mot · H102Sf202 · 2013-09-19 00:00:00 — 3.1Starka trygghetssystem måste vara generella4 3.2Många har drabbats av den försämrade sjukförsäkringen4 3.3Den senaste tidens utveckling5 4.4Trygghet för dem som behöver att bli friska9 4.7Rätten till ideellt engagemang11 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att sjukpenningens bortre gräns bör avskaffas så att den försäkrades rätt till sjukpenning fortsätter att gälla så länge hen inte har återfått arbetsförmågan. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att när alla möjligheter att återgå till den ursprungliga arbetsplatsen är uttömda ska den försäkrade ha rätt att delta i arbetslivsintroduktion med bibehållen sjukpenning så länge arbetsförmågan inte har återfåtts. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på hur sjukpenning ska kunna ges på fler än de fyra nivåer för nedsatt arbetsförmåga som finns . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det bör införas en möjlighet att ta individuella hänsyn för bedömning av rätten till sjukpenning i enlighet med reglerna som gällde innan prop. 2007/08:136 trädde i kraft. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stärka de behandlande läkarnas roll i sjukskrivningsprocessen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att sjukpenning där så är nödvändigt ska kunna beviljas även för längre perioder utan återkommande kontroll av arbetsförmåga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att sänkningen av sjukpenningen bör avskaffas så att ersättningen är under hela sjukpenningperioden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa den särskilda beräkningsgrunden SGI x 0,97. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja sjukförsäkringens tak. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att sjukförsäkringens karensdag bör ersättas med ett karensavdrag, som ska vara utformat så att det från sjuklönen dras motsvarande av en genomsnittlig fiktiv veckoersättning i form av sjuklön, men aldrig högre än vad som skulle ha utgetts i sjuklön. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör göra en översyn med syfte att i lag säkra rätten för personer med sjukpenning samt sjuk- och aktivitetsersättning att engagera sig ideellt utan att det inkräktar på rätten till ersättning från sjukförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med ett förslag om att införa en möjlighet att ta individuell hänsyn vid beslut om sjukersättning samt en rimligare utformning av den tid framåt för vilken det krävs att arbetsförmågan bedöms vara nedsatt. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja ersättningsnivån i sjuk- och aktivitetsersättning till av antagandeinkomsten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att höja bostadstillägget för personer med sjuk- och aktivitetsersättning med . Alla kan bli sjuka och alla har därför intresse av en bra sjukförsäkring. Även den som aldrig själv blir långvarigt sjuk tjänar på att de som har oturen att drabbas har en rimlig ekonomisk situation och när det är möjligt får bra stöd att komma tillbaka till arbete. Att tvinga ut sjuka i fattigdom sliter isär samhället och är ett slöseri med människor. vill att sjukförsäkringen ska ge bra ersättning för förlorad arbetsinkomst. Oro för att dagarna i sjukförsäkringen tickar på och kan ta slut försämrar möjligheterna att bli frisk. Utförsäkringarna måste stoppas. Regeringen har genomfört historiska försämringar av sjukförsäkringen. Systemet med den s.k. rehabiliteringskedjan innebär fasta tidsgränser i sjukförsäkringen för när den som är sjuk tvingas lämna sin anställning och söka ett nytt jobb, för när sjukpenningen sänks och för när man till slut inte får någon sjukpenning alls. I detta system har regeringen sedan försökt lappa och laga för att möta kritiken, med resultatet att vi fortfarande har ett omänskligt system men med en lång rad svåröverblickbara undantagsregler. Regeringen har