kam-al · H1c120131014al2 · 2013-10-14 14:31:00 — Dessutom får av dem som får försörjningsstöd det för att de är arbetslösa och inte för att det finns en annan social problematik. På vilket sätt är det ett bra stöd till familjen att en förälder vars a-kassa har tagit slut hänvisas till kommunens socialtjänst? På vilket sätt är det bra att föräldrar som har drabbats av sjukdom också måste ägna sig åt att oroa sig över hur det ska gå för familjen när sjukpenningen är på upphällningen?Sist men inte minst gäller det lönesättningen för unga. Jag vill veta om statsrådet anser att det är en fråga för parterna eller om det är något som ska hanteras av oss i kammaren. När det gäller försörjningsstödet ser vi två stora grupper som får långvarigt försörjningsstöd, men det finns en del som är inne . De som har ett långvarigt behov av försörjningsstöd är framför allt ensamstående föräldrar och människor med annan etnisk bakgrund som har funnits i under en kortare tid.Det bästa sättet att komma bort från att vara beroende av ekonomiskt försörjningsstöd är att få ett arbete. Det är därför vi arbetar så mycket med arbetslinjen. Det är det som hjälper i det långa loppet. Det är så den långsiktiga lösningen måste se ut.Vi använder oss av skattesänkningar som ett sätt att öka möjligheten till fler jobb i landet. Det är en mycket viktig fråga.I det korta perspektivet måste vi givetvis se till att man också kan ha ett bra liv med försörjningsstöd. Därför har vi jobbat med bland annat bostadsbidragsdelen som är ett mycket träffsäkert instrument för dem som har barn i hushållet. Jag håller med statsrådet om att ett av de bästa sätten är att människor kommer i arbete. Därför är det intressant att arbetslösheten är högre än 2006 trots de gigantiska skattesänkningar som denna och den tidigare regeringen har genomfört.Statsrådet får gärna också återkomma till frågan om lönepolitiken ska hanteras i kammaren eller av parterna. Ungefär 200 000 fler har arbete än när regeringen tillträdde. Det är sanningen. Många av dem med annan etnisk bakgrund har arbete och bidrar genom att betala skatt till våra gemensamma välfärdssystem. Det är en sanning som också ska ta till sig.De skattesänkningar som har genomförts är en del av detta. Det är därför som fler har kommit i arbete. Och har jag inte alldeles fel har Socialdemokraterna stått bakom merparten av dessa skattesänkningar. Det är bara den sista som ni ännu inte har godkänt, men det ska ni visst göra framöver. Ministern nämnde att barn är individer. Gäller det också unga?Långtidsarbetslösheten har bitit sig fast, särskilt bland unga och trots att de reas ut. Vi socialdemokrater ser unga som individer och vet att behoven hos de unga ser olika ut. Det kan behövas utbildning och praktik för att komma i arbete.Ministern nämnde också bostadsbristen. Den har ökat. Över hälften av landets kommuner anger att de har bostadsbrist för unga. Bosparande kanske är bra, men vad säger du till de unga som saknar bostad, ? Till de unga säger jag att det pågår ett arbete med att förenkla regelverket så att byggandet äntligen kan komma i gång. har det byggts för lite i detta land. Det ser olika ut i olika delar av landet, i olika kommuner. En del kommuner har överskott på bostäder. Där är det svårt att sälja bostäder. I andra delar av landet, inte minst i större städer och på utbildningsorter, råder det akut brist.Det är dock inget nytt fenomen, . Det har funnits . De åtgärder som regeringen vidtagit för att förenkla regelverk och se till att reformer kommer på plats är tänkta att sätta fart på byggandet. Det har påbörjats en hel del. Det byggs en del studentbostäder och ungdomsbostäder men fortfarande alldeles för lite. Trots alla utredningar som har tillsatts där man till och med utreder sina egna utredningar ökar bostadsbristen. Detta kommer inte att lösa den situation som unga som söker bostad står inför i dag.Vi vet att utbildning, erfarenhet av praktik, sommarjobb och kontakter rustar unga människor för arbete. Hur vore