mot · H002U13 · 2013-04-03 00:00:00 — Det finns till och med tvivel som lyser igenom i slutsatserna från , där toppmötet fastställer att man är överens om att inte använda artikel 122 för krismekanismer. Mekanismerna borde inte ha antagits förrän en grundlig juridisk prövning gjorts. Så skedde inte. Enligt mening borde fler länder ha verkat för att få frågan om förordningen prövad i sina respektive författningsdomstolar eller, bäst av allt, tagit frågan till för att få fastställt huruvida rådet och kommissionen verkligen har agerat inom ramen för fördragen. anser att borde ha hänskjutit frågan till för en prövning av den rättsliga grunden för EFSM-förordningen. Således torde ändock kommit ifrån sitt borgensåtagande i EFSM. På grund av det oklara rättsläget och för att skydda svenska skattepengar bör regeringen driva linjen att EFSM ska avskaffas. De länder som försatt sig i en situation där de inte längre styr över sin penningpolitik må givetvis lösa sina respektive problem och utmaningar så som de själva finner bäst, och lägger ingen direkt värdering i det. Däremot, så länge riskerar att dras djupare in i eurosamarbetet så måste ta avstånd från ömsesidiga åtaganden liksom ESM. Det står dock fritt att upprätta bilaterala låneavtal sinsemellan även om det förmodligen vore att föredra om de åter finge kontroll och självständighet över sin penningpolitik. Det rimliga för svensk del är att förhandlar fram ett formellt undantag från att införa euron som valuta. EU bedriver en övergripande strategi för migration. Men att en överstat sätter upp riktlinjer för hur enskilda länder med olika förutsättningar ska hantera sin migration, ser vi som en kränkning av vår inrikespolitik. Syftet är säkert av godo, men det finns stora svårigheter med att lyckas bilda en strategi som lämpar sig för alla medlemsländer. Vidare anses det viktigt att i det utrikespolitiska arbetet integrera migrationsområdet. Så viktigt att man på förhand fokuserar på att lyfta fram migrationens positiva effekter som centrala. Vi menar däremot att även om positiva effekter finns, så är det orimligt att dessa ska prioriteras en central roll. Då hamnar man lätt i felaktiga slutsatser. Vi vill därför uppmana regeringen att inte bara se till de få positiva effekterna, utan även de negativa för att därefter lyfta fram nettoeffekten. Det finns även ett samarbete i EU kring integrationen av tredjelandsmedborgare. Gällande den rättsliga grunden för EU-samarbetet på integrationsområdet, ger och rådet möjlighet att föreskriva åtgärder för att stimulera och stödja medlemsländernas verksamhet för att främja integration av dessa individer. Även detta ser vi som ett problem då integrationsproblematiken är komplex och sannolikt skiljer sig mellan länder. Vi känner också en stor oro för de resterande medlemsländerna. Detta samarbete fokuseras på kunskaps- och erfarenhetsutbyte. När vår regering ska växla information med övriga regeringar finns risken att vår havererade integrationspolitik tas efter av andra länder. Detta skulle enligt vår mening kunna leda till mycket stora problem för hela unionen. Vi vill därför uppmana regeringen att se över den misslyckade integrationspolitik som har förts, så att regeringen inte sprider dåliga råd till andra länder. hjälper många människor. Det ska vi vara stolta över. Men principiella hållning är att vi kan hjälpa många fler om insatserna riktas till deras närområden. Vi anser därför att EU inte bör styra över enskilda länders flyktingmottagande, eftersom åsikterna går isär gällande vilket tillvägagångssätt som effektivt hjälper flest. Vidare har olika länder olika möjligheter. Alla vill säkert väl, men alla har inte resurser att göra allt. Vi är inte emot samarbeten mellan stater, men vi är emot ett överförmynderi från . Om vill samarbeta med exempelvis , så ska vi ha möjligheten att göra detta utan fasta ramar från EU. Vidare har utrullningen av viseringsinformationssystemet (VIS) fortsatt . Detta system ska användas av samtliga länder i . I