mot · H102U316 · 2013-09-30 00:00:00 — Det finns flera exempel i historien på att civil olydnad har stärkt folkstyret, gett kvinnor rösträtt och folk självständighet. Ett livaktigt civilsamhälle är en för och en måttstock på hur väl demokratin fungerar. Frivilligorganisationerna kanaliserar röster underifrån och fungerar som kontrollmekanism gentemot staten och ekonomiska makthavare. I många länder har frivilligorganisationerna genom ett långt och envist arbete lyckats förändra både samhällsstrukturer och det juridiska systemet. I andra länder, där det civila samhället ännu har begränsade möjligheter att verka, måste skyddet för människor som försvarar demokrati och mänskliga rättigheter stärkas. Den snabbt växande miljöopinionen i påminner oss, än en gång, om att det finns ett civilsamhälle också i auktoritära stater, och att mellanfolkligt samarbete inte kan reduceras till kontakter mellan statsledningar. Vår tids kommunikationsteknologier skapar helt nya möjligheter för flöden av information och idéer mellan medborgargrupper och folkrörelser i skilda länder. Den arabiska våren började som en icke-våldsrörelse och har lyft tillbaka icke-våldsmetoder på agendan. Icke-våldsaktörers roll för fred och demokrati måste stödjas. Runtom i världen kämpar människor oförtrutet för sina medborgerliga och politiska rättigheter, mot regimer som brutalt slår ner deras kamp, i länder där risken för väpnad konflikt är stor. ska stödja och skydda MR-försvarare, både i deras hemländer och då de tvingas på flykt. ska också stödja de som enträget utkräver de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter som utgör en grund för fattigdomsbekämpning och utveckling. Mänskliga rättigheter är universella, likvärdiga och odelbara, och har fastslagits i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och i de två huvudkonventionerna om medborgerliga och politiska respektive ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Dessa rättigheter är också ömsesidigt förstärkande. Mänskliga rättigheter och folkrätten ligger till grund för svensk utrikespolitik. För att uppnå de mänskliga rättigheternas syfte – att säkerställa varje människas möjlighet att leva ett liv i värdighet – måste alla rättigheter ges samma prioritet. Alla människors lika rättigheter Rätten att bestämma över sin egen sexualitet och reproduktion är grundläggande för alla människor. I utvecklingsländer är sexuell och reproduktiv ohälsa ett av de vanligaste hälsoproblemen för kvinnor i åldrarna 15–. I många länder kan en graviditet, osäker abort, förlossning och skadliga sedvänjor, såsom kvinnlig könsstympning, innebära direkt livsfara. har varit drivande när det gäller att lyfta fram frågor om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män. Kvinnors och flickors rätt att bestämma över sina egna kroppar försvåras ofta av ojämlika maktförhållanden mellan könen. I konflikt-, postkonflikt- och krissituationer ökar antalet övergrepp markant och är dessutom systematiska. Runtom i världen förföljs, trakasseras och diskrimineras människor enbart på grund av sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. Diskriminering leder till att hbtq-personer2 fängslas, torteras och mördas. I ett 70-tal länder är samkönade relationer helt förbjudna. Arbetet för hbtq-personers rättigheter är motströmsfrågor och det krävs ett stort mått av engagemang och lyhördhet för att få de ska få genomslagskraft i olika sammanhang. har ratificerats av alla världens stater utom och . Men mycket återstår innan konventionen är genomförd. Barns rättigheter kränks . Kränkningarna av flickors rättigheter är mest omfattande. Särskilt svår är situationen för barn med funktionshinder och barn i väpnade konflikter. Ursprungsfolk runtom i världen lever fortfarande under svåra förhållanden på grund av staters ovilja att erkänna och stödja deras mänskliga rättigheter. De diskrimineras och fördrivs från sina marker på grund av väpnade konflikter eller ekonomiska intressen. har fått internationell kritik för att inte ha ratificerat konvention om urfolks rättigheter, och för mänskliga rättigheter har kommit med ett stort antal rekommendationer som ännu inte hörsammat. Minoriteters rättigheter kränks runtom i världen. menar att rätten till den egna kulturella identiteten är grundläggande i länder med olika befolkningsgrupper. På samma sätt måste fortsatt stödja de som långsiktigt arbetar för att förändra de normer och strukturer som hindrar barns, kvinnors, minoriteters och hbtq-personers rättigheter, och verka för att stärka dessa grupper rättigheter och livsvillkor. Det ska ske genom en samstämmig politik och såväl bilateralt som multilateralt utvecklingssamarbete. Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter Den nedprioriterar de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Vi vill betona deras betydelse för fattigdomsbekämpningen. Mat och vatten är förutsättningar i kampen för demokrati och utveckling. Konventionsstaterna är skyldiga att se till att rätten till bland annat mat, vatten och hälsa respekteras, skyddas och uppfylls utifrån landets tillgängliga resurser. Innan regeringar prioriterar insatser inom andra sektorer, exempelvis försvaret, ska tillräckligt med resurser avsättas till att bekämpa hunger och fattigdom. Ansvaret vilar inte bara på regeringarna i utvecklingsländerna utan också på oss här i och i . Tilläggsprotokollet till ökar människors möjligheter att utkräva ansvar när deras mänskliga rättigheter kränkts. Protokollet ger individer eller grupper klagorätt. som övervakar att staterna efterlever kan inleda undersökningar där allvarliga och systematiska kränkningar av dessa rättigheter pågår. Kommittén har också möjlighet att föreskriva tillfälliga åtgärder för att förhindra obotlig skada. Tio länder måste ha ratificerat tilläggsprotokollet för att det ska träda i kraft, men endast tre länder, , och , har gjort det. bör omgående underteckna protokollet. Starka fackföreningar är ett centralt instrument för en rättvis fördelning av resurser och för hållbar utveckling. När människor organiserar sig, kräver sina rättigheter och rimliga arbetsvillkor kan de förändra maktstrukturer och därmed hela samhällen. Fungerande fackliga organisationer ger bättre arbets- och levnadsvillkor och stimulerar en inkluderande tillväxt. Enligt saknar fortfarande mer än två tredjedelar av alla arbetstagare grundläggande skydd för sina mänskliga rättigheter i arbetslivet. I länder som , , , och är det fortfarande förenat med livsfara att arbeta fackligt. bör, med sina unika erfarenheter av överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter, lyfta upp frågor om facklig frihet och organisationsfrihet. bör ligga i framkant när det gäller stöd till arbete och ratificera 189 om hushållsarbetares rättigheter. Svenska exportorgan och företag ska följa och skriva på globala ramavtal med de globala fackliga federationerna, och följa lagstiftning i länderna. bör ha särskilt fokus på miljöfrågor i produktionen. Kommuner och landsting är stora konsumenter av varor. Därför bör kommuner, landsting och stat i sin upphandling ställa krav på att produktionen sker under drägliga förhållanden och att mänskliga rättigheter respekteras. Det finns inga hinder, i lagen om offentlig upphandling, för att ställa etiska krav. Med etiska krav menas krav att varor tillverkas på ett sätt som är förenligt med grundläggande . Vi är djupt oroade över en rad lagar som drivits igenom , både på nationell nivå och internationellt, som inskränker de medborgerliga rättigheterna. Med kriget mot terrorismen som förevändning har de medborgerliga rättigheterna fått sig en rejäl törn, när regering efter regering godkänt oproportionerliga inskränkningar i den personliga integriteten. Internet ger nya möjligheter till kommunikation och åsiktsutbyte. Men de lagar som skyddar våra rättigheter och ger företag och myndigheter möjligheter att lagra känsliga uppgifter om oss är för svaga . Möjligheterna att sammanställa