mot · H102So249 · 2013-09-30 00:00:00 — En liknande lagstiftning infördes när det gäller barn som dödats av närstående. Därför var det positivt att beslutade att även dödligt våld mellan närstående vuxna ska utredas. Syftet med utredningsverksamheten ska vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor och män utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående eller tidigare närstående personer. Alla fall av dödligt våld omfattas, oavsett kön på offer eller förövare. Vi är dock tveksamma till om den form som valts, att ska lägga fram en samlad rapport, kommer att leda till att brister upptäcks och att arbetet med att förebygga dödligt våld förbättras. har ingen utredning publicerats och tolkar lagstiftningen som att det inte ska göras några utredningar av specifika fall. För att kunna användas i det förebyggande arbetet behöver det utredas i varje enskilt fall vad alla aktörer kring offret har gjort eller inte gjort och utifrån vilken kunskap de har agerat. Det handlar inte om att peka ut skyldiga utan om att få reda på orsakerna till det som har gjorts fel för att kunna rätta till detta. Därför bör det förtydligas i lagstiftningen att det ska genomföras en utredning om varje enskilt dödsfall orsakat av en närstående. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 10.1Hedersrelaterat våld och förtryck som lett till självmord Självmord till följd av psykisk misshandel av en närstående omfattas inte av utredningssystemet. Vi har förståelse för argumentet att bedömningen av om självmord har begåtts med anledning av brott riskerar att bli både godtycklig och svår. Vi anser ändå att självmord där det finns misstanke om att dödsfallet föregåtts av hot och påtryckningar av hedersrelaterad karaktär ska ingå. Vi delar Kvinno- och Tjejjourers Riksförbunds (SKR) inställning att utredningsmyndigheten annars riskerar att missa fall med s.k. balkongflickor som efter svår psykisk misshandel tagit sina liv. Det är mycket angeläget att åtgärder tas fram för att bekämpa denna grova form av hedersrelaterat våld. Därför bör regeringen återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att självmord som misstänks ha genomförts efter hot och påtryckningar i en hedersrelaterad kontext ska omfattas av utredningsförfarandet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 10.2Dödsfall som skett utomlands bör utredas Dödsfall som skett utomlands får utredas om personen vid dödsfallet var svensk medborgare eller hade hemvist i . Det är inte bra att frivilligheten blir huvudregel när det gäller utredningar av dödsfall som skett utomlands. Vi anser att lagförslaget ska formuleras starkare. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att dödsfall som skett utomlands bör omfattas av utredningsförfarandet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 10.3Försök till dråp och mord ska omfattas Vi anser vidare att även fall där offret överlevt försök till dråp eller mord ska utredas. Detta ger utredningsmyndigheten ett bredare underlag för att komma med förslag på åtgärder för att bekämpa våld mellan närstående. Eftersom mäns våld mot kvinnor är ett så omfattande och allvarligt samhällsproblem är det extra viktigt att lyssna på de kvinnor som faktiskt utsatts för det grövsta våldet. Regeringen bör därför återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att försök till dråp och mord ska omfattas av utredningsförfarandet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Genom kvinnors ideella frivilligarbete i jourerna kan brottsoffer få relevant hjälp trots att samhällets insatser brister. Kvinnojourernas styrka ligger i att de är skapade av kvinnor för kvinnor. Det är en frizon där ingen ifrågasätter kvinnors och barns upplevelser av våld. Tjej- och kvinnojourerna spelar också en central roll när det gäller att synliggöra och sprida kunskap om våldets mekanismer och konsekvenser. Trots att företrädare för polis, socialtjänst och sjukvård själva anser att de lokala kvinnojourerna ger ett mer heltäckande stöd till