det att investera i sådant i stället för att se unga människor som en stor massa som ska reas ut? Varför inte satsa på individen och se varje ung människa som en individ? Det är precis det vi gör. Det är därför vi säger att det måste finnas olika utbildningsvägar för olika individer. Man ska ha en chans att komma igen.Jag tittar särskilt på barn och unga som är placerade och omhändertagna av samhället, för de har en mycket lägre nivå på sina studier och i mycket mindre utsträckning fullföljda betyg. Jag har intresserat mig särskilt för dessa eftersom de är extra sårbara. Kan de få den starka skyddsfaktor som en fullföljd utbildning innebär ger det dem en helt annan sits för resten av livet. Det är därför av högsta angelägenhetsgrad att vi får ett sådant system på plats. Vi diskuterar barns och ungdomars uppväxtvillkor, och det finns många aspekter på det. Det är flera saker som är viktiga för att barn och ungdomar ska få den goda start i livet som de förtjänar.Av flera av de föregående talarna har vi hört att det kan handla om ekonomi, om pengar, om kronor och ören. Visst kan det vara viktigt att ha pengar, men det finns mycket annat i livet som är viktigt för att göra varje människa komplett och för att alla barn ska kunna gå ut i vuxenlivet som hela människor.Jag vill lyfta upp en av dessa saker, nämligen vikten av att varje barn kan gå ut i vuxenlivet frisk, fri från sjukdomar och vid god hälsa. Tyvärr kan inte alla det i dag.Exempel på utmaningar här är stillasittande, fysisk inaktivitet och till och med fetma hos mycket unga barn.Jag har följt de här frågorna under i och gjort ett stort antal besök hos människor som på olika sätt är engagerade i dessa frågor, allt från läkare till sjuksköterskor, idrottslärare, hälsodebattörer och naturligtvis många föräldrar och barn. Det har varit en intressant resa i ett ämne som jag tycker får alldeles för lite uppmärksamhet.Då infinner sig frågan: Hur mår egentligen svenska barn ? Jag skulle vilja säga att det är en ganska tudelad bild som framträder. Vi ska komma ihåg att många unga mår väldigt bra. De trivs med sig själva, gillar att leka och har föräldrar som är engagerade.Samtidigt ser vi att andelen överviktiga barn i har fördubblats . I behandlar vi fyraåringar som väger uppemot . De barnen mår naturligtvis inte bra. Det för med sig problem med diabetes och hjärt- och kärlsjukdomar, och det yttrar sig på många sätt. Ett tydligt sådant tecken är den markanta ökningen av antalet nya knäleder i . Det följer på det enkla faktum att vi blir allt tyngre allt längre ned i åldrarna.Här kan vi följa utvecklingen över genom data från till exempel mönstringen. Eftersom jag också är försvarspolitiker kan jag inte låta bli att säga att man i nu ser fetma inte bara som ett hälsoproblem utan också som ett säkerhetspolitiskt problem. Det börjar helt enkelt bli för få unga som klarar militärtjänstens krav.Problemen handlar lika mycket om stillasittande. Vi är viktfokuserade i det här landet. Egentligen är det nog bättre att vara lite rund med bra flås än tvärtom.När det gäller stillasittandet finns två viktiga paradoxer. Den första är att vi svenskar idrottar mest i hela världen, men vi är nästan det allra mest stillasittande folket. Vi åker buss till jobbet eller skolan, åker rulltrappor och hiss för att förflytta oss och sitter bakom skolbänken eller skrivbordet. Det handlar inte bara om unga. I vissa yrken definierar stillasittandet hela arbetet. Man kan till exempel fundera på varför det heter att man sitter i . Jag har funderat på det när jag hör en kollega säga att man har suttit här i tio eller . Det låter inte så roligt.Den andra hälsoparadoxen handlar om de hälsoskillnader som finns i samhället. Ingen har missat att det finns en omfattande trend. Alla tidningar skriver om den senaste dieten eller om löparskor. Sociala medier svämmar över av statusuppdateringar om hur duktiga vi har varit. Faktum är att det aldrig har varit så många som idrottar och motionerar så mycket, men ser vi det