mot · H102A331 · 2013-09-21 00:00:00 — 3.1Regeringens nedmontering av arbetslöshetsförsäkringen4 4Reformer för en stärkt arbetslöshetsförsäkring5 4.1Alla ska ha råd att vara med i a-kassan6 4.3Höj och indexera den högsta dagpenningen och grundbeloppet8 4.3.1Taket – den högsta dagpenningen8 4.4Ta bort 75-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet9 4.6Stärkt allmän arbetslöshetsförsäkring – färre i bidrag11 5Se över arbetslöshetsförsäkringen i sin helhet12 5.1Obligatorisk a-kassa är inte en lösning på dagens problem12 5.1.1Dagens a-kassor är effektiva13 5.2.5Beräkning av normalinkomst och normalarbetstid17 5.2.7Förtroendevaldas rätt till ersättning18 5.2.8Förtida uttag av pension18 5.2.9Neutralitet i förhållande till ålder och familjesituation19 5.2.10Rätten att begränsa sitt sökande19 5.2.12Möjligheten till en ytterligare ersättningsperiod21 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nedtrappningen av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet ska slopas så att ersättningsnivån är av den tidigare lönen under hela ersättningsperioden samt för tid med aktivitetsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den högsta dagpenningen ska höjas till 2014 och därefter indexeras till löneutvecklingen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att grundbeloppet ska höjas till per dag 2014 och därefter indexeras till löneutvecklingen. begär att regeringen återkommer med förslag om borttagande av 75-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att karensdagarna i arbetslöshetsförsäkringen ska minskas med två –2016. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla som uppfyller grundvillkoret i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring och har varit inskrivna vid Arbetsförmedlingen utan att få arbete ska få rätt till ersättning med grundbeloppet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utgångspunkten för en översyn av arbetslöshetsförsäkringen ska vara att det även i fortsättningen ska vara frivilligt att vara medlem i en a-kassa och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara solidariskt finansierad. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utgångspunkten vid en översyn av arbetsvillkoret bör vara att utformningen ska vara så generös att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda och att strukturell diskriminering av kvinnor undviks. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en översyn av medlemsvillkoret bör utgå från att det inte får vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum men att det inte heller ska utestänga unga, som sällan erbjuds mer än korta visstidsanställningar, från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att begränsningen av den överhoppningsbara tiden bör tas bort permanent alternativt göras lika lång för alla typer av överhoppningsbar tid. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att villkoren för att få räkna studier som överhoppningsbar tid bör utformas för att premiera, inte som försvåra, livslångt lärande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att normalarbetstiden bör beräknas så att den inte diskriminerar deltids- och visstidsanställda. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att beräkningen av normalinkomst och normalarbetstid bör förenklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att kravet att en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med arbetslöshetsersättning bör sänkas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att nya regler i syfte att stärka fackligt och politiskt förtroendevaldas rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen bör utarbetas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att pensionsavdrag bör göras utan omräkning av dagpenningen, och för den som blivit beviljad förtida uttag men inte tar ut pension bör inget pensionsavdrag göras. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetslöshetsförsäkringen inte ska vara utformad så att den diskriminerar unga, utan den ska vara neutral i förhållande till ålder och familjesituation. begär att regeringen, mot bakgrund av tidigare tillkännagivande, återkommer med lagförslag som ger arbetslösa rätt att begränsa sitt arbetssökande . begär att regeringen tar initiativ till att, i enlighet med vad som anförs i motionen, föra in bestämmelser om arbete utomlands i allmänhet och inom Försvarsmakten i synnerhet i de föreskrifter som reglerar lämpligt arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det är väsentligt att reglerna i arbetslöshetsförsäkringen är utformade så att de inte i praktiken sätter upp hinder för den enskilde att få en varaktig anställning efter arbetslösheten, och därför bör det i vissa situationer finnas möjlighet till en ytterligare ersättningsperiod. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett förutsägbart system för utjämningsavgifter respektive utjämningsbidrag mellan a-kassorna bör införas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ansvaret för aktivitetsstödet bör föras över till a-kassorna. Arbetslöshetsförsäkringen består av två delar: en allmän grundförsäkring och en frivillig inkomstrelaterad försäkring. Från den allmänna försäkringen kan alla arbetslösa, som enligt regelverket kvalificerat sig till det, erhålla ersättning med grundbeloppet. För att få inkomstrelaterad ersättning från den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen ska man vara medlem i en a-kassa. En arbetslöshetsförsäkring som ger inkomsttrygghet vid arbetslöshet är en viktig del i den svenska arbetsmarknadsmodellen. En arbetslöshetsförsäkring som ger inkomsttrygghet under omställning är avgörande för den enskildes trygghet och handlingsutrymme. För löntagarkollektivet som helhet ska försäkringen bidra till att förhindra underbudskonkurrens och att upprätthålla löner på en anständig nivå också i tider av hög arbetslöshet. Arbetslöshetsförsäkringens utformning och legitimitet är också avgörande för en flexibel arbetsmarknad som präglas av strukturomvandling, produktivitetsutveckling och rörlighet. Försäkringen måste dessutom kunna fylla en viktig konjunktur- och regionalpolitisk funktion i tider av hög arbetslöshet och då tillfälliga kriser drabbar hela eller delar av landet. Med en urholkad arbetslöshetsförsäkring förskjuts maktförhållandena på arbetsmarknaden till arbetsgivarnas förmån och alla löntagare riskerar press nedåt på löner och arbetsvillkor. 3.1Regeringens nedmontering av arbetslöshetsförsäkringen Efter regeringsskiftet raserade regeringen snabbt och strategiskt viktiga grundstenar i arbetslöshetsförsäkringen. Medlemsavgifterna i a-kassorna höjdes kraftigt och differentierades, kvalificeringsreglerna försämrades drastiskt, ersättningsnivån sänktes, studerandevillkoret avskaffades, antalet karensdagar utökades, möjligheten till ersättning vid deltidsarbetslöshet begränsades och den högsta dagpenningen och grundbeloppet urholkades. De otal ändringar som regeringen verkställt har gjort försäkringen onödigt krånglig, svårhanterlig och oförutsägbar, vilket leder till ökad rättsosäkerhet och längre handläggningstider. Sammantaget omfattas färre av en arbetslöshetsförsäkring som blivit sämre, dyrare att vara ansluten till och mer orättvis. Det ger negativa effekter för hela samhället. En dålig arbetslöshetsförsäkring bidrar till att fördjupa ekonomiska krisers effekter och varaktighet eftersom efterfrågan inte hålls uppe. Regeringens finanspolitiska råd har försökt uppmärksamma regeringen på det problemet och föreslog en förstärkning av arbetslöshetsförsäkringen som en konjunkturpolitisk insats. Inte ens det var regeringen beredd att diskutera. En annan kontraproduktiv samhällsekonomisk effekt av en sämre arbetslöshetsförsäkring är att kostnaderna för arbetslösheten i stället vältras över på kommunerna i form av ökade kostnader för ekonomiskt bistånd. Regeringen hävdar att den vill minska bidragsberoendet men för en politik som leder till det motsatta. har utbetalningarna av ekonomiskt bistånd ökat drastiskt. fick 264 249 personer ekonomiskt bistånd. av biståndsmottagarna, drygt 100 000 personer, var arbetslösa. De flesta av dem som var tvungna att söka bidrag för att de saknade arbete, gjorde det därför att de inte var berättigade till någon ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Många var också tvungna att söka bidrag eftersom den ersättning de fick från arbetslöshetsförsäkringen var alltför låg. Den politik som regeringen kallar arbetslinjen, och som skulle minska utanförskapet, har gjort arbetslösa bidragsberoende och vältrar över kostnader för arbetslösheten på kommunerna. Sabotaget av arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i regeringens långsiktiga strävan att försvaga löntagarna som kollektiv och stimulera framväxten av en låglönearbetsmarknad. I kombination med bl.a. sämre möjligheter till utbildning och omskolning, avsaknad av innehåll i de arbetsmarknadspolitiska programmen, hårdare krav på arbetssökande och rabatter på arbetskraft inom framför allt den privata tjänstesektorn, skapas ett starkt tryck på löntagarna att acceptera väsentligt lägre löner och sämre arbetsvillkor än vad som varit tänkbart. Konsekvenserna är förödande. Vi behöver en stabil och solidarisk arbetslöshetsförsäkring som bättre motsvarar dagens och framtidens behov. Den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen måste därför förbättras så att den ger verklig