utsatta kvinnor än vad de själva kan erbjuda existerar jourerna fortfarande under osäkra förhållanden. De kläms alltmer mellan ökade krav som finansieringen är osäker och bristfällig. finns det kvinnojourer i ungefär hälften av landets kommuner och antalet kvinnor som söker hjälp ökar stadigt. ökar antalet förfrågningar från kommun, polis och skola; med . Det blir dock allt svårare för kvinnor som drabbas av våld att få plats på ett skyddat boende och antalet kvinnor som avvisas har ökat. Detta visar att det behövs mer resurser till kvinnojourerna. Regeringen har tillfört kommunerna utvecklingsmedel i syfte att förstärka kvinnojoursverksamheten och kvalitetsutveckla stödet till våldsutsatta kvinnor och barn på lokal nivå. I budgetpropositionen ökar statens anslag med . Detta är lovvärt men långtifrån tillräckligt. Därför är det fortfarande svårt för kvinnojourerna att göra långsiktiga planeringar för sin verksamhet. Kvinnojourerna behöver kontinuerlig finansiering för att kunna bedriva ett fungerande arbete på lång sikt. drivs verksamheten i projektform och är beroende av tillfälliga satsningar. Mycket av jourernas tid går åt till att ansöka om nya projektpengar. Enligt för tjej- och kvinnojourer (Roks) är många av deras medlemsjourer beroende av projektbidrag från olika myndigheter och privata stiftelser för att finansiera sin löpande grundverksamhet. Men myndigheter som fördelar utvecklingsmedel (t.ex. länsstyrelserna) eftersöker ofta nyskapande projekt medan många tjej- och kvinnojourer saknar medel för att garantera kontinuitet i den grundläggande jourverksamheten. Det har också visat sig att de kvinnojourer som vänder sig till kvinnor i ett större geografiskt område har särskilt svårt att hitta en säker finansiering. Ett exempel är Terrafem, som driver tre stödboenden och en jourtelefon för kvinnor i hela landet som har utsatts för hedersrelaterat våld. har dragit ner på sitt stöd och inga kommuner vill själva betala en verksamhet som är nationell. Även Qjouren, som är en av få jourer i där kvinnor med erfarenhet av missbruk kan få skydd, har haft liknande problem med finansieringen. För att ge kvinnojourer runtom i landet goda förutsättningar vill vi införa ett stabilt statligt grundstöd. Det ska fördelas efter hur stort upptagningsområde jouren har och beviljas i taget. Där det saknas en kvinnojour gör pengarna det möjligt att bygga upp en ny. Både ideella och kommunala kvinnojourer får del av stödet som ska vara förutsägbart och långsiktigt. Vi satsar på det nya stödet i vår motion för utgiftsområde 13 (2013/14:A333). För att få del av pengarna ska det finnas kompetens och erfarenhet vad gäller kvinnofridsfrågor. Det ska finnas barnkompetens samt ett skyddat boende med hög säkerhet och god tillgänglighet. Vi gör dessutom i vår motion för utgiftsområde 9 (2013/14:So539) en satsning med på resursjourer för kvinnor med erfarenhet av missbruk. 12Undersökningar om mäns våld mot kvinnor För att kunna se om genomförda åtgärder och insatser för att stoppa mäns våld mot kvinnor fått avsedd effekt bör undersökningar av våldsförekomsten genomföras kontinuerligt. I och har t.ex. frågeundersökningar som direkt fokuserat på mäns våld mot kvinnor genomförts (Brås rapport 2009:12). Sådana serier av undersökningar saknas dock i , vilket är en stor brist. Därför bör regeringen ge eller annan lämplig myndighet i uppdrag att kontinuerligt genomföra frågeundersökningar om förekomsten av mäns våld mot kvinnor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 13Hedersrelaterat våld och förtryck Hedersrelaterat våld och förtryck har, liksom mäns våld mot kvinnor i övrigt, generellt sin grund i kön, sexualitet, makt och kulturella föreställningar om dessa företeelser. Det hedersrelaterade systemet är komplext och innehåller en rad förtryckande former av strukturell och organiserad karaktär (Hedersrelaterat våld och förtryck i ). Mörkertalet när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck antas vara stort. Främst är det flickor och unga