mot · H102Fi254 · 2013-10-03 00:00:00 — Enligt fackförbundet fick 2010 två tredjedelar av de äldre som är i behov av stöd i vardagen hjälp av någon anhörig eller bekant som de inte bor tillsammans med. Sambandet mellan en väl utbyggd äldreomsorg och kvinnors deltagande på arbetsmarknaden är också väldigt tydligt. , som i en internationell jämförelse satsar en relativt stor andel av BNP på äldreomsorgen, har därför en hög sysselsättningsgrad bland kvinnor, både för att kvinnor får möjlighet att ta ett arbete när de inte är tvungna att vårda anhöriga och för att de som anställs i äldrevården för det mesta är kvinnor. Därför är satsningar på äldreomsorgen en avgörande jämställdhetsfråga. Besparingarna och nedskärningarna har försämrat kvaliteten inom äldreomsorgen. För att vända den utvecklingen avser vi att kraftigt öka resurserna. Vi vill öka bemanningen inom äldreomsorgen genom en öronmärkt satsning med fokus på demensvården. De kommuner som redan har en god bemanning ska dock kunna använda pengarna till andra delar av äldreomsorgen. När hela vår satsning är fullt utbyggd kommer det att räcka till exempelvis 10 000 fler undersköterskor inom äldreomsorgen och demensvården. Vi föreslår en satsning på en hemtjänstmiljard för att äldre, som har rätt till hjälp i hemmet, ska få mer och bättre hjälp. Pengarna ska användas till tre prioriterade områden: Personaltätheten inom ska öka. Kontinuiteten bland hemtjänstpersonalen ska bli bättre. Äldre ska få bestämma mer över den hjälp de vill ha av . Vidare vill vi införa ett tak på för hemtjänst. Det behövs bättre äldreomsorg för dem som har ett annat modersmål än svenska, och vi avsätter därför medel för att utveckla äldreomsorgen för nationella minoriteter och för dem som invandrat till . Vi genomför också ett matlyft i äldreomsorgen för att möjliggöra god och näringsriktig mat. Sammantaget vill vi med ovan nämnda satsningar skapa en tryggare, mer jämlik och mer jämställd äldreomsorg både för de äldre och för deras anhöriga. En sammanställning av våra satsningar inom äldreomsorgen återfinns i tabell 7 nedan. Tabell 7 Satsningar äldreomsorgen Diff mot regeringen, Ökad bemanning i äldreomsorgen Äldreomsorg på egna språket Var och en av oss ska känna en trygghet i att vi klarar oss ekonomiskt om vi blir sjuka. Det finns ett starkt stöd i befolkningen för att viktiga trygghetssystem som sjukförsäkringen ska finansieras gemensamt och solidariskt. Men regeringens attacker mot sjukförsäkringen har lett till att sjuka utförsäkras, och vi har fått ett där sjukdom för många har kommit att innebära fattigdom. Detta urholkar legitimiteten och förtroendet för sjukförsäkringen. Eftersom sju av tio långtidssjukskrivna är kvinnor har försämringarna i sjukförsäkringen framför allt ökat fattigdomen bland kvinnor. De nya regler som regeringen tvingades införa 2012 har inte kunnat ändra på detta. Endast ett fåtal personer har beviljats sjukpenning på fortsättningsnivå enligt de nya oskälighetsreglerna. Det beror på att grundproblemet fortfarande finns kvar, nämligen sjukpenningens bortre tidsgräns, den s.k. stupstocken, som innebär att människor blir utförsäkrade. Fyrkantiga tidsgränser anses viktigare än om individen har blivit tillräckligt frisk för att arbeta. Regeringen föreslår att bidraget till företagshälsovården ska ersättas med ett bidrag till arbetsgivare i syfte att underlätta deras rehabiliteringsansvar. minskas anslaget från till 2014. Vi accepterar inte den nedskärningen eftersom sjuktalen nu ökar igen och företagshälsovården är viktig både för att förebygga ohälsa på arbetet och för att erbjuda rehabiliteringsinsatser. Hetsen att komma tillbaka till arbetet så fort som möjligt utan att få tillräckliga rehabiliteringsinsatser riskerar också att öka ohälsan i arbetslivet ytterligare. Det är också allvarligt att regeringen inte följer beslut om rätt till rehabilitering innan den bortre gränsen i sjukförsäkringen är nådd. kan aldrig acceptera en sådan politik. Försäkringen och dess villkor ska stimulera till aktiviteter för att ge sjukskrivna förbättrad arbetsförmåga. Den ska vara rymlig så att medicinska insatser, rehabilitering och arbetsprövning kan pågå på ett individuellt anpassat sätt utan att ersättningen påverkas. Stupstocken måste avskaffas. Det avgörande ska självklart vara om man är för sjuk för att arbeta eller ej. Först efter hot om misstroendeförklaringar har regeringen följt beslut om att avskaffa den orimliga prövningen mot en fiktiv arbetsmarknad, som sker efter . Detta kommer att ändras till att gälla normalt förekommande arbeten. Detta är en liten förändring till det bättre men löser inte problemen. Vi vill individanpassa sjukförsäkringen så att man kan få ersättning i fler steg än dagens fyra för att göra det lättare och mindre riskabelt att pröva att börja arbeta igen. Det bör även skapas strukturer så att arbetsgivare inte som kan frångå sitt ansvar för att stödja den anställde på dennes väg tillbaka i arbete. För långtidssjukskrivna vill vi införa ett högriskskydd som gör att staten övertar kostnaden för sjuklönen. Att över en tredjedel av alla löntagare och två tredjedelar av alla heltidsanställda befinner sig över taket i sjukförsäkringen är ohållbart för oss som vill ha en solidariskt finansierad försäkring med hög kvalitet. Vi vill höja inkomsttaket för maximal sjukpenning till och till 2016. Vi vill också att hela den sjukpenninggrundande inkomsten ska räknas och vi avskaffar den omräkning som regeringen har infört. Våra förslag innebär då att ersättningsnivåerna höjs i både sjuk- och föräldraförsäkringen. Även de som får sjuk- eller aktivitetsersättning har en ekonomiskt mycket svår situation och vi vill därför höja ersättningsnivån från och bostadstillägget med . Vidare gör sjukförsäkringens karensdag att personer med små marginaler tvingas gå till jobbet även när de borde stanna hemma. Som ett första steg mot ett avskaffande vill vi ersätta den med ett karensavdrag, för att förhindra de särskilt hårda konsekvenserna för personer som har färre men längre arbetspass än normalt, exempelvis de med nattpass i vård och omsorg. För är kulturen en viktig del av välfärden och demokratin. Ansvaret för att vi alla ska ha tillgång till högklassig och professionellt framställd kultur och möjlighet att själva utöva olika former av kultur vilar också på det allmänna. vill öka kulturens utrymme i samhället. Vi vill göra kulturarvet tillgängligt för alla och låta nyare konstformer få utrymme. lägger också stor vikt vid de nationella minoriteternas rätt och möjlighet till kulturutövning och uttryckssätt. anser att barn från alla familjer, oavsett ekonomi eller social ställning, ska ges möjlighet att delta i verksamhet. För att detta ska bli möjligt måste avgifterna till tas bort. I ett första steg vill införa en maxtaxa på per termin för . Vi vill återinföra succén med fri entré på de statliga museerna och ta reformen ett steg vidare genom att möjliggöra fri entré på regionala och kommunala museer. Vi vill inrätta ett populärkulturcentrum för att fånga upp kulturyttringar som missas av andra kulturinstitutioner. Vi vill också stödja inrättandet av digitala bibliotek för nedladdning av film, musik och annan media och vi vill främja digitaliseringen av biografsalonger genom att öka omställningsstödet och därmed ge även de fattigaste kommunerna möjlighet att hålla en biografsalong på orten. 6.3Bättre livsvillkor för unga Unga vuxna tillhör de stora förlorarna . Även om livsvillkoren skiljer sig mellan olika grupper av unga precis som för äldre, så går det att se ett antal samhälleliga misslyckanden som gjort det svårare att leva ett gott liv som 20–25-åring i jämfört med när dagens 50-åringar började sitt vuxenliv. Att kunna flytta hemifrån är ingen självklarhet. Nästan var fjärde ung vuxen bor hemma hos föräldrarna medan andra flyttar runt mellan osäkra andra- och tredjehandskontrakt. Bara drygt hälften av unga har ett eget boende . Det har blivit betydligt svårare för unga att få ett jobb. Ungdomsarbetslösheten