kam-al · H1C120131015al2 · 2013-10-15 12:00:00 — När det gäller ohälsotalen har man också sett att det hänger mycket ihop med arbetslivets villkor. Då tycker jag att man bör kunna dra slutsatsen att det är ganska naturligt att ohälsotalen ökar när det finns en otrygghet i samhället och man skär ned på de möjligheter och redskap som finns när det gäller att göra arbetsliv och arbetsmiljö bättre. Man kommer att följa det, men det står ju ingenting om ifall man ska göra någonting åt det. Det tycker jag är för tamt. Man säger inte ens att man har ambitioner att faktiskt förändra det. Det står nämligen inte, utan det står bara: Vi ska följa det.Det talas om huruvida vi har talat med de kvinnorna. Ja, vi har talat med de kvinnor som mår väldigt dåligt psykiskt. Att bara säga att man ska följa det är inte nog. fyra olika sätt att följa frågan kommer att leda till åtgärder och aktiviteter.Jag vill också kort säga något om sysselsättningseffekten av jobbskatteavdraget. När man sänker skatterna för dem som tjänar lite får det stor effekt, och det ökar deras arbetsutbud. Det är det man syftar på när man säger att det har ökat att kvinnor kommer i arbete. Det kan vi också se i siffrorna. Det kanske är därför Socialdemokraterna ställer sig bakom varje jobbskatteavdrag som den här regeringen inför - när de väl är införda. Det syns ju inte att det är fler kvinnor som har fått ökad sysselsättningsgrad. Ministern får nog visa mig tydligt var det står att kvinnors sysselsättningsgrad har ökat . Nej, det tror jag inte på; jag har tittat på det här ganska noga, och jag tycker snarare att det är precis tvärtom. Det är också det som är kopplat till ohälsotalen, för man vet ju att de kvinnor som inte har heltid är sjuka i större utsträckning än dem som har heltid. Jag tycker alltså att ni brister i er politik. har vi diskuterat jämställdhet , och de flesta sidor av jämställdhetsproblematiken har väl belysts på ett eller annat sätt. Man kan väl konstatera, vilket någon också gjorde tidigare, att jämställdhetsarbetet måste diskuteras av både män och kvinnor. Utan att ha några synpunkter på oss som är här kan vi konstatera att det är lite symtomatiskt att det är betydligt fler kvinnor som är med i sådana här debatter. Det tror jag är ganska olyckligt. Jag har dock jobbat inom offentlig sektor, och det har ibland varit mycket värre än så när man har varit ute på jämställdhetskonferenser och sådant. Jag tror alltså att vi är på rätt väg även på den punkten.Att det är både män och kvinnor som måste diskutera frågan har att göra med att det, även om vi nu är i en politisk församling som har ansvar för de politiska besluten, handlar väldigt mycket om att ändra attityder och beteenden. Det är inte så att vi politiker bara har ansvar för de politiska besluten, utan vi har också ansvar för opinionsbildning. I de här sammanhangen tror jag att det är ett närmast ännu större ansvar vi har. Min partikollega var inne på att det naturligtvis är någonting som måste börja redan i förskolan och skolan. Det är alltså ett långsiktigt arbete, och jag tror att vi alla har positioner som gör att vi kan delta i opinionsbildningen.Förändring är naturligtvis möjlig; jag kan som liberal inte tro annat än att det är möjligt. En sak som har diskuterats ett tag är lika lön för lika arbete. Det är en sådan självklarhet när man säger det, men så är ju inte verkligheten. Jag är far till två döttrar, och när de har vuxit upp, blivit äldre och fått arbeten och sådant har det gjort mig upprörd att de helt uppenbart missgynnas. Det är alltså klart att det är en väldigt viktig fråga. När det gäller de flesta tillfällen då de har missgynnats kan jag dock direkt känna att det inte är någonting vi hade kunnat lagstifta bort. I stället är vi tillbaka i detta med arbetsgivares attityder på arbetsmarknaden och att man har olika arbetsuppgifter för män och kvinnor. I många lägen är det faktiskt fråga om ren lönediskriminering, och här har vi som offentlig arbetsgivare ett jätteansvar. Vi diskuterar vem det är som ska höja lönerna, men talar vi om låglönejobb talar vi naturligtvis ofantligt mycket om den offentliga sektorn. Där har vi som politiker makt att vara med och ändra. Det finns en sektor som har sjunkit i status, som också har varit uppe till diskussion, och det är läraryrket. De satsningar som görs på karriärtjänster inom skolans område, som förstelärartjänster och lektorstjänster, sker inom ett område där det faktiskt - rätt eller fel - jobbar mest kvinnor. Jag kan inte se något annat än att detta kommer att göra yrket mer attraktivt och även att det kommer att bli en uppblandning av män och kvinnor. Det har ju varit så tidigare.Den enda punkt där vi i ett europeiskt jämställdhetsindex inte är på topp utan ligger på medel är faktiskt när det gäller könssegregering på arbetsmarknaden - att män och kvinnor jobbar inom olika sektorer. Vi kan, vilket har sagts tidigare, naturligtvis inte hålla på och acceptera att medelskillnaden mellan kvinnors och mäns livsinkomst är 3,6 miljoner. Det är helt orimligt att det ska vara så, speciellt med tanke på hur hela vårt pensionssystem är uppbyggt. Det bygger faktiskt på att var och en tjänar in sin egen pension, och då kan vi inte ha ett system där kvinnor tjänar så pass mycket mindre. En annan sak jag skulle vilja ta upp - det kanske är lite grann en mansvinkling - är männens roll för jämställdheten och den utredning som pågår. En punkt är att beskriva och analysera hur män förhåller sig till jämställdhet och hur mäns livsvillkor kan påverkas av bristande jämställdhet. Jag tror nämligen att det är någonting som måste tydliggöras. Det har på slutet varit uppe att det är jämställdhet för både män och kvinnor vi talar om, och män har väldigt mycket att vinna på ökad jämställdhet. Det kanske krävs kunskap om detta. Det kanske inte är den första tanken man får, men jämställdhet är ekonomisk tillväxt. Den gynnar både män och kvinnor. När det gäller attityder har vi talat om börsbolagen. För mig är det fullständigt obegripligt hur man i de stora börsbolagen över huvud taget med berått mod vågar avstå kvinnlig kompetens i sina styrelser. Även där är det alltså absolut en fråga om attityder. När det sedan gäller föräldraförsäkringen är det ett politiskt beslut. Vi är helt överens om att de månader som har varit reserverade för var och en av föräldrarna - det vi kallar pappamånader - ändå är det som har gjort att det har blivit vissa skutt i detta och att män nu tar ut en fjärdedel av föräldradagarna. Den diskussion vi har inom just nu hoppas jag personligen leder till att vi faktiskt kan få till en tredje månad som är reserverad för var och en av föräldrarna. Jag tror nämligen att det inte bara stärker kvinnorna utan även stärker männen i förhållande till arbetsgivare och annat. Är det så att man har laglig rätt och kommer till sin arbetsgivare tror jag att vi inom en ganska snar framtid kommer att bryta de attityder som gör att det inte förväntas att män ska ta ut föräldraledighet. När det väl är brutet tror jag att det kommer att jämna ut sig ganska fort. Vi behöver alltså inte ha 2040 som slutdatum, utan det kommer att komma . Jag vill hälsa , den första mannen från Alliansens sida, välkommen till debatten om jämställdheten. Det känns bra att vi är flera män som är med i den.Jag har några frågor utifrån det som Tysklind sade i sitt anförande. Han talade om offentliga arbetsgivare, och det är ju en del som vi styr mycket i politiken. 420 000 ska rekryteras till offentlig sektor på grund av pensionsavgångar med mera. Det finns en ypperlig chans och möjlighet att nu se till att det blir bättre arbetsvillkor så att man på så sätt kan rekrytera både män och kvinnor till offentlig sektor. Jag tänker på rätt till heltid, jag tänker på sjysta anställningar, jag tänker på möjligheten till bra lönesättning och annat.Tysklind gick förbi detta ganska snabbt. Jag har en konkret fråga: Vad har och för förslag för att vi ska få en offentlig sektor med bra villkor? Jag kanske tog detta med arbetsvillkoren lite snabbt, men goda arbetsvillkor kommer att vara en förutsättning, vare sig det är offentliga eller privata arbetsgivare, för att få arbetskraft i fortsättningen. Den arbetsgivare som inte ger goda arbetsvillkor kommer inte att kunna täcka sina personal- och kompetensbehov. Lösningen kommer att vara att man helt enkelt kommer att tvingas in i detta och att även betala bättre löner.Vi har varit inne på här att så fort man får en privat arbetsgivare som alternativ finns det en förutsättning för att få bort monopolställningen, som egentligen är en av de stora faktorer som har drivit fram de låga löner som har varit på den offentliga sidan. Tolkar jag då Tysklind rätt att vi ska vänta på krisen, att det löser problemet när gäller villkor, bättre förutsättningar, bättre lön med mera? Man ska nog inte alls tolka det på det sättet. Först och främst är offentliga arbetsgivare politiskt styrda. Då har också vi som politiker ett stort ansvar att inte sitta och vänta på krisen. Vi ser ju behovet, precis som säger, av 420 000 personer som ska in i offentlig sektor. Alla är fullt medvetna om att det behövs, och då måste drivkraften vara att skapa sådana arbetsvillkor att folk vill vara anställda inom den offentliga sektorn. Jag blir riktigt nyfiken. Här har vi en näringsminister i regeringen som tycker att lönerna är för höga. Här har vi en finansminister som tycker att ingångslönerna i serviceyrkena är för höga. Här har vi en statsminister som står i och säger att har en alldeles för låg andel av lågavlönade. står här i talarstolen och säger att här måste vi förbättra villkoren, och så vidare.Tycker att de arbeten som finns i till exempel offentlig sektor eller inom handeln inte är produktiva? Är det därför som ni tycker att ingångslönerna är för höga? När vi talar om ingångslöner talar vi oftast om ett yrke som man inte har full kunskap i, att man lär upp sig till ett yrke. Jag antar att det är det vi talar om när vi talar om ingångslöner. Det har varit och är fortfarande hinder för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Det är klart att vi inte ska blanda ihop det med att ha sjysta löner inom den offentliga sektorn generellt.Som jag sade till förut måste också den offentliga sektorn se över sina arbetsvillkor, för det kommer att vara konkurrens om arbetskraften. Då tolkar jag svar som att de här tjejerna, för det handlar om väldigt många tjejer, som springer på timme och jobbar extra när man ringer efter dem har för höga löner. Det handlar om en hel kader av människor som inte riktigt kommer in utan får jobba extra lite då och då, working poor som måste ha flera jobb för att få ihop det. De tycker har för hög lön. Man ska inte tolka det på det sättet. Det är naturligtvis ingen bra situation för de här tjejerna som beskriver. Jag tycker att arbetsgivaren borde se över sina villkor för sina arbetstagare. Men man ska inte utesluta att det i vissa situationer ändå är ett sätt att ta ett steg in på arbetsmarknaden. Man kan inte måla det i så svart och vitt som gör. Jag har inga barn, som många av er andra refererar till, men jag hoppas och tror att jag kommer att ha det framöver. Får jag då en liten dotter eller en liten pojke vill jag, oavsett vad det blir, att han eller hon ska ha lika lön för lika arbete.Det här tror jag att håller med om. Därför är det sätt som jobbskatteavdraget är konstruerat på för mig helt obegripligt. Jag menar att något är fel med avdraget på så sätt att det gynnar rika män men missgynnar fattiga kvinnor. Jag har varit inne på att det slår mot kvinnor, både kvinnor som arbetar och kvinnor som är i pension. Jobbskatteavdragen kommer alltså med allra största sannolikhet, vilket det första till fjärde men även det femte har visat, att göra att lönegapet mellan män och kvinnor fortsätter att öka. Är detta rimligt? Jag vill börja med att slå fast att jobbskatteavdraget inte missgynnar någon. Det gynnar naturligtvis alla.Från socialdemokratiskt