kam-sf · H0C120130221sf · 2013-02-21 14:00:00 — Jag hörde vd i radion påpeka att just detta leder till att man förändrar mycket av verksamheten.Det är bättre att ledningen för får svara på frågan om de tycker att det finns begränsningar eller möjligheter för att uppnå de mål det har att leva efter. Jag har i min hand en skrift. Det är Arbetsförmedlingens återrapportering Ekonomiskt utfall.Arbetsmarknadspolitik är statens huvudområde. Kommunerna ska egentligen inte jobba särskilt mycket med detta. Vi vet att enligt den undersökning som Kommuner och Landsting gjorde känner sig av kommunerna nödgade att jobba på området. Det är otaliga kolleger ute i kommunerna som sitter olika arbetsmarknadsnämnder.Min fråga till statsministern är: Vad tänker statsministern göra när regeringen år ger övertydliga direktiv och uppdrag till Arbetsförmedlingen och det skickas miljarder tillbaka? Är det regeringen som räknar fel, eller är det Arbetsförmedlingen som räknar fel? På vilket sätt avser statsministern att hantera det framöver? Anslagen till Arbetsförmedlingen har byggt på prognoser om arbetslöshet som har varit högre än det faktiska utfallet. Det får naturligtvis till konsekvens att det har blivit så att resurser har blivit över. Det är inget självändamål att göra slut på skattepengar. Det är rätt att det i så fall ska återföras till statskassan.Nästan varje budget vi har lagt fram på bord har sedan inneburit nya volymsatsningar bland annat i arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken. Vi har dessutom tillfört mycket fler åtgärder i form av nystartsjobb och coachningsinsatser. Vi har tydliggjort att det finns möjlighet att erbjuda stöd redan från när man kommer in på Arbetsförmedlingen. Allt detta finns nu hos Arbetsförmedlingen.Det är en tuff arbetsmarknad och en vikande konjunktur. Det är dessutom så att vi har stängt den tidigare metoden att förtidspensionera bort stora delar av arbetskraften som Socialdemokraterna använde som metod för att dölja arbetslösheten och gått över till att numera försöka anstränga oss i mycket högre utsträckning.Det har gjort att många av dem som är hos Arbetsförmedlingen står väsentligt längre från arbetsmarknaden jämfört med hur det var tidigare. Allt detta påverkar. Jag skulle vilja fortsätta på den linje som började på och fråga om den misslyckade arbetsmarknadspolitiken.Nu säger statsministern att det inte är något självändamål att använda pengar. Det kan vi vara överens om. Vi har hundratusentals arbetslösa som var femte rekrytering misslyckas så att lediga jobb inte blir tillsatta.Om man i det sammanhanget ser att Arbetsförmedlingen skickar tillbaka många miljarder blir det kanske lite lättvindigt att säga att det inte är något självändamål att använda pengar. Pengarna ska naturligtvis användas för att matcha de hundratusentals arbetslösa mot de lediga jobb som finns.Här har vi en stark kritik från företagen. De säger själva att de får säga nej till ordrar, att jobb inte blir utförda och att produktion inte blir gjord. Det finns ändå resurser för att lösa problemet, och det finns ett stort problem som alla vill ha löst.Det handlar inte om ett självändamål utan om ett allvarligt samhällsproblem. Det byggde på att prognoser om arbetslöshet låg mycket högre än det faktiska utfallet.Jag har suttit ned med många av de arbetsgivare som är kritiska mot Arbetsförmedlingen. De tycker att det skickas personer från Arbetsförmedlingen som i grunden har varit alldeles för länge utanför arbetsmarknaden, kan för lite och har för lite erfarenhet. Menar att vi ska sluta anstränga oss att försöka få in dessa personer på arbetsmarknaden?Jag kan berätta vad arbetsgivare eftersöker. Det tror jag att de flesta känner till. De vill ha perfekt arbetskraft med gedigen erfarenhet, gärna med en eller två högskoleutbildningar och med inte alltför stora löneanspråk. Så låter det, . Ska vi bara sätta oss ned och ge efter för detta och sluta anstränga oss för människor som stått länge utanför arbetsmarknaden, kanske kommer från