har ökat med 24 000 personer och uppgår nu till av de unga. Bakom den alarmerande siffran finns unga i olika slags problematiska situationer; där finns de som studerar, men söker jobb vid sidan av eftersom studiemedlen inte räcker för att klara levnadskostnaderna, där finns en stor grupp som varvar tillfälliga jobb med återkommande arbetslöshet, och där finns en växande grupp som fastnar i långvarig arbetslöshet på grund av diskriminering eller bristande utbildning. De försämrade trygghetssystemen har gjort det i stort sett omöjligt för unga att kvalificera sig till arbetslöshetsersättning. Antalet unga med funktionsnedsättning som får aktivitetsersättning, det som förut hette förtidspension, med mycket låg ersättningsnivå har också ökat kraftigt. Unga vuxna är den grupp som näst efter de allra äldsta löper störst risk att leva i fattigdom. Att den psykiska ohälsan bland unga har ökat trendmässigt måste ses mot bakgrund av de försämrade livsvillkoren för unga vuxna. Dålig ekonomi, otrygga anställningsvillkor och brist på framtidstro skapar stress och ökar risken för psykisk ohälsa. Unga människor i har rätt att kräva bättre förutsättningar i livet. Och samhället har allt att vinna på att åtgärda de problem som ligger till grund för ungas rotlöshet och otrygghet. föreslår ett antal satsningar för att förbättra ungas livsvillkor och möjligheter. Satsningarna innefattar bostadsinvesteringar, satsningar på jobb och utbildning, bättre anställningstrygghet, högre studiemedel och fler kuratorer och psykologer på landets ungdomsmottagningar. 6.3.1Ungas rätt till trygga anställningar Otrygga anställningar är vanligast bland unga. I åldersgruppen 16–har fler än hälften av dem som jobbar en tidsbegränsad anställning. I åldersgruppen 25–har var fjärde ett tidsbegränsat jobb. En stor andel av de arbetslösa unga varvar i praktiken jobb och arbetslöshet och lever i en ständig osäkerhet på både kort och lång sikt. De många tim- och behovsanställningarna och staplandet av visstidsanställningar på varandra utgör ett hinder för unga människors etablering i arbetslivet. Att inte ha en fast anställning eller ens en någorlunda förutsägbar inkomst gör det också svårt att teckna ett hyreskontrakt eller låna pengar till en bostad. Ungas relativt dåliga ekonomi och den växande psykiska ohälsan bland unga har tydliga samband med denna otrygga arbetsmarknadssituation. De otrygga anställningarna måste begränsas så att också unga får en möjlighet att etablera sig i samhället och ges möjlighet till delaktighet och inflytande på arbetsplatsen. Vi föreslår därför att det införs en absolut gräns för hur länge en och samma person kan vara visstidsanställd innan man ges företräde till ett fast jobb. Vi vill också att det införs tydliga kriterier för när en anställning får vara tidsbegränsad. 6.3.2Ungas rätt till jobb med en rimlig lön Den borgerliga regeringens satsningar på jobbgaranti och sänkta arbetsgivaravgifter för unga har inte haft någon effekt på ungdomsarbetslösheten, som är högre än när satsningarna genomfördes. Det som krävs för att komma till rätta med den höga ungdomsarbetslösheten är framförallt en politik för fler jobb i . Men det behövs också en aktiv utbildnings- och arbetsmarknadspolitik som rustar arbetslösa ungdomar för framtiden och erbjuder dem en väg in i arbetslivet. Vi behöver investera i de ungdomar som står utanför arbetsmarknaden och ge dem en möjlighet att gå från arbetslöshet till arbete eller studier. vill att unga ska få tidiga och individuellt anpassade insatser hos Arbetsförmedlingen, utan att behöva invänta de fasta tidsgränser som regeringen har infört i sina garantiprogram. Vi föreslår att alla unga bör ges rätt att få en fullständig gymnasieutbildning genom Komvux och fler unga arbetslösa ska ges chansen att få en yrkesinriktad utbildning genom arbetsmarknadsutbildning, yrkesvux eller . Vi föreslår en stor satsning på generationsväxling i arbetslivet genom utbildningsvikariat, traineeanställningar och lärlingsanställningar i