mot · H102A409 · 2013-10-04 00:00:00 — Regeringens detaljstyrning gör att det finns mindre utrymme för professionella bedömningar och nära kontakter med arbetsgivare. Resultatet blir att Arbetsförmedlingen i stor utsträckning förmedlar åtgärder som ofta avlöser varandra i en lång kedja som alltför sällan leder till jobb. Slutstationen i denna kedja är återvändgränden fas 3. Arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingens arbete måste förändras för att fokusera på jobb. De arbetssökande ska kunna förvänta sig professionellt stöd och engagemang som ska syfta till egen försörjning genom arbete. Kartläggning, praktikplats, validering, utbildning och coachning ska leda till jobb, inte vara ett sätt att hålla den arbetslöse sysselsatt. En del står nära arbetsmarknaden och behöver begränsade insatser från Arbetsförmedlingen men allt fler av de arbetslösa står mycket långt från arbetsmarknaden och kan behöva en kedja av insatser. Arbetsförmedlingen bedömer att av de arbetslösa har stora svårigheter att komma in på, eller tillbaks till, arbetsmarknaden. Detta ställer mycket stora krav på arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingens arbete. Då måste man våga tänka nytt och ompröva. De arbetslösa, och i förlängningen hela samhället, betalar ett högt pris för regeringens ideologiska låsning. De insatser som leder till jobb ska behållas. De som inte leder till jobb måste omprövas. Vi vill att Arbetsförmedlingen ska få använda resurserna friare och arbetsförmedlarna måste få använda sin professionella kompetens. Därför bör regelstyrningen minska och Arbetsförmedlingen bör istället tydligare styra mot och följa upp resultatet, det vill säga om människor kommer i arbete eller inte. Olika individer och olika situationer kräver helt olika insatser. Detta vet de som jobbar på Arbetsförmedlingen, men har de inte möjlighet/frihet att använda sin kunskap på bästa sätt för att det ska leda till jobb för den arbetssökande. Ju längre vägen är till arbete för den arbetslöse, desto viktigare är det att insatserna kan användas utifrån individens förutsättningar och att arbetsförmedlaren verkligen har tid att jobba med individen. Även arbetsgivarna bör kunna förvänta sig att Arbetsförmedlingen har tid och resurser att hjälpa dem att få tag i personal med rätt kompetens. Här finns stora brister, vilket har lett till en situation där arbetslösheten är enormt hög som företag har problem att hitta rätt personal. Trots att nästan 400 000 personer söker jobb så har många företag och andra arbetsgivare svårt att finna kompetent arbetskraft. lider av ett rekryteringsgap. drar världsekonomin ur lågkonjunkturen. När konjunkturen tar fart ökar antalet lediga jobb. Om matchningen fungerar otillräckligt kommer arbetsmarknaden att stärkas långsammare än nödvändigt. De lediga jobben riskerar att inte tillsättas i tillräckligt hög takt. Därmed riskerar rekryteringsgapet att vidgas i konjunkturuppgången. En ansvarsfull politik tar sikte på att stärka matchningen på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen är en helt central aktör i detta arbete. Dessvärre har Arbetsförmedlingen lågt förtroende hos såväl arbetslösa och arbetsgivare som hos många av dess anställda. När vare sig arbetslösa eller arbetsgivare förväntar sig något utbyte, utan kanske till och med drar sig från att använda förmedlingens tjänster, måste något göras. Arbetsförmedlarnas professionella kompetens behöver tas bättre till vara. Vi vill utveckla och göra om Arbetsförmedlingen till en matchningsspecialist tillsammans med andra aktörer. Arbetsförmedlingens arbete bygger på att både arbetsgivare och arbetslösa känner ett förtroende för verksamheten, att arbetsgivare ser förmedlingen som en naturlig samarbetspartner och att arbetslösa vill och förmås att jobba helhjärtat för att hitta ett jobb. För att detta ska bli verklighet föreslår vi följande förändringar: Utbilda för bristyrken. Vi vill utforma en satsning på bristyrken i nära samverkan