mot · H102Kr339 · 2013-10-04 00:00:00 — Varken eller KO gjorde alltså någon skillnad mellan en kund/konsumentrelation och en förening/medlemsrelation. Det vill säga, de likställde medlemmar med kunder och därmed ideella föreningar med privata näringsidkare. Friskis & Svettis valde i det här fallet att inte ta strid utan ändrade sina regler, vilket ledde till att KO lade ner ärendet. gjorde 2010 en översyn av sina riktlinjer för minderåriga, det vill säga barn och ungdomar , i arbetslivet. Förslaget till nya riktlinjer innebar överlag en avsevärd skärpning av då gällande bestämmelser vad gäller såväl tillåten arbetstid som krav på arbets-/uppdragsgivare. I förslag gjordes ingen skillnad på om den minderåriga gjorde en ideell insats i en förening, som till exempel ledare eller domare, eller om det handlade om att tjäna pengar genom arbete i ett företag. Inte heller spelade det någon roll om han/hon själv över huvud taget tjänade några pengar på arbetet eller om intäkterna gick till föreningen, som till exempel vid försäljning av lotter och liknande. Förslaget hade, om det verkställts, inneburit stora problem för idrottsföreningarna. drog , efter massiv kritik på förslaget i dess helhet, helt tillbaka det. Även har en inställning om att offentlig, ideell och privat verksamhet ska likställas. Ideella föreningars ofta blygsamma ekonomiska aktiviteter typ försäljning av fikabröd eller korv likställs allt mer med kommersiell näringsverksamhet vilket om detta drivs för långt omöjliggör sådan verksamhet. Verksamheten konkurrerar sällan med någon och ingen kommersiell aktör skulle vilja ta över den eftersom både omslutning och avkastning är för liten. syn på uthyrning av mark En del av , exempelvis , och , har lånat försvarsmark för träning och tävling. Ofta har det skett genom direkta kontakter mellan den lokala föreningen och det aktuella regementet. har förbunden, och deras föreningar, allt oftare stött på problem när de velat använda mark på skjutfält och liknande för sin verksamhet. Oavsett vad det berörda regementet haft för åsikt har i många fall nekat uthyrning eller begärt en i föreningens ögon oskälig ersättning. I det ovanstående har getts några exempel på hur myndigheter i strid mot den politiskt beslutade politiken om det civila samhället likställer ideell verksamhet med privat näringsverksamhet. Om ingen åtskillnad görs innebär det att föreningslivet i sin verksamhet måste anpassa sig till lagstiftningen på en rad områden som är skriven med utgångspunkt från vinstsyftande aktörer på en marknad, det vill säga agerar efter en helt annan logik än den ideella föreningen. I vissa fall har myndigheterna agerat på eget initiativ, i andra har det skett efter anmälningar från privatpersoner/aktörer. Oavsett hur ärendena aktualiserats har myndigheterna tolkat gällande lagstiftning eller regelverk utan att ta hänsyn till den övergripande inställning till ideell verksamhet som anges i politiken för det civila samhället, däremot med en ängslig blick på . Exakt vilka konsekvenser den beskrivna glidningen kommer att få på kort sikt är omöjligt att säga. Utvecklingen kan komma att leda till att allt fler interna demokratiskt fattade förenings- och förbundsbeslut kan komma att ifrågasättas, att det ekonomiska stödet till föreningsdriven idrott (och föreningsdriven verksamhet i allmänhet) ifrågasätts och att ideella föreningars särskilda villkor i skattehänseende ifrågasätts. Det vill säga att både föreningsfriheten och den ideella sektorns särskilda ställning i ifrågasätts. Sammanfattningsvis kan man säga att det går att iaktta en perspektivförskjutning där olika myndigheter, ofta med hänvisning till , börjat bortse från den grundläggande distinktionen mellan ideell föreningsverksamhet och privat näringsverksamhet. I strid mot den politiskt beslutade politiken om det civila samhället likställer flera myndigheter ideell verksamhet med privat näringsverksamhet. Om ingen åtskillnad görs innebär det att föreningslivet i sin verksamhet måste