kvinnor som drabbas av hedersrelaterat våld och förtryck, men även pojkar och unga män blir utsatta. Om flickor som är utsatta offentliggör sin historia genom ett besök hos kan det innebära ytterligare våld och hot. Därför väljer många unga flickor att söka hjälp på annat sätt (Om våld i hederns namn. , 2008). Hbtq-personer är en grupp som särskilt riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld och förtryck. En kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck i , visar att en av tio flickor i lever med hedersrelaterat förtryck i hemmet. Kartläggningen visar att var tionde 15-årig flicka i och av pojkarna lever med hedersrelaterade problem som begränsar deras liv. Hedersrelaterade problem var den grundläggande orsaken för mer än hälften av alla flickor som omhändertogs enligt lagen om vård av unga (§ 2 LVU). Enligt rapporten är arbete med kvinnor och ungdomar som är utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck undermåligt. Bristen på strukturerade och evidensbaserade metoder för t.ex. riskbedömning eller ren okunskap om hur sådana metoder ska användas gör att utsatta personer får ett rättsosäkert och godtyckligt stöd. Då verkar ha halkat efter andra aktörer i samhället rent kunskapsmässigt rekommenderas en satsning på kompetensutveckling för . Regeringen nämner i sin handlingsplan (skr. 2007/08:39) att det är angeläget att länsstyrelserna fortsätter satsningen på åtgärder för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Syftet är att samordna myndigheternas arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck med det generella arbetet för att motverka mäns våld mot kvinnor. anser att syftet är gott men att fler åtgärder bör sättas in för att bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket. saknar kommunerna riktlinjer för sitt arbete med personer som utsatts för hedersrelaterat våld och myndigheternas insatser saknar samordning vilket undersökningen från tydligt visar. Regeringen bör ge i uppdrag att ta fram riktlinjer för arbete med mäns våld mot kvinnor, samkönat partnervåld och hedersrelaterat våld. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt regeringens handlingsplan (skr. 2007/08:167) ska utöver sitt regionala uppdrag lämna stöd till insatser på nationell eller länsövergripande nivå mot hedersrelaterat våld och förtryck. har länsstyrelserna haft i uppdrag att lämna stöd till insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck. skickade in den samlade delredovisningen av de pågående uppdragen till . Länsstyrelserna bedömer att arbetet med hedersrelaterat våld och förtryck saknar hållbara och långsiktiga strukturer avseende förebyggande arbete och insatser till utsatta. I stor utsträckning ges insatser till utsatta fortfarande utifrån tillfälliga lösningar. Kunskapsnivån och beredskapen att hjälpa utsatta är ojämn i landet vilket leder till att många inte får den hjälp de är i behov av och har rätt till. Som en följd av bristande barnperspektiv ifrågasätts ofta barns och ungdomars trovärdighet. En annan konsekvens är att föräldrarätten i praktiken ofta överordnas barnens rättigheter. Mot bakgrund av detta måste det vara en prioriterad uppgift att se till att långsiktiga och hållbara strukturer byggs upp i hela landet. Regeringen bör komma med konkreta och långsiktiga förslag. Detta bör ge regeringen till känna. I rapporten lyfts också fram att det brister i arbetet med särskilt utsatta personer när det gäller kompetens, bemötande och insatser. Fokus läggs fortfarande till stor del på heterosexuella flickor och kvinnor. Detta får till följd att bl.a. pojkars och mäns ofta dubbla utsatthet, som både offer och förövare, hamnar i skymundan. Homo-, bi- och transsexuella personer eller personer med könsöverskridande identitet och uttryck, är grupper vars behov tenderar att åsidosättas. Funktionsnedsatta, barn som lever med skyddad identitet och ensamkommande barn är andra grupper som ofta osynliggörs. Regeringen bör därför ge i särskilt uppdrag att lyfta fram dessa gruppers