med det privata näringslivet och andra arbetsgivare. Huvuddelen av utbildningen förväntas ske inom ramen för den arbetsmarknadsutbildning som finns, men vi vill därtill öppna upp mellan den reguljära utbildningen och arbetsmarknadsutbildningen. På så sätt blir det möjligt att ta större delar av utbildningssystemet i anspråk för en satsning på bristyrkesutbildning. Kvalificerade yrkesutbildningar och yrkeshögskoleutbildningar är av stor vikt för att arbetsgivare ska hitta rätt personal och är ett snabbt sätt för den enskilda att hitta ett kvalificerat arbete. Arbetsgivarnas krav måste sättas i centrum. Arbetsförmedlingens kontakter med näringslivet måste intensifieras. Arbetsgivare ska vara med och styra och kvalitetssäkra utbildning och andra insatser – enbart insyn och rådgivande räcker inte. Arbetsgivar- och arbetstagarrepresentanter på regional och nationell nivå bör ha en större representation och inflytande över verksamheten. Arbetslösa ska ha rätt till det stöd som krävs . Regeringens regler om hur många dagar någon måste gå i arbetslöshet innan denne kan få kvalitativt stöd, och hur många dagar som måste gå innan arbetsförmedlaren har rätt att anvisa en åtgärd, en utbildning eller en praktikplats, ska därför tas bort. Regelstyrningen ska minska. Arbetsförmedlingen ska i stället styra mot och följa upp resultatet – om människor kommer i arbete eller inte. Arbetsförmedlarna är experter på arbetsförmedling. De måste få använda sin professionella kompetens. Ge alla som söker jobb ett professionellt stöd – oavsett om man är tjänsteman eller arbetare, vilken utbildning man har eller vad man har gjort tidigare. Stödet från Arbetsförmedlingen måste anpassas till varje individ och behöver också kunna se olika ut beroende på geografisk ort, sektor eller yrke. Samarbetet med andra aktörer behöver breddas och fördjupas. Genom att använda kompetens och kontaktvägar från flera olika aktörer ökar möjligheterna att ge varje individ just den hjälp hon eller han behöver. Det finns såväl arbetsgivare som fackliga organisationerna som redan gör ett gott och utvecklat arbete för sina medarbetare och medlemmar, själva och genom gemensamma organ. Därför ska Arbetsförmedlingen ha ett nära samarbete med utomstående aktörer. Undanröj vattentäta skott mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning. bedrivs ett fåtal utvalda yrkesutbildningar som arbetsmarknadsutbildning, huvudsakligen inom de mansdominerade delarna av arbetsmarknaden. Detta trots att efterfrågan på andra utbildningar också är stor. Vi föreslår att de vattentäta skotten mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning ska tas bort. Arbetsförmedlingen ska kunna upphandla platser inom yrkesvux, yrkeshögskola, vuxenutbildning och högskola för att skräddarsy kortare utbildningar som gör att arbetssökande hittar jobb. Vi investerar till sammantaget 6 000 nya platser inom bristyrkesutbildning. Bättre matchning kräver bättre validering Framtiden kräver en ny syn på kompetens, omställning och livslångt lärande. Det krävs också en ny syn på lärande, till exempel när det gäller lärstil, lärmiljö och olika typer av examination. Utbildningsväsendet är i hög grad uppbyggt utifrån en modell där vi bara utbildar oss i livet – inte hela livet. Regeringens utbildningspolitik och nedskärningar inom vuxenutbildningen har ytterligare förstärkt detta. Deras politik stämmer dåligt med de krav som ställs på dagens arbetsmarknad. En undersökning från TCO visar att var fjärde person i åldern 30–anser att de kommer att behöva komplettera sin utbildning med studier på högskola eller universitet. menar att det är en nödvändighet om de ska vara säkra på att behålla sitt nuvarande jobb. av dem vill göra det för att ha möjligheten att byta jobb . Sannolikt kommer kraven på att vidareutbilda sig genom livet att fortsätta att öka. Då håller det inte att lägga hela ansvaret för detta på den enskilde. Därför ser vi behov av att alla ska få förutsättningar att förbättra