rakt motsatta: Det har aldrig varit så många unga som aldrig motionerar eller i alla fall gör det väldigt sällan.Herr ålderspresident! Vi kan inte stifta lagar i den här kammaren om att människor ska leva hälsosamt. Det vore naturligtvis praktiskt om vi kunde det, men det är inte möjligt. Till syvende och sist vilar ansvaret tungt på var och en av oss att efter bästa förmåga ta ansvar för våra egna kroppar, och för våra barn.Men även om politiken inte kan göra allting kan den i alla fall göra någonting. Vi kan skapa förutsättningar för att fler barn och unga ska kunna leva på ett sätt som förhindrar att de drabbas av de hälsoproblem och sjukdomar som följer av inaktivitet och fetma.Här finns mycket att göra. Ett exempel är förekomsten av idrott och hälsa i skolan. är ett av de länder i hela som har minst antal idrottstimmar. På den begränsade tiden ska man både hinna med att introducera barnen till nya sporter och undervisa dem om hälsosamma vanor. Det tycker jag inte är inte tillräckligt bra. Mot bakgrund av ohälsan vore det önskvärt med mer undervisningstid men också att vi moderniserar undervisningen så att den riktar sig till fler än bara de elever som redan är duktiga på fotboll.Nya rön visar också att en ökad mängd fysisk aktivitet har positiva effekter på studieresultaten i teoretiska ämnen, särskilt bland unga killar.Vardagsmotionen är oöverträffad för att minska stillasittandet. Vi behöver moderna städer som uppmuntrar till rörelse genom ytor för idrott, motion och rekreation, och vi behöver fler promenadstråk och säkra cykelbanor som gör det enklare att ta sig till skolan utan att behöva åka bil eller buss.Herr ålderspresident! Att leka, springa, hoppa och cykla är något som funnits med oss från generation till generation. Det är nästan som en automatisk mekanism hos barn att springa eller hoppa i stället för att sitta still.Det är vårt ansvar, inte bara som politiker utan också som föräldrar och medborgare, att alla barn i ges goda förutsättningar att undvika de sjukdomar som följer av stillasittande, inte bara under det stundande höstlovet utan om. Jag har väntat på att se när förslagen skulle komma. Vi vet att folkhälsa, övervikt och annat hänger ihop med klass, kunskap, utbildningsnivåer och vilka resurser man har. Vi har ett eget ansvar, men det finns ett samhälleligt ansvar. Där såg jag ingenting i ditt inlägg.Jag håller helt med dig om vikten av att röra sig mer och ha god hälsa, men det gäller att titta var insatser behöver göras. I har man till exempel gjort speciella insatser för att få kvinnor att gå på gymnastik. Det kanske man inte hade behövt göra i där jag bor. Hur ser man till att barn får sommar- och fritidsaktiviteter när de inte har råd att betala för dem? De har kanske inte en förälder som orkar därför att det är en ensamstående mamma som är jättetrött.Hur ser man till att styra resurserna dit behoven är störst? Det saknade jag i ditt inlägg. Jag nämnde i alla fall insatser i mitt anförande. Jag hörde däremot ingenting om det i din fråga, men det blir kanske fler tillfällen att utveckla det.En sak jag talade om var idrott och hälsa i skolan. Jag tror att det är allra viktigast för de barn som inte har med sig idrotten genom modersmjölken. Det är naturligtvis så att vi har många barn som idrottar mer än de någonsin har gjort förut. Inte minst hänger detta ihop med att man har föräldrar som är intresserade. Men för alla andra barn är skolidrotten viktig därför att den faktiskt är obligatorisk. Den går inte att undvika. Jag tror att detta är bra, i alla fall i vissa åldrar. Det är viktigt.Men det handlar inte bara om antalet timmar. Det handlar också om vad man gör på idrottslektionerna och om att se till att de riktar sig till fler unga. Jag tror att det är viktigt med lite mer lek och ibland lite mindre tävling, för att stimulera intresset för mer idrott och motion i tidiga åldrar. Den insats jag tror på är att samhället ser till att det finns idrottsplatser, idrottsverksamhet som är