anpassa sig till lagstiftningen på en rad områden som är skriven med utgångspunkt från vinstsyftande aktörer på en marknad. Denna ovan beskrivna perspektivförskjutning sker utan en rejäl debatt – vi menar att dessa frågor måste tas på allvar och vi vill arbeta för att förhindra en negativ utveckling i olika avseenden för det svenska civilsamhället. Regeringen bör skyndsamt ta initiativ till en översyn av ideella föreningars verksamhet jämfört med privat näringsverksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Svensk folkbildning har en lång tradition av lärande och bildning byggd på demokratisk grund. har människor i samlats för att tillsammans studera på egna villkor, ta del av föreläsningar och delta i kulturprojekt. Då som var motiven att stärka sina möjligheter att påverka de egna livsvillkoren och ofta att påverka och förändra förhållanden i samhället. Folkbildningen omfattar verksamhet inom folkhögskolor och studieförbund. Folkbildningen kännetecknas av att den är fri och frivillig, det vill säga fri från statlig styrning och frivillig för deltagarna. En demokratisk samtalskultur har utvecklats inom folkbildningen, grundad på tolerans mot oliktänkande och respekt för sakliga argument och fattade beslut. I det dagliga folkbildningsarbetet tar den sig uttryck i att deltagarna har ett stort inflytande och gemensamt är med och formar innehåll och uppläggning. Inom folkbildningen värderas praktisk och teoretisk kunskap lika högt. Detta präglar också cirklarna, där det ofta ingår praktiska moment. Begreppet kan definieras som en utbildningsmetod designad att väcka medvetenheten hos deltagarna om att en individs personliga erfarenheter ofta är kopplade till sociala problem, där deltagaren uppmuntras att agera för att förändra problemen som påverkar dem. Det engelskspråkiga begreppet popular education eller franskans Éducation populaire rör sig i gränslandet mellan politik och pedagogik och bygger starkt på de demokratiska idealen hämtat från upplysningstiden. Folkbildningen bidrar till en demokratisk utveckling av samhället och skapar engagemang till att delta i utvecklingen av samhället. ser vi exempel på att folkhögskolor och studieförbund kan vara drivkrafter för lokal och regional mobilisering och utveckling. Vi ser också att folkhögskolornas särskilda pedagogik lämpar sig särskilt väl för dem som behöver en andra chans. Folkhögskolorna spelar en oerhört viktig roll i att bryta utanförskap och rusta människor att möta ett nytt arbetsliv. Staten kan härvidlag stödja folkbildningens organisationer, men på ett sådant sätt att de behåller sin fria ställning. Tyvärr ser vi att den borgerliga regeringen på olika sätt försöker knyta folkbildningens organisationer till modeller och system som undergräver deras självständighet. presenterade den socialdemokratiska regeringen en proposition22 där det fastslogs att folkbildningen är en angelägenhet för hela samhället och att ansvaret är delat mellan stat, landsting och kommuner. kan vi konstatera att en dialog mellan stat, kommun och landsting är absolut nödvändig, framför allt för att diskutera finansieringen av folkbildningen. Kommunernas folkbildningsanslag har kraftigt minskat och även landstingens. Den ekonomiska situationen är tuff i många kommuner och landsting, men det är viktigt att staten tydliggör det gemensamma ansvaret. Regeringen bör, som föreslogs i propositionen, ta initiativ till årliga överläggningar med Kommuner och Landsting om bidragen till folkbildningen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den nya produktionsordning som växer fram genom den tekniska utvecklingen och drivs på av globaliseringen bygger i mycket på hanteringen av information. Informationsflödena har aldrig varit så omfattande som . Men verklig kunskap handlar inte bara om tillgång till information, utan lika mycket om förmåga att tolka den. måste ge redskapen att självständigt tolka och värdera information, se sociala sammanhang och skilja mellan fakta och värderingar. I detta