarande siffra i senaste bedömning ligger på –1,av BNP.7 välkomnar i grunden regeringens omläggning av finanspolitiken i en mer expansiv inriktning, men vi kan konstatera att den förda politiken knappast är förenlig med överskottsmålet. stod bakom överskottsmålet då det först aviserades för vi menade att det var viktigt att få ned den höga statsskuld som följde i spåren av 1990-talskrisen. Men detta syfte är uppfyllt och de svenska offentliga finanserna hör till de starkaste i världen. Vi har därför krävt att överskottsmålet ska överges till förmån för ett mål där de offentliga finanserna ska vara i balans över en konjunkturcykel. har vi med glädje kunnat konstatera att en lång rad tunga samhällsdebattörer anslutit sig till detta förslag. Kraven på att överge överskottsmålet är naturliga med tanke på låga offentliga skuld och de stora samhällsinvesteringar som måste till för att skapa jobb, trygga välfärden och ställa om ekonomin i en mer klimatvänlig inriktning. Men att ändra målet för de offentliga finanserna ska ske öppet, och inte som då regeringen säger att överskottsmålet ligger fast som man i praktiken har övergett det. 5.1.2Finanspolitikens innehåll och den svenska ekonomins strukturproblem Vad gäller innehållet i finanspolitiken finns det mycket att kritisera, dels för hela perioden sedan regeringen tillträdde, dels de aktuella förslagen i budgetpropositionen . Den svenska ekonomin lider av framförallt fyra strukturproblem: (i) Hög arbetslöshet och försämrad matchningseffektivitet, (ii) Sjunkande potentiell produktivitet i näringslivet, (iii) De låga bostadsinvesteringarna och (iv) De sjunkande skolresultaten. Dessvärre måste vi konstatera att regeringens politik har förstärkt dessa tendenser. Istället för att rusta de arbetslösa för framtidens arbetsliv genom satsningar på kunskapshöjande och utvecklande insatser har regeringen satsat stort på mer eller mindre passiva massåtgärder. Detta sker inte minst inom ramen för de s.k. garantierna – jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgaranti för ungdomar – som regeringen infört inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Detta har bidragit till den höga långtidsarbetslösheten och att matchningseffektiviteten har försämrats (se vidare avsnitt 5.2.2). Näringslivets produktivitetstillväxt har utvecklats mycket svagt .