sin kompetens genom hela livet. Vårt mål är att det ska vara enkelt att byta karriär eller förnya sin utbildning mitt i livet. Traditionellt är det oftast formella betyg som har hög status för att mäta kunskaper och kompetens. Det finns många grupper som är i behov av att få sina kunskaper och erfarenheter validerade och dokumenterade. Arbetsgivaren är i stort behov av metoder som riktar sig mot yrkets krav och behov. Utvecklingen av en svensk metod för validering av informellt lärande skulle fylla ett tomrum i svensk utbildnings- och arbetsmarknadspolitik i såväl hög- som lågkonjunktur. Validering innebär att individens kunskaper och kompetens systematiskt bedöms, värderas och dokumenteras oavsett hur de har förvärvats. Det handlar om att lyfta fram det informella och icke-formella lärandet och se till att lärande inhämtat i miljöer utanför det formella utbildningsväsendet får ett erkännande. Validering är inte och får inte vara ett självändamål. Validering kan ge individen ett ökat självförtroende. Det är också viktigt att valideringsformerna blir sådana att de ökar individens anställningsbarhet på en alltmer föränderlig arbetsmarknad. Kvinnor och mäns möjligheter att söka till högre utbildningar måste öka. Validering ska bidra till en bättre fungerande arbetsmarknad och en ökad sysselsättning lika väl som till ett effektivt utbildningssystem där man undviker onödig utbildning i sådant som individen redan kan. En väl fungerande validering förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt och motverkar inlåsningseffekter. För individen innebär det att få formella bevis på sin reella kompetens, att kunna påbörja studier på rätt nivå och få möjlighet att förkorta utbildningstiden vid fortsatta studier, att öka sin konkurrenskraft på arbetsmarknaden, att öka möjligheten att få arbete inom sitt kompetensområde och förkorta tiden i utbildning. Ett systematiserat sätt att validera kunskaper kräver fastställda kriterier som kopplas mot läroplan men kan kompletteras med bevis för andra viktiga färdigheter. För dem som har invandrat till kan validering vara en förutsättning för att kunna tillgodoräkna sig utbildning från ett annat land, för att undersöka och verifiera hur kompetensen uppfyller svenska utbildningsnivåer eller andra uppsatta standarder. Validering är också en viktig metod för att tillgodoräkna sig yrkeskunskaper i en utbildningsprocess för den som är född och har arbetat i . Trots att kvalifikationskraven i arbetslivet generellt sett har ökat brister det fortfarande i de anställdas möjligheter att bygga på sina yrkeskunskaper och yrkesfärdigheter. Många har arbetat länge och skaffat sig viktiga yrkeskunskaper men saknar skriftlig dokumentation. För dessa personer kan validering vara ett sätt att gå vidare till nya arbetsuppgifter eller till nya arbetsplatser. Regeringen har valt att nedprioritera validering. lade man ner Valideringsdelegationen och dess förslag har inte blivit verklighet. Vi socialdemokrater vill istället utveckla arbetet med validering och inrätta ett nationellt valideringscentrum. Övergång mellan studier och arbetsmarknad Matchning handlar om att nyexaminerade ska hitta rätt jobb. Den rådande missmatchen mellan skolan och arbetslivet är ett stort samhällsproblem. Kopplingen mellan skola och arbetsliv är alltför svag och för många arbetsgivare har rekryteringen av nya medarbetare försvårats då utbildningssystemen inte motsvarar företagens krav och önskemål på kompetens. Detta är kopplat till de snabba förändringarna på arbetsmarknaden. Den demografiska utvecklingen gör att dessa problem riskerar att öka. Till detta kommer regionala och inomregionala skillnader när det gäller åldersstruktur, näringslivsstruktur, utbildningsnivå och sysselsättningsgrad. Enbart generella, nationella lösningar kommer inte att vara tillräckliga. Mer av lokala och regionala initiativ kommer att behövas. Riklig tillgång till kvalificerad arbetskraft är en grundförutsättning för att även fortsättningsvis ska kunna hävda sig i den hårdnande globala konkurrensen. Det råder brist på arbetskraft inom många yrken, som många akademiker går arbetslösa. Slutsatsen är att det finns ett betydande matchningsproblem inom flera branscher och utbildningsinriktningar. Både pedagogisk forskning och läroplanen framhåller betydelsen av ett nära samarbete mellan skola och närsamhället. Att arbeta vid sidan av sina studier är ett sätt att skaffa erfarenhet, meriter och få värdefulla kontakter inför inträdet på arbetsmarknaden. Bäst är det naturligtvis om arbetet är så nära kopplat till studierna som möjligt. Ändå tyder det mesta på att landets studenter mest arbetar i branscher där kompetenskraven är låga och där specifika kunskaper från utbildningen inte kommer till användning. Enligt saknar var femte person med akademisk utbildning arbete efter avslutad examen. De svenska arbetsgivarna kräver inte bara bra utbildning, utan också erfarenhet och kontaktnät för att kapa inkörsperioden i arbetet. Att ha kontakter, referenser och erfarenhet på arbetsmarknaden ökar möjligheterna att få arbete. Det stöds av undersökningar som bland annat gjort. visar att så många som av ungdomarna får sitt första jobb via kontakter. Det är viktigt att det skapas fler arenor där ungdomar och arbetslivet möts. Då finns det egentligen bara två lösningar. Den första är att arbetslivet i större utsträckning möter ungdomar inom ramen för deras utbildning. Den andra lösningen är att ungdomar får möjlighet att enklare komma ut på arbetsmarknaden och pröva sin kunskap. Det är här som möjligheten att vara studentmedarbetare fyller en funktion. Det finns flera syften för såväl enskilda företag som studenter och universitet och högskolor. Underlättar övergång mellan högskola/universitet och arbetsmarknaden för studenter. Säkerställa kompetensförsörjning eftersom det ger möjlighet att skola in unga medarbetare. Ge fler företag möjligheter att ta till sig nya metoder, forskningsresultat etc från universitet och högskolor. Underlätta möjligheten för företag och studenter att ha ömsesidigt realistiska förväntningar på varandra. Studenterna tar med sig verklighetsbaserad erfarenhet tillbaka till sin utbildning. Utgångspunkten är att fack och arbetsgivare träffar avtal som reglerar villkoren för studentmedarbetarna. Vi föreslår att de 30 största universiteten och högskolorna får medel för att anställa en kompetensförmedlare med uppgift att matcha kompetens hos studenter med behov hos företag lokalt och regionalt. Vi avsätter för detta syfte inom utgiftsområde 16. på högskolor och universitet Vid många av landets universitet och högskolor finns både en allmän studievägledning för hela och specialiserade vägledare vid varje institution. Vägledningen är till för dem som funderar på att börja studera, redan är student eller avslutat sina studier. För att ytterligare underlätta övergången mellan utbildning och arbetsliv vill vi se en utvecklad karriärservice som kan bestå av studie- och yrkesvägledare, arbetsförmedlare och arbetsmarknadens parter som tillsammans bildar ett centrum likt en specialiserad arbetsförmedling på lärosätet. Hit ska företag kunna vända sig för att få hjälp att rekrytera. Här ska också studenterna kunna få stöd på sin väg mellan högskola och arbetsmarknad, till exempel när det handlar om lönesättning, villkor och arbetsrättsliga frågor vid både feriearbete, praktik och det första riktiga jobbet. Att handleda lärlingar, praktikanter, studenter men också att introducera nyanställda kräver kunskap och erfarenhet. Inom vissa branscher, där man traditionellt handlett studenter, finns det redan olika utbildningar. I takt med att YA-jobb, praktiktjänstgöring, lärlingar, studentmedarbetare och andra typer av längre introduktionsperioder blir vanligare kommer kravet på handledningen att öka. Varje individ måste garanteras handledning av hög kvalitet för att bästa resultat ska nås. I några sektorer råder brist på duktiga handledare. De som ändå