uppgifter ökar, som våra möjligheter att skydda oss försämras. Den senaste tidens avslöjanden om omfattande övervakning av tele- och datakommunikation kanske inte kommer som någon överraskning, men övervakningens omfattning chockerar. NSA har analyserat miljardvis med mejl, chattloggar, filmer och annan information direkt från servrarna från internetjättar som Google, Facebook och Skype. är ett av de länder i där informationsinsamlandet varit mest intensivt. måste kräva besked av om vilken övervakning som sker, hur den fungerar och hur svenska medborgare påverkas. vill främja bindande normer för dataskydd och integritet på europeisk och global nivå. Vi vill se en minskning av mängden personuppgifter som lagras av myndigheter och företag, samt minska lagringstiden. Vi motsätter oss också okontrollerat utbyte av uppgifter med amerikanska myndigheter, till exempel av passageraruppgifter (, PNR) eller uppgifter om finansiella transaktioner (Swift). De överenskommelser som finns bör avbrytas eller omförhandlas. måste garantera tillämpningen av digitala rättigheter inte bara på hemmaplan, utan även i yttre, internationella förbindelser. måste där främja ett fritt och öppet internet och garantera alla medborgares rättigheter. Vi motsätter oss export av censurteknik och teknik för massövervakning. Att försökt exportera övervakningsmateriel till under Gaddafis styre är inget vi är stolta över. Även Soneras miljardaffärer i till exempel visar att en förändring behövs. måste vara en global förebild och stötta demokratiaktivister, inte exportera övervakningsteknik som regimer kan använda för att slå ner demokratirörelser. menar att meddelarfriheten och whistleblowers fyller en enormt viktig funktion och ska försvaras både nationellt, i EU och globalt. Samhällsstyrning och partnerskap för en ny tid Många befintliga institutioner och principer för mellanstatligt samarbete utformades för en annan världsordning i en annan tid. En konsekvens av detta är att syd är kraftigt underrepresenterat. arbete för demokrati och mänskliga rättigheter blir trovärdigt först när vi har en samstämmig politik. Vi måste också i vilja och handling visa vårt engagemang för reformering av de globala institutionerna. Erfarenheterna från syd behövs. G20 spelar en viktig roll, men Bretton Woods-institutionerna, FN och andra internationella organ måste bli mer representativa, transparenta och ansvarstagande. Vi bör också se hur vi kan öka dialogen och samarbetet mellan de regionala institutionerna. De organisationerna kan vara viktiga förändringsaktörer när de stora globala förhandlingsprocesserna går trögt. De stora globala utmaningarna – som klimatförändringarna – måste mötas genom en rad samarbeten på olika nivåer. I 2013 föreslås en ansvarsfull suveränitet – där länder deltar i ett rättvist, regelbaserat och ansvarstagande internationellt samarbete och gör kollektiva försök att förbättra den globala välfärden. Alla människor har rätt att leva ett gott liv, nu och , i och i andra länder. Miljöbelastningen måste hållas inom planetens gränsvillkor och frukterna fördelas rättvist, inom och mellan länder. Ingen generation ska leva på kommande generationers bekostnad. En hållbar global utveckling har ekologiska, sociala och ekonomiska dimensioner. Alla tre måste respekteras. Fungerande ekosystem är grunden för liv, och därmed också för ekonomin och sociala värden. De världsdelar vars resursförbrukning svarat för merparten av problemen måste också komma med flertalet av lösningarna. Vi måste främja den innovation av och handel med grön teknik som växer fram i de nya ekonomierna och investera i framväxten av innovativa finansieringsmekanismer som kan finansiera en hållbar utveckling. I takt med att produktions- och konsumtionsmönster i syd ökar belastas miljön mer, vilket leder till att länderna i syd också förväntas ta ett större ansvar för kostnaderna. De rika länderna har ett ansvar att bistå med ren teknik och kunnande. Rätten till och ansvaret för gemensamma globala nyttigheter Alla behöver vi vatten, energi och livsmedel. Ett av politikens viktigaste uppdrag är att trygga försörjningen av dessa grundläggande behov – både när övergripande politiska linjer utformas och i konkreta projekt. Insikten om att grundläggande säkerhet bygger på hanteringen av vatten, energi och livsmedel, kom till uttryck i diskussionen inför och under FN:s + 20-konferens. Vatten behövs för att producera mat och bioenergi. Energi används för att driva jordbruksmaskiner eller transportera mat. och jordbruksprodukter används för att producera den nya tidens energi. När planetära gränsvillkor för utsläpp av växthusgaser överskrids, när vi lider förlust av biologisk mångfald och när kvävecykeln kommer ur balans, får det konsekvenser för både vatten, energi och livsmedel. Politik och åtgärder för att trygga försörjningen av ett av dessa behov måste utformas så att det inte missgynnar försörjningen av de andra. anser att ska verka för att multilaterala finansinstitutioner ska ta större hänsyn till samspelet mellan vatten, energi och mat vid policyutformning. Målkonflikter bör minimeras och synergier eftersträvas. bör också verka för motsvarande ordning i berörda politikområden inom EU. Regeringen bör ge relevanta myndigheter och statligt ägda bolag i uppdrag att särskilt i sin utländska verksamhet ta större hänsyn till konsekvenserna för vatten-, energi- och livsmedelssäkerhet. Jakten på icke förnybara råvaror som olja, metall och mineraler leder till stor miljöbelastning. Jakten på fossila källor som olja och gas sker på allt mer desperata sätt. Att bryta skiffergas genom att spruta ner kemikalier i grundvattenområden och utvinna olja och gas ur djuphavsbotten och i innebär oöverskådliga miljöhot. Dessa fossilbränslen är mer miljöförstörande än konventionella olje- och gasprodukter. Rovdriften riskerar att sätta hela vårt ekosystem ur balans. Råvaruanvändningen måste utgå från principer som hushållning, effektivisering och rättvisa. Det är viktigt att i ökad utsträckning sluta råvarornas kretslopp, genom ökad återvinning. För många utvecklingsländer har förekomsten av råvaror varit en belastning, en källa till korruption och konflikter, i stället för till utveckling. Den internationella handeln med konfliktmineraler orsakar många övergrepp och så mycket lidande. I östra återfinns av jordens coltan. Landets rikedom har blivit dess förbannelse och en motor i en konflikt som skördat miljontals dödsoffer och påverkat en hel region. I konflikten utsätts kvinnor för systematiskt sexuellt våld och hela samhällen traumatiseras. En hel del görs för att få stora företag att efterfråga råvaror som är certifierade men det saknas en bindande lagstiftning. måste verka för en EU-lagstiftning och ett globalt certifieringssystem om konfliktmineraler. Svenska företag är viktiga aktörer på världsmarknaden och har ett stort kunnande både som leverantörer till gruvindustrin och vid själva utvinningen. På hemmaplan har vi kommit långt på miljöområdet och socialt. Det är viktigt att vårt tekniska kunnande och processkunnande kan komma andra till del. är det viktigt att vi ställer om vårt tänkande mer till hushållning och effektivisering, i stället för att fokusera främst på utvinning. Inom EU förs det genom råvaruinitiativet en samordnad politik för att säkra EU:s tillgång till naturresurser, inte för fattigdomsbekämpning. Handels- och utvecklingspolitiken måste öka handlingsutrymmet för utvecklingsländerna och säkra råvaror, förädlingen och jobben. ska också verka för ökad transparens och stödja initiativ som EITI (Transparency Initiative). Klimaträttvisa och klimatinvesteringar i syd Klimatfrågan är vår tids största rättvisefråga. Vi måste stoppa fortsatta klimatförändringar, klara anpassningen till den klimatpåverkan som är ofrånkomlig och säkra fattiga människors rätt till utveckling. Det råder en skriande brist på rika länder som visar ledarskap och ansvar i klimatpolitiken. kan, genom sitt förtroende hos