inkomsttrygghet och den allmänna grundförsäkringen måste förstärkas för att minska arbetslösas beroende av kommunala bidrag. Arbetslöshetsförsäkringen behöver ses över i sin helhet och reformeras i grunden så att den kan fylla sin funktion i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Det är nödvändigt för ett solidariskt och tryggt arbetsliv och samhälle. Ett antal nödvändiga förändringar som minskar de negativa effekterna av regeringens sabotage mot arbetslöshetsförsäkringen kan dock göras omgående utan föregående utredning. Vi lägger därför fram ett antal förslag som förbättrar den inkomstrelaterade arbetslöshetsförsäkringen och som stärker den allmänna grundförsäkringen. Vi lämnar också förslag på utgångspunkter för en översyn av hela regelverket till en framtida frivillig solidariskt finansierad inkomstförsäkring vid arbetslöshet. 4Reformer för en stärkt arbetslöshetsförsäkring Regeringen menar att arbetslösheten minskar om arbetslösa söker så många jobb som möjligt och sänker sina lönekrav. Den bortser från det självklara att det inte är antalet sökta arbeten som avgör om en arbetslös får ett jobb eller inte. Det är tvärtom tillgången på arbetstillfällen som avgör både sökintensitet och möjligheten att få ett nytt jobb. Så länge det inte finns tillräckligt med lämpliga arbeten att söka saknar enskilda arbetssökandes beteende avgörande betydelse för hur antalet sysselsatta förändras. Ökad press på arbetslösa, ekonomiskt och socialt, ger inte några positiva effekter om det inte finns lämpliga arbeten att söka. Det är arbetslösheten som är problemet – inte den arbetslöse. Återkommande arbetslöshetskriser är ett systemfel i kapitalismen, ett marknadsmisslyckande. Det går inte att rätta till genom att, som regeringen har gjort, försämra arbetslöshetsförsäkringen och utforma arbetsmarknadspolitiska program i avskräckningssyfte. Det som krävs är en ekonomisk politik för full sysselsättning. 4.1Alla ska ha råd att vara med i a-kassan Efter regeringens tillträde minskade antalet medlemmar i a-kassorna med en halv miljon. Därefter har en viss återhämtning skett, 350 000 färre är medlem i en a-kassa än jämfört med vid regeringens tillträde. Detta som arbetskraften, i åldern 15–, har ökat med över 300 000 personer. Tillsammans medför det att andelen av arbetskraften som är medlem i en a-kassa har minskat från ca 80 till . Det stora medlemsbortfallet är en följd av regeringens drastiska höjningar av medlemsavgifterna till a-kassorna och försämrade ersättnings- och kvalificeringsvillkor. De höjda medlemsavgifterna har orsakats av att regeringen har infört nya avgifter som a-kassorna tvingas betala in till staten, först en förhöjd finansieringsavgift och därefter den s.k. arbetslöshetsavgiften. Löntagarna finansierar arbetslöshetsförsäkringen i sin helhet, dels genom arbetsmarknadsavgiften som arbetsgivaren betalar in till staten, dels genom finansieringsavgiften och arbetslöshetsavgiften som a-kassorna betalar in till staten. finansierade arbetsmarknadsavgiften av den utbetalda ersättningen från försäkringen och medlemsavgifterna . införde regeringen en förhöjd finansieringsavgift. Det innebar att a-kassorna var tvungna att drastiskt höja sina medlemsavgifter och att medlemsavgifternas andel av finansieringen av den utbetalda ersättningen ökade till – en dramatisk ökning innan. Den förhöjda finansieringsavgiften var inte påkallad av finansiella skäl. gick arbetslöshetsförsäkringen med ett överskott på . Det utrymme i statsbudgeten som höjningen av medlemsavgifterna och de sänkta ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen skapade har regeringen i praktiken använt för att finansiera en stor del av det s.k. jobbskatteavdraget. Avdraget gäller alla som har inkomst av arbete men har på p.g.a. sin utformning till största delen gått till höginkomsttagare. Personer med inkomster från a-kassa, pensioner, sjukförsäkring eller annan socialförsäkring är inte berättigad till avdraget alls. Regeringen låter alltså a-kassornas medlemmar finansiera skattesänkningarna genom överuttag av avgifter. ersatte regeringen den förhöjda finansieringsavgiften med arbetslöshetsavgiften. Arbetslöshetskassorna betalar just nu både den vanliga finansieringsavgiften och en arbetslöshetsavgift till staten. Regeringens syfte med arbetslöshetsavgiften var att den ska bidra till sänkta reservationslöner, dvs. att människor ska acceptera att ta anställningar med lägre löner. Den djupt orättvisa och differentierade arbetslöshetsavgiften är relaterad till arbetslöshetsnivån i respektive a-kassa och har en inbyggd omvänd solidaritetsprincip. Den lägsta avgiften betalar medlemmar i och försäkringsbranschens och Akademikernas a‑kassa. I dessa kassor är