praktiken innebär det att om visering godkänns i ett Schengenland, är det också automatiskt godkänt i . Prioriterat bör vara den individuella statens kontroller. anser att detta bl.a. skulle göra det enklare att stoppa inflödet av illegal invandring. Dessutom har viseringsförenklingsavtal börjat få alltmer tyngd. Detta som ett resultat av EU:s vilja att öka samarbetet mellan unionen och tredjeländer. I ett fåtal fall kan även vi medge att allt arbete i EU inte är av ondo. I om EU beskrivs ett återtagandeavtal samt åtgärder för olaglig invandring. Handlingsplanen ska utgöras av en redovisning och inventering av konkreta åtgärder mot olaglig invandring. Med regeringens handfallna politik, kommer bidrag till handlingsplanen sannolikt bli tämligen ringa. Vi vill därför uppmana regeringen att se över de åtgärder som finns, samt ge konkreta förslag på förbättringar och effektiviseringar av dessa. 2.9Schengen, visering och gränsöverskridande brottslighet noterar att regeringen återigen hoppar över att beskriva de negativa effekter medfört för och övriga medlemsländer. Det handlar om negativa effekter som får anses vara så graverande att både nuvarande Schengenavtal och kommissionens arbete inte kan anses vara annat än ett misslyckande. I och med fulla deltagande i Schengen har resor mellan och andra medlemsstater blivit närmast att betrakta som inrikesresor. Detta betyder att när någon eller några forcerat en svag punkt i Schengens yttre gränser så är man mer eller mindre fri att resa som man vill ända fram till . Samarbetet kräver därför ett fullgott gränsskydd längs hela det geografiska området Schengen utgör. Ett område som har externa sjögränser och externa landsgränser1. Kommissionen och har dessvärre misslyckats med att upprätthålla ett fullgott gränsskydd. Detta har fått katastrofala följder för liksom många andra medlemsstater. Vår egen regering har tidigare erkänt att den organiserade brottsligheten brett ut sig i just till följd av Schengens svaga gränser2. Vi har fått en anstormning av illegala invandrare, av vissa kallade papperslösa. Dessa individer bidrar i sin tur till en svart ekonomi genom svartarbete och utsätter därmed också hederliga medborgare och företag för en orättvis lönekonkurrens. Även vapen och narkotika från tredjeland finner sin slutdestination här. Många gangsteruppgörelser med skjutvapen inblandade möjliggörs av alla illegala vapen som smugglats in i . På uppger man att majoriteten av dessa skjutvapen kommer från länder i utanför EU3. Vidare är det nog allmänt känt att narkotika som heroin och kokain inte härrör ifrån kokabuskar eller opiumvallmo odlat i . Mycket av narkotikan i tillverkas i områden som och och förs in samma vägar som illegala invandrare dvs. där gränsskydd för tillfället är svagast4. Slutligen har det blivit klart och tydligt att viseringsfriheten mot västra , som beslutade om 2009, har misslyckats. Via viseringsfriheten och genom Schengens öppna inre gränser har tiotusentals personer, förvisso socialt och ekonomiskt utsatta men utan egentliga asylskäl, letat sig till . Förutom en ökad belastning på asylprocessen kan konstateras att dessa personer knappast fått en bättre tillvaro i vårt land utan även här lever utanför samhället, inte sällan som tiggare. framgick det i en intervju och artikel i med migrationsminister att av alla asylansökningar i består av ogrundade ansökningar ifrån just dessa grupper. Sådana ogrundade ansökningar får anses ta enorma ekonomiska resurser i anspråk.5 Sammanfattningsvis har Schengens uppluckrande av gränser medfört en inströmning av illegala invandrare, brottslighet, narkotika, vapen, ogrundade belastningar av asylprocessen, tiggeri och ökade utgifter för staten. Vi Sverigedemokrater anser att regeringen bör erkänna misslyckande i att upprätthålla ett fullgott gränsskydd. Vidare anser vi att regeringen bör redovisa hur detta misslyckade gränsskydd drabbat genom bl.a. de uppräknade formerna. Slutligen anser vi att i sin nuvarande form ska avvecklas