mot · H102Fi282 · 2013-10-01 00:00:00 — var, kort och gott, outbildat och fattigt, men vi besatt gemensamma värderingar, en nordisk-luthersk arbetsmoral och normer där samförstånd och laganda var centrala. En institution är inte nödvändigtvis någonting enkelt att ta på, såsom en lag eller en myndighet. En institution är nödvändigtvis inte ens medveten. En institution kan vara ett underförstått förhållningssätt människor emellan, exempelvis att kort och gott visa hänsyn till sina medmänniskor, eller ta sig uttryck i värderingar, såsom att vara flitig och idog. De gemensamma kulturella värdena i sin tur för en stark respekt för de formella institutionerna – våra gemensamma lagar. finns ett flertal studier som betonar just institutionernas roll i den ekonomiska utvecklingen. Låg korruption, effektiv förvaltning och byråkrati samt väldefinierade privata äganderätter har samtliga en tydlig korrelation med hög tillväxt.2 Den svenska samförståndsandan, förutsägbarheten och rationaliteten har även lyfts fram som en viktig förklaring till den svenska tillväxten.3 Inget kan väl bättre gestalta denna samförståndsanda än det så kallade där arbetsmarknadens parter 1938 tog sitt ansvar och utvecklade väl genomtänkta principer för hur konflikter på arbetsmarknaden skulle hanteras. Arbetstagarna och arbetsgivarna på den svenska arbetsmarknaden gjorde, genom ett pragmatiskt förhållningssätt och en vilja till samförstånd, staten till en redundant aktör. gick tämligen omgående från ett land som låg över det europeiska snittet för strejker, lockouter och motsvarande, till att ligga markant under. Avsaknaden av förlorade arbetstimmar blev såklart en vinst för hela samhället. Vikten av tydliga institutioner är egentligen tämligen intuitiv. Den som avser göra en investering eller ägna tid åt att uppfinna något vill på förhand veta vilka spelregler som gäller. Om osäkerheten, exempelvis i form av svag patentlagstiftning eller en stat som ägnat sig åt godtycklig appropriering, blir för stor, så blir risken också påtaglig att den enskilde helt avstår från sitt värv. Med gemensamma normer och värderingar som grund inleddes de för jordbruket så viktiga skiftesreformerna . Reformerna innebar att samma personer som brukade jorden – bönderna – i större och större utsträckning också var de som ägde jorden. Reformen kan givetvis problematiseras, men ur ett strikt produktionsperspektiv var den mycket framgångsrik. Den privata äganderätten och, framförallt, den gemensamma respekten för den privata äganderätten, måste obönhörligen sägas vara en av de bidragande faktorerna i den svenska framgångssagan. Incitamenten att bruka sin mark så effektivt som möjligt ökar såklart drastiskt om man också får behålla en större del av det som skapas i avkastning. Jordbruksreformerna var så lyckosamma att mat producerades i ett visst överflöd och många av bönderna fick finna sig i att söka sin utkomst inom industrin istället. infördes dessutom den obligatoriska folkskolan. Folkskolan ledde troligen även den till högre tillväxt, men den fungerade även som en inkomstfördelande och jämlikhetsskapande reform, i den bemärkelsen att barn från välbeställda hushåll sannolikt hade fått sin utbildning ändå (antingen från föräldrarna själva eller från annan part) medan barn från mindre bemedlade hushåll fortsatt fått sämre utbildning. Begåvade barn från socialt och ekonomiskt utsatta hem var troligtvis de största vinnarna på reformen. studier har också bekräftat tesen att skolplikten och den obligatoriska och enhetliga ökade benägenheten att läsa vidare till gymnasium.4 gjordes kraftiga investeringar i infrastrukturen. Staten tog ett betydande ansvar för att bygga ett järnvägsnät och finansierade stambanan. Järnvägarna var, då och ännu , otroligt viktiga för järn-, stål- och skogsindustrin. Det ålderdomliga skråväsendet avskaffades också, vilket ledde till en kraftigt ökad handel och rörlighet. kom också den första svenska patentlagstiftningen. Om det var patentlagstiftningen, den tidiga skolplikten eller något helt annat i det svenska sinnelaget som sedan banade väg för framstående ingenjörer och vetenskapsmän kan divideras kring, men icke desto mindre fick slutet av uppleva ett flertal svenska innovationer som också kom att bli stora exportframgångar. För hur hade världen sett ut utan blåslampan, fotogenköket, skiftnyckeln eller handmikrotelefonen? Eller, för den delen, dynamiten? upplevde en otrolig tillväxttakt . växer dock inte bara själva ekonomin utan fokus skiftar mer till fördelningen utav den, eller rättare uttryckt: det fanns en övergripande folkvilja att skulle vara ett jämlikt land. Detta tog sig dels uttryck i den obligatoriska och gemensamma , men även på socialförsäkringsområdet var tidigt ute. Själva grunden för försäkringen, då liksom , var att grupper med stark anknytning till arbetsmarknaden skulle finansiera de som hade en svagare anknytning. Det vill säga, en omfördelning mellan olika grupper inom folket, som incitament att sträva efter sin egen försörjning självklart kvarstod – då liksom . Ungefär infördes ett pensionssystem med ett visst grundskydd, det vill säga en omfördelning av resurser och över generationsgränser. Utvecklandet av tidiga och förhållandevis starka fackföreningar lade också grunden till en tydligare och jämnare inkomstfördelning inom samma grupper på arbetsmarknaden. Den svenska strävan mot jämlikhet är sannolikt djupt rotad i folksjälen5 men alldeles oavsett så förefaller det som att en hög inkomstfördelning ökar den sociala tilliten mellan människor, och tilliten mellan människor är i sin tur tillväxtfrämjande.6 7 Under hela fram till efter har invandringen till varit väldigt låg. Viss arbetskraftsinvandring av specialistkompetens har förekommit. Mest känd är sannolikt valloninvandringen till . Vallonernas kunskaper inom smidesteknik och järnhantering var allmänt oomtvistad och, påhejade av ingen mindre än , invandrade ett antal valloner till för att arbeta inom bruksdistrikten. Arbetslösheten inom denna invandrargrupp kan med fog antas ha varit väldigt låg. Antalet valloner som stannade i permanent uppgick till 900.8 Efter krigsslutet hade en paradoxal fördel; med ett i spillror kunde den intakta svenska industrin fullständigt blomstra. Från och med mitten av 50-talet och ungefär två decennier framåt hade en tämligen omfattande arbetskraftsinvandring. , jugoslaver, turkar och italienare kom till för att jobba på fabriksgolven. Det som lockade var jobb, löner och ett allmänt tryggt och välmående land. Arbetslösheten inom denna grupp var också, av naturliga skäl, mycket låg. Man kom för att man ville jobba, och man jobbade för att man ville vara här. Statliga etableringslotsar eller jobbcoacher behövdes heller inte; företagen och arbetsgivarna tog själva ansvar för mycket av det vi kallar för integrationsprocessen. Någonstans här börjar också berättelsen om att åter mörkna. Efter en fullständigt makalös återhämtning från den tragiska förlusten mot ryssen i visade det sig att hotet inte kom utifrån; hotet bestod av makabert aningslösa politiker, upphöjda på piedestaler långt ifrån vanligt folks verklighet. Enligt proposition 1975:26 om riktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken fastställer regeringen att inte längre ska vara en svensk nation, utan en mångkulturell sådan – Invandrarna och minoriteterna bör ges möjlighet att välja i vilken mån de vill gå upp i en svensk kulturell identitet eller bibehålla och utveckla den ursprungliga identiteten. Här upphör också den tidigare dominerande arbetskraftsinvandringen och byter fokus mot asyl- och anhöriginvandring. , , och var vanliga utvandringsländer. En i väsentliga delar lönsam, inomeuropeisk, behovsprövad arbetskraftsinvandring skiftade alltså till en kostsam, utomeuropeisk, icke-behovsprövad asyl- och anhöriginvandring. Fokusskiftet på invandringspolitiken under regeringen kom att ställa hela den svenska arbetsmarknaden under hård press. Den svenska tillväxtboomen efter