mot · H102U235 · 2013-10-03 00:00:00 — 4Partnerskap på lika villkor4 5Utvecklingen i söder om – framsteg och bakslag8 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ökat politiskt och ekonomiskt självbestämmande ska vara en av de centrala utgångspunkterna för utvecklingssamarbete med . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU bör verka för handelsavtal med AVS-länderna som tar sin utgångspunkt i millenniemålen och en samstämmig utvecklingspolitik.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att världens fattigaste länder får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör få i uppdrag att ta fram en strategi för framtida aktörssamverkan mellan . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i FN och EU kraftfullt måste verka för ett ingripande mot plundringen av Demokratiska republiken naturtillgångar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör ta initiativ inom ramen för EU och FN för att uppmärksamma konflikten i södra . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör verka för att oljebolagen som är verksamma i tar sitt ansvar och bidrar till att starta en fond för sanering av regionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör fortsätta bedriva ett långsiktigt utvecklingssamarbete med . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om oljeindustrin i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kraftfullt bör uppmärksamma de omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna i i sina bilaterala kontakter med regimen såväl som i FN och EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i alla kontakter med , bilateralt och genom multilaterala organisationer, måste kräva omedelbara frisläppande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör stödja arbetet för fred och demokrati i . 1 Yrkande 2 hänvisat till NU. är en kontinent i snabb förändring. Men utvecklingen är långt ifrån entydig. Det mångfacetterade som växer fram ryms sällan i den förenklade och ofta felaktiga bild som ges av i nord. är så mycket mer än en kontinent av krig, aids och lejon som parar sig i solnedgången. Här ryms några av världens blodigaste konflikter, såsom och , men här finns även de mödosamma fredsprocesserna i och samt länder som och som har åtnjutit fred. I hittar man också några av världens grymmaste diktaturer, som de i och . Men här finns stabila demokratier som och . På kontinenten lever människor i djupaste fattigdom men det finns också exempel på ekonomiska framsteg. Hindren för utveckling och fattigdomsbekämpning är många och komplexa – det kommer därför aldrig att finnas några enkla lösningar för de många utmaningarna i . ser att utveckling och fattigdomsbekämpning i kräver skuldavskrivningar, ett ökat bistånd, en klimatpolitik där de rika länderna och de multinationella företagen tar sitt ansvar, ett stärkt regelverk för vapenhandel, en reformering av IMF och , tydligare globala regler för utländska investeringar och rättvisa handelsregler. I grunden krävs en ny ekonomisk ordning med en tydlig omfördelning av makt och resurser från den rika världen till . går det inte att blunda för det faktum att är en kontinent som förändras. En rad länder har kunnat gå från att vara låginkomstländer till att bli medelinkomstländer, ofta tack vare höga råvarupriser. Arbetet med millenniemålen har gjort skillnad. Enligt har , , och redan fått ner sin barnadödlighet med två tredjedelar jämfört med , och har därmed uppnått det millenniemålet . Antalet afrikaner som har tillgång till rent dricksvatten har fördubblats . söder om är den region där spridningen av hiv och dödsfallen i malaria minskat mest. Arbetet med millenniemålen visar att förändring är möjlig. framtid är på inget sätt ödesbestämd. Klimatförändringarna, som redan drabbar oerhört hårt, har framför allt skapats utanför , och ansvaret vilar därför tungt på de industrialiserade staterna, inklusive . har föreslagit en satsning på i klimatbistånd , utöver dagens enprocentsmål för utvecklingssamarbetet, som en del i det ansvar som borde ta för de klimatförändringar i som vi varit med om att skapa. Detta beskrivs vidare i motion En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling (2013/14:U264). Om ska kunna ta sig an sina utmaningar har man inte råd att exkludera kontinentens kvinnor från politik och ekonomi. Hög mödradödlighet, ojämlik fördelning av resurser mellan män och kvinnor, mäns våld mot kvinnor, den höga andelen flickor som utestängs från utbildning m.m. skapar avgörande hinder för all form av samhällelig utveckling i . Varje strategi för utveckling och fattigdomsbekämpning som vill vara framgångsrik måste därför inkludera ett tydligt jämställdhetsperspektiv. har en av