behov av insatser. Detta bör ge regeringen till känna. I delrapporten göra skillnad (2013) konstaterar att det finns en rad brister i arbetet med barn och unga utsatta för hedersrelaterat våld. Det saknas kunskap, samordning, platser i skyddat boende och information till dem som berörs, dvs. barnen och ungdomarna. I arbetet med de sex pilotkommuner som av eget intresse valt att delta i vägledningsarbetet är de lokala kunskaperna och resurserna mycket skiftande trots arbete med frågan i . Förutom brist på skyddat boende finns det också brister i kunskapen om hur skyddat boende bör vara utformat och i kunskaper om de ungas behov. Det är svårt att hitta platser för placering och när de finns är det svårt att få gehör för de krav på verksamheten som måste till utifrån de ungas behov, vilket gjort att flera unga har behövt omplaceras. Att första tvingats klippa av alla band till familj och vänner för att sedan erbjudas boende utan tillräckligt stöd och skydd och sedan behöva omplaceras är helt oacceptabelt. Regeringen bör mot bakgrund av detta återkomma med förslag på hur det ska kunna skapas tillräckligt med platser på skyddade boenden som är utformade efter de ungas behov. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De kvinnor, män, flickor och pojkar som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck har ofta komplexa problem och behov av ett långvarigt stöd från samhället. För att komma bort från våldet och hotet tvingas de inte sällan bryta helt med sina familjer. Att flytta till en ny ort utan att kunna upprätthålla kontakten med vänner och familj kan leda till stor utsatthet och isolering. Regeringen bör därför ge i uppdrag att utreda hur samhällets stöd till personer som har brutit med sina familjer p.g.a. hedersrelaterat våld och förtryck kan förbättras och hur stödet till redan befintliga verksamheter kan förstärkas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Alla har rätt att välja om och med vem de ska gifta sig. Barn ska inte kunna ingå äktenskap. Trots det är det alltför många kvinnor och flickor som lever i äktenskap som de tvingats in i av sina föräldrar. har motionerat om att förändra lagstiftningen så att det blir straffbart för föräldrar att arrangera äktenskap för sina minderåriga barn samt att dispensmöjligheten i när det gäller äktenskap för barn tas bort. framhåller i sin rapport att den bristande lagstiftningen utgör ett stort hinder i arbetet med att motverka förekomsten av barn- och tvångsäktenskap. Detsamma gäller för att förhindra äktenskapsliknande förbindelser, s.k. informella äktenskap. Förutom en lagändring finns också ett behov av nationella riktlinjer för hur man ska agera när unga gifts bort utanför landets gränser. Regeringen bör ge lämplig myndighet i uppdrag att ta fram sådana riktlinjer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utredningen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap har lämnat sitt slutbetänkande Stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (SOU 2012:35) med förslag som tillgodoser våra krav. Vi förutsätter att regeringen bereder dessa förslag så fort som möjligt och lämnar en proposition till . Trots förbud förekommer det att flickor och kvinnor bosatta i utsätts för könsstympning, men det finns inte tillräcklig kunskap om hur ofta det förekommer. Därför behöver vi få kännedom om hur många det är som har blivit eller riskerar att bli könsstympade i eller utomlands. Regeringen har gett i uppdrag att utreda förutsättningarna för att på ett mer tillförlitligt sätt kunna beräkna antalet flickor och kvinnor som är könsstympade eller riskerar att bli utsatta för könsstympning. ska därefter genomföra en studie som syftar till att höja kunskapen om antalet flickor och kvinnor i som har blivit, eller riskerar att bli, utsatta för könsstympning. I studien ingår också att undersöka hur och var ingreppen utförs. I uppdraget ingår vidare att ska kartlägga vilken kunskap om kvinnlig könsstympning som finns inom primärvården och andra relevanta delar av hälso- och sjukvården. I detta sammanhang ska myndigheten också undersöka vilka förutsättningar personal inom hälso- och sjukvården har för att arbeta förebyggande mot kvinnlig könsstympning och för att på ett professionellt och respektfullt sätt bemöta flickor och kvinnor som blivit utsatta för dessa ingrepp. Kartläggningen syftar till att ta fram information om kvinnlig könsstympning anpassad till hälso- och sjukvårdspersonal som i sin yrkesvardag träffar flickor och kvinnor som är könsstympade eller riskerar att utsättas för könsstympning. Uppdraget ska slutredovisas och vi får då anledning att återkomma i frågan. 16Grupper av kvinnor som är särskilt utsatta Vissa grupper av kvinnor är särskilt utsatta för våld i nära relationer p.g.a. olika individuella omständigheter och myndigheternas brist på kompetens. Om en kvinna som missbrukar eller har en funktionsnedsättning har utsatts för våld av en närstående man är risken stor att eller vården bara ser missbruket eller funktionsnedsättningen. Våld mot äldre kvinnor som gett fysiska skador kan ofta tolkas som åldersrelaterade, t.ex. fallskador, armbrott och frakturer. Våld i samkönade relationer osynliggörs ofta, se ovan. Lesbiska kvinnor känner sig t.ex. inte alltid välkomna till kvinnojourerna och det kan vara svårt att erbjuda kvinnan trygghet om jouren inte har kunskap om att väninnan som följer med kan vara förövaren. 16.1Våld mot äldre kvinnor Våld mot äldre kvinnor och män osynliggörs i stor utsträckning. Detta trots att äldre i flera avseenden är en extra utsatt grupp när det gäller vissa typer av våld. Både äldre kvinnor och äldre män utsätts för våld, men våldet som riktas mot äldre kvinnor är mer upprepat och av ett allvarligare slag än det som drabbar äldre män (se omfångsundersökning Ofrid? – Våld mot äldre kvinnor och män, 2001). Mäns sexuella våld drabbar även äldre kvinnor, vilket ofta osynliggörs. Rapporter från såväl som visar att våld mot äldre kvinnor förekommer i en sådan omfattning att det är att betrakta som ett folkhälsoproblem. Trots det riktas ingen av de 56 åtgärderna i regeringens handlingsplan när det gäller mäns våld mot kvinnor speciellt till äldre kvinnor som utsatts för mäns våld. Dessvärre är kunskapen om mäns våld mot äldre kvinnor bristfällig, bl.a. inom vård och omsorgsverksamheter. Resultatet som går igen i många studier är att äldre människor uppfyller flera allmänna riskfaktorer för våldsutsatthet: små nätverk och svag social kontroll, stort beroende av andra och låg sannolikhet för vedergällning eller motangrepp. Särskilt utsatta äldre, som demenssjuka, löper en förhöjd risk att utsättas för våld och bara en liten del av våldet upptäcks. Följderna av våldet som blåmärken, skrapsår, benbrott kan hänvisas till att den äldre skadat sig själv genom fallolyckor. Det som är mest osynliggjort när det gäller våld mot äldre är närstående mäns våld mot äldre kvinnor. Många har svårt att tänka sig att pappa eller farfar utsätter mamma eller farmor för våld. Män som under ett långt liv har utsatt kvinnor för våld slutar inte med det efter . Tystnaden och osynliggörandet kring våld mot äldre måste brytas. Mäns våld mot äldre kvinnor behöver särskilt lyftas fram. Region socialförvaltning har drivit Freda-verksamheten för att ge bättre stöd till äldre och personer med funktionsnedsättning som har utsatts för våld. I anslutning till verksamheten och som underlag för det fortsatta utvecklingsarbetet har man genomfört en kartläggning av våldet mot äldre. av befolkningen uppger att de har utsatts för våld i någon form. Kvinnor har större erfarenhet av våld än män och det gäller särskilt åldersgruppen 65–(den yngsta i studien). Kvinnor uppger också att de oftare utsätts för upprepat våld. Våldet utövas framför allt i hemmet och det är antingen en främmande man eller en partner som är förövare. Kvinnor säger sig dock oftare än män ha blivit utsatta av en tidigare partner. Själva Freda-verksamheten är en del av den fasta verksamheten och består av fyra konkreta