arbete har den idéburna folkbildningen en central roll. Regeringen hyllar i ord folkbildningen men underkänner ändå dess fria och oberoende ställning. Regeringen har tidigare urholkat folkbildningsanslaget genom att ta av anslaget för utvärdering av folkbildningen. Man föreslår nu att av folkbildningsanslaget ska öronmärkas för läsfrämjande åtgärder. Dessa medel ska fördelas av i enlighet med förordningen om statsbidrag till folkbildningen. Denna satsning innebär alltså att folkbildningen i särskild ordning ska ansöka om sina egna pengar. Desto mer absurt ter sig detta förslag då folkbildningen sammantaget använder betydligt mycket mer än för läsfrämjande insatser. En stor del av den folkbildande verksamheten är per definition läsfrämjande, folkbildningen stärker den enskildes förmåga att uttrycka sig, att skriva texter, förstå skeenden och påverka. Därför blir detta bara ett slag i luften. En bättre ordning vore om regeringen tog initiativ till samtal och dialog med folkbildningen om ett gemensamt läslyft. Det är med respekt man bör närma sig den fria och frivilliga folkbildningen, inte genom pekpinnar och administrativa åtgärder. Vi avslår således regeringens förslag att öronmärka av folkbildningsanslaget. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är också förvånande att den planerar att ge Myndigheten för kulturanalys uppdraget att utvärdera kulturverksamheten inom folkbildningen som man inte har några förslag när det gäller utvärdering av hela folkbildningen, t.ex. centrala områden som livslångt lärande och demokrati. Folkbildningen är största kulturarena och en betydande arbetsmarknad för landets kulturarbetare. De tio studieförbunden erbjuder mer än 30 000 kulturprogram , med nästan 18 miljoner deltagare. De 150 folkhögskolornas kulturprogram lockade 445 000 deltagare 2012. De korta estetiska kurserna hade cirka 13 000 deltagare, de estetiskt inriktade yrkeskurserna på eftergymnasial nivå hade 1,3 miljoner medverkande, varav drygt en halv miljon var yrkesutövande kulturarbetare. genomför 2013 och 2014 en utvärdering av kulturprogrammens betydelse för landets kommuner, för deltagarna och för de medverkande. Studieförbundens program tillskrivs av både kommunerna och studieförbundens företrädare en bredare inriktning än den kommunala kulturverksamheten. Studieförbuden når t.ex. ut till grupper i samhället som mer sällan tar del av kultur och till mindre orter utanför städerna. Utredarnas slutsatser är att om studieförbundens kulturprogram skulle försvinna så skulle små orter förlora en väsentlig del av sitt kulturutbud. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Alla ska fritt kunna se stora idrottsevenemang – inrätta en evenemangslista Stora idrottsevenemang tillhör de mest sedda tv-programmen. Viktiga sporthändelser är en del av vårt samhälle som alla är delaktiga i – från läktaren eller tv-soffan. Vi vill att det ska fortsätta vara så. Trots att fattat beslut om att uppdra åt regeringen att bereda frågan om en evenemangslista är frågan ännu inte löst. Vi motsätter oss en utveckling där stora sportevenemang enbart sänds i betalkanaler som inte alla har tillgång till. Folket ger idrotten sin kärlek och stora resurser på många olika sätt. Vi tycker att det är viktigt att sporten också ger upplevelser tillbaka till hela det svenska folket. I samband med att EU:s AV-direktiv implementerades i , infördes ett krav i radio- och tv-lagen att den som innehar den exklusiva rätten till en tv-sändning från ett svenskt eller utländskt evenemang som är av särskild vikt för det svenska samhället inte får utnyttja rättigheten på ett sådant sätt, att en väsentlig del av allmänheten i utestängs från möjligheten att i fri television se evenemanget i direktsändning eller, om det finns saklig grund för det, med en mindre tidsförskjutning. I praktiken innebär lagkravet att stora evenemang ska sändas fritt i hela landet. De evenemang som avses är enligt lagen sådana som inträffar högst en gång och som intresserar en bred