yrken med stora rekryteringsbehov . Unga långtidsarbetslösa med särskilda svårigheter att få jobb ska kunna erbjudas övergångsjobb, vilka är subventionerade anställningar med kollektivavtalsenliga löner som ger praktisk yrkeserfarenhet och möjligheter att komma ut på arbetsmarknaden. Med vår politik och de utbildnings- och arbetsmarknadsinsatser vi föreslår kommer alla unga arbetslösa att erbjudas ett jobb eller en utbildningsplats . Ungdomar som haft sommarjobb efter slutförda studier har lättare att få en förankring på arbetsmarknaden. råder emellertid hård konkurrens om jobben. Vi vill införa ett stimulansbidrag till kommunerna för att de ska kunna garantera sina 17-åringar sommarjobb . Stimulansbidraget innebär att kommunerna bara behöver betala en fjärdedel av kostnaden för varje sommarjobb. Vår satsning finansierar 20 000 sommarjobb och uppgår till (se även avsnitt 6.6.1). 6.3.3Stärkta möjligheter att studera under rimliga former Dagens yrkesutbildningar motsvarar inte de krav som arbetslivet ställer. Detta är särskilt allvarligt i ett läge när det råder stor brist på kvalificerade yrkesarbetare. vill att gymnasieskolan ska komma närmare arbetsplatserna och hitta former för hur arbetsmarknadens parter kan få större inflytande över och ansvar för yrkesutbildningen. Vi föreslår också att alla gymnasiets yrkesutbildningar ska ge högskolebehörighet. Den som valt att utbilda sig till ett yrke måste ha goda möjligheter att vidareutbilda sig eller omskola sig. Att kunna läsa vidare ska vara en möjlighet för alla. Högskolestudenternas ekonomiska situation har försämrats . Många upplever att de ekonomiska villkoren går ut över studierna. Allt fler blir beroende av tillskott från föräldrar eller andra närstående. Att jobba vid sidan av studierna ska vara en möjlighet, inte ett faktiskt tvång. vill därför höja studiemedlen med och stegvis höja bidragsdelen. Vi vill också öka antalet platser på högskolan (se avsnitt 6.2.5). 6.3.4Ett stabilt boende att trivas i Landets unga är värda en långsiktighet och en trygghet i att kunna planera sin framtid, flytta hemifrån och möjlighet att kunna börja sina vuxenliv. Att flytta mellan andrahands- och icke-kontrakt och tvingas tillbaka hem till sina föräldrar är inget som någon ska behöva acceptera. Det råder en akut bostadsbrist i stora delar av . Särskilt stor är avsaknaden av hyresrätter, framför allt i stor- och i universitetsstäderna. Bristen på hyresrätter drabbar främst personer som inte är etablerade på bostadsmarknaden eller som behöver flytta men inte har råd att köpa en bostad, t.ex. ungdomar. Nästan 290 000 unga vuxna saknar ett eget boende. Enligt är det av de unga mellan som bor i egen bostad, dvs. hyresrätt med förstahandskontrakt, bostadsrätt eller eget hus. Det är den lägsta siffran . För att fylla behovet skulle det behövas ca 190 000 bostäder. kan enbart fyra av 32 studentstäder garantera studenter ett boende inom en månad, medan nio studentorter inte kan garantera studenter någon bostad alls under hela höstterminen. föreslår därför ett investeringsstöd för ökat bostadsbyggande. mål är att det ska byggas 40 000 bostäder , varav en majoritet ska vara hyresrätter. Vi föreslår även en sänkning av fastighetsskatten på hyresrätter, även studentbostäder. På så sätt bör hyran kunna sänkas (se även avsnitt 6.5.5). 6.3.5Bättre stöd till unga som mår dåligt En stor del av unga mår psykiskt dåligt. Särskilt bekymmersamt är det när det gäller unga kvinnor. saknas i alltför hög grad ett lättillgängligt samtalsstöd för att fånga upp unga med psykisk ohälsa. Framförallt saknas det för dem som har lämnat skolan och inte har tillgång till elevhälsovården. Det finns därför stora behov av att stärka ungdomsmottagningarna. Framförallt handlar det om att anställa fler psykologer och kuratorer vid mottagningarna. Men det behövs också ett ökat öppethållande och lov, för att öka tillgängligheten. För att klara detta behövs det också mer personal generellt. Vi föreslår att en satsning ska genomföras på