arbetslöshetsnivån relativt låg och lönenivån hög, och därmed är inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget också hög. De högsta avgifterna betalas av LO-medlemmar i tjänstesektorn, där lönerna är låga, deltider och visstidsanställningar vanliga och inkomstökningen till följd av jobbskatteavdraget låg. De a-kassor vars medlemmar drabbades hårdast av krisen åren 2008–2009 tvingades också öka sina avgifter kraftigt. Vissa a-kassor tvingades, som arbetslöshetsförsäkringen var kraftigt överfinansierad, höja medlemsavgifterna . Differentieringssystemet har också andra inbyggda absurditeter. Till exempel a-kassa kunde från sänka arbetslöshetsavgiften från till . Inte för att medlemmarna hade fått nya anställningar utan därför att många då hade varit arbetslösa så länge att de utförsäkrades från arbetslöshetsförsäkringen och i stället fick aktivitetsstöd från . vill att alla ska ha råd att vara med i en a-kassa och att arbetslöshetsförsäkringen ska vara solidariskt finansierad. Det är därför av stor betydelse att regeringen, i och med årets budgetproposition, tvingas avskaffa arbetslöshetsavgiften som en följd av trepartssamtalen. Minskade kostnader för att vara medlem i en a-kassa tillsammans med förbättrade kvalificerings- och ersättningsvillkor är det effektivaste sättet att skapa en inkomstförsäkring som alla med fast förankring på arbetsmarknaden kan få ersättning ifrån vid arbetslöshet. vill dock sänka tröskeln för medlemskap i a-kassa ytterligare genom att återinföra möjligheten att dra av för medlemsavgiften i skattedeklarationen. Avdragsrätt om för medlemsavgift till arbetslöshetskassa ska införas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. differentierade högerregeringen ersättningsnivån från arbetslöshetsförsäkringen utifrån arbetslöshetens längd. Den som är arbetslös längre än straffas nu genom att ersättningsnivån sänks till och till . Möjligheten till förlängd ersättningsperiod togs bort så i praktiken är det, med vissa undantag, utförsäkrade med aktivitetsstöd som får ersättning på 65-procentsnivån. Självklart måste den som vill ha ett arbete söka jobb, men ersättningsnivåns betydelse är kraftigt överdriven i regeringens retorik. Äldre, lågutbildade, utlandsfödda och personer med funktionsnedsättningar är överrepresenterade bland de långtidsarbetslösa. Det beror inte på att de söker färre anställningar än andra, utan på arbetsmarknadens krav och arbetsgivarnas preferenser. Nedtrappningen av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen i kombination med kraftigt minskade resurser till aktiva utbildningsinsatser och anställningsstöd slår särskilt hårt mot dem som redan har svårigheter med att hävda sig på arbetsmarknaden. Nedtrappningen av ersättningsnivån drabbar i praktiken bara dem som hade en lön före arbetslösheten. Den press nedåt på löneanspråk som nedtrappningen innebär är därför tydligt riktad mot låglönegrupper. Problemen med hög arbetslöshet och långvariga arbetslöshetsperioder måste lösas med andra medel: en ekonomisk politik för full sysselsättning, bättre utbildningspolitik och en aktiv arbetsmarknadspolitik. arbetar vi för att skapa ekonomiskt utrymme för att höja ersättningsnivån till . Det finns inga långsiktigt hållbara argument för att nivån i arbetslöshetsförsäkringen ska vara lägre än . prioriterar vi de insatser som är mest akuta för att förstärka arbetslöshetsförsäkringens legitimitet och minska de ekonomiska orättvisor och risker regeringens försämringar har skapat. Vi anslår i vårt budgetalternativ för åren 2014–2016 medel för att i ett första steg höja ersättningsnivån till under hela ersättningsperioden samt för tid med aktivitetsstöd. Se motion 2013/14:A327 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Nedtrappningen av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsstödet ska därför slopas så att ersättningsnivån är av tidigare lön under hela ersättningsperioden samt för tid med aktivitetsstöd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.3Höj och indexera den högsta dagpenningen och grundbeloppet Det finns ett tak för den högsta dagpenningen som medför att de flesta inte kommer att få ut även om nedtrappningen av ersättningsnivån tas bort. Nuvarande regler innebär att den högsta dagpenningen och grundbeloppet bestäms genom att godkänner den nivå regeringen fastställer. Utredningen allmän och sammanhållen arbetslöshetsförsäkring (SOU 1996:150) varnade för den urholkning av försäkringen denna ordning riskerade att leda till och förespråkade en indexering i förhållande till löneutvecklingen. Farhågorna har besannats med råge. 4.3.1Taket – den högsta dagpenningen För att nå målet att av löntagarna ska erhålla av tidigare lön vid arbetslöshet