allmänhet i . I bereddes frågan noga i samband med att lagkravet infördes. Syftet med lagkravet var helt enkelt att säkerställa allas tillgång till stora evenemang, och då avsågs i första hand stora internationella sportevenemang men även andra evenemang av stor betydelse för svenska samhället. har denna reglering inte längre behövt användas, eftersom sådana evenemang alltid sänts i SVT eller TV4, som båda sänder fritt i hela landet. Det har dock blivit vanligare att sporträttigheter köps av betalkanaler eller kanaler som inte når hela landet. För att regleringen ska ha praktisk verkan krävs att regeringen meddelar föreskrift om vilka evenemang som åsyftas. Motsvarande listor är vanliga i och finns införda i många andra länder som , , , , , och . Den finska listan kan här utgöra utgångspunkt. Det är rimligt att definitionen av evenemang av nationell betydelse omfattar , och för män och kvinnor i dess helhet, och i friidrott samt vinteridrotten, det vill säga. i skidor, alpina samt i dess helhet. Även evenemang som och kan inkluderas. I samband med införandet av möjligheten till en s.k. evenemangslista i svensk lag har uttalat att med hänsyn till svensk idrotts ekonomi och konkurrenskraft, finns anledning att lämna idrottsevenemang där rättigheter upplåts av inhemska arrangörer utanför en eventuell lista. Inga av rättigheterna till ovan nämnda evenemang vilar hos något nationellt förbund eller kan väntas göra det . Regeringen har gett ett uppdrag åt Myndigheten för radio och tv att bereda frågan. Ett konsultföretag har tagit fram en underlagsrapport på uppdrag av Myndigheten för radio och tv. I den definierar man fri tv som en programtjänst som kan tas emot av en väsentlig del av allmänheten i fri-tv om av befolkningen har tillgång till programtjänsten utan några ytterligare kostnader utöver licensavgift och/eller avgift för baspaket. Med detta sätt att resonera betyder det att , det vill säga ca 1,5 miljoner människor, riskerar att inte kunna ta del av utbudet. Enligt vår uppfattning är detta inte en acceptabel lösning. Vilka är det då som skulle ställas utanför om man ställer kravet till ? Enligt SVT är det de hushåll som endast har fritv i marknätet (SVT, TV4, och TV6) och det är troligt att det är låginkomsttagare och äldre som drabbas i något högre utsträckning.23 Vi uppmanar regeringen att återkomma till med förslag till beslut. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Idrotten en del av välfärden Var tredje vuxen är medlem i en idrotts- eller friluftsorganisation. Idrotten är den frivilligorganisation där den allra största gruppen medborgare gör insatser. Var femte vuxen gör frivilliga insatser inom idrottsrörelsen. Det är mer än en miljon människor som gör ett stort bidrag till vårt samhälle. Idrottsrörelsen är en nyckel till att svenskar är världsbäst på frivilligjobb. De ideella krafterna inom idrottsrörelsen gör ovärderliga insatser för att engagera och aktivera barn och unga. Denna unika situation ska vi utveckla och ta till vara. Vi vill värna idrotten som en del av vår gemensamma välfärd. Vid sidan av ett brett folkligt engagemang är samhällets stöd mycket betydelsefullt. Vi prioriterar därför samhällets stöd till idrotten och sätter det före stora skattesänkningar. Vi ser också med oro på de höjda avgifterna inom idrotten. Vi vill motverka den nuvarande utvecklingen med sänkta bidrag till idrottsrörelsen som leder till ökande avgifter för idrottande och som stänger dörrar till idrottsligt engagemang. Vi föreslår därför ett Handslag med föreningslivet och avser att inleda en dialog med och Svenskt Friluftsliv (se även avsnittet Alla barn och unga har rätt till kultur och idrott). Andra följer idrotten som publik på läktaren eller framför teven. Idrott är både en massrörelse och ett mediefenomen där den globala elitens prestationer trollbinder oss. Det finns skäl att oroa sig för situationen inom idrottsrörelsen. De stora skattesänkningarna har urholkat de gemensamma finanserna. Följden är att mer än var femte kommun drar ner på stödet till idrottsföreningar. Enligt har föreningarnas avgifter ökat mycket . När kommunernas stöd till idrotten minskar ökar kostnaderna för familjer med idrottande barn. Vi anser att frågan om de alltmer höjda avgifterna i idrottsklubbarna är en central och viktig fråga för svensk idrott. Därför bör regeringen se över problemet med de ökande avgifterna, och återkomma till med förslag till insatser. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Svenskt Friluftsliv är en paraplyorganisation som består av 23 ideella friluftsorganisationer som tillsammans har 2 miljoner medlemmar. Svenskt Friluftsliv arbetar för att värna allemansrätten, stärka finansieringen för friluftsorganisationerna och höja statusen för friluftslivet. Detta är ett viktigt arbete som förtjänar uppmärksamhet och engagemang. Det svenska friluftslivet har sin hemvist på . En bättre ordning skulle vara att låta anslaget till friluftslivet sortera under tillsammans med idrotten där kompetensen för frågor som rör idrott för friluftsfrågor finns. Detta skulle också medföra att frågorna bättre hålls samman inte minst eftersom både idrott och friluftsliv i finns inom verksamhetsområde. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (vad gäller övriga förslag som rör Svenskt Friluftsliv, se även avsnittet Alla barns rätt till kultur och idrott, där vi föreslår ett Handslag med föreningslivet). Elitidrottares möjlighet att kombinera idrott och studier Skapa bättre möjligheter för elitidrottare att kombinera idrott och studier vid universitet och högskola. Utveckla ett samlat internationellt program för idrottsmäns möjligheter till yrkeskarriär. Det ska ske i samverkan mellan idrottsrörelsen, staten, högskolor, universitet och kommuner. Elitidrottare är av naturliga skäl under sin idrottskarriär helt koncentrerade på träning och på att lyckas i sin idrott. Inte sällan tvingas de avstå eller helt ge upp utbildningsambitioner. Det vill vi ändra på. Vi vill att det utvecklas fler och mer omfattande samarbeten mellan universitet och högskolor och olika specialidrottsförbund. Vi vill att elitidrottare ges särskilda förutsättningar för högskolestudier. Det handlar om att lärosätet har en förståelse för elitidrottares särskilda behov och förutsättningar. Det handlar exempelvis om att kunna ta ledigt för träningsläger eller tävlingar utan att det hindrar utbildningen. Det handlar också om att det på studieorten finns tillgång till högklassiga träningsanläggningar och tränare som möter elitidrottarens behov. När idrottskarriären är över står många utan rimliga möjligheter att komma in i en annan yrkesbana. Andra länder som exempelvis har särskilda universitetsprogram för elitidrottare. Vi tycker att det är hög tid att utvecklar – anpassade för svenska förhållanden – ett väl fungerande system för att tidigt i idrottskarriären ge elitidrottsmän och kommande elitidrottsmän möjlighet och insatser för en civil karriär efter idrotten. Vi vill därför tillsammans med idrottsrörelsen utveckla ett samlat program för idrottsmäns möjligheter till yrkeskarriär efter den aktiva idrottstiden. En hel del görs redan av enskilda klubbar i samverkan med kommuner och i vissa fall andra utbildningsanordnare. Vi vill nu ta ett samlat nationellt grepp där såväl staten, högskolor och kommuner samverkar. Tidiga anpassade utbildningsinsatser som går att kombinera med en elitidrottskarriär är en del i detta program. Men även insatser som personliga kärriärplaneringsprogram och särskilda specialinriktade team inom arbetsförmedlingen bör prövas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Lika villkor för pojkar och flickor inom idrotten Vi vill verka för lika möjligheter för tjejer och killar att utöva idrott. Orättvis resursfördelning som missgynnar flickor och deras idrottsaktiviteter måste upphöra. Sju av tio pojkar och flickor tränar idrott . I de övre tonåren sjunker det organiserade idrottandet, särskilt bland flickor. Där grundläggs skilda idrottsvanor mellan