även skapat regler som gör det orimligt svårt att få sjukersättning. Resultatet av den förda sjukförsäkringspolitiken, och inte minst de påtvingade utförsäkringarna, är att sjukdom och fattigdom har kopplats samman på ett sätt många av oss trodde att vi hade lämnat långt bakom oss. Av alla personer som tvingades söka ekonomiskt bistånd 2011 var det enligt en av fyra som gjorde det p.g.a. problem relaterade till sjukförsäkringen, dvs. att man fick för låg ersättning eller ingen ersättning alls. I gruppen 60–var det nästan var tredje som sökte ekonomiskt bistånd av dessa anledningar. Det tidigare systemet för att hantera vår sjukfrånvaro uppvisade med tiden allvarliga brister. Under 90-talskrisens nedskärningar ökade pressen i arbetslivet som företagshälsovård och rehabilitering kraftigt försvagades. När rehabiliteringsinsatserna försvagades och stödet att återgå i arbete försämrades blev sjukskrivningarna längre med höga sjuktal som följd. Vi skriver om rehabilitering i en särskild motion. I debatten om de allt längre sjukskrivningarna misstänkliggjordes de sjuka. Begrepp som överutnyttjande och fusk blev allt vanligare och när de upprepats tillräckligt togs det som en sanning att detta var de stora problemen. Allt större resurser sattes in i jakten på det förmodade fusket – men med mycket klena resultat. Det påstått utbredda fusket och överutnyttjandet tog sedan den borgerliga regeringen till intäkt för att införa dagens omänskliga sjukförsäkringssystem. Det är en politik och ett system där alla sjuka misstänkliggörs och där vi har delats upp i friska och sjuka. Det är en uppdelning som om vi vore två helt åtskilda grupper av människor, snarare än att friskhet och sjukdom är olika situationer som vi alla kan befinna oss i i livet. 3.1Starka trygghetssystem måste vara generella Var och en av oss ska känna en trygghet i att vi klarar oss ekonomiskt om vi blir sjuka. En sådan trygghet för alla skapar vi genom den generella välfärden. Det ger en solidarisk omfördelning av resurser mellan kvinnor och män, mellan lågavlönade och högavlönade och mellan olika perioder i våra liv. Den generella välfärden hotas emellertid av att misstron mot människors vilja att arbeta genomsyrar varje nytt förslag. Regeringens attacker mot sjukförsäkringen har lett till att sjuka utförsäkras och så gott som får vi rapporter om det mänskliga lidande detta innebär. Solidariska trygghetssystem har ett starkt stöd i vårt land, men när människor märker att de kan lita på systemet skaffar de som har råd i stället privata försäkringar. Dessa grupper förlorar då också intresset för att upprätthålla nivån på de offentliga trygghetssystemen som alla andra är beroende av. Det leder till sämre kvalitet och sänkta lägstanivåer. Grundtrygghetssystem som enbart riktar sig till dem med allra störst behov kan därför aldrig hålla samma höga nivå som generell välfärd riktad till alla kan göra. Generell välfärd gör ett samhälle framgångsrikt. En god folkhälsa betyder att många arbetar, och ekonomisk trygghet vid sjukdom och arbetslöshet gör det möjligt för människor att få en ny chans i livet. Att regeringen straffar sjuka med sämre ekonomi är därför inte bara omänskligt utan på lång sikt även förkastligt ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. 3.2Många har drabbats av den försämrade sjukförsäkringen Vi har genom högerregeringen fått ett där sjukdom för många har kommit att innebära fattigdom och där kvinnor och arbetarklass drabbas särskilt hårt. Redan innan försämringarna i sjukförsäkringen gjordes hade den gått med överskott . Det är ett överskott som borde gå till förbättringar av försäkringen men som inte har gjort det. Överskottet räckte emellertid inte för regeringen som valde att försvaga sjukförsäkringen för att kunna ta än mer resurser till finansiering av skattesänkningar. Enligt uppgick det samlade överskottet i socialförsäkringarna, exklusive arbetslöshetsförsäkringen och pensionssystemet, 2010 till . Trots att sjukförsäkringsavgiften har sänkts blev överskottet i sjukförsäkringen 2012 nästan – pengar som till stor del har gått till skattesänkningar för de rikaste. En grupp där en majoritet är män, medan sju av tio av de sjukskrivna är kvinnor. Det är en del av regeringens antifeministiska politik. En av de vanligaste orsakerna till längre sjukskrivningar är de förslitningsskador som framför allt drabbar arbetarklassyrken. Det handlar om utslitna ryggar, värk i axlar och leder och andra förslitningsskador som kommer av hårt arbete, ofta med dålig arbetsmiljö. Den försämrade sjukförsäkringen slår därför särskilt hårt mot dessa grupper som sällan har samma möjlighet att skaffa privat sjukförsäkring när den allmänna inte räcker till. Den förda sjukförsäkringspolitikens klass- och könsdimension är mycket tydlig. 3.3Den senaste tidens utveckling Efter den massiva kritiken mot regeringens sjukförsäkringspolitik har regeringen sett sig tvungen att agera. Fuskretoriken har tonats ned och de talar nu om att man måste rätta till vad de menar är oförutsedda brister i systemet. I en promemoria från föreslogs ett antal ändringar som dock var långt ifrån tillräckliga. lyfte tillsammans med Socialdemokraterna och därför i socialförsäkringsutskott förslag till tre ändringar för att lösa de mest akuta bristerna och på så sätt göra det möjligt att ta fram en långsiktigt hållbar sjukförsäkring. Den viktigaste akuta ändringen var att avskaffa sjukpenningens bortre tidsgräns, men för detta fanns ingen riksdagsmajoritet. Det fanns det däremot för de två andra ändringarna. För det första beslutade att de som har utförsäkrats från tidsbegränsad sjukersättning och saknar sjukpenninggrundande inkomst eller har en mycket låg sådan – de s.k. nollklassade – ska få en ersättning som är lägst på samma nivå som den de hade tidigare. För det andra uppdrog åt regeringen att ändra den prövning som sker vid 180 dagars sjukskrivning. I stället för att prövas mot den reguljära arbetsmarknaden ska detta fr.o.m. ske mot normalt förekommande arbeten för att åtgärda problemet att människors arbetsförmåga bedöms gentemot i princip fiktiva arbeten. Begreppet normalt förekommande arbeten skulle även öka rättssäkerheten eftersom det har använts tidigare och det därför finns en praxis etablerad. I budgetpropositionen presenterade regeringen förslag till ändringar som innebar en anpassning till beslut och infördes de nya stödformerna sjukpenning i särskilda fall och boende-tillägg för dem med tidsbegränsad sjukersättning och aktivitetsersättning. De nollklassade kan nu få en ersättning som inte är lägre än tidigare, vilket skiljer förslagen från departementspromemorians ursprungsförslag. På den andra punkten valde regeringen länge att gå emot tillkännagivande. I stället för att ändra prövningen till normalt förekommande arbeten gav man i uppdrag att utreda saken. En anmärkningsvärd brist på respekt för de folkvaldas beslut. Under hotet om misstroendeförklaring tvingades dock socialförsäkringsministern att genomföra den förändring som hade beslutat. ska därför den prövning som sker vid 180 dagars sjukskrivning ske mot normalt förekommande arbeten. Regeringen har även infört en ny skälighetsprövning för dem som har haft sjukpenning på fortsättningsnivå , vilket normalt är sjukpenningens bortre tidsgräns där man förs över till arbetslivsintroduktionen. Med den nya prövningen ska man kunna få sjukpenning även efter detta om det anses oskäligt att inte få det. Detta har dock visat sig vara helt otillräckligt. Endast ett fåtal har fått sjukpenning för att det annars skulle ha varit oskäligt. Den bortre tidsgränsen måste avskaffas och utförsäkringarna stoppas. har därför tillsammans med Socialdemokraterna och tagit ett initiativ i socialförsäkringsutskott som innebär att den som är sjukskriven ska få rehabilitering innan hon eller han har nått den bortre gränsen