tar dessa uppdrag får ofta varken tid eller resurser för att kunna göra ett bra jobb. Inte heller får de någon större respekt eller uppskattning. Ett genomgripande förbättringsarbete behöver genomföras för att satsningar såsom yrkesintroduktionsanställningar ska kunna fungera riktigt väl. Som en vital del i det förbättringsarbetet vill vi etablera ett nationellt centrum där arbetsmarknadens parter inom de olika branscherna gemensamt utarbetar handledarutbildningar. Centrumet ska erbjuda ett specialiserat utbud av handledarutbildningar och ska ha så stor kapacitet att alla lärlingshandledare utan någon längre väntetid ska kunna gå en introduktionskurs på 1–. Centrumet ska även löpande bistå såväl aktiva handledare som arbetsgivare och fackföreningar med expertkunskap rörande alla delar av handledarskapet. Ett sådant centrum kan med fördel etableras under ansvar. En särskild vinst med att utveckla handledningen är att det är ett bra sätt att använda kvinnors och mäns kompetens längre i arbetslivet. Om erfarna men slitna arbetstagare mot slutet av sina yrkesliv kan gå in i kvalificerade handledarroller slås två flugor i en smäll. Dels tas deras ofta helt unika kompetens bättre till vara på arbetsplatserna, dels får de själva en arbetssituation som gör att de orkar till 65 och kanske lite till. Unga människor kan inte klumpas ihop. Olika grupper av unga kräver helt olika lösningar. Den absoluta majoriteten av alla de arbetslösa unga som har en gymnasieutbildning eller en högre utbildning får jobb och i denna grupp är risken för att fastna i långtidsarbetslöshet mycket liten. Men också arbetslösheten för denna grupp unga är ett problem. Det tar onödigt många månader i sysslolöshet innan en färdigutbildad ung människa får sitt första jobb. Det innebär en hög samhällelig kostnad och hindrar unga från att ta klivet ut i vuxenlivet. Det finns också en växande grupp unga utan grundläggande utbildning. Andelen ungdomar som tillåts misslyckas med skolan och som därför saknar fullständig gymnasieutbildning har ökat år . Det är ett katastrofalt misslyckande för skolpolitiken. Denna grupp arbetslösa unga har mycket svårt att få jobb och löper en stor risk att fastna i långtidsarbetslöshet. En del unga studerar i väntan på att få ett jobb, andra söker deltidsjobb eller sommarjobb att kombinera med sina studier. Dessa unga är inte sysslolösa, de stärker sin framtida position på arbetsmarknaden genom att studera, men även välutbildade unga har ofta dålig eller i värsta fall obefintlig, erfarenhet av arbetslivet och arbetslivets villkor. En grupp som det inte pratas så mycket om, eftersom de inte räknas med i den officiella arbetslöshetsstatistiken, är alla unga som är undersysselsatta. Det handlar om alla dem som är timvikarier, blir inringda på tillfälliga påhugg eller bara jobbar . Vi socialdemokrater anser att ungdomsarbetslösheten ska bekämpas genom att höja ungdomarnas kompetens och underlätta för unga att ta steget ut på arbetsmarknaden. Det behövs också en aktiv näringspolitik som stimulerar framväxten av nya jobb. Ingen ung ska vara arbetslös mer än . Vår utgångspunkt är att unga människor ska jobba eller studera – inte vara långtidsarbetslösa. Regeringens politik för unga är ineffektiv Ungdomsarbetslösheten är en av största utmaningar. Ungdomsarbetslösheten är en ödesfråga för framtid – den formar vilket vi har och som vi kommer att få. Att inte prioritera kampen mot ungdomsarbetslösheten är ansvarslöst. Skillnaden är stor mellan om en ung människa jobbar eller inte vad gäller livslön, möjligheten till en trygg ekonomisk ålderdom, och möjligheten att skaffa bostad och bilda familj. Ungdomsarbetslösheten har bitit sig fast på 20–. Det är högre än i de flesta jämförbara länder. Antalet långtidsarbetslösa ungdomar har nästan tredubblats vid makten. Regeringen har misslyckats med ungdomsarbetslösheten för att man valt ineffektiva insatser. skattesänkningar har inte gett fler nyanställningar. Sänkningen av arbetsgivaravgifter