ungdomsmottagningar, inriktad dels på att rusta dem ytterligare för att arbeta mot den psykiska ohälsan bland unga, dels på att erbjuda bättre öppettider i allmänhet. Satsningen innebär konkret ett stimulansbidrag med medfinansiering som kan gå till att anställa fler psykologer, kuratorer, barnmorskor och läkare. Stimulansbidraget uppgår till . Jämställdhet mellan kvinnor och män är i grunden en fråga om demokrati och mänskliga rättigheter. ekonomiska politik syftar till att omfördela makt och resurser så att kvinnor och män ges samma utrymme och möjlighet till egen försörjning, att förfoga över sin egen tid och vara delaktiga i beslut som rör det egna livet och samhällsutvecklingen. Att förändra arbetslivets villkor och fördelningen av avlönat och oavlönat arbete är nyckelfaktorer för att uppnå jämställda livsvillkor i vardagen. Ekonomisk jämställdhet har också positiva effekter på den mer övergripande samhällsekonomiska utvecklingen, vilket uppmärksammats i en rad studier . Studierna har ofta tagit sin utgångspunkt i skillnaderna i förvärvsfrekvens mellan kvinnor och män och pekar på de stora samhällsekonomiska vinster som går att göra om kvinnor förvärvsarbetar i samma utsträckning som män. Nedan refereras till ett par av dessa studier. En räknar med att en fjärdedel av den ekonomiska tillväxten i kan förklaras av kvinnors ökade sysselsättning. Ett liknande resultat återfinns i en uppmärksammad studie av som baseras på tillväxt. Av genomsnittliga årliga tillväxt på beräknar att förklaras av ökad sysselsättningsgrad bland kvinnorna.46 menar vidare att om kvinnor skulle förvärvsarbeta i samma utsträckning som män skulle detta kunna öka BNP och eurozonens BNP med 13 procent.47 Skillnaden i antalet arbetade timmar beror dels på att kvinnor i högre utsträckning än män jobbar deltid, dels på lägre sysselsättningsgrad. I diagram 20 nedan visas utvecklingen av kvinnors och mäns sysselsättningsgrad (16–) . Bortsett i samband med 1990-talskrisen har skillnaden i sysselsättningsgrad varit tämligen på . Detta sysselsättningsgap motsvarar ca 120 000 personer. Diagram 20 Sysselsättningsgrad, kvinnor och män, 16–, Källa: SCB (). Diagram 21 Andel män respektive kvinnor med en veckoarbetstid < 35 h, 2005–2012 Källa: , Dnr 2013:262. En lika stor sysselsättningspotential finns i att minska skillnaderna mellan mäns och kvinnors deltidsarbete. jobbade av de sysselsatta kvinnorna deltid. Motsvarande siffra för männen var (se diagram 21 ovan). Om kvinnor skulle arbeta heltid i samma utsträckning som männen skulle 448 500 fler kvinnor få en heltidsanställning. Baserat på genomsnittlig deltid bland de deltidsanställda går det att räkna ut vad detta deltidsgap motsvarar i antal heltidstjänster (se tabell 8 nedan). Som framgår av tabellen skulle sysselsättningen öka med ca 134 000 heltidstjänster om kvinnorna jobbade heltid i samma utsträckning som männen. Tillsammans med ett stängt sysselsättningsgap (som 2012 motsvarade drygt 116 000 personer) innebär detta alltså att om kvinnor förvärvsarbetade i samma utsträckning som männen skulle sysselsättningen bland kvinnorna öka med motsvarande 250 000 heltidstjänster. Tabell 8 Ökning av antalet sysselsatta i termer av heltidstjänster om kvinnors sysselsättningsgrad och deltidsarbete blir densamma som männens, Källa: , dnr 2013:262, egen beräkning. En förutsättning för att ett ökat arbetsutbud ska materialiseras i form av ökad sysselsättning är att det finns en efterfrågan som matchar det ökade utbudet. Men med tanke på att av kvinnorna arbetar inom s.k. bristyrken torde det finnas en stor sysselsättningspotential i ett ökat arbetsutbud bland kvinnorna. Många av de deltidsarbetande kvinnorna vill också arbeta på heltid. Av de drygt 700 000 kvinnor som arbetar deltid uppger ca 200 000 kvinnor att de saknar lämpligt heltidsarbete, men skulle vilja ha det. Till det ska läggas att ca 140 000 jobbar deltid p.g.a. vård av barn.49 har låtit () räkna på de offentligfinansiella effekterna om kvinnor skulle förvärvsarbeta