långvarig sjukfrånvaro och inte har den perfekta erfarenheten?Luras inte till att lyssna bara på arbetsgivarna, . Lyssna också på dem som söker jobb. Då blir berättelsen lite annorlunda. Nästan 600 000 människor arbetar i den svenska industrin. De arbetar i en hårt konkurrensutsatt verksamhet där det ställs höga krav på effektivitet, kompetens och förnyelse.Svensk industri står för av den svenska exporten. Ändå kunde man höra statsministern säga på i att vi brukade ha människor anställda i industrin men att de i princip har försvunnit.Min fråga är: Vad menar statsministern? Har 600 000 människor och av svensk export i princip försvunnit? Det är intressant att titta i de skolböcker från förr som beskrev industrigolv som var bemannade av flera tusen personer och sedan själv, som jag har gjort, nu i stora delar av besöka dessa industrigolv. De är väldigt ofta helt utan människor. Det är kanske en eller två som sitter i kontrollhytter i starkt automatiserad produktion.Det är viktigt för att förstå arbetsmarknadens utmaningar. Det säger något om var vi har varit och var vi är . Det innebär naturligtvis att industrin fortsatt har väldigt många sysselsatta. Men det är rimligen inte där som den stora mängden nya jobb genereras.Jag får också här frågor från riksdagsledamöter: Vad ska vi göra för de ungdomar som söker jobb? Var växer de nya jobben fram? Det är precis det vi måste svara på.Det är en kraftig förskjutning som sker i svensk arbetsmarknad. Många av jobben vi hade har vi fortfarande kvar. Många av dem har förändrats och ställer helt nya typer av krav än vad som gällde förut.Det viktiga är att ställa frågan: Hur skapar vi grund för att det ska växa fram nya jobb så att ungdomar kan få komma in på svensk arbetsmarknad?Det är vad jag försöker beskriva. Det är naturligtvis viktigt att alla deltar i den diskussionen. Jag tänkte gå tillbaka till Nuonaffären och lite tidigare till regeringens hantering och presentation av budgetpropositionen 2008/09 och då utgiftsområde 24. Man skriver: Arbetet med den bolagsgenomgång som regeringen aviserat pågår och omfattar även i den del som rör eventuella förändringar eller förtydligande av uppdrag.Jag uppfattar att budgetpropositionen är en del av hela regeringens och inte bara ansvar. Min första fråga till statsministern är: Anser statsministern att han var delaktig när det gäller arbetet med budgetpropositionen?Den andra frågan är följande. kunde man läsa på regeringens hemsida: Förvärvet av det holländska Nuon är ett naturligt steg i att skapa ett ännu större värde i . Var det ett för tidigt uttalande? Enligt den svenska regeringsformen har vi kollektivt beslutsfattande i . Hela regeringen är ansvarig för allt det arbete som regeringen utför och de propositioner som läggs fram. Självklart är regeringschefen ytterst ansvarig. I ljuset av den köttskandal som pågår inom EU och även här i har jag en fundering till regeringen.Det har pågått en intensiv debatt om konsumentmakt och livsmedelsindustrins ansvar. Det har också pågått en intensiv debatt om hur livsmedelskontrollerande myndigheter ska fullfölja sina uppgifter, vilka typer av rutiner de ska ha, och så vidare.En fråga som ofta förekommer i sammanhanget och som har förekommit på EU-nivå handlar om obligatorisk ursprungsmärkning av mat. Det finns en sådan regel när det gäller färskt och fryst kött.Min fråga till statsministern blir: Kommer regeringen i ljuset av skandalen att driva på EU-nivå att det också ska bli obligatorisk ursprungsmärkning av processat kött? Jag tror att vi som konsumenter uppskattar om vi vet var det vi handlar kommer ifrån. Frågan är väl mer om det verkligen går att belägga för alla olika typer av produkter, till exempel olika former av matprodukter. Jag har hört delta i den diskussionen . Det är väl det som har varit grund för ifrågasättande: Hur väl skulle en reglering fungera? Hur går det att med säkerhet belägga vad som är ursprung i de olika fallen? Det måste man rimligen svara på, så att varje form av reglering verkligen leder till det man har önskat.Rubriken är ofta rätt, men alltför ofta motsvarar det man sedan gör inte vad som står i rubriken. Det har jag lärt mig av gedigen erfarenhet. Det är väl också det som har varit föremål för diskussion i detta fall. Rätt , och till och med , kunde vi läsa att förre statsministern tänker lämna tillbaka sin doktorshatt till med anledning av nedläggningen av Campus . Hela högskoleverksamheten ska läggas ned i Härnösand.Bakgrunden är att regeringen och också väljer att dra ned på antalet högskoleplatser med sammantaget mellan 20 000 och 30 000 platser. Det tyder på att vi kommer att få se en rad av neddragningar över hela landet när det handlar om högskole- och universitetsplatser.Samtidigt ser vi att antalet ungdomar som söker sig till högskolor och universitet är rekordstort. ser vi att antalet ungdomar som skriver högskoleprovet är rekordstort.Min fråga till statsministern blir: Vari ligger klokskapen att under brinnande lågkonjunktur dra ned på antalet universitets- och högskoleplatser så att vi får se den effekt som vi ser , att högskolor och universitet försvinner från vissa delar av vårt land? Vi har tillfört resurser till högre utbildning i och tycker att det är bra att vi kan förstärka kvaliteten. Det är två saker som har inträffat.Det ena, som man bör se över åren, är att vi inte föder lika många barn i . Variationerna är rätt stora. har vi stora ungdomskullar, och ibland är de mindre. Om man då möter en kull i högskoleåldern som är mindre kan det rimligen, åtminstone , påverka hur många platser man har.Det andra är att vi har gjort den förändringen att vi inte utan avgift upplåter högskole- och universitetsplatser i till studenter som kommer från hela världen. Vi är ett av de sista länderna i världen som på det sättet inför avgifter. Vi kan naturligtvis - jag vet inte hur Socialdemokraterna ser på det - återgå till ett system där vi använder skattebetalarnas pengar till att betala för studenter som kommer från stora delar av världen för att läsa fritt i . Denna reform har haft den påverkan att färre söker, för det som var drivkraften att komma till var att det var gratis. Det visar att vi som ifrågasatte det möjligen hade rätt. Något av det värsta man kan göra mot sitt barn är att mörda barnets förälder. Tyvärr är det en del föräldrar som mördar den andra föräldern. Det är i de flesta fall pappan som mördar mamman. Man kan verkligen ifrågasätta om den som har mördat barnens mamma är lämplig som vårdnadshavare. Trots detta behåller fyra av tio av dessa pappor vårdnaden om barnen och kan fortsätta att styra deras liv från fängelset.Ett exempel är ett mord ganska i , där en kvinna blev ihjälhuggen av sin exman inför barnen, . hindrade pappan barnen från att få psykologhjälp, vilket de behövde då de skrek på grund av detta trauma.Det har kommit ett förslag om att man automatiskt ska sätta in en tillfällig vårdnadshavare och i extrema undantagsfall ompröva detta. Vad tycker statsministern om det förslaget? Jag har vid upprepade tillfällen suttit ned med dem som har varit drabbade av eller arbetar med våld i familjenära relationer. Vi har säkerställt att det nu görs riktiga dödsfallsutredningar kopplat till mycket av detta, då det ofta är män som tar livet av kvinnor som de lever tillsammans med.Det i övrigt hänvisar till, och den beskrivning som det är lätt att känna för, är en följd av svensk lagstiftning. Det är en svår gränsdragning i lagstiftningen om man i det fall den ena föräldern har begått ett allvarligt brott ska anse föräldraskapet förverkat. Så länge man inte ändrar svensk lagstiftning kommer myndigheter och rättsvårdande myndigheter att agera.Men de har att se till barnets bästa - det står också i lagstiftningen. De har möjlighet att göra bedömningar som innebär att man tilldömer någon annan vårdnaden om man anser att det är i barnets intresse.Det finns alltså, och det handlar om att uttolka svensk lagstiftning. Det bör inte jag som representant för regeringen göra, utan det har andra att ta ansvar för.