kriget var på väg att avta, inte minst för att andra länder, vars industrier helt eller delvis låg i spillror tidigare, äntligen kommit ikapp. Oaktat fanns det inget uppenbart utrymme för lågutbildade asyl- och anhöriginvandrare. Berättelsen om är en berättelse om deltagande, samhörighet, gemensamma institutioner, utbildning och innovationer. Ekonomin utvecklades, från det gamla bondesamhället till industrialiseringens tidevarv och industrisamhället som gick vidare in i it-åldern och blev mer och mer teknologiskt. I takt med denna utveckling ökade givetvis kraven på utbildning. Generellt kan sägas att utbildningskraven utöver grundskola ökat från till –2000.9 Detta speglas också av att andelen jobb utan utbildningskrav utöver grundskola minskat stadigt , från till strax över 25 procent.10 Ytterligare studier bekräftar mönstret. skedde ett skifte mellan okvalificerade jobb och jobb som kräver utbildning, och andelen jobb som krävde mindre än utbildning minskade som andelen jobb vilka kräver minst en längre gymnasieutbildning ökade.11 Förklaringen stavas såklart tekniska framsteg och ökad globalisering, vilket medför en högre konkurrens. Den tekniska utvecklingen gör att flera okvalificerade arbeten helt försvinner för att istället ersättas av maskiner, vilket ökar behoven av programmerare, ingenjörer och motsvarande.12 13 som tar ytterligare steg mot en avancerad kunskapsekonomi så ökar alltså invandringen av låg- och outbildad arbetskraft. Ekvationen går såklart inte ihop. De nya grupperna hamnar till alltför stor del i utanförskap. De okvalificerade arbetena är för få. Den massiva invandringen, som är behovsprövad, påverkar sammansättningen av arbetskraften och även matchningen. Matchningen på arbetsmarknaden beskrivs enklast som sambandet mellan antal vakanser och arbetslöshet. På en arbetsmarknad med fungerande matchning torde – intuitivt – ett ökat antal vakanser leda till lägre arbetslöshet och tvärtom. Om en arbetsgivare vill anställa, så borde det finnas en arbetstagare som kan matchas mot den arbetsgivaren. På en arbetsmarknad med en sämre fungerande matchning kan det dock visa sig att det trots en hög arbetslöshet inte går att finna någon arbetstagare som kan matchas mot arbetsgivarens önskemål. Den som vill anställa en svetsare, säg, är ju inte betjänt av att det finns tusentals arbetslösa målare. Antalet vakanser kan alltså öka, som arbetslösheten ökar. En sådan utveckling är en mycket typisk indikation på en dåligt fungerande matchning. Mycket riktigt kan vi också se hur missmatchningen ökat mycket kraftigt i svensk historia, från 1981 till 2011.14 15 Att detta kan vara en följd av exempelvis demografiska förändringar och flyktinginvandring framstår heller inte som osannolikt.16 17 Den bristande matchningen leder dock inte enbart till att den arbetslöse överhuvudtaget inte hittar något jobb. Den innebär också att man tar en anställning som inte riktigt passar ens kompetensprofil, alternativt som man är överutbildad för. Överutbildningen är ett reellt problem och andelen överutbildade har ökat –2000.18 Detta kommer som ett direkt resultat av gymnasiereform, med överdrivet fokus på teoretiska ämnen, en målsättning om att samtliga gymnasieutbildningar ska ge högskolebehörighet och att fler också ska läsa vidare på högskolan. Det som ned- eller bortprioriterades var såklart de praktiska inslagen – de genuina och konkreta yrkesutbildningarna. Problematiken återspeglas på flera nivåer; för samhällets del innebär en bristande matchning en högre jämviktsarbetslöshet samt minskad tillväxt; för företagets del innebär det lägre produktivitet samt ökad personalomsättning; för den enskilde individen kan det påverka såväl löneutveckling som arbetstillfredsställelse. En felaktig utbildnings- och kompetensmatchning leder till antingen en hög stressituation eller till uttråkning för arbetstagaren, liksom till en lägre utbildningspremie vid överutbildning.19 har andelen korrekt matchade personer på arbetsmarknaden minskat, från knappt två tredjedelar till knappt hälften.20 Under hela mätperioden finns också en betydande andel underkvalificerade, vilket torde indikera att behovet av ytterligare okvalificerad arbetskraft i den avancerade svenska kunskapsekonomin är obefintligt.21 Ungefär vart tredje företag upplever att det är svårt att rekrytera medarbetare. Detta trots att arbetslösheten befinner sig på mycket höga nivåer och det torde finnas gott om villiga personer att söka bland. Bland företagen som upplever det som svårt att rekrytera uppger mer än tre fjärdedelar att problemen består i att hitta personer med rätt yrkeskompetens. Ungefär hälften uppger att bristande utbildning och arbetslivserfarenhet är ett problem.22 För av företagen innebär svårigheterna att hitta rätt personal att planerade expansioner har fått anstå eller, i vissa fall, överhuvudtaget inte blivit av.23 Regeringens svar på detta är att arbetsgivarna helt enkelt har för höga krav.24 Matchningsproblematiken medför således rekryteringssvårigheter vilka inverkar menligt på den svenska tillväxttakten. Värt att notera är att flera arbetsgivare kritiserar de praktiska momenten i olika gymnasieutbildningar för att hålla alltför låg kvalitet (eller, möjligtvis, vara alltför få).25 Ytterligare studier bekräftar att utbildningssystemet lider av bristande kvalitet, effektivitet och relevans, och att detta inverkar menligt på matchningen.26 Det framstår som tydligt att gjorde ett ideologiskt övervägt val 1975 och att vi nu står vid ett lika tydligt vägskäl. Ska vi vandra tillbaka till det framgångskoncept som gjorde rikt, den unika kombinationen av deltagande, samhörighet, institutioner, utbildning och innovationer? Eller ska vi fortsätta på den inslagna linjen med en massiv invandring av lågkvalificerad arbetskraft till en avancerad ekonomi? Vägskälet är lika tydligt som enkelt: Låglönesverige eller den avancerade kunskapsekonomin ? Samtliga regeringar sedan den ödesdigra regeringen har lett längre och längre bort från den inslagna vägen, längre bort från kunskapsekonomin och längre bort från den berättelse om hur blev rikt. Nuvarande regering nödgas ta till drakoniska åtgärder för att den mångkulturella dystopin ska fungera. Ekvationen med en minskande andel okvalificerade arbeten, och därmed en minskad efterfrågan på okvalificerad arbetskraft, kombinerat med en tilltagande invandring och ett ökat utbud av just okvalificerad arbetskraft, är lika svårlöst i teorin som i praktiken. Regeringen gör ett antal försök att lindra detta trångmål. Istället för att satsa på det som bidrog till den svenska framgångssagan: utbildning, järnväg, forskning och innovationer, så satsar man på att öka antalet okvalificerade arbeten på artificiellt vis. Den ifrågasatta sänkningen av restaurang- och cateringmomsen är givetvis ett tydligt tecken på detta. En reform som dömts ut av bland annat , och som alldeles uppenbart syftar till att öka antalet okvalificerade arbeten.27 Regeringen har tillika försämrat såväl sjukförsäkringen som a-kassan. Syftet med detta är att hålla nere lönerna genom en överdriven utbudspolitik. I , där inkomstfördelningen mätt genom den så kallade Gini-koefficienten är tämligen låg, vore det förödande om lönerna steg alltför mycket emedan flera av de lågutbildade invandrarna inte klarar av att konkurrera ens med nuvarande löner. Inte ens med regeringens instegsjobb, där staten finansierar av lönekostnaden om en arbetsgivare anställer en nyanländ invandrare, påverkas sysselsättningen i den berörda gruppen nämnvärt. Tvärtom visar det sig att personer med enbart förgymnasial utbildning – av vilka utomeuropeiska invandrare är mycket kraftigt överrepresenterade – inte får jobb emedan arbetsgivarna inte upplever sig ha möjlighet att sätta de löner som skulle krävas för att en anställning skulle bli värdefull. av alla arbetslösa hade en hypotetisk lön under de relevanta minimilönerna.28 29 Vägvalet mellan Låglönesverige och den avancerade kunskapsekonomin är med andra ord ett i högsta grad reellt vägval. Det överdrivna fokuset på sökintensitet bekräftar också tesen om att a-kassan inte i första hand fungerar som en omställningsförsäkring som kan förbättra matchningen, utan på att den syftar till att maximera utbudet för att hålla priserna (lönerna) nere. Den så kallade sysselsättningsfasen är ytterligare ett tecken på hur utbudet ska maximeras medan matchningsperspektivet negligeras. 