eftersom gränsskyddet inte fungerar. För att järnvägstrafik ska vara ett attraktivt transportalternativ och därigenom öka sin andel av transportmarknaden krävs att förutsättningarna för att välja järnvägen blir bättre. Kommissionen har lagt förslag som syftar till att öka järnvägens konkurrenskraft och attraktivitet på EU-nivå samt till att underlätta en utveckling av järnvägssektorn. anser dock att de förslag kommissionen har lagt, såsom bl.a. utökade befogenheter för ERA när det gäller godkännande av järnvägsfordon och utfärdande och återkallande av järnvägssäkerhetsintyg, öppnandet av nationell persontrafik och konkurrensutsättning av avtal om allmän trafik, är alltför långtgående och att dessa regleringar bättre hanteras på nationell nivå. 2.11EU och det svenska jordbruket motsätter sig större delen av EU:s externa fiskeripolitik. Vi ifrågasätter kostnadseffektiviteten i framför allt fiskeavtalen och menar att avtalen inte ska förlängas när det gäller utvecklingsländerna. Man använder fiskeripolitiken och pengar från svenska medlemsavgiften, där vi är stora nettobetalare, för att upprätthålla en fiskeflotta, främst i och , som borde ha anpassats till hållbara fiskenivåer vid det här laget. Vidare finns det en demokratisk och folkrättslig hänsyn som måste visas . anser därför att den svenska ståndpunkten ska vara att inte ge kommissionen mandat att förhandla om köp av externa fiskeavtal. 2.11.2Internationella bokföringsregler för skogsbruk Vid klimatmötet i enades man om ett paketbeslut för en andra åtagandeperiod under Kyotoprotokollet där en del av beslutet avsåg de internationella bokföringsreglerna för LULUCF (Land Use, Land Use Change and Forestry). Inom denna sektor gjorde man det obligatoriskt att upprätta ett bokföringssystem för redovisning av nybeskogning, återbeskogning, avskogning och skogsförvaltning. Enligt beslutet i ska LULUCF också inkluderas i länders utsläppsåtagande som en integrerad del. Som med så mycket annat lägger sig EU i implementeringen av de åtaganden vi gjort enligt detta internationella avtal, och på vägen hinner man förvränga intentionerna med avtalet som för länderna innebär starka incitament för att hantera skogen på ett hållbart sätt. har i stället beslutat att LULUCF-sektorn inte ska inkluderas i EU-ländernas EU-interna utsläppsåtagande och på så sätt får vi det sämsta av två världar, nämligen ett kostsamt och resurskrävande bokföringssystem, utan att det skapas några som helst incitament till ett bättre skogsbruk. uppfattning är att LULUCF möjligt ska implementeras som en integrerad del i EU-interna åtaganden, i linje med ingångna avtal i och med Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Företrädare för det svenska näringslivet är med rätta bekymrade över det svaveldirektiv som är tänkt att träda i kraft och som innebär att sjötransporterna till och från ska ske med ett fartygsbränsle med högst svavelinnehåll. Dessa villkor kommer dock enbart att gälla i norra , och i södra anger direktivet ett gränsvärde för svavelinnehållet på och då först . Detta kommer att bli mycket kostsamt, inte minst för svensk basindustri och man räknar med ökade transportkostnader på . Detta kommer tveklöst att påverka investeringsklimatet negativt och få stora och långsiktigt negativa konsekvenser för centrala delar av det svenska näringslivet. Man kan också utgå från stora strukturella förändringar i hur olika råvaror transporteras och att många transporter kommer att övergå till transport med lastbil vilket mångdubblar oljeförbrukningen per transporterat ton jämfört med fartygstransport. I ekvationen om en ökad transport på våra vägar måste man också väga in dödligheten i trafiken. Till saken hör också att sura regn på grund av utsläpp av svaveldioxid inte är ett i närheten lika påtagligt problem som det var för sedan, och direktivet ger därmed bara en marginell betydelse till väldigt stora kostnader. Utöver den konkurrensnackdel som svaveldirektivet innebär för svensk basindustri finns flera frågetecken angående genomförandet. Inte minst är det svårt att säga om det kommer att finnas tillräckligt med lågsvavligt bränsle på marknaden och om tekniken för rening genom s.k. skrubbrar är klar för användning. uppfattning är att måste verka för en förändring av direktivet med längre tidsplaner för norra så att man får tid på sig för anpassning och teknikutveckling. Hela förslaget måste omarbetas från grunden där man tar en rimlig hänsyn till svenska företags unika förutsättningar och landets välstånd. Ett omfattande fusk med innehållet i köttprodukter uppdagades . Först visade det sig att vissa färdiglagade lasagner innehöll hästkött. Efter det har ytterligare fusk med innehållet i olika produkter rullats upp på löpande band. Fläskkött har hittats i kebab och vissa produkter har inte innehållit något kött alls. För att få ett slut på fusket och öka spårbarheten samt för att underlätta för konsumenterna att göra upplysta och medvetna val är det uppfattning att regeringen gentemot EU ska driva frågan om att alla animaliska produkter, även sammansatta, ska ursprungsmärkas för varje led i produktionskedjan. är i grunden positiva till frihandel och anser att såväl inom EU som i internationella forum, såsom WTO, ska verka för en öppen och fri handel och för att motverka protektionism. Vi instämmer även i uppfattningen att ökad handel ger ökad tillväxt som i sin tur skapar bättre ekonomiska förutsättningar för länder och deras medborgare. Liksom tidigare sluter vi även upp bakom uppfattningen att frihandel kan vara en starkt välståndsskapande kraft för såväl fattiga som mer utvecklade länder. Att värna principen om frihandel är därför både ett globalt och ett svenskt intresse. Även andra intressen än rent ekonomiska bör kunna beaktas inom handelspolitiken, t.ex. ska vi kunna ställa motsvarande krav på djuretik på de animaliska produkter vi importerar som de inhemskt producerade produkterna. anser dock att subventioner, såsom exportbidrag, som är direkt skadliga för utvecklingsländernas självförsörjningsgrad ska avskaffas. har en väl fungerande elmarknad som dessutom är relativt miljövänlig och koldioxidutsläppssnål. Att delar av nu överger en stabil elmarknad till förmån för vind, kol, utomeuropeisk gas och el ser vi som ett stort bekymmer. Vi ser att den europeiska utvecklingen på energimarknaden kan komma att påverka oss negativt. ser därför positivt på ett energisamarbete med våra närstående grannländer när det gäller produktion och distribution av el. För att förhindra diskriminerande och konkurrensbegränsande beteende gentemot aktörer på elmarknaden och naturgasmarknaden bör övervakning ske genom nationella tillståndsmyndigheter eller genom bilaterala avtal mellan nationella tillståndsmyndigheter. Utmaningarna ligger i att säkerställa nationell och europeisk energitillgång samt långsiktig miljöutveckling och försörjningstrygghet gemensamt med trygg finansiering och global konkurrens. Alltför stora och dyra investeringar i europeisk infrastruktur och grön teknik för att säkerställa klimatmål genom enbart förnybar energi och avvecklad kärnkraft, ser vi som en ekonomisk orimlighet. Att lägga för stora kostnader på europeiska företag kommer att hämma den ekonomiska tillväxten och kommer därmed att ge minskade resurser till forskning och utveckling. Vi ser att det bör ligga en balans i ekonomin och miljösatsningarna för att skapa det långsiktigt hållbara samhället samt en långsiktig global konkurrens. För att EU ska kunna ha en säker tillgång till energi måste beroendet av import från oroliga stater minskas och fasas ut. Det är av särskild vikt att beroendet av importerad gas inte ökar och att de nationella energiförsörjningsplanerna inte blir beroende av andra nationers energiförsörjningsplaner. Ett viktigt steg är att varje medlemsstat bör sträva mot att vara självförsörjande när det gäller elproduktion. De mål som är uppsatta för att minska utsläppen av växthusgaser får inte äventyra de enskilda hushållens ekonomi eller de nationella