håll har man här försökt framhålla att det är enorma skillnader. Med alla fem jobbskatteavdrag har man med en lön på nu ett totalt jobbskatteavdrag på drygt 20 000. Om man tjänar 38 000 har man ett totalt jobbskatteavdrag på 26 000, och det beror på att det finns en brytpunkt som ligger strax under 30 000. Det är alltså inte så att de väldigt rika männen som ni beskriver har så väldigt mycket mer i jobbskatteavdrag än vad ett vårdbiträde som tjänar 20 000 har i kronor räknat. I procent har man som lågavlönad naturligtvis tjänat mycket mer på jobbskatteavdraget. Det är mycket mer betydelsefullt för låg- och medelinkomsttagarna. har säkert rätt i en del av det han säger, och man kan säkert vrida och vända på siffrorna hur mycket som helst. Men hur man än vrider och vänder på siffrorna är det trots allt så som jag har skrivit här på min lilla lapp, och du kan gärna få veta var jag hittat det. Detta har till och med regeringen själv skrivit. var löneskillnaden mellan män och kvinnor , var den - mer i lönegap. Det finns säkert sådana siffror också. Men vad jag svarade var att jobbskatteavdraget är konstruerat för att gynna låg- och medelinkomsttagare, och det är naturligtvis en medveten politik från regeringens sida. Under de här långa timmarna har vi berört mycket. Jag ska koncentrera mig på en del, och det handlar om kvinnligt företagande.På uppdrag av regeringen har utsett 900 företagare till ambassadörer för kvinnors företagande. Dessa företagare och kvinnor bidrar till att väcka intresse för entreprenörskap. De synliggör kvinnors företagande och sprider kunskap om hur det är att starta och driva företag genom sina personliga erfarenheter som företagare. Dessutom tillför de ett mervärde till det hela. De avsätter tid tre till att kostnadsfritt erbjuda sina tjänster till andra människor i olika sammanhang.Företagsbesök är ögonöppnare. Det är fantastiskt att se hur kombinationer av olika yrkeserfarenheter kommer till nytta och glädje i nya sammanhang.En kvinna som jag träffade, som är en av ambassadörerna, som heter berättade för mig om sin massageverksamhet som hon kombinerar med rådgivning om hur man tar hand om sitt inre och skapar positiva värden i livet.Isabell håller också föredrag på temat att våga tro på sig själv och att växa som individ. Arbetet med mental hälsa har gjort att hon anlitats som jobbcoach och hjälpt till på Arbetsförmedlingen för att stärka personer som varit borta från arbetsmarknaden under lång tid.Säkert skulle någon kunna säga: Anställ henne direkt på på Arbetsförmedlingen. Det är just kombinationen där har valt att göra som hon gör som är det smarta i det hela. Det som är så bra med och andra kvinnors företagande är de har flera olika strängar på sin lyra och skapar verksamhet som ger mervärde genom att kombinera företagandet.Genom möten och att träffa människor i verksamheten och vid föreläsningar skapas nätverk och kontakter till företag och organisationer som sedan på olika sätt bidrar till rollen som jobbcoach och för personer som behöver hjälp att ta ett första steg in på arbetsmarknaden.Min fråga till Socialdemokraterna och , som inte längre har någon ledamot här, är om det finns plats för dessa entreprenörer och företagare som . De utgör ett alternativ till hur man når människor inom ramen för insatser inom arbetsmarknadsåtgärder i samverkan med Arbetsförmedlingen.Eller vill ni stänga dörren för vad det innebär att kunna anlita dessa företagare och goda krafter för att skapa en flexibilitet och ett nytänkande inom ramen för arbetsmarknaden och ge möjligheter för människor?För mig som moderat är dessa företagare mer än företagare. De är vägvisare och ögonöppnare för att hitta flera och nya vägar att möta människor för att de ska kunna ta första steget in på arbetsmarknaden utanför invanda mönster och kulturer.Herr talman! har jag ställt mig frågan varför det ska vara skillnad på att vara snickare, elektriker eller målare och att ha ett företag där man tillhandahåller tjänster