mot · H102MJ518 · 2013-10-03 00:00:00 — Sexuella övergrepp mot djur kan orsaka såväl fysiskt som psykiskt lidande hos djuren som vi inte ser någon anledning till varför samhället skulle acceptera. Även med en kriminalisering kan det dock vara svårt att komma åt dessa handlingar då de ofta sker i det fördolda. Däremot kan det ibland vara lättare att komma åt djurpornografiska skildringar som både är resultatet av och en drivkraft för övergrepp mot djur. Ett förbud mot djurpornografi motsvarande det för barnpornografi – utan jämförelser i övrigt – skulle vara ett sätt att åtminstone komma åt de övergrepp som sker i pornografiskt syfte. I finns ett okänt antal hemlösa katter. Många tidigare innekatter far mycket illa när de varken är anpassade eller tränade till att klara sig själva. Katter förökar sig relativt snabbt, vilket leder till att antalet hemlösa katter kan växa snabbt. Bakom varje hemlös katt finns ursprungligen oftast en ägare som har brustit i sitt tillsynsansvar. Här noterar vi med tillfredsställelse att djurskyddslagsutredningen föreslår inte bara ett uttryckligt förbud mot att överge husdjur utan också en obligatorisk märkning och registrering av katter, kombinerat med fortplantningsbegränsning för katter som går ute. Det är en angelägen reform som skulle föra mycket för att motverka problemet med hemlösa katter, och bör därför införas . Utredningen intar däremot en kritisk hållning till metoden , Neuter and Release (TNR), där man inom ett område fångar in, kastrerar och släpper tillbaks djuren igen. Vi kan hålla med utredaren om att TNR inte är någon långsiktig lösning – det kräver att det inte tillkommer nya katter – och att det finns en risk att djuren inte får den tillsyn och skötsel de behöver. Det som brukas förespråkas bland ideella djurskyddsorganisationer är dock inte okontrollerade TNR-program utan TNRM, där M står för manage. Det känns inte rimligt om kattvänner skulle förbjudas att under kontrollerade former genomföra TNRM-program i en kattkoloni. Det finns ingen särskild reglering av vilka redskap och annan utrustning för sällskapsdjur som får säljas, även om viss utrustning som t.ex. elhalsband är förbjudet att använda. föreslagna befogenhet att i föreskrifter reglera träningsmetoder och utrustning som bedöms medföra risk för skada eller lidande hos djuren bör inte begränsas till tävlingsdjur utan också till andra djur som sällskapsdjur. T.ex. behövs ett förbud mot stryphalsband, som kan skada hundens struphuvud. Utrustning som inte får användas bör heller inte få säljas, då ett försäljningsförbud kan vara lättare att kontrollera. föreslår också en åldersgräns för att ha huvudansvaret för ett djur. Det är bra, men den föreslagna gränsen är för låg för ett ansvarsfullt djurägande. Gränsen bör istället gå vid . Även den som tar hand om ett djurs skötsel utan att vara ägare till djuret ska kunna ställas till ansvar vid brister i djurvälfärden. Vem som helst får lov att skaffa sig djur, utan några krav på grundläggande kunskaper om djurarten och dess skötsel. förordar utbildning för dem som arbetar med djur yrkesmässigt eller i större omfattning. Det bör införas krav på utbildning för alla som på något sätt har ansvar för djur – djurägare, uppfödare, försäljare, förevisare och instruktörer av djur. Den som säljer djur ska omfattas av krav på att informera köparen om djurets artspecifika biologi, beteendebehov, skötsel, vård, etcetera. Vi vill, precis som utredningen föreslår, se begränsningar av vilka djurarter som får hållas som sällskapsdjur, eftersom flera djurslag är direkt olämpliga att hålla som husdjur. Det gäller såväl djur vars behov är svåra att tillgodose i hemmiljö som viltfångade djur som kan ha negativa effekter på den vilda populationen. Det är viktigt att även kraven på att hålla vanligt förekommande husdjur, som kaniner och fåglar, skärps. Till exempel behöver kaniner och fåglar sällskap samt ha möjlighet att gräva respektive flyga. Djurskyddshänsyn, d.v.s. hänsyn till det individuella djuret och inte bara till populationen, måste vara en viktig del av jakten. Alla typer av jakt som innebär stor risk att det jagade djuret lider tar vi avstånd ifrån. Det innebär förbud mot jakt med fällor för levandefångst, grytjakt och jakt med levande lockbeten (bl.a. tillåtet för duvor vid fångst av duvhök), som i samtliga fall utsätter djuren för stor stress och inte sällan också fysiska skador. Jakt med pil och båge kan åsamka djuren utdragen plåga och ska även fortsättningsvis vara förbjuden. skadskjuts hundratusentals djur som utsätts för svårt och långvarigt lidande. I undersökningar har det framkommit att av de påskjutna älgarna skadeskjutits, av äldre sädgäss hade hagel i kroppen, av undersökta rävar hade skottskador i huvud och ben och en tredjedel av de påskjutna björnarna blivit skadskjutna. Av hittade döda vargar var skadskjutna och vid de uppmärksammade licensjakterna efter varg så hade en oförsvarligt stor del av de fällda vargarna träffats av icke-dödande skott. För att minska skadskjutningen bör jägare som avser delta i jakt avlägga skjutprov. Jaktformer med särskilt hög skadskjutningsfrekvens – i första hand hageljakt – behöver utredas särskilt. Jaktlagen tillåter att många olika däggdjur och fåglar får jagas under tid då ungar kan bli föräldralösa. Årsungar som mist en eller bägge föräldrar riskerar att dö av undernäring, väder och predation. Vid vargjakt medför jakt efter föräldradjur att sociala flockstrukturer slås sönder och att risken för att överlevande ungdjur söker sig till tamdjur ökar. Jakt efter föräldradjur med ungar som ännu inte klarar sig själva bör därför så långt möjligt undvikas. Änder, rapphöns och fasaner som föds upp i syfte att jagas har en sämre överlevnad p.g.a. svält och predation, och skadskjutningsrisken är stor vid denna nöjesjakt. Dessutom är det oklart i vilken omfattning utsättning av uppfödda vilda djurarter kan påverka de vilda populationerna, t.ex. via konkurrens, sjukdomsspridning och inblandning av främmande gener. förslår att enbart vilda djurarter ska få sättas ut i naturen och enbart om det finns goda levnadsbetingelser. Detta är välkommet, men om regleringen inte får önskad effekt kan ett rakt förbud behövas. Vi stödjer djurskyddslagsutredningens förslag att förbjuda användning av grävlingar vid träning eller prövning av grythundar och ser fram emot att utredarens förslag om att se över djurskyddsaspekterna vid annan jaktträning av hund med hjälp av vilda djur, till exempel änder, fältfågel, hare och vildsvin, prioriteras. Det är glädjande att arbetet mot tjuvjakt förstärkts och hårdare straff införts, men vi vill även se ytterligare åtgärder för att försvåra tjuvjakten, t.ex. krav på märkning av skotermattor. Vi anser att även djurskyddsorganisationer ska ha rätt att överklaga beslut om de vilda djuren i jaktfrågor. Det gäller till exempel besluten om att tillåta licensjakt på varg och fällfångst av lodjur. Det är av flera skäl viktigt att djurskyddsintressena tas med i förvaltningen av rovdjuren. Förutom att det av moraliska skäl finns anledning att ta hänsyn till djurens välfärd, så kan det individuella djurets hälsa och välfärd påverka en art på populationsnivå, framför allt då populationen är liten och sårbar. Djurskyddsintresset bör därför ges plats i viltförvaltningsdelegationerna. Många människor försöker minska sin köttkonsumtion eller väljer bort kött helt. För många bottnar det i ett etiskt ställningstagande – en strävan efter att inte åsamka andra varelser lidande – men det finns