världens mest progressiva lagstiftningar för hbtq-personer, homosexuella, bisexuella, transpersoner och queer. Men i alltför många länder hotas hbtq-personer av fängelsestraff, trakasserier, våld och mord. kan spela en nyckelroll i att stötta de modiga afrikanska hbtq-personer som organiserar sig i många länder på kontinenten i kamp för sina intressen. Utmaningarna för och dess folk är många, men det är också möjligheterna. kan och bör på ett avgörande sätt spela en roll för att bidra till en positiv utveckling. Vår roll i kampen mot apartheid, vår militära alliansfrihet och vår i stora delar avsaknad av kolonial historia på kontinenten ger en möjlighet att vara en länk mellan och såväl som att vara en positiv kraft i enskilda länder. I denna motion lyfter vi i fram konkreta förslag till hur vi vill lägga grunden för en ny svensk Afrikapolitik. I flera fall har vi mer utförligt beskrivit vår syn på enskilda länder och frågor i andra motioner och initiativ i . I denna motion berörs bara söder om . , inklusive , behandlar vi i motionen och . 4Partnerskap på lika villkor Varje land har sin egen historia och sin egen unika situation. Det finns inte bara en väg till utveckling. Därför måste besluten om ett lands utveckling tas av invånarna själva – detta är grunden för demokrati. Det kanske största hindret för utveckling i är, och har varit, att saknat makt över sina egna samhällen, sina naturtillgångar och sin utveckling. har försök till fattigdomsbekämpning slagits sönder av omvärldens krav, multinationella företags plundring eller orättvisa handelsregler. Inom ekonomin ersattes kolonialismen av ett på många sätt nykolonialt system, där makten över naturtillgångar, företag och banker stannade i händerna på intressen från nord. befolkning måste tillåtas att formulera sina egna mål och visioner och styra sin egen utveckling. En förutsättning för en framgångsrik fattigdomsbekämpning och utveckling är att det politiska och ekonomiska självbestämmandet i ökar. För varje krona nord ger i bistånd uppskattas mer än strömma tillbaka genom olagliga och oredovisade kapitalflöden, s.k. kapitalflykt. Detta är ett av de största utvecklingshindren för . uppskattas mellan 1 260 och 1 440 miljarder US$ försvinna spårlöst från utvecklingsländerna genom kapitalflykt. Bara uppskattades förlora 130 miljarder US$ . I motionen Kapitalflykt från syd (2011/12:Sk206) presenterade en rad förslag på hur kapitalflykten kan begränsas. Exemplen är många på hur IMF:s och krav på privatiseringar, avregleringar och nedskärningar i offentlig sektor har gått stick i stäv med demokratiskt fattade beslut i och direkt motverkat utveckling och fattigdomsbekämpning. syn på detta beskrivs vidare i motionen IMF och (2012/13:U226). Allt utvecklingssamarbete ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med politiska eller ekonomiska villkor. Så är långt ifrån fallet . Ökat politiskt och ekonomiskt självbestämmande ska vara en av de centrala utgångspunkterna för utvecklingssamarbete med . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Under kolonialismen skapades handelsmönster där roll blev att producera råvaror till förädlings- och tillverkningsindustrin i . Det skapade en tydlig arbetsdelning, men även en tydlig fördelning av vinsterna från produktionen. Tillverkningsindustrin i nord kunde göra enorma vinster på billiga naturtillgångar och arbetskraft, vinster som i ytterst begränsad omfattning kom befolkning till del. Dessa handelsmönster och denna ekonomiska arbetsdelning har i stor utsträckning upprätthållits även efter frigörelse. Handelshinder för afrikanska produkter, i kombination med omfattande dumpning av subventionerade produkter från och , har effektivt slagit sönder varje försök till ekonomisk utveckling och uppbyggnad av förädlings- och tillverkningsindustri i . växer många afrikanska ekonomier snabbt, men det är en tillväxt driven av höga världsmarknadspriser på olja och mineraler. Frågan är hur många afrikaner som får ta del av denna ekonomiska tillväxt och om den är långsiktigt hållbar. Dagens orättvisa handelsregler skapar inte bara ökade klyftor inom och mellan länder, de skapar också klyftor mellan män och kvinnor. Kvinnor och män arbetar och får sina inkomster från olika sektorer av ekonomin. Kvinnor får ofta sin försörjning från de sektorer som drabbas hårdast av dumpning och avreglerad handel. Inom jordbruk dominerar t.ex. kvinnor i den småskaliga produktionen för den lokala marknaden som ofta hotas av dumpade jordbruksprodukter från EU. återfinns männen oftare i den mer storskaliga produktionen av exportgrödor, s.k. cash crops. Undersökningar från visar dessutom att handelsliberaliseringar hade betydligt mer negativa effekter