och att vara till exempel barnmorska och vilja ha en egen verksamhet till gagn för många. Jag kan inte förstå varför det finns kvinnor som vill hindra kvinnor från att driva egen verksamhet inom den offentliga sektorn som man höjer sin röst för att denna arbetsmarknad stoppar kvinnors möjligheter.Med barnmorskeverksamhet som exempel innebär det för kvinnor som vill driva en verksamhet precis som för alla andra som driver företag att hand i hand med verksamheten finns ett ekonomiskt ansvar för att hålla i gång och utveckla verksamheten. Vinsten är viktig för att kunna erbjuda trygga anställningar och hög kompetens. Man ökar lönen, och man tar in fler personer i verksamheten.En barnmorska säger så här: Det är min grundtanke att återinvestera. Jag tycker inte själv att det är rimligt att för skattepengar göra stora vinster för ägaren. Jag ser vinsten mer som en förutsättning för att kunna driva och utveckla verksamheten. Hur kan detta vara fel när goda idéer blir väl fungerande verksamhet till glädje för många människor?I min egen hemkommun startade två tjejer en vårdcentral efter att först ha startat ett äldreboende och sedan en vårdcentral i en annan kommun med goda resultat. Så som Socialdemokraterna resonerar om vinst skulle dessa tjejer aldrig kunnat ha fått ihop sitt kapital och vågat starta flera enheter så som de nu gjort. Många söker vårdcentralen och vill flytta in till det äldreboende som tidigare få ville vara på.Jag tycker att det är bra att kvinnor kan och vill driva verksamhet inom offentlig sektor där de har sett hur man skulle kunna driva bra verksamhet på annat sätt med god kvalitet.Herr talman! av de nystartade företagen inom det vi kallar LOV, lagen om valfrihet, i kommuner har en kvinnlig ägare eller vd. Det är en rätt fantastisk utveckling med smarta lösningar för människor.Jag vill se en arbetsmarknad för kvinnor och män inom den offentliga verksamheten med olika lösningar där man både kan vara anställd och där man kan driva en egen verksamhet och tillåtas att kunna leva och investera i denna för att utveckla och skapa mervärde för medborgarna. Jag kan inte se någonstans i varje fall i de förslag som vi har lagt fram att vi skulle vilja hindra kvinnligt företagande. Man kan bli väldigt konfunderad när man hör argumentation här.Det verkar handla om att vi ska ha en typ av företag som kvinnor driver med tjänsteproduktion, och gärna sådant som inte män vill driva, och inte minst i offentlig sektor. Sedan ska vi ha en produktionsform som män vill driva men däremot inte kvinnor vill driva. Är det så man ska uppfatta det?Hela tiden i debatten om kvinnligt företagande handlar det om: Ni vill ta bort möjligheten för kvinnor att bedriva företag. Nej, vi vill inte ta bort möjligheten. Men vi tycker inte att man ska skapa en särskild fil där vi säger: Här är det bra att kvinnor driver företag.Det är vad vår politik bygger på. Det handlar om er konstiga syn, som vi blir istoppade, att kvinnor ska driva företag i tidigare offentlig verksamhet. Det är inte alls så man ska se det. På den privata sidan finns det en hel del företagande. Vi har en sektor som är uppdelad, på gott och ont. Det skulle vara önskvärt att det fanns en blandad mix av människor på båda sidor.Det som vi har önskat är att den sida som är offentlig verksamhet som har varit monopol luckras upp och att det finns möjlighet att få fler arbetsgivare och fler möjligheter att hitta vägar in där man kan kombinera det privata med det offentliga.Det har här talats om arbetsmiljö. Ett sätt att påverka både lön och arbetsmiljö är att det finns, som sade, möjligheter att komma till olika arbetsgivare och själv kunna se möjligheter.Jag förstår inte. Det är inte så att vi säger att det ska vara just här. Men vi ser att det har saknats en möjlighet. Vi ser att det finns jättegoda krafter på denna sida som kan skapa smarta lösningar för medborgarna. Det vill vi gärna utveckla och . Då fick jag veta att det är för att bryta upp de offentliga monopolen