kam-ad · H0C120130822ad · 2013-08-22 12:00:00 — Vi hörde ett utspel från inför regeringens budgetförhandlingar.Tittar vi på de siffror som har redovisats gällande pensioner ser vi att betalades nära ut i ålderspension och pensionsersättningar. var motsvarande siffra nära 250 miljarder, alltså en ökning . Men tar vi med i beräkningarna att antalet pensionärer har ökat och att vi har haft en inflation på finner vi att pensionärerna i genomsnitt har fått det realt sämre under den perioden.Samtidigt har reallönerna för arbetare och tjänstemän inom industrin ökat . Till detta kan man lägga skillnaden i beskattning. Jobbskatteavdragen har gjort att den disponibla inkomsten för de arbetande har förbättrats - det är betydligt bättre än för pensionärerna. Och det har ökat den ojämlikheten ytterligare.Det illustrerar ett viktigt problem med regeringens politik. Flera har fått det bättre, men det är också sådana som har fått det sämre. Det är positivt att vissa får det bättre, men man bör kanske kunna göra lite grann också för utsatta grupper.Sverigedemokraterna har i senaste budgetmotionen kraftigt velat höja garantipensionerna och även bostadstilläggen. vi har suttit i har vi också strävat efter att utjämna skillnaderna i beskattningen mellan arbetande och pensionärer, och då huvudsakligen genom att sänka pensionärsskatten. Därmed minskar ojämlikheten även där.Vi kan titta på gruppen sjuka och funktionsnedsatta. Vi kan se i regeringens vårproposition siffror . Vi kan konstatera att de utgiftsposterna har bantats , när regeringen tillträdde. Man beräknar att det ska kunna fortsätta sjunka ända . Dess värre har det kommit nya siffror från som indikerar att så kanske inte kan bli fallet på grund av att sjukskrivningarna nu ökar.Sverigedemokraterna har i den senaste höstbudgetmotionen avsatt mer än regeringen för förbättringar när det gäller sjukpenning och rehabilitering med mera. Vi avser även att höja a-kassan och aktivitetsstödet.Utöver rent inkomstförbättrande åtgärder vill vi satsa på den grupp som min partiledare under Almedalsveckan kallade för välfärdshjältarna i offentlig sektor. Där är en överväldigande majoritet av de statligt anställda kvinnor. Dess värre används deltidsanställningar som ett besparingssystem, vilket leder till att man kan få så kallade delade turer med några timmars jobb och kanske till på kvällen.Deltidsarbete leder till lägre inkomster, försämrade pensioner, minskade utvecklingsmöjligheter och minskade karriärmöjligheter. Det är inte så konstigt att många av dem som tjänar minst återfinns i just offentlig sektor. Vi vill därför utöka möjligheten till heltid inom offentlig sektor. Det är en satsning som kommer att gynna många kvinnor som arbetar deltid men som vill arbeta mer. Vi gör det med andra ord lättare att satsa på karriär och utveckling för dem som vill men inte kan.Det är en satsning som kommer att kunna ge 25 000 nya årsarbetskrafter och ge en stor påverkan på den grupp som har lägst inkomst.Det är en liten del av politik. Det är en riktig välfärdspolitik, och det är en politik för minskad ojämlikhet. Det är en klargörande ideologisk debatt där nu drar linjerna vidare. Ingångslönerna på hela arbetsmarknaden ska sjunka med , brukar säga. Det betyder att i ska en nyanställd undersköterska ha i månadslön.Annie själv tjänar ungefär 130 000 . Det betyder att den här undersköterskan - jag tror att väldigt många uppskattar hennes arbete - skulle behöva jobba i för att komma upp i månadslön.Carl B försöker ta åt sig äran av finanskrisen. Det är därför kapitalinkomsterna sjunker väldigt kraftigt. Det är därför Gini-koefficienten har sjunkit. Tar vi bort kapitalinkomsterna har takten i hur Gini-koefficienten ökat nästan och är överens: Det är jobbskatteavdraget som har gjort att inkomstskillnaderna ökar i . säger att sjuka och arbetslösa samt ensamstående föräldrar har halkat efter och fått det sämre.De som är rikast har fått mