mot · H102N210 · 2013-09-23 00:00:00 — Socialt företagande är ett alternativ för att bland annat integrera de mest utsatta grupperna både i samhälle och i arbetsliv. Företagen är också en viktig aktör för en fortsatt levande lands- och glesbygd där basserviceutbudet annars skulle försvinna. De skapar nya arbetstillfällen och ökar arbetskraftsutbudet. De sociala företagens affärsverksamhet är ett medel för att uppnå de sociala målen och att eventuella vinster återinvesteras i verksamheten. Samhällsvinsterna av det sociala företagandet är uppenbara och dokumenterade. har i tidigare behandlingar av motioner om social ekonomi och sociala företag uttryckt samsyn om värdet av socialt företagande. Enligt finns det ca 150 sociala företag i . De har vuxit fram oberoende av varandra och är förankrade i de grupper vars behov de avser att lösa. De har ofta startat som projekt med stöd av intresseorganisationer eller kommuner och med starka inslag av eldsjälars engagemang. Intresset för socialt företagande är växande internationellt, men också i . Goda erfarenheter finns i flera av EU:s medlemsstater. Trots detta är det sociala företagandet och dess förutsättningar närmast okänt hos relevanta myndigheter i . Det innebär stora svårigheter att bygga långsiktigt hållbara företag. Dagens regelverk är ofta inte anpassade för de sociala företagen och deras medarbetare. anser därför att följande insatser behövs för utveckling av det sociala företagandet. Ett socialt företags uppgång eller fall beror på dess ledning. Mot den bakgrunden är det bra att det nu genomförs viss kompetensutveckling. Men det är för plottrigt och otillräckligt. Det bör också betonas att ledningskompetensen i många andra organisationer inom den sociala ekonomin behöver stärkas. Det handlar alltså inte bara om sociala företag. Vi menar att frågan om stärkande av ledningskompetensen är så viktig att frågan bör utredas. Det sociala företagandet är fortfarande alldeles för amatörmässigt och det finns ganska få sociala företag som är professionellt uppbyggda med anställda. De sociala företagen måste uppmuntras till större samverkan branschvis för att uppnå större effektivitet och bli framgångsrika på marknaden men behålla sin småskalighet. Konsortiemodeller och social franchising är intressanta samarbetsformer som bör utvecklas. har i en rapport till regeringen (N2010/4265/ENT) föreslagit regeringen att besluta om att utreda behovet av och utformningen av ett program för insatser i och start av arbetsintegrerande sociala företag med innehåll av bl.a. utbildningsinsatser, rådgivning eller handledning inför start och första årens drift av det sociala företaget. Utifrån ovan anser vi att regeringen bör ge i uppdrag att utarbeta särskilda program för affärsutveckling inom det sociala företagandet. Det bör vidare göras en satsning på socialt entreprenörskap, på liknande sätt som för kvinnors entreprenörskap, med projektbidrag, stimulans till utbildningssatsningar inom högskola och folkbildning, mentorsprogram m.m. Det bör också utredas om det är möjligt att inrätta ett av social ekonomi som får uppdraget att hantera kompetensutveckling och forskning om socialt företagande. Föreningen Ung Företagsamhet verkar för att ge skolungdomar insikter i näringslivets och arbetslivets villkor och erbjuder skolor över hela landet verktyg för att arbeta med entreprenörskap i skolan. Genom att tidigt i livet få kunskap om socialt företagande tror vi att intresset för socialt entreprenörskap växer. Regeringen bör därför ge i uppdrag att söka samarbete med Ung Företagsamhet för att utveckla informationsinsatserna till unga om att starta kooperativa och sociala företag. Företagande tillhör näringspolitiken och stöd till arbetslösa tillhör arbetsmarknadspolitiken. Det finns en rad stöd som är avsedda för dem som står långt från arbetsmarknaden. Problemet är att dessa stöd är svåra att använda när det gäller socialt företagande. Många sociala företag vänder sig i första hand till kommunerna när de behöver stöd istället för att orientera sig mot den statliga arbetsmarknadspolitiken. Ett av skälen till detta är att det finns liten hjälp att få genom arbetsmarknadspolitiken då socialt