könen, där kvinnor motionerar mer än män men idrottar i organiserad form i mindre utsträckning än män. Tillgången till träningslokaler är bättre för idrotter som domineras av pojkar. Det är viktigt att flickor och kvinnor inte missgynnas när de statliga resurserna till idrotten fördelas inom idrottsrörelsen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Sexuella övergrepp på barn i idrottsmiljöer Den före detta höjdhopparen och friidrottstränaren har trätt fram och berättat att de som barn utsatts för sexuella övergrepp av sin idrottstränare. Sexuella övergrepp är oförenliga med svensk idrotts grundvärderingar. Alla barn och ungdomar har rätt att idrotta och utvecklas i en trygg miljö och bemötas med respekt. Det är därför utmärkt att har en policy och vägledning mot sexuella övergrepp med råd och stöd till föreningar, aktiva och föräldrar om hur man kan motverka och hantera övergrepp. En bra förebild för hur man kan arbeta med dessa frågor är Svenska projekt möten. Vi vill betona vikten av regeringen noga följer denna fråga, uppmuntrar forskning och ny kunskap i frågan samt ökar ambitionerna i nära dialog med idrottsrörelsen och andra organisationer som engagerar barn och unga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Brottslighet i samband med idrottsarrangemang – stoppa huliganerna! Huliganism har varit ett gissel i samband med idrottsarrangemang. lade utredaren sitt slutbetänkande Mer glädje för pengarna. I utredningen presenterades ett 60-tal förslag för att motverka brottslighet i samband med idrottsarrangemang. Det handlar om ansvarsfrågor, arenasäkerhet, arrangemangsfrågor, bruket av alkohol och andra droger, men även förekomsten av våld, hot och trakasserier inom fotboll och ishockey. En oroande tendens är att kriminell infiltration i idrottsklubbar också är ett reellt problem. Det är nu viktigt att regeringen går vidare med de förslag som utredningen gett. Mycket kunde ha gjorts tidigare, men tyvärr har regeringen inte visat tillräckligt intresse. Regeringen måste också följa upp de förslag som gäller parterna. Vi vill även se till att de som dömts för tillträdesförbud i samband med bråk vid idrottsarrangemang också ska kunna få anmälningsplikt till polisen i anslutning till högriskmatcher. beslutade att regeringen skulle återkomma med ett förslag om anmälningsplikt. Anmälningsplikt innebär att personer som exempelvis är dömda till tillträdesförbud, våldsbrott eller ordningsstörning som är relaterad till idrottsevenemang ska kunna beläggas med anmälningsplikt på polisstationer under matchdagar. Då hålls kända bråkmakare borta från arenorna. Anmälningsplikt är ett viktigt verktyg, men måste kompletteras med andra åtgärder också. Ett sådant är en effektiv kameraövervakning på arenorna. Bråkmakare måste kunna identifieras. Få supportrar är beredda att betala dyra biljetter för att sedan få matchen avbruten på grund av bråk och störningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. i (S) Per (S) Myndigheten för Kulturanalys, 2013. Källa: , enligt regeringens prop. 2013/14:1, utgiftsområde 17, s. 73. Ca 1 934 000 besök enligt Museer och konsthallar 2007. Regleras genom förordning (2011:1560) om statsbidrag till kostnader för verksamheten Kulturarvslyftet. Enligt uppgift från . om en nationell strategi, . Uppgift från Visita – Svensk besöksnäring och . Myndigheten för Kulturanalys, Kultursamverkansmodellen: styrning och bidragsgivning, 2013:2. 2013/14:3 Läsa för livet . 2013/14;164 Bildning och tillgänglighet, radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019, . Se Socialdemokraternas motion m.a.a. Prop. 2012/13:164 Bildning och tillgänglighet. Radio och tv i allmänhetens tjänst 2014–2019, under rubriken till Myndigheten för radio och tv om public services marknadspåverkan. Inkomstskattelagen 1 kap. 7 §. Mervärdesskattelagen 4 kap. 8 §. 2008/09:126 Statens stöd till idrotten, . Mervärdesskatt för den ideella sektorn m.m. Ds 2009:58, . , dnr 709/2009, . , dnr 709/2009, . (EG) nr 852/2004, .