för sjukpenningen. Vårt initiativ har även fått stöd av de borgerliga partierna i utskottet. Tack vare protester i hela landet – från påsk- och solrosuppropet, från kyrkor, fackliga organisationer och enskilda – har regeringen tvingats backa på en rad punkter. Det räcker dock inte att, som regeringen gör, införa fler och fler svårtolkade undantag för att försöka lappa och laga i ett system som har grundläggande brister. Behoven av ändringar, både akuta sådana och långsiktiga lösningar, är fortsatt mycket stora. När kritik mot sjukförsäkringen lyfts hänvisar regeringen inte sällan till den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Den har dock inte i uppdrag att hantera de allvarliga problemen med utförsäkringar, stelbenta tidsgränser eller sjukersättningens orimligt långtgående krav på sänkt arbetsförmåga. Dessa frågor skulle emellertid kunna lyftas in där, som de mest akuta problemen – främst utförsäkringarna – kräver omedelbara förändringar. Högerregeringen brukar berömma sig om att ha minskat sjukskrivningarna. Utvecklingen med sjunkande sjuktal började dock , långt innan den nuvarande regeringen tillträdde. har sjukskrivningarna ökat och sjukpenningtalet är nu lika högt som det var innan regeringens förändringar av sjukförsäkringen trädde i kraft. Det visar tydligt att försämringarna av sjukförsäkringen inte har haft någon positiv effekt. Snarare har regeringens politik försämrat läget eftersom många som inte får ersättning från sjukförsäkringen istället tvingas söka ekonomiskt bistånd. Det enda regeringen har lyckats med är att försämra tryggheten för dem som är sjuka. Sjukförsäkringen har havererat och måste därför ändras på en rad punkter så att den ger den trygghet den är avsedd att ge. Idén om att sjuka genom allt sämre ekonomi ska tvingas till arbete är oacceptabel och måste ersättas med principer om ersättning för förlorad arbetsinkomst och aktivt stöd för att ge möjlighet att komma tillbaka. Att som ha ett fast tidsschema för hur länge en människa får vara sjuk är orimligt. anser att ingen ska förlora sin sjukpenning enbart därför att en administrativ tidsgräns passerats. Det avgörande ska i stället självklart vara om man är för sjuk för att arbeta eller ej. måste man dock sjukpenning ansöka om att få förlängd sjukpenning och stöter man på den bortre gränsen, den s.k. stupstocken. Efter det kan man endast i undantagsfall få sjukpenning, medan huvudregeln är att man blir av med sin ersättning från sjukförsäkringen oavsett om man har någon arbetsförmåga eller inte. I stället förs man över till arbetslivsintroduktion hos Arbetsförmedlingen. Det ackumulerade antalet personer som uppnått maximal tid i sjukförsäkringen och utförsäkrats t.o.m. var 71 217 stycken. Någon samlad statistik över alla finns inte eftersom de inte befinner sig på samma stadium i sin utförsäkring och inte har hunnit lika långt. De kan därför vara inskrivna på arbetsförmedlingen, tillbaka i sjukförsäkringen, vara sysselsatta eller försvunna från statistiken. De flesta av dem som har nått den bortre gränsen i sjukpenningen har tackat ja till arbetslivsintroduktion. Enligt Arbetsförmedlingens analys av dem som deltagit har ett arbete efter arbetslivsintroduktionens slut. Här ingår alla typer av arbeten, till heltid, men Arbetsförmedlingen presenterar ingen statistik över omfattningen. Hälften av dessa har ett arbete med stöd, t.ex. lönebidrag. Den andra hälften har i stor utsträckning återgått till ett arbete hos samma arbetsgivare som . finns kvar som arbetslösa och inskrivna vid Arbetsförmedlingen. har inget arbete och är inte inskrivna vid Arbetsförmedlingen (inklusive de som studerar och som endast utgör ). Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) visar i sin analys av utförsäkringarna att bland dem som först blev utförsäkrade återvände hälften till sjukförsäkringen . Antalet som fick ekonomiskt bistånd tredubblades och var . Det visar att de tidsgränser som finns i sjukförsäkringen är orimliga eftersom så många inte har återfått arbetsförmågan. Den enskilde drabbas redan innan tidsgränsen har passerats av den osäkerhet som detta skapar, t.ex. om hur den egna ekonomin påverkas. Av dem som förs över till Arbetsförmedlingen får därefter ungefär varannan sänkt ersättning, i många fall en kraftigt sänkt ersättning. Räknas även de kollektivavtalade försäkringarna in är det mer än hälften av dem som flyttas över till Arbetsförmedlingen som får sänkt ersättning. Förutom att enskilda personer drabbas är detta också ett ineffektivt sätt att förbättra människors arbetsförmåga. I en situation där man borde få lägga den kraft och energi man har på att bli frisk och rehabiliteras, tvingas människor oroa sig för sin ekonomi. Inte minst för dem som lider av psykisk ohälsa kan en sådan press förvärra hälsoläget. Själva deltagandet i arbetslivsintroduktionen när man är för sjuk för att det ska vara meningsfullt kan även det skapa onödigt lidande och försämrad hälsa. Utförsäkringarna måste stoppas och sjukpenningens bortre tidsgräns bör därför avskaffas så att rätten att uppbära sjukpenning fortsätter att gälla så länge den försäkrade inte har återfått arbetsförmågan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I stället för ett system uppbyggt kring tidsgränser för utsortering från sjukförsäkringen anser vi att Arbetsförmedlingens arbetslivsintroduktion ska vara en rättighet. När alla möjligheter att återgå till den ursprungliga arbetsplatsen är uttömda, ska den försäkrade ha rätt att delta i arbetslivsintroduktion. Detta ska kunna ske med bibehållen sjukpenning så länge hen inte har återfått arbetsförmågan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi vill individanpassa sjukförsäkringen så att ersättning kan ges i fler steg än dagens fyra. kan ersättning ges för en nedsättning av arbetsförmåga på fyra nivåer: 25, 50, . Det är ett stelbent system som inte tar hänsyn till den komplexa verkligheten. Till exempel innebär det att den som arbetar och känner att hon eller han vill pröva att arbeta mer måste gå upp till . Det kan vara ett för stort steg att klara utan att hälsan försämras – eller för stort för att ens våga försöka ta. Genom fler nivåer med mindre avstånd individanpassas sjukförsäkringen och det blir lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag om att sjukpenning ska kunna ges på fler än de fyra nivåer för nedsatt arbetsförmåga som finns . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. måste i sina bedömningar ha möjlighet att se hela människan. får de inte längre ta individuell hänsyn till faktorer såsom ålder, kön och tidigare arbetslivserfarenhet vid bedömning av arbetsförmågan. Detta trots att sådana faktorer kan göra att samma sjukdom kan få helt olika konsekvenser för olika människors möjligheter att kunna försörja sig genom arbete. Att denna möjlighet tidigare fanns var framför allt för att personer nära pensionsåldern som är sjuka men som har en liten restarbetsförmåga inte skulle behöva flytta till en helt annan del av landet för ett nytt deltidsjobb. Regeringen bortser från att ålder, kön och tidigare arbetsuppgifter påverkar våra möjligheter att tillfriskna och förmågan att försörja sig genom arbete. Vi i avvisar denna förenklade människosyn. Vi vet att vi alla har olika förutsättningar att tillfriskna och att därför måste ha möjlighet att ta individuell hänsyn. Mot bakgrund av det som anförs ska det införas en möjlighet att ta individuell hänsyn för bedömning av rätten till sjukpenning i enlighet med reglerna som gällde innan proposition 2007/08:136 trädde i kraft. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. medicinska rådgivare har till uppgift att hjälpa handläggarna att tolka behandlande läkares bedömning av den sjukes tillstånd. Trots att medicinska rådgivare aldrig träffar den enskilda personen blir dennes tolkning ofta helt avgörande för handläggarens beslut. Att personer blir nekade sjukpenning p.g.a. en bedömning gjord av en person de inte har träffat är naturligtvis problematiskt. Detta särskilt om orsaken till det negativa beslutet är bristfälliga underlag eller annat som hade kunnat upp om de hade träffats ansikte mot ansikte. Att inte alltid gör tillräckligt för att kontakta behandlande läkare när detta inträffar är allvarligt. De behandlande läkarnas roll i sjukskrivningsprocessen bör stärkas, inte minst eftersom de har kunnat följa den sjukskrivne . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 4.4Trygghet för dem som behöver att bli friska Att den tidsbegränsade sjukersättningen har avskaffats drabbar nu särskilt dem som behöver lugn och ro för att bli friska. För att komma tillbaka från t.ex. vissa psykiska sjukdomstillstånd är det viktigt att kunna känna trygghet och slippa oroa sig för sin ekonomiska situation. Att då utsättas för återkommande prövningar av arbetsförmågan kan påverka hälsan och tillfrisknandet negativt. För dem vore det värdefullt med en möjlighet att beviljas sjukpenning för längre perioder utan återkommande prövning av arbetsförmåga. Detta skulle innebära att man får tid att fokusera på att bli frisk och rehabilitera sig. Vården ska naturligtvis hålla fortsatt kontakt med den sjuke – ingen ska lämnas åt sitt öde. Regeringen bör därför återkomma med förslag om att sjukpenning där så är nödvändigt ska kunna beviljas även för längre perioder utan återkommande kontroll av arbetsförmåga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Principen om att sjukförsäkringen ska ge ersättning för förlorad arbetsinkomst ska gälla och vi vill därför höja ersättningsnivåerna och inkomsttaket. Regeringens bärande idé har varit att piskan är det bästa sättet att få sjuka att återgå i arbete. Därför sänks (förutom i vissa undantagsfall) sjukpenningen , från till av sjukpenninggrundande inkomst (SGI). Det återspeglar en syn på sjukdom och rehabilitering som är oacceptabel. Att gradvis försämra människors ekonomi gör ingen friskare och löser inga problem. Sänkningen av sjukpenningen ska därför avskaffas så att ersättningen är under hela sjukpenningperioden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. För att ytterligare sänka nivåerna har regeringen även infört ett nytt sätt att beräkna föräldra- och sjukpenning där inte hela den sjukpenninggrundande inkomsten räknas. I stället ska denna först multipliceras med 0,97. Denna så kallade särskilda beräkningsgrund innebär att det som påstås vara 80 procents ersättning i själva verket enbart är och det som påstås vara enbart är . Vi anser att ersättningsnivåerna ska utgå från hela den sjukpenninggrundande inkomsten och därmed ligga på de nivåer de påstås ha. Den särskilda beräkningsgrunden SGI x 0,97 ska därför avskaffas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen har även sänkt taket för både sjukförsäkringen och den tillfälliga föräldrapenningen så att gruppen som inte får ersättning för hela sin inkomst har vuxit. Det är ett effektivt sätt att minska intresset av att det är hög kvalitet på försäkringen och i stället gynna framväxten av privata försäkringar. Enligt höga tak ryms alla, befann sig 2009 över en tredjedel av alla löntagare över taket på 7,5 prisbasbelopp. hade två tredjedelar av dem som hade en heltidsanställning en inkomst som var högre än taket. Det är ohållbart i en generell välfärdspolitik. Vi anslår pengar i vår budgetmotion för att höja taket i sjukförsäkringen och den tillfälliga föräldrapenningen till 8 prisbasbelopp och till 9 prisbasbelopp 2015. Taket för sjukförsäkringen ska höjas enligt detta. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har som mål att avskaffa sjukförsäkringens karensdag. Karensdagen gör att människor som har små ekonomiska marginaler tvingas gå till jobbet trots att de egentligen borde stanna hemma. Sådan sjuknärvaro är ett folkhälsoproblem.