också många andra skäl. Rapporter om djuruppfödningens klimatpåverkan har gett förnyad aktualitet åt diskussionen om den globala köttkonsumtionens miljökonsekvenser, som utöver klimatet också involverar problem som övergödning, avskogning och vattenbrist. Animaliska livsmedels höga areal- och resursförbrukning jämfört med vegetabiliska livsmedel väcker frågor om solidaritet med världens svältande. Ytterligare andra oroas över sambandet mellan animaliekonsumtion och ohälsa. Det finns alltså goda skäl att stödja en minskad animaliekonsumtion och underlätta för dem som vill avstå från kött eller andra animaliska produkter. En beskattning av animaliska livsmedel för att kompensera för deras miljöpåverkan bör utredas. finns det farhågor att en beskattning som enbart grundar sig på klimatpåverkan kan leda till försämrat djurskydd. Dagens kyckling- och slaktsvinsuppfödning har stora djurvälfärdsbrister, men står för en mindre klimatpåverkan per kilo kött än idisslare som får vara ute och beta men släpper ut den starka växthusgasen metan. Väger man däremot även in andra aspekter som påverkan på biologisk mångfald så sammanfaller djurvänlighet och miljövänlighet i större grad. Det är därför viktigt att ekonomiska styrmedel för att minska animaliska livsmedels miljöpåverkan inte bara tar hänsyn till klimat utan också utformas med andra miljöaspekter och djurvälfärdskonsekvenserna i åtanke. I skolor, på sjukhus, på dagis, på äldreboenden och andra offentliga verksamheter ska det vara en självklar rätt att kunna välja fullvärdig vegetarisk eller vegansk mat, utan krav på intyg från föräldrar eller läkare. Den offentliga upphandlingen bör styras mot minskad köttkonsumtion, t.ex. genom större inslag av vegetarisk mat inom försvaret, i fängelser osv. De animaliska produkter som fortfarande köps in bör leva upp till högt ställda djurskyddskrav. Som lägst bör kraven motsvara svensk djurskyddslagstiftning. har visat hur man kan använda djurskyddskriterier i upphandlingen utan att hindras av . I WTO-förhandlingarna bör driva på för att djurskyddskrav inte ska betraktas som handelshinder, utan att samma djurskyddskrav ska få ställas på djur och animaliska produkter som importeras som för djur som föds upp i . För att konsumenter ska kunna göra medvetna val behövs en obligatorisk ursprungsmärkning av animaliska produkter. ska allt nötkött vara märkt med var djuret är fött, uppfött och slaktat, och fr.o.m. ska även kött av svin, får, get och fjäderfä märkas med uppgift om ursprungsland eller härkomstplats. I förslag till genomförandeakter som väntas beslutas räcker det att ange var djuret är uppfött och slaktat. Genom att inte ange var djuret är fött behöver de köttproducenter som köper in och fraktar djur kors och tvärs mellan länder skylta med detta, utan konsumenterna förleds att tro att djuren levt hela sitt liv på samma gård. Här är det viktigt att driver på att märkningen ska omfatta såväl var djuret är fött som var det är uppfött och slaktat. De nya reglerna ställer inga krav på ursprungsmärkning på kött från exempelvis häst eller andra animaliska livsmedel som ägg och mjölkprodukter, och heller inte för kött som ingår som ingrediens i till exempel korv. Inte heller behöver ursprungsland anges för kött på restaurang. Vissa av dessa begräsningar kommer att ses över i samband med att kommissionen utvärderar de utvidgade kraven som börjar gälla 2014, men långt ifrån alla. hållning bör vara att konsumenten alltid ska kunna göra medvetna val vid köp av animaliska livsmedel och att ursprungsmärkning bör göras obligatorisk i alla relevanta sammanhang. Detta är viktigt både för de konsumenter som vill kunna göra medvetna val och de producenter som vill kunna använda tuffare djurskyddskrav som en konkurrensfördel.