för unga har dömts ut av regeringens egna experter. Det är ett ineffektivt skatteundantag, eftersom det inriktas mot de unga som redan har jobb – inte dem som saknar det. Regeringen har dessutom varit ovillig att förbättra förutsättningarna för unga att ta sig ur arbetslöshet. Förändringarna av gymnasieskolan har framför allt lett till att ungdomar sökt sig bort från yrkesprogram – flera med utmärkta chanser till jobb efter studenten – eftersom möjligheterna att läsa vidare senare i livet har försämrats. Regeringen har minskat antalet högskoleplatser, och underlåtit att skjuta till tillräckliga medel till vuxenutbildning och yrkeshögskola. Därmed saknas de insatser som krävs för att unga ska kunna ta de lediga jobb som finns – och de insatser som rustar ungdomar för framtidens arbetsmarknad. Regeringens regelverk och detaljstyrning av Arbetsförmedlingen har också inneburit att såväl arbetsförmedlare som unga arbetslösa hindrats från att ta initiativ som leder vidare till jobb. Ingenting tyder på att ungdomsarbetslösheten med nuvarande politik kommer att sjunka till de nivåer som rådde vid regeringens tillträde. Arbetslöshet (20–) per utbildningsnivå 90-dagarsgarantin – unga ska jobba eller studera Långtidsarbetslöshet i ungdomen sätter spår i livet. Studier visar att ungdomar som blir arbetslösa direkt efter gymnasiet har en betydligt större sannolikhet att vara arbetslösa än andra. Ungdomsarbetslösheten är ett slöseri – både för den som drabbas och hela . Därför vill vi införa en ungdomsgaranti. Den som är ung och utan arbete ska senast erbjudas ett riktigt jobb, en utbildning som leder till jobb eller en kombination av utbildning och praktik som leder vidare till jobb. Den som inte tar detta erbjudande förlorar rätten till ersättning. Knappt 100 000 ungdomar var i medeltal inskrivna på Arbetsförmedlingen . 37 000 unga hade varit utan arbete . Det är så många som när regeringen tillträdde. Mellan 50 000 och 60 000 ungdomar är arbetslösa längre än den 90-dagarsgräns som vi vill sätta som slutpunkt för ungdomsarbetslöshet. Unga ska jobba eller studera – inte vara långtidsarbetslösa. Vid ett regeringsskifte kommer vi att steg för steg införa 90-dagarsgarantin. föreslår vi ett första steg i införandet. Med bättre studievägledning, en förstärkt och förbättrad arbetsförmedling, utbyggd gymnasial och eftergymnasial utbildning, stöd till anställningar genom yrkesintroduktionsavtal och ett brett engagemang från alla offentliga arbetsgivare är det fullt möjligt att sätta stopp för ungdomsarbetslösheten. Vi utfärdar inga kravlösa garantier. Den som är arbetslös ska delta i den utbildning, praktik eller det arbete som anvisas. Den arbetslöse har en plikt att försöka ta sig vidare till studier eller arbete på den reguljära arbetsmarknaden efter den anvisade åtgärden. Med rättigheter till stöd, sysselsättning och ersättning kommer skyldigheter. Ungdomar vill studera eller arbeta. Det är brist på jobb som orsakar arbetslöshet. Vi har bestämt oss. Att bekämpa arbetslösheten är det viktigaste för oss socialdemokrater, och ska ha EU:s lägsta arbetslöshet. Ett centralt led i detta är att stoppa långtidsarbetslösheten bland unga. Vi föreslår ett första steg i 90-dagarsgarantin : Unga arbetslösa som inte har avslutat gymnasiet ska göra det. Vi föreslår ett utbildningskontrakt som omfattar 10 000 platser inom komvux, yrkesvux och folkhögskola. Unga arbetslösa med gymnasiekompetens ska få bättre möjlighet att studera vidare efter gymnasiet. Vi föreslår 6 000 platser i högskola och yrkeshögskola inom ramen för 90-dagarsgarantin. Vi avsätter medel för inrättande av 21 000 yrkesintroduktionsjobb i privat och offentlig sektor. Sammantaget innebär detta första steg i 90-dagarsgarantin minst 37 000 nya jobb och utbildningsplatser – vilket motsvarar alla unga som varit arbetslösa . Kostnaden för offentlig sektor är . Med 90-dagarsgarantin lägger vi grunden för att unga ska jobba eller studera – inte vara långtidsarbetslösa.