utvecklingsländerna, bryta den misstro som låser de internationella klimatförhandlingarna. Klimatförändringarna slår hårdast mot dem som bidragit minst till utsläppen av växthusgaser. Värst drabbas de fattigaste, och av dem är den stora majoriteten kvinnor. Med fler naturkatastrofer ökar deras sårbarhet ännu mer. De länder som har svarat för merparten av utsläppen och kunnat bygga upp sitt välstånd med billig olja och kol har ett ansvar att hjälpa andra länder. Denna insikt kommer till uttryck i termer som klimaträttvisa. och överenskommelserna inom klimatförhandlingarna bygger på denna princip. visar i en modell3 hur vi kan anta klimatutmaningen och slå vakt om de fattigas rätt till utveckling. Modellen baseras på ländernas historiska ansvar och deras ekonomiska förmåga att bidra, men undantar alla som lever på per dag, oavsett var de bor i världen. Detta är en bra utgångspunkt. De rika länderna har lovat att överföra för klimatarbete . Beloppet ligger långt under vad de flesta anser kommer att behövas. Klimatinvesteringar bör ske utan att vi kräver kompensation i form av mer eller mindre fiktiva utsläppsrätter. Finansieringen ska utgöras av nya medel, utöver en bibehållen biståndsnivå, i enlighet med våra åtaganden enligt . I betyder det en satsning utöver den av BNI som går till insatser för fattigdomsbekämpning och demokrati. Genom att öppet och tydligt redovisa vilka nya internationella klimatinsatser som görs minskar låsningarna i de internationella förhandlingarna. ser gärna att klimatarbetet finansieras genom innovativa finansieringsmekanismer, så länge dessa uppfyller rimliga kriterier. Exempel är globala skatter på internationell sjöfart och flyg, eller finansiella transaktioner, där intäkterna helt eller delvis går till finansiering av klimatarbetet i syd. Det är en fördel om finansieringen också i sig bidrar till klimatnytta. måste driva på för att höja EU:s ambitioner. EU-målet om utsläppsminskningar bör höjas till till 2020 och det behövs ett ökat åtagande för klimatfinansiering i utvecklingsländerna. Medlen kan återföras till syd genom demokratiskt uppbyggda fonder, i huvudsak den FN-ledda gröna fonden. Det är viktigt att pengarna används på ett mål- och kostnadseffektivt sätt, samt passar in i mottagarländernas prioriteringar och utvecklingsstrategier. Brist på energi påverkar en stor del av jordens befolkning. Tre miljarder människor är beroende av kol och traditionell biomassa, medan 1,5 miljarder människor helt saknar tillgång till el. Bakom dessa siffror finns oerhörda umbäranden. Hälften av alla barn i utvecklingsländer går i skolor utan el och 30–av befolkningen i och får sin hälso- och sjukvård på inrättningar utan el. Brist på energi hänger ihop med fattigdom i en ond cirkel: Utan större tillgång till energi går det inte att bekämpa fattigdom eller öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Det är ett cyniskt kretslopp, ett Moment 22 i arbetet med att nå FN:s millenniemål. FN:s initiativ Sustainable Energy for All syftar till att öka tillgången till energi, men arbetet går långsamt och det finns dessutom en inneboende konflikt: När energitillförseln ökar är risken stor att det görs med ohållbara energikällor, såsom fossila kraftverk eller vattenkraftverk, vilket strider mot ambitionerna i och millenniemålet om hållbar utveckling. Framtidens energi måste komma från förnybara källor. Inom EU finns en diskussion som syftar till att säkra medlemsländernas och unionens tillgång till energi till låga priser. Diskussionen bygger på en förlegad ansats. Ur såväl ett långsiktigt som globalt perspektiv behövs en politik som bygger på energirättvisa. Utgångspunkten är att alla har rätt till grundläggande energitjänster som matlagning, värme och belysning. måste produktion och konsumtion av energi hålla sig inom de ekologiska ramarna. Allt fler industriländer lämnar nu den storskaliga och centraliserade elproduktionen i ett fåtal kraftverk till förmån för en småskalig produktion i miljontals