gratis, spontanidrottsplatser och aktiviteter, bland annat för barn som inte har råd. Att styra så att det blir mer idrott i skolan är, som du säger, , en viktig del, men det jag efterlyste i ditt inlägg var att se att vi har olika resurser. Resurserna behöver riktas mer till dem som behöver det här stödet för att kunna ha aktivt idrottande verksamhet eller röra sig eller få mer motion - man behöver inte idrotta. Själva huvudpunkten i mitt anförande var just att säga att det är olika och att det ser olika ut. Man kan inte säga att alla unga idrottar mindre än tidigare av den anledningen att det faktiskt inte är sant. Här finns det skillnader, och jag lyfte till och med fram dem.Det är heller inte så enkelt som att det bara handlar om pengar. Det är en faktor i det här, men det handlar också om utbildningsnivå. Något annat som är viktigt är föräldraansvar. Lever vi som vi lär? Ser vi till att uppmuntra våra unga till mer idrott och motion eller skjutsar vi barnen till skolan av slentrian? Det inryms många fler frågor än bara pengar i den här diskussionen. Jag tycker att det var roligt med ett anförande som inte handlade om att sänkt skatt skulle lösa alla problem, vilket ju inte är helt ovanligt när vi har den här typen av debatter och diskussioner.Jag funderar väldigt mycket på en sak. Individuell hänsyn och föräldraansvar går absolut inte att bortse ifrån. Men de socioekonomiska faktorerna är mycket tydliga och får stort genomslag. har säkert också hört talas om stora rapport the Gap in a Generation, som tydligt visar att utbildningsbakgrund och vilken utbildningsnivå man når har stor korrelation med vilken hälsa man sedan har, där hälsa handlar inte bara om motion och kondition utan över huvud taget om hur man tar hand om sig själv, med rökning, alkohol och mycket annat.Jag känner ett stort behov av att få lyfta upp de socioekonomiska faktorerna och perspektiven lite tydligare än hur jag kände att de fanns med i anförande. Jag tyckte att det var kul med en replik som inte handlade om varför det är fel med sänkt skatt för låg- och medelinkomsttagare. Det är bra att vi har den diskussionen.Visst finns det skillnader, och de är till viss del socioekonomiska, inte minst det som lyfte fram, nämligen det som är kopplat till föräldrars utbildningsnivå.Men som jag också var inne på tidigare: Det är fler parametrar än det som spelar roll. Jag tror att det mycket handlar om föräldraansvar. Det är ett svårt område, för det kan inte direkt påverkas med lagstiftning. Men kanske kan den här debatten och förhoppningsvis fler debatter få fler människor att ändra inställning och ta ett större ansvar för sina barn, för det kan inte vi här i kammaren ersätta. Det är ganska många saker som vi inte kan lagstifta om som vi skulle önska. Men det är ändå så att det socioekonomiska perspektivet är mycket starkt, vill jag säga. Har man inget arbete är det svårt att ta det fulla ansvar som man säkert både kan, vill och borde ta som förälder men som man kanske inte orkar av det skälet.Vi kan däremot påverka hur primärvården ser ut, hur skolhälsovården ser ut, hur tandvården ser ut, hur idrottsförutsättningarna ser ut och så vidare. Det finns rätt mycket som vi kan göra. Men det är viktigt att se att de socioekonomiska faktorerna inte är någon bisak utan faktiskt är en av grunderna till att det ser ut som det gör. Jag skriver under på en hel del av det säger. Det finns viktiga skillnader här. Men jag tror att lösningen är mer komplicerad än att det bara handlar om en särskild insats.Det är ett pussel av saker som måste till, som fler cykelvägar och fler promenadstråk. Varför är det så många föräldrar som väljer att skjutsa sina barn till skolan? Är vi nöjda med att trafiken utanför skolan är den enskilt farligaste platsen på våra vägar ? Nej, naturligtvis inte. Handlar det bara om att det inte finns tillräckligt många cykelbanor? Nej, det är ett av svaren, men det handlar också om inställningen hos oss som föräldrar. Fler i arbete är en målsättning som vi delar