för företag ägda av kvinnor än för företag ägda av män p.g.a. att de kvinnliga företagarna hade sämre tillgång till kapital och krediter. har utvecklat sin syn på handel och jämställdhet i motionen En handelspolitik för jämställdhet (2008/09:N210). har EU förhandlat om , ekonomiska partnerskaps-avtal, med AVS-länderna i , och . Avtalen har mött massivt motstånd från både regeringar i syd och folkrörelser. Oron har varit stor för att EPA-avtalen skulle slå ut lokal produktion i syd, öppna upp fler möjligheter för multinationella företag att exploatera naturtillgångar och leda till att utvecklingsländerna skulle förlora viktiga inkomster. har utvecklat partiets syn på EPA-avtalen i motionen Internationell handelspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling (2012/13:N206). Kommissionen har satt en ny deadline för förhandlingarna. De länder som inte undertecknat före riskerar att få höjda tullar för sin export. Bland annat skulle EU höja sina tullar mot , och , vilket självklart skulle försvåra ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning i dessa länder. anser att bör motsätta sig höjda tullar mot och att bör verka för att EU visar en större lyhördhet för de afrikanska staterna inom ramen för förhandlingarna om framtida . bör inom EU verka för handelsavtal med AVS-länderna som tar sin utgångspunkt i millenniemålen och en samstämmig utvecklingspolitik. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. utgångspunkt är den internationella solidariteten. Vår kamp för rättvisa och jämställdhet varken börjar eller slutar vid gränser. Därför arbetar vi för ett högt bistånd av hög kvalitet till . Vi vill att utvecklingssamarbetet ska utgå från mottagarnas prioriteringar, inte från våra egenintressen i nord eller som ett maktmedel mot mottagarna. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Det ska respektera dess suveränitet och inte förknippas med politiska eller ekonomiska villkor. Ägandeskap är en fråga om demokrati men också om effektivitet. Ska biståndsmedlen leda till långsiktiga förändringar krävs att mottagaren äger sin egen utveckling. är utan tvekan den kontinent som står inför störst utmaningar när det kommer till ekonomisk utveckling, fattigdom, jämställdhet, demokrati, fred och mänskliga rättigheter. Den borgerliga regeringen säger sig prioritera inom utvecklingssamarbetet, som man har fasat ut det svenska biståndet till ett flertal afrikanska stater. Regeringen beslutade att fasa ut biståndet till , ett av världens fattigaste länder. anser att , utifrån kontinentens många och svåra utmaningar, måste prioriteras i det svenska utvecklingssamarbetet. När många stater i tar steg mot demokrati och ekonomisk utveckling gör de det tyngda av skulder som ofta befolkningen eller de nuvarande ledarna inte beslutat om. Kostnaderna för räntor och amorteringar tar viktiga resurser från välfärds- och infrastruktursatsningar. innebär skuldsättningen en maktförskjutning från det skuldsatta landet till långivarna, något som inte minst IMF och har använt sig av för att påtvinga många en ekonomisk politik de inte velat genomföra. Många av de afrikanska ländernas skulder är att betrakta som illegitima. Lånen gavs till icke-demokratiska regimer trots att långivarna var fullt medvetna om att lånen aldrig skulle komma befolkningen till del. Efter apartheids fall var den nya sydafrikanska demokratiska regeringen under tvungen att betala den gamla regimens skulder. Den nya ledningen i DRK, , som 2006 valdes i landets första flerpartival, tvingas nu betala räntor och amorteringar som uppstod under diktatorn . anser att illegitima skulder villkorslöst ska avskrivas, att en skuldtribunal ska tillsättas i FN:s regi och att , på samma sätt som , bör tillsätta en skuldrevision för att undersöka hur stor del av fordringar som är legitima. Omfattande skuldavskrivningar har genomförts för de fattigaste länderna. sjönk skuldbördan för HIPC-länderna (Heavily Indebted Poor Countries) från av statsutläggen. HIPC-initiativet lanserades 1996 av IMF och och omfattar 39 länder, framför allt i söder om . Men vi ser nu hur skulderna snabbt ökar i spåren av den ekonomiska krisen samt ökade kostnader för livsmedel och drivmedel. Trots en skuldsanering på hela 120 miljarder USD har statsskulderna i en rad länder snabbt ökat och börjat nå ohållbara nivåer igen. Exempelvis , och kan snart vara uppe i samma skuldbördor som innan deras lån skrevs av. Organisationerna Erlassjahr.de och Jubilee Debt räknar med att hela 20 länder befinner sig i eller farligt nära en ny skuldkris, bl.a. och . Ska nödvändiga satsningar på infrastruktur och välfärd kunna genomföras i måste omfattande skuldavskrivningar genomföras. Skulderna är