krävs det att taket för den högsta dagpenningen höjs rejält. Den högsta dagpenningen har urholkats då den dåvarande moderatledda regeringen slopade indexeringen. , då den högsta dagpenningen blev , har den inte höjts. Det innebär att den högsta ersättning som någon kan få från sin a-kassa är brutto . Det är av en bruttolön på . Det innebär att en löntagare med genomsnittslön bara får ut av sin tidigare lön från sin a-kassa. Tillsammans med den försämrade beräkningen av normalinkomst och normalarbetstid har konsekvensen blivit att majoriteten av alla arbetslösa är underförsäkrade. fick endast en av tio som jobbade heltid när de blev arbetslösa ut av sin tidigare inkomst. Den svenska arbetslöshetsförsäkringen kan därmed inte längre sägas vara en inkomstbortfallsförsäkring. Det hotar försäkringens legitimitet. Arbetslöshetsförsäkringen levererar inte längre den utlovade inkomsttryggheten. I internationell jämförelse har den svenska arbetslöshetsförsäkringen försämrats dramatiskt. Enligt () sjönk den svenska nettoersättningsnivån för en medelinkomsttagare från år . Det är det största raset inom OECD-området. Taket, den högsta dagpenningen i arbetslöshetsförsäkringen, måste därför höjas. Vi anslår i vårt budgetalternativ för åren 2014–2016 medel för att i ett första steg höja den högsta dagpenningen till och indexera den till löneutvecklingen. Se motion 2013/14:A327 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. För att nå målet kommer det att krävas ytterligare höjningar av taket. Den högsta dagpenningen ska höjas till och indexeras till löneutvecklingen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inte heller golvet, grundbeloppet, har höjts . Det är per dag för den som har mist en heltidsanställning, vilket motsvarar brutto . Aktivitetsstödet för dem som deltar i en arbetsmarknadsåtgärd och som inte har kvalificerat sig för ersättning från arbetslöshetsförsäkringen är ännu lägre, per dag, vilket motsvarar brutto . I sin ekonomiska proposition tog regeringen upp att den ansåg att det var ett problem att det finns ett golv i arbetslöshetsförsäkringen eftersom det medför att det för vissa blir olönsamt att ta en anställning. Det säger en del om vilka lönenivåer regeringen anser är lagom. Vi anslår i vårt budgetalternativ för åren 2014–2016 medel för att höja grundbeloppet till och indexera det till löneutvecklingen. Se motion 2013/14:A327 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv. Grundbeloppet ska höjas till per dag och indexeras till löneutvecklingen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.4Ta bort 75-dagarsregeln vid deltidsarbetslöshet En av regeringens deviser är att det ska löna sig att arbeta. Med ett sådant syfte är den 75-dagarsbegränsning vid deltidsarbetslöshet som regeringen infört direkt kontraproduktiv. En grundtanke i arbetslöshetsförsäkringen har varit att reglerna så långt möjligt ska utformas så att den som är arbetslös inte ska förlora på att arbeta. Under regeringen har brådskan att genomföra förändringar och besparingar varit så stor att detta grundperspektiv inte alltid funnits med. Skärpningen i deltidsreglerna är ett exempel på det. Från att tidigare åtminstone kunna deltidsstämpla på träder begränsningen nu in . De dagar som räknas in i de är utbetalade dagar under veckor där den arbetslöse också arbetat. Konstruktionen är ineffektiv i förhållande till syftet. Den som kan misstänkas vara nöjd med att deltidsstämpla är nog i första hand den som jobbar ganska mycket. Den som jobbar bara enstaka dagar är troligen mer motiverad att aktivt söka mer arbete. Men 75-dagarsregeln innebär att den som jobbar kan deltidsstämpla , medan den som jobbar har slut på sina deltidsdagar . Det går knappast att leva på lönen för en dags arbete . Den som jobbar på det viset tvingas därför efter att säga upp sitt deltidsarbete och bli helt arbetslös. 75-dagarsregeln slår alltså hårdast mot dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden igen. De som har haft ett deltidsföretag vid sidan av en deltidsanställning och blivit av med sin anställning drabbas särskilt hårt av 75-dagarsregeln. påverkades inte ersättningen av deltidsföretaget, men tvingas den arbetslöse lägga ner sitt företag . Det är märkligt att en regering som säger sig vilja ha fler småföretag inför en sådan försämring. Deltidsbegränsningen utgör också en begränsning i vår demokrati som bygger på att medborgarna engagerar sig i samhällsfrågor och tar på sig fackliga och politiska förtroendeuppdrag. I de fall där den förtroendevalde blir arbetslös och uppdraget i arbetslöshetsförsäkringens mening jämställs med arbete, innebär det att personen kan tvingas avsäga sig sitt uppdrag för att kunna behålla sin ersättning.