5.3 Låglönesverige eller den avancerade kunskapsekonomin ? Regeringens svar på den olösliga ekvationen är således att sänka lönerna, öka inkomstskillnaderna, öka mängden okvalificerade arbeten samt att leda allt längre bort från den tidigare framgångssagan, allt för att kunna ackommodera den massinvandring som lett till så mycket olycka men som måste försvaras med en dåres envishet och en fanatikers engagemang. vill göra precis tvärt om! gör en rad annorlunda prioriteringar gentemot regeringen. Vi minskar kraftigt den utomeuropeiska asyl- och anhöriginvandringen samt moderniserar arbetskraftsinvandringen från tredje land genom att skifta fokus från låg- till högkvalificerad arbetskraft. Vi ökar fokuset på katastrofbistånd som vi minskar utvecklingsbiståndet. Vi anpassar den svenska biståndspolitiken till om en biståndsram på av BNI. Vi gör en rejäl reformering av arbetsgivaravgifterna genom att återställa den generella sänkningen samt slopa den så kallade ungdomsrabatten, vilka båda visat sig vara mycket ineffektiva reformer, för att istället införa ett arbetsgivaravdrag där de mindre företagen blir de största vinnarna. återställer vi den mycket kostsamma sänkningen av restaurang- och cateringmomsen. Vi vill att bankerna ska ta ett större ansvar för deras egen så kallade Stabilitetsfond och höjer deras avgift till den. De medel som är att betrakta som skattebetalarnas ska återbetalas från fonden och tillfalla staten. Vi höjer den nuvarande mineralersättningen till motsvarande av omsättningen, vilket ligger mer i linje med andra gruvnationer. Sammanlagt skapar vi ett budgetutrymme enligt tabellen nedan. Detta ska således tolkas som budgetutrymme i förhållande till regeringen. Återställd brytpunkt för statlig skatt Det är åsikt att har fört en mycket ansvarslös invandringspolitik. Politiken har varit ansvarslös i bemärkelsen att den inte varit behovsprövad, att den är och har varit mycket kostsam samt att den kraftigt bidragit till att göra till ett splittrat samhälle. Det är också påtagligt att i just detta sammanhang är internationellt sett unikt. Våra närmaste grannländer för en helt annan politik i sammanhanget. utgångspunkt är att den utomeuropeiska asyl- och anhöriginvandringen ska begränsas så kraftigt som möjligt, med åtminstone från nuvarande nivåer. bör arbetskraftsinvandringen från tredje land moderniseras för att ha fokus på hög- istället för lågkvalificerad arbetskraft, vilket är fallet . invandringspolitiska åtgärder presenteras närmare i partiets invandringspolitiska motion. 6.2.1 Asyl- och anhöriginvandring stänger inte dörren för asylinvandring. Den som flyr med fara för liv och hälsa ska få sin sak prövad. Om giltiga asylskäl kan beläggas kan den asylsökande få ett uppehållstillstånd på en tidsbegränsad period . görs sedan en ny prövning för att utröna om de ursprungliga asylskälen på något sätt förändrats. Beviljandet av permanenta uppehållstillstånd ska helt upphöra. Det finns tillfällen då familjer splittras eller kärlek uppstår över nationsgränser. Som ett familjevänligt parti ser det givetvis som önskvärt att var och en får leva nära sina närmaste familjemedlemmar. inser vi att dagens kravlösa och svagt reglerade anhöriginvandring belastar det svenska samhället bortom rimliga proportioner. Vi är således öppna för anhöriginvandring och familjeåterförening, men anser att detta bör följa ett väluppbyggt regelverk samt att ansvaret för den invandrades försörjning och omsorg bör ligga på anknytningspersonen, inte den svenska staten, fram till dess att svenskt medborgarskap eventuellt erhålles. ställer sig i grunden positiva till Europeiska rådets direktiv om rätt till familjeåterförening som formulerat rimliga förslag till välformulerade regelverk. Vi vill reformera de svenska reglerna i enlighet med direktivet, vilket innebär att: anknytningspersonen har en gällande sjukförsäkring som täcker alla de risker som svenska medborgare täcks av i egenskap av medborgare och som omfattar såväl anknytningspersonen själv som dennes familjemedlemmar, anknytningspersonen har stabila, regelbundna och tillräckliga försörjningsmedel för sig själv samt för dennes familjemedlemmar för att undvika att en anhöriginvandrare behöver nyttja försörjningsstöd, anknytningspersonen kan uppvisa en bostad som anses normal för en familj av jämförbar storlek och som uppfyller gällande bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden, samt att har rätt att kräva att en tredjelandsmedborgare följer olika integrations- eller introduktionsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning. vill modernisera nuvarande regler för arbetskraftsinvandring genom att införa ett så kallat blåkortssystem. De uppehållstillstånd som beviljas arbetskraftsinvandrare i enlighet med blåkortssystemet ska alltid vara temporära. Blåkortssystemet är förslag till implementering av det europeiska blåkortsdirektivet. Direktivet ställer krav på införandet av ett system som ger en tredjelandsmedborgare rätt att ansöka om ett så kallat blåkort, givet att den sökande kan: uppvisa en bruttoårslön jämte anställningskontraktet som är minst en och en halv gång större än den genomsnittliga bruttoårslönen i som alla villkor i tillämpliga lagar, kollektivavtal eller relevant branschpraxis är uppfyllda, visa upp en handling som styrker att de villkor som enligt nationell lag gäller för utövande av det reglerade yrke som anställningskontraktet åsyftar är uppfyllda samt visa upp handlingar som styrker relevanta högre yrkeskvalifikationer för det yrke eller den bransch som specificeras i anställningskontraktet, när det gäller oreglerade arbeten, samt visa upp bevis som styrker innehav av en sjukförsäkring täckandes alla risker som normalt täcks för medborgare i . Ovanstående är dock endast minimikrav. Direktivet ger varje medlemsstat rätt att ytterligare reglera arbetskraftsinvandringen genom att dels införa kvoter, dels undersöka situationen på den befintliga arbetsmarknaden och pröva om inte den lediga platsen kan tillsättas med nationell arbetskraft. Rätt att avslå en ansökan finns givetvis då villkoren inte uppfylls. Det finns också om arbetsgivaren har påförts någon form av sanktioner eller om handlingarna som ligger till grund för ansökan har förvärvats på bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende. Slutligen finns rätt att avslå ansökan även i de fall ett avslag kan motiveras med hänsyn till rikets säkerhet, allmän ordning eller folkhälsa. Därutöver finns en möjlighet att återkalla ett blåkort om villkoren inte längre uppfylls, om innehavaren inte har tillräckliga medel för att försörja sig själv och eventuella familjemedlemmar utan att nyttja det sociala trygghetssystemet, om innehavaren ansöker om socialbidrag eller med hänsyn tagen till rikets säkerhet, allmän ordning eller folkhälsa. blåkortssystem nyttjar de möjligheter direktivet ger till striktare regleringar. Det resulterande regelverket möjliggör ett mottagande av uteslutande högkvalificerad arbetskraft. tror på ett ansvarsfullt bistånd där varje satsad krona gör så mycket nytta som möjligt. Vi fäster stor fokus vid kvaliteten och ett bistånd som är inriktat på effektivitet och resultat. Det långsiktiga målet med bistånd måste vara att länder utvecklas till den grad att de inte längre behöver något bistånd. Anpassad biståndsram (0,av BNI) vill se ett bistånd som utgår ifrån fattiga människors vardag, behov och levnadsvillkor. För att det svenska biståndet ska kunna göra mer nytta för pengarna vill vi också fokusera på färre inriktningar än vad som är gällande.