dessutom i många fall redan återbetalda om, men de afrikanska länderna har fastnat i en negativ utveckling där de tvingas betala räntor på räntor utan att skulderna minskar. För är det avgörande att dessa skuldavskrivningar är ovillkorade och att de inte belastar biståndsbudgeten. ska verka för att världens fattigaste länder får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Omfattande kontakter och relationer mellan och har byggts upp genom invandrade svenskar med rötter i , de gångna årtiondenas folkliga solidaritetsarbete med och utvecklingssamarbete med många afrikanska stater. har i flera ett gott anseende. Vårt land har i många fall kunnat spela en viktig roll i arbetet för demokrati och självständighet. skulle även kunna spela en positiv roll, som skulle kunna dra nytta av de erfarenheter och den kunskap som finns i . Tyvärr ser vi att utvecklingen på flera punkter gått i motsatt riktning. De svenska frivilligorganisationer som verkar i har mötts av misstänkliggörande och svenska ambassader i bl.a. , , och har lagts ner. Detta är en utveckling som starkt motsätter sig. vill i stället se ett utökat samarbete och utbyte mellan och , både när det kommer till kontakterna mellan stater och när det kommer till utbyte mellan folkrörelser och enskilda människor. Ett utökat och fördjupat samarbete mellan och kommer att kräva en förstärkt svensk diplomatisk närvaro i . 5Utvecklingen i söder om – framsteg och bakslag samtliga 54 länder låter sig inte beskrivas vart och ett inom ramen för en riksdagsmotion. I denna motion har vi därför valt att lyfta fram en handfull länder, väl medvetna om att mycket finns att säga om utvecklingen i de länder som inte nämns i denna motion. De demokratiska valen 1994 innebar ett nytt kapitel i historia. Nästan fem decennier av apartheidpolitik avslutades och medborgare fick, oavsett etnicitet och hudfärg, formellt samma rättigheter. Att apartheid föll var ett resultat av decennier av folkligt motstånd i , solidaritetsrörelsernas arbete och de omfattande handelssanktionerna mot landet. Att blev en demokrati innebar att landet kunde gå från internationell isolering till att bli en viktig internationell aktör. är medlem av G20-gruppen och var invalt i . I är landet en av de största ekonomierna och en central kraft inom Afrikanska unionen. stora utmaningar upphörde inte med de demokratiska valen 1994. De ekonomiska klyftorna i landet är fortfarande bland de största i världen och sammanfaller fortfarande i stora delar med sydafrikanernas hudfärg. Fattigdom, arbetslöshet, kriminalitet och korruption utgör fortfarande centrala utmaningar. inledde sitt utvecklingssamarbete med genom humanitärt stöd till ANC. I samband med demokratiseringen av övergick utvecklingssamarbetet till ett mer traditionellt bilateralt utvecklingssamarbete. har det svenska utvecklingssamarbetet successivt minskat och fokuseras framför allt på frågor som rör hiv/aids. upphör det svenska bilaterala utvecklingssamarbetet med genom att landstrategi för löper ut. Regeringen planerar inte att ta fram någon ny strategi för samarbetet med . I stället ska samarbetet fortsätta genom s.k. aktörssamverkan. Hur denna samverkan ska utformas är fortfarande oklart, men faktum är att behoven är stora av samarbete och utbyte mellan myndigheter, högskolor, institutioner och folkrörelser i och . bör ge regeringen i uppdrag att ta fram en strategi för framtida aktörssamverkan mellan . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har varit en auktoritär stat där yttrande- och mötesfriheten varit starkt begränsad och där oppositionella levt under hot om förföljelse, utomrättsliga arresteringar och tortyr. President har lämnat alla visioner och ideal bakom sig och satt sin egen maktposition före den zimbabwiska befolkningens bästa. Situationen i är och har inte varit enkel eller svartvit, men det går inte att bortse från regimens stora ansvar för den politiska och ekonomiska situationen som drabbar vanliga zimbabwier oerhört hårt. är i stort behov av en verklig jordreform där den svarta befolkningen får tillbaka den jord de bestals på under det brittiska kolonialstyret. Men när använt jordfrågan och en retorik om kolonialism, så har det handlat om att skapa legitimitet för sin egen regim och misskreditera den brokiga oppositionen mot hans styre, inte om rättvisa för befolkningen. godkändes en ny konstitution genom en folkomröstning och genomfördes president- och parlamentsval som vanns av och Zanu-PF. Oppositionen hävdade att omfattande valfusk förekommit. Valobservatörer från Afrikanska unionen menade att brister förekommit, men att valresultatet var legitimt. bör tydligt stödja försöken till försoningsprocess i och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. 