ekonomierna. Forskning och utveckling bör i högre grad lyftas fram som en framkomlig väg till en minskning av utsläppen. Det är av största vikt att konkurrenskraften för inhemsk industri inte försämras med risk för utflyttning av verksamhet eller produktion till länder med mindre ambitiös klimatpolitik. I stället måste åtaganden internt inom EU kopplas till ansträngningar att komma fram till bindande mål på global basis, som EU understöder konkurrenskraften inom sin traditionella industri. Framför allt bör medlemsstaterna få välja vilken sektor som det skall fokuseras på inom ramen för färdplanen. Vi ser dock att koldioxidbeskattningen på nettoutsläpp är ett ekonomiskt styrmedel för att klara miljömålen. EU bör även utforska möjligheten att beakta koldioxidutsläpp vid fastställandet av tariffer för import av varor. Många av de frågor som berör exempelvis koldioxidutsläpp och andra globala miljöfrågor måste och kan inte på annat sätt lösas än genom avtal och i samverkan med länder utanför EU. Utbyggnaden av den europeiska infrastrukturen kommer att resultera i enorma kostnader för marknaden och för medlemsländerna, särskilt . Att säkerställa den nationella energiförsörjningen i första hand och därefter genom bilaterala nationella avtal garantera tillförlitligheten för att inte bli ekonomiskt eller politiskt beroende av utomeuropeisk olja eller gas ser vi som oerhört viktigt. För att ska klara klimatmålen till 2020, behövs minskad användning av gas, olja och kolkraft, något som resulterar i ett underskott på miljöproducerad el. Att då investera i dyr decentraliserad infrastruktur för att tillgodose vindkraftssatsningar och avveckla koldioxidsnål kärnkraft ser vi som olyckligt. Programmet Horisont 2020 utgör ett stort steg mot en gemensam utbildningspolitik för . Programmet ska styra utbildningsväsendet mycket djupt och berör sådana saker som att skolelever kommer efter i sin utbildning samt att vissa elever hoppar av gymnasiet. Vissa delar av Horisont 2020 ska också vara öppet för tredjeländer, som alltså ska få ta del av EU-avgiften. Detta är inte acceptabelt och anser därför att de anslagna forskningsmedlen stannar inom EU och inte överförs till tredjeland. Generellt ska EU:s forskningsmedel stanna inom EU, med undantag för viss finansiering av gästforskare. Kostnaderna för hela programmet uppgår till . Horisont 2020 innehåller många bra reformer och förslag. En del av dessa genomförs dock bäst på nationell nivå. Kostnaderna som är beräknade för detta stora program är enligt direkt oacceptabla. vill att satsningar enbart ska göras på excellens, dvs. på de främsta forskningscentrumen, för att få bästa möjliga resultat för avsatta medel. Detta bör regeringen verka för. För att öka rörligheten av viss arbetskraft inom EU vill kommissionen införa yrkeskvalifikationsdirektivet angående gemensamma krav på vissa yrkeskvalifikationer. anser att vi i ska få avgöra vilka kvalifikationer som ska gälla i vårt land. En EU-harmonisering inom detta område riskerar dessutom att leda till sänkta kvalitetskrav och lönedumpning. Detta är inte framtiden för . Vi ska snarare bevaka vår rätt till hög kvalitet och kompetens. Ett exempel på sänkt yrkeskompetens är att kraven på allmänpraktik för läkare i ska sänkas som en anpassning till övriga EES-länder. En sådan åtgärd skapar en osäkerhet kring läkares kompetens vilket i sin tur skapar en otrygghet hos patienterna. Därutöver är kunskaper i mottagarlandets språk mycket viktigt, framför allt inom vården. ser varken något behov av harmonisering av yrkeskvalifikationskraven inom EU eller krav på rapportering av yrkesregleringar till EU. I stället bör en av- eller samreglering av yrken ske genom att lärosätena tillhandahåller mer internationell utbildning på grundval av efterfrågan. måste få bestämma behovet av yrkesreglering i och, utifrån ett verkligt behov, vilka som ska få komma och utöva sitt yrke i . anser därför att regeringen ska verka för att yrkeskvalifikationskraven ses över så att ingen