företagande hanteras inom näringspolitiken. Vi menar dock att det också inom ramen för arbetsmarknadspolitiken måste läggas större fokus på att vidga arbetsmarknaden genom att fler sociala företag skapas och utvecklas. Energi ska inte bara läggas på förmedling till existerande arbeten. Det behövs inte alltid mer pengar, men många program behöver omstruktureras. Exempelvis behöver stödet för särskild näringshjälp utvecklas och förenklas så att det kan användas i praktiken. Nedanstående beskrivna insatser finns i stora drag , alltså behövs inte mer pengar. Men det är strategiskt viktigt att synliggöra ovanstående resurser som möjligheter till uppkomsten av fler sociala företag. Därför bör de paketeras som ett socialt företags-kit. Det skapar stor tydlighet både internt till handläggare på Arbetsförmedlingen och för dem som kan vara aktuella för stödet. Stöd till särskild näringshjälp Det bör vara tillräckligt att man startar ett socialt företag med människor som bedöms ha något slags arbetshinder för att få särskild näringshjälp. Den särskilda näringshjälpen ska också kunna utgå om man utvidgar verksamheten med fler människor. Vi anser att stödet särskild näringshjälp bör omstruktureras. Utvecklingsanställning och trygghetsanställning bör tydliggöras som ett stöd till i huvudsak sociala företag, så som , Inte bara (SOU 2003:56), betonar. Förhöjt anordnarbidrag till sociala företag Modellen med förhöjt anordnarbidrag till sociala företag med per dag enligt förslaget från utredningen socialbidrag till arbete bör utredas. Det innebär en marginell kostnad men har stor betydelse för t.ex. ett professionellt handledarstöd. Det är ett förslag som också har stöd i . Stödet för förberedande insatser ska tydliggöras som en lämplig åtgärd för att förbereda starten av ett socialt företag. Stödet för arbetsbiträde ska tydliggöras som ett stöd till sociala företag att anställa handledare och verksamhetsledare. Därutöver föreslår vi att Arbetsförmedlingen i högre grad ska upphandla tjänster av den sociala ekonomins organisationer i enlighet med förslaget i SOU 2007:2. Öka tryggheten för företagare är det stor risk att en anställd i ett socialt företag inte kan få a-kassa vid arbetslöshet om hon eller han sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. Det är ett stort bekymmer och hindrar människor från att ta ansvar. I utredningen för företagare (2008:89), lades med stor parlamentarisk enighet förslag om att alla anställda i sociala företag ska räknas som just anställda i förhållande till lagen om arbetslöshetsförsäkringen oavsett om man sitter i styrelsen eller tecknar föreningens firma fram. Även om det signalerats om en ny praxis finns ännu exempel på arbetslösa som nekats a-kassa p g a uppdrag i sociala företag. Vi menar att en anställd i ett socialt företag ska kunna få a-kassa vid arbetslöshet även om denne sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. Få fotfäste på arbetsmarknaden Avslutningsvis: Med ovanstående synsätt skulle många fler människor med arbetshinder kunna arbeta med lön i sociala företag istället för att ha lösningar inom socialförsäkringen och vara ett kommunalt ansvar. Som utredningen socialbidrag till arbete (SOU 2007:2) skriver: Möjligheterna att anlita sociala arbetskooperativ skulle öka väsentligt om regelverket vore enklare och i högre grad utgick från en persons faktiska arbetsförmåga. I samma utredning, under rubriken mellan stat och kommun behöver klargöras, skriver man: Vi anser också det är angeläget att i högre grad involvera sociala företag när det handlar om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Dessa företag har ett innehåll och en grundidé som i högre grad bör tas tillvara för att människor som har en nedsatt arbetsförmåga ska kunna inkluderas i arbetslivet och få fotfäste på arbetsmarknaden. Vi har under utredningens gång inspirerats av den kraft som finns hos många arbetskooperativ och som ibland beskrivs med det engelska ordet empowerment att människor ges möjligheter att återta makten över sitt eget liv och känna sig stolta över det man åstadkommer. Det är kanske den viktigaste förutsättningen för att man ska kunna gå från bidrag till arbete. Per (MP)