olika anläggningar. Utbyggnaden av förnybar energi kan gå mycket fort när många deltar och medborgaren får större kontroll över användning och kostnader. Dessutom demokratiseras produktionen. Användning av feed-in tariffer är en verksam modell för en snabb expansion av småskalig elproduktion också i utvecklingsländer, främst på landsbygden. Dessa länder har inte i lika hög grad som i-länderna byggt fast sig i förlegad teknik, såsom kärnkraft, utan kan ta ett tekniskt språng direkt till de möjligheter som sol, vind och vågor erbjuder – där själva energiråvaran är kostnadsfri och påtagligt mer jämnt fördelad över världen än såväl förekomsten av uranmalm som fossila fyndigheter. Eftersom energisystemet i ökande grad är globaliserat är det också av betydelse för utvecklingsländer att vi i dels effektiviserar vår energianvändning, dels påskyndar övergången till förnybar energi. Detta kan frigöra resurser och utveckla tekniskt kunnande. Staten bör genom samarbetsprojekt underlätta överföring av det tekniska kunnande som utvecklats i den kommunala sektorn. Flera länder, nu senast , planerar att fasa ut investeringar i kolkraft. har inlett ett åtagande att avsluta investeringar i kolkraft för satsningar på förnybar energi. bör ge utvecklingsbankerna ett kraftfullt stöd i denna positiva riktning och vi bör motsätta oss den ökande utvinningen av skiffergas. I en grön politik för global utveckling tar staten sitt ansvar och leder och underlättar hållbara investeringar. måste få tydliga ägardirektiv att upphöra med investeringar i fossil industri och det bör utredas hur det statliga exportstödet och utvecklingssamarbetet kan riktas helt mot förnybar energi. Regeringens direktiv för pensionsfonderna bör ändras så att det inte längre blir möjligt att investera i företag med fossil energi som huvudsaklig inriktning. Världens livsmedelsförsörjning är beroende av billig olja och överutnyttjar på flera håll mark- och/eller vattenresurser. Den ohållbara livsmedelsproduktionen rubbar jordens kvävecykel och står för en betydande del av växthusgaser, förlust av biologisk mångfald och spridning av kemikalier. Den pågående klimatförändringen kan slå hårt mot detta redan ansträngda system. Befolkningen fortsätter att öka – men arealen odlingsbar krymper . , , har uppskattat att den beräknade befolkningsökningen och den ekonomiska tillväxten kommer att leda till att efterfrågan på livsmedel ökar med i storleksordningen till 2050. FAO bedömer att produktionen kan tillgodose efterfrågan, men det sker till priset av bland annat en kraftigt ökad användning av konstgödsel. En färsk rapport från , , påpekar att detta är den största enskilda komponenten i den rubbade kvävecykeln och drar slutsatsen att kväveanvändningen måste effektiviseras genom minskad produktion av animaliska produkter. är kväveanvändningen ojämn. I vissa delar av världen finns ett stort kväveöverskott i jordbruket, men i exempelvis söder om finns ett kväveunderskott, vilket innebär att markens bördighet utarmas. Vi vill öka det bilaterala stödet och inom EU och andra fora verka för en ökning av det multilaterala stödet till utveckling av ekologiskt jordbruk, i synnerhet det småskaliga jordbruket i söder om . Dagens livsmedelsproduktion räcker för att föda världens befolkning, men en ojämn fördelning gör att närmare 900 miljoner människor är kroniskt undernärda. Det är en myt att ekologisk produktion inte skulle räcka för att föda världsbefolkningen – det är snarare så att vi måste värna mark och ekosystemtjänster som bidrar till produktiviteten. På motsvarande sätt behöver vi vårda och inte plundra världens fiskeresurser. Fred, rättvisa och jämställdhet bidrar till en effektivare livsmedelsproduktion. Världens skogar är också under press. Ökande konkurrens om biomassa för mat, foder, fiber och energi har bidragit till satsningar på storskaliga odlingar i syd, ibland utan hänsyn till den bofasta befolkning som kan ha brukat jorden i generationer utan att ha formell äganderätt.