sänkning av dessa krav sker i vårt land på något område. noterar att den rådande krisen används som skäl för EU att ge sig in även på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi vill poängtera att varje land har olika förutsättningar och olika struktur på sin arbetslöshet och vi motsätter oss därför å det starkaste alla försök till styrande över sysselsättningsstimulerande åtgärder från EU-nivå. De rekommendationer som utfärdats av rådet må ligga i linje med regeringens politik men oaktat detta innebär de försök att påverka vad som bör vara en nationell angelägenhet. Vi oroas av att regeringen inte tydligt markerat emot detta. Gällande det sysselsättningspaket som presenterades tydliggör denna än mer. Kommissionens syfte att samordna medlemsstaternas sysselsättningspolitik och verka för en enda, integrerad arbetsmarknad. Kommissionens fokus ligger på förverkligandet av 2020-strategin, vilket åter innebär att de olika förutsättningarna för olika nationer åsidosätts. I och med rådande situation där medlemskapet i unionen är ett faktum och den fria rörligheten med den har valt att förorda införandet av ett juridiskt bindande socialt protokoll, som tydliggör att grundläggande fackliga rättigheter såsom den fria förhandlings- och konflikträtten samt rätten att fritt teckna kollektivavtal gäller inom EU och att dessa inte underordnas EU:s ekonomiska friheter. Den fria rörligheten får inte utnyttjas för att pressa lönerna eller villkoren nedåt eller hota rätten att teckna kollektivavtal och får aldrig användas för social dumpning. Principen om att svenska kollektivavtal ska gälla på svenska arbetsplatser handlar om att alla arbetstagare ska behandlas lika och om allas rätt till likvärdiga löner och arbetsvillkor oavsett nationalitet. Vi vill därför påminna regeringen om att genom ett tillkännagivande har fastställt att detta också bör vara ståndpunkt. 2.16Kultur, medier och idrott anser att kulturpolitiken möjligt bör återgå till att vara ett område som uteslutande hanteras av de nationella, regionala och lokala parlamenten. Tills detta har blivit verklighet är det av största vikt att regeringen verkar för att den europeiska kulturpolitiken bedrivs med största möjliga respekt för skattebetalarnas pengar, subsidiaritetsprincipen och nationernas kulturella särarter. Tyvärr är detta inte fallet . I stället använder EU en överstatlig kulturpolitik som ett verktyg för att ovanifrån försöka skapa en artificiell, europeisk identitet som inte efterfrågas av medborgarna. Den bristande respekten för skattepengar och byggandet av en artificiell gemensam identitet kring fenomenet EU syns tydligt i att man öppnat europeiska kulturhuvudstäder för kandidatländer och potentiella kandidatländer, som EU försöker stärka styrningen av valet av städer. Rörande kulturpolitisk styrning kan behovet av politisk styrning och samordning, som rådet föreslår, ifrågasättas. Vi menar att det är att föredra att låta kulturen verka inom varje eget land och utifrån egna nationella modeller. Kulturen riskerar att i förlängningen förlora sitt egenvärde och bli mindre fri om den påtvingas en EU-modell som kopplas till EU:s övriga planeringsverktyg. Vidare kan det ifrågasättas om den kreativa och kulturella sektorn tjänar på att mätas i termer av tillväxt. Mycket av BNP-värdet i denna sektor kan antas vara bieffekter av fritt skapande och fria uttryck. anser att kulturpolitiken bör återgå till att regleras och uppmuntras nationellt. Utbyten ska ske genom frivilligt deltagande mellan aktörer och inte som ett led i skapandet av en EU-identitet. Regeringen bör verka för att den kulturella sektorn undantas från hantering på EU-nivå. Förslaget till programmet Kreativa saknar visserligen inte goda och välmenande aspekter, men det strider mot subsidiaritetsprincipen och har en tydlig identitetsskapande agenda. Regelverket kring stöd för digitalisering av biografer innehåller avsnitt som syftar till att gynna europeisk film på bl.a. den nationella filmens bekostnad.