2000 avbröt sitt bilaterala bistånd till , stöd har i stället getts framför allt via FN och frivilligorganisationer. Den humanitära situationen i landet är allvarlig och fattigdomen ökar snabbt. bör därför ha beredskap för att kunna återuppta bilateralt bistånd till så fort det finns tecken på en stärkt, stabil och varaktig respekt för de mänskliga rättigheterna i landet. I få länder har plundringen och den ekonomiska exploateringen tagit sig så blodiga uttryck som i , DRK. Utländska makters och multinationella företags kamp om landets naturresurser har varit en röd tråd genom DRK:s historia. syn på utvecklingen i landet har uttryckts mer utförligt i motionen (2008/09:U208). Det blodigaste kriget i världen efter slut ägde rum i DRK och kostade tre till fem miljoner människor livet. Kvinnor drabbades särskilt hårt, våldtäkter systematiserades och användes som ett massförstörelsevapen i krigföringen som mödradödligheten nådde fruktansvärda nivåer i de krigshärjade områdena. Det finns uppgifter om att så många som två miljoner kvinnor blivit våldtagna under och efter inbördeskriget. En bräcklig fred framförhandlades mellan rebelledaren , ett tjugotal rebellgrupper och DRK:s president . Men inte heller detta avtal har hållits särskilt bra. pågår det stridigheter i landet, framför allt i de östra delarna. Fred i DRK förutsätter att plundringen av landets naturtillgångar upphör, att vinsterna från landets gruvor kommer befolkningen till del och att de illegitima skulder som uppstod under diktatorn dagar skrivs av. Ska en långsiktigt hållbar fred byggas måste landets kvinnor inkluderas i framtida freds- och försoningsprocesser. FN:s resolutioner och 1820 är i detta sammanhang centrala verktyg. Kampen om mineralerna är fortfarande en av de avgörande faktorer som driver stridigheterna vidare. Ansvaret för våldet och kriget i DRK vilar tungt på de multinationella företag som är verksamma i landet och de länder som backar upp dem. I många fall har utländska företag beväpnat och finansierat lokala rebellgrupper och miliser samt spelat ut dem mot varandra för att garantera sin egen verksamhet. menar att de företag som importerar naturresurser bör se till att framställningen sker under förhållanden där rätten till liv kan skyddas och där mänskliga rättigheter inte kränks. Varje långsiktig lösning på konflikten måste garantera detta. måste i FN och EU kraftfullt verka för ett ingripande mot plundringen av Demokratiska republiken naturtillgångar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är ett av de politiskt och ekonomiskt viktigaste länderna i . Demokratiska framsteg har skett, vilket underströks av det demokratiska presidentvalet . Men är behoven stora av en mer rättvis fördelning av landets resurser och en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. 2010 beslutade den borgerliga regeringen att stänga den svenska ambassaden i , ett beslut som kritiserade. är också skådeplatsen för en av längsta, men kanske mest bortglömda, konflikter. har i landets södra provinser, Casamance-området, rests krav på ökat självstyre. 1990 tog delar av självständighetsrörelsen till vapen. Främst , men även , har dragits in i konflikten som därigenom påverkat hela regionen negativt. Åtskilliga fredsavtal har undertecknats, men den pågående fredsprocessen är ytterst bräcklig och de brutna löftena är många. 2010 och 2011 utbröt nya stridigheter. Efter att Macky Sall vann presidentvalet har striderna avtagit och hoppet ökat om framgångsrika fredssamtal. Världssamfundet bör engagera sig för att stärka fredsprocessen och förhindra att konflikten blossar upp igen. bör därför ta initiativ inom ramen för EU och FN för att uppmärksamma konflikten i södra . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. skulle kunna vara ett mycket rikt land. Landets enorma oljetillgångar skulle ha kunnat användas till att radikalt minska landets fattigdom och ligga till grund för ekonomisk utveckling. Landet var 2012 största exportör av olja enligt Opec. Oljan står för av BNP och av exportinkomsterna. I stället har oljeintäkterna finansierat några av kontinentens grymmaste diktatorer och skapat enorma vinster för de multinationella företag som är verksamma i landet. 1999 ersattes den dåvarande militärdiktaturen av civilt styre, men inte heller detta har förmått omsätta oljeintäkterna till fattigdomsbekämpning och respekten för de mänskliga rättigheterna har inte förbättrats i någon större utsträckning. I , där huvuddelen av oljeutvinningen sker, lever av befolkningen på per dag. För stora delar av befolkningen är förorenade vattendrag och åkermarker det enda synliga resultatet av den enorma oljeutvinningen.