i samma utsträckning som män. Beräkningen utgår från att den ökade sysselsättningen fördelar sig enligt den nuvarande fördelningen beträffande skattefinansierad sysselsättning respektive icke skattefinansierad sysselsättning. Analysen visar att en sådan utveckling skulle stärka den offentliga sektorns finanser med drygt 15 miljarder kronor.50 I beräkningen av de offentliga finanserna ingår alltså även en ökning av antalet sysselsatta kvinnor inom den offentliga sektorn med 100 000 personer. I utredningstjänstens beräkning av de offentligfinansiella effekterna ingår inte minskade utgifter för a-kassa och försörjningsstöd. Man har heller inte beaktat moms- och BNP-effekter i form av ökad privat konsumtion. Å andra sidan tar analysen inte hänsyn till eventuella undanträngningseffekter.51 Sammantaget är det dock troligt att den offentligfinansiella effekten underskattas i utredningstjänstens beräkning. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att ökade möjligheter för kvinnor att förvärvsarbeta inte bara innebär en vinst för enskilda kvinnors möjlighet till egen försörjning, utan också för samhällsekonomin. vill genomföra ett antal strategiskt viktiga reformer för att minska löne- och inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män och omfördela ansvaret för det obetalda hemarbetet. Vi vill individualisera föräldraförsäkringen, så att det blir en självklarhet för både kvinnor och män att ta ansvar för sina barn. Det faktum att kvinnor tar ut drygt tre fjärdedelar av föräldraledigheten är ett av huvudskälen till den strukturella diskriminering som drabbar kvinnor i arbetslivet. Under föräldraledigheten etableras också mönstret att kvinnor bär huvudansvaret för hushållsarbetet, vilket tenderar att påverka arbetsmönster och inkomstmöjligheter under resten av livet. Vi vill stärka rätten till fast anställning och heltidsarbete. Otrygga anställningar, oregelbundna arbetstider och deltider är betydligt vanligare i kvinnodominerade yrken och är en stor del av förklaringen till kvinnors lägre inkomster. Vi satsar på ett kraftigt förstärkt stimulansbidrag till barnomsorg på obekväm arbetstid. De flesta yrken inom vård, omsorg och service, där kvinnor är överrepresenterade, innebär krav på att arbeta kvällar, och nätter. Om det ska kunna gå att förena dessa yrken med föräldraskap utan att tvingas jobba deltid måste barnomsorgen göras tillgänglig också utanför kontorstid. Vi föreslår också att ensamstående föräldrar ska ges möjlighet att få barnomsorg i hemmet till vanlig förskoletaxa när barnen är sjuka och inte kan vara i förskolan, vilket stärker ensamföräldrars ställning på arbetsmarknaden. Vi gör också omfattande satsningar på välfärdssektorn. Vi höjer de generella statsbidragen till kommuner och landsting och budgeterar för ett stort antal riktade satsningar på vården, skolan och omsorgen. Våra satsningar innebär både höjd kvalitet och fler anställda i välfärdsverksamheterna, och minskar därmed behovet av oavlönat omsorgsarbete. Vi satsar också på fortbildning för barnskötare, undersköterskor och vårdbiträden och bättre villkor för specialistutbildningen för sjuksköterskor, vilket skapar förutsättningar för bättre löner och arbetsvillkor i dessa yrken. Lönebildningen sköts av parterna i avtalsförhandlingar, och det är en modell vi värnar om. Vi kan dock konstatera att de strukturella löneskillnaderna mellan mans- och kvinnodominerade yrken inte rubbats nämnvärt, trots uppställda målsättningar i flera avtalsrörelser. Det har blivit tydligt att det statliga tolkning av det så kallade märket52 är en del av problemet. menar att uppdrag måste förtydligas, så att det klart framgår att en ansvarsfull lönebildning innefattar en utjämning av de strukturella löneskillnaderna mellan kvinno- och mansdominerade yrken. Med dessa förslag tar vi viktiga steg mot en jämställd fördelning av arbete och inkomster. De reformer vi föreslår skapar också förutsättningar för en utjämning av de relativa löneskillnaderna mellan kvinnor och män.