man ska göra detta. Det var inte i första hand för att gynna kvinnligt företagande.Jag skulle kunna berätta här om jättemånga erfarenheter jag har haft. Jag träffat kvinnor som har haft små industriföretag, kvinnor som har startat jordbruksföretag och kvinnor som arbetar för att ge företagstjänster.I det här fallet blir det tydligt. och Alliansen vill använda kvinnor som ett bräckjärn för att bryta upp det offentliga monopolet. Det är fantastiskt att du har träffat de här personerna i deras verksamhet. Monopol driver inte fram förändringar. Det är en del i det hela. finns det möjligheter.Det finns tjejer som varit anställda men som ser att de kanske kan driva mottagningen med barnmorskor eller något annat på ett annat sätt. Låt många blommor blomstra.Det är fantastiska verksamheter. Jag är helt övertygad om att det kommer att gynna oss alla när vi ser möjligheterna. Det påverkar också andra strukturer i samhället. Eftersom Yallatrappan tidigare nämndes vill jag göra en rättelse. Jag bor själv i och har besökt Yallatrappan. Yallatrappan har inte startat på grund av RUT-avdraget, och det drivs inte heller vidare på grund av RUT-avdraget.Det handlar om kvinnor med invandrarbakgrund som står väldigt långt ifrån arbetsmarknaden. Det är många sjuka som har fått möjlighet via Yallatrappan, som är ett arbetskooperativ, att kunna arbeta och försörja sig.Det är framför allt catering, det vill säga kafé och lunchservering, och det är en ateljé med design och hantverk. Det är också en städ- och konferensservice. Men det är då städning av lokaler, kontor och butiker. Det omfattas inte av RUT-avdraget.Yallatrappan är ett väldigt bra exempel på hur man kan sysselsätta kvinnor. Men det är alltså ett kooperativ där man återinvesterar överskottet. Det bedrivs inte genom RUT-avdraget. Nej, det bedrivs inte alls genom RUT-avdraget, precis som säger. Antingen har jag varit otydlig eller så har det gått väldigt snabbt i den förra debatten.Jag talade delvis om RUT-avdraget. Jag talade också om möjligheten att komma till och vad det har gjort med kvinnor som blir sittande hemma. Yallatrappan har varit ett fantastiskt exempel på hur man på ett sätt kan driva en verksamhet.I det här fallet handlar det också om att låta många blommor blomstra. har redan talat om allt vad det handlar om och lite till. De arbetar dessutom med att göra kläder. De har syateljé och har kunnat vara behjälpliga för på samma grunder som alla andra. Det har inte varit som en förmån utan i konkurrens med andra. De har gjort ett jättebra jobb.Dessa kvinnor lägger undan pengar till sina barn. De har skickat sina döttrar till universitet. Det är en fantastisk verksamhet. Det är vi helt överens om. Yallatrappan är ett bevis på att det inte framför allt är vinstdrivande företag som behövs för att få kvinnor i sysselsättning - speciellt kvinnor som står långt från arbetsmarknaden.Yallatrappan är unikt, för det är arbetsintegrerat socialt företag. Det bygger inte bara på sysselsättning utan även på friskvård, arbetsmarknadsutbildning och svenskundervisning. Kvinnorna är också med och påverkar; de är med och äger verksamheten och de är med och fattar beslut. Det är väsentligt för att öka kvinnors hälsa och deltagande. Det är väsentligt att man kommer ifrån en miljö där man har blivit sittande hemma och kan komma ut i verksamhet på olika sätt.Man driver detta kooperativt, och det är ett sätt att göra det. Men jag har ingenting emot att man kan få lite vinst på saker och investera igen i sin verksamhet. Det är inte antingen eller för mig, utan det är både och. Jag tänkte uppehålla mig vid otrygga anställningar - som i allra högsta grad är en del i jämställdhetsdebatten - och bristen på förslag för att komma till rätta med den problematik som finns när det gäller detta.I ett tidigare replikskifte med jämställdhetsministern nämnde jag den beräkning som har kommit från . Den visar på att det kommer att krävas en nyrekrytering på ungefär 420 000 anställda i offentlig sektor.