med regeringen. Däremot är vår syn på vägen dit lite annorlunda.Regeringen har dragit åt tumskruvarna för dem som saknar arbete och för dem som inte klarar av att ta ett arbete. Kraven i samhället har ökat på både barn och vuxna.Att ställa krav är i grunden bra. Men vi socialdemokrater anser att det måste mötas upp med möjligheter. Då kan vi fråga oss hur utvecklingen av möjligheterna ser ut. Fler i arbete borde ställa krav på samhället, i alla fall om vi menar allvar med att vi ska ha goda uppväxtvillkor för våra barn och unga. Krav och möjligheter behöver möta varandra, men det gör de inte alltid i dag.Om man som vuxen ska kunna ta alla lediga arbeten krävs en bra barnomsorg. Därför vill vi investera i förskolan. Alla föräldrar ska kunna känna att man lämnar sina barn i en trygg och pedagogisk miljö där barnen blir väl omhändertagna och får möjlighet att växa och utvecklas. Ingen förälder ska med ångest i hjärtat behöva försöka pressa ihop sin arbetstid för att hämta tidigare på förskolan, i rädsla för att den verksamhet som finns inte räcker till för ens barn. Det är inte bra för de vuxna och inte heller för personalen och barnen.Det är också viktigt att alla barn ska kunna känna den här tryggheten vilken tid som helst. En del vuxna behöver kunna jobba även och , och därför behövs det en barnomsorg som är värd namnet även på obekväm arbetstid. Det vill vi socialdemokrater investera i.Ett annat bra exempel på att samhällets utveckling och krav inte hänger ihop är läxor. När jag var barn var de allra flesta mammor hemma, åtminstone på deltid och många också på heltid. De kunde hjälpa till när man kom hem från skolan.Kunskapskraven i skolan har ökat. Det är bra, för det behöver vi. Men flera lärare vittnar om att man inte klarar av kunskapskraven i skolan utan att ha hjälp av läxor. Kopplat till diskussionen om att samhället vill att fler ska arbeta mer måste vi också fundera på hur vi utvecklar skolan och skolans verksamhet. Många föräldrar som jobbar kommer hem sent. Det är när barn och unga - och även föräldrarna - har haft en ganska lång dag. Jag vet inte riktigt hur det är med er, men jag lär mig i alla fall bäst när jag är utvilad. Jag är övertygad om att det också gäller barn.På den utmaningen har regeringen svarat med att införa läx-RUT. Det är ett avdrag som kan göras av den som arbetar. Men det stödet kan också behövas av dem som har föräldrar som inte arbetar. Vad utgår förslaget om läx-RUT från? Är det barnens behov som styr? Nej, inte alls. Det blir i stället föräldrarnas plånbok som får styra. Varje RUT-subventionerad timme kostar mellan tre och fyra gånger mer än en lärarledd timme. Behoven hos barnen borde vara det som styr - inte hur föräldrarnas plånbok ser ut.Vi vill i stället att de här resurserna ska användas för att alla barn ska ha tillgång till läxhjälp och stöd i sin utbildning. Socialdemokraterna satsar på jobben men också på att ge goda förutsättningar för att ta de jobben och att det inte ska ske på bekostnad av barns och ungas utveckling, vare sig i förskolan eller i skolan. Krav och möjligheter hänger ihop i ett socialdemokratiskt styrt . Jag vill i den här debatten om barns och ungas uppväxtvillkor lyfta blicken och ta upp en fråga som är en av den här planetens stora bekymmer och problem. Det handlar om trafficking, som i grunden är ett fattigdomsproblem.Jag är just hemkommen från , ett av alla de länder där trafficking förekommer rätt omfattande. Vi har också i medierna sett hur man i har fått bekymmer med ökad organiserad brottslighet, där flickor, som är sista länken i kedjan, prostituerar sig. I är det en dominans av flickor från just . Men polisen har fått lägga tid på gängkriminalitet och skjutningar - och då ökade prostitutionen.Trafficking är ett globalt problem med globala kriminella nätverk. Faktum är att trafficking eller människohandel är den tredje största brottsliga verksamheten på jorden, efter narkotika- och vapenhandel. FN beräknar att ca 1,2 miljoner barn utsätts för det.Att människohandeln är så lukrativ beror på att den sker i flera led med många aktörer och att den här "varan" - människan, ungdomen - kan säljas gång på gång. När det gäller sexhandel är det vanligt att en hel kedja av personer är inblandad. Det är rekryterare, som kan vara pojkvänner, och det är transportörer eller smugglare och hyresvärdar bland annat.Både flickor och pojkar utnyttjas sexuellt eller som billig arbetskraft i tvångsarbete eller som soldater. De tvingas begå stölder, tigga och smuggla narkotika. FN beräknar att de kriminella syndikaten tjänar på sin verksamhet.Herr ålderspresident! I finns flera artiklar som ska skydda barn från att utnyttjas sexuellt. Artikel 34 handlar specifikt om varje barns rätt att skyddas mot sexuella övergrepp. Det är väl känt, vilket minister också har nämnt här , att vi kristdemokrater gärna ser att blir en del av svensk lag. Anledningen är att vi vill stärka barns rättigheter och göra deras röst mer hörd. I är det förbjudet att köpa sexuella tjänster, men det är inte förbjudet att sälja dem. Det finns krafter som vill kriminalisera de flickor, och i en del fall pojkar, som befinner sig i denna situation och prostituerar sig. För mig som kristdemokrat är det viktigt att dessa ungdomar inte kriminaliseras. Samhället ska inte sätta en stämpel i pannan på dessa personer som de får leva med resten av livet. Däremot har jag ingenting till övers för hallickar och dem som köper sex. Trafficking är i grunden en grov kränkning av de mänskliga rättigheterna, och det finns olika syn på detta. ser fattigdomen som huvudskälet. Ecpat, som arbetar med barnsexhandel, ser mer efterfrågan som själva orsaken till problemet. I en värld där 2 000 barn dör på grund av sjukdom eller undernäring försöker människor finna vägar till ett bättre liv. Det gör att många barn från fattiga förhållanden och svåra sociala villkor med våld, missbruk och förtryck som inte får möjlighet att gå i skolan kidnappas och tvingas in i handeln. De lockas av löften om jobb och ett bättre liv i något annat land eller i något annat område. Vi såg detta i , och vi ser det som återkommande nyhetsinslag. Vad är då nyckeln för att lösa det grundläggande problemet? På något sätt måste man ta sig an någon form av lösning på detta om man håller ett anförande om det. Det grundläggande problemet är, som jag sade, fattigdom. Det finns säkert flera nycklar. Men en viktig nyckel är utbildning. Det handlar om att ge liv åt barns drömmar genom att de får utbildning eller genom att de får utveckla ett hantverk för egen försörjning. Det lyfter hela familjer ur den värsta fattigdomen. Det såg jag på nära håll i . Fattigdomen gör att många barn och unga runt om i världen hamnar i slaveri. Du och jag kan inte svära oss fria från ansvar när vi ser hur detta bara fortsätter. Det handlar också om vad vi konsumerar för varor där barn utnyttjas som arbetskraft. Vi är alla en del av problemet, men vi är också alla en del av lösningen. Jag instämmer helt i det som säger om vad trafficking orsakar och om det förtryck och de pengar som skapas av detta. Däremot tycker jag att det finns ett behov av att lite tydligare diskutera vad vi gör åt det. En sak som vi kan göra är att föra fram flickors, kvinnors och barns rättigheter starkare i vårt biståndsarbete. I har vi en tydlig sådan styrning. En annan sak gäller vad som händer i länder som och andra när fattigdomen bara ökar, barn går hungriga och unga inte får något jobb. Vi måste alltså se till att bryta den politik som drabbar människor runt om i EU så att de blir fattiga. Det gäller också att se till att sexköp från svensk sida blir olagligt när det sker i andra länder. Detta har föreslagit, och så är det i . Ytterligare en sak handlar om att ge polisen resurser och försöka styra polisen att prioritera sexbrottslighet.Är det något av detta som du, , håller med om och vill driva? Jag skulle vilja ge tre konkreta förslag på vad man kan göra. nämnde biståndsarbetet, och jag tycker att det är mycket viktigt.