åtgärdsområden. Genom utbildning ska man bli bättre på att upptäcka våldet. En organisationsstruktur har byggts upp för att hantera ärenden och agera. Det genomförs metod- och verksamhetsutveckling för att anpassa och tillgängliggöra insatserna för dem som utsätts för våld. Genom information och statistik synliggörs problemet och blir ständigt aktuellt. har tidigare motionerat om att en nationell handlingsplan bör tas fram för att öka kunskaperna kring och systematiskt motverka våld mot äldre. drev igenom att regeringen ska ta fram en nationell strategi när det gäller våld mot äldre. Vi förutsätter att den skyndsamt tas fram. För att ytterligare öka kunskaperna om våld mot äldre kvinnor och män föreslår vi att ett avsnitt om våld mot äldre införs i grund- och fortutbildningar för yrkesverksamma som möter äldre. Vi avsätter i vår motion för utgiftsområde 9 (2013/14:So539)pengar till kommunerna för att de ska öka kunskaperna bland hela äldreomsorgens personal om våld mot äldre med ett tydligt könsperspektiv och skapa strukturer med tydlig ansvarsfördelning när det gäller att ge stöd och skydd till våldsutsatta äldre. 16.2Våld mot kvinnor med funktionsnedsättning för avskaffande av diskriminering av kvinnor uppmanar i sin rapport att anstränga sig ytterligare för att bekämpa våldet mot kvinnor med funktionsnedsättning. Kommittén beklagar bl.a. att det saknas uppgifter om våldet mot denna grupp av kvinnor och att de utsätts för diskriminering när det gäller skydd mot våld. kom med en rapport om omfattningen av mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Rapporten visade att kvinnor med funktionsnedsättning i allmänhet utsätts för mäns våld i ungefär lika hög grad som kvinnor utan funktionsnedsättning. Det fanns dock vissa skillnader. Det var vanligare att kvinnor med funktionsnedsättning blev kallade nedsättande saker och att männen fick dem att känna sig underlägsna. När det gäller kvinnor med måttlig eller lindrig intellektuell funktionsnedsättning verkar deras situation vara särskilt bekymmersam. En fjärdedel av kvinnorna som lever i ett förhållande uppger att deras nuvarande partner är våldsam mot dem och en tredjedel hade blivit slagna innan de fyllt . En av fem kvinnor med intellektuell funktionsnedsättning har försökt ta sitt liv. Enligt en undersökning från () har av de kvinnor som kommer i kontakt med psykiatrin varit utsatta för fysiska eller sexuella övergrepp. Även har i undersökningen av våld mot kvinnor med psykisk funktionsnedsättning (2005) visat på att denna grupp av kvinnor är mer utsatta för våld än andra kvinnor. Jämförelser tyder på att dessa kvinnor även utsätts för sexuellt våld i högre utsträckning än kvinnor utan psykisk funktionsnedsättning. konstateras att kunskapen och medvetenheten om problemen är starkt begränsade, vilket leder till att kvinnornas behov ofta förbises. Mäns våld mot kvinnor med funktionsnedsättning kan vara särskilt svårt för omgivningen att upptäcka eftersom kvinnan ofta är beroende av förövaren när det gäller dagliga behov som mat, sömn och hygien. Det kan även vara förövaren som bistår kvinnan när det gäller kommunikation med omvärlden, i kontakter med myndigheter, skola, vänner osv. En kvinna med en funktionsnedsättning kan även ha svårt att själv skaffa hjälp för att komma ur en relation med en våldsam man. Enligt saknar många kvinnojourer möjlighet att ta emot kvinnor med psykisk funktionsnedsättning. Alla jourer är heller inte fysiskt tillgängliga. Detta trots att dessa kvinnor precis som kvinnor utan funktionsnedsättningar ofta måste fly från sina hem vid misshandel i en nära relation. Kommunerna måste ta sitt ansvar för att tillgodose kompetent stöd till samtliga våldsutsatta kvinnor som söker hjälp. De måste utbilda personal, men också personal som arbetar med personer med funktionsnedsättningar och äldre. Kunskapen om mäns våld mot kvinnor måste förbättras rejält, inte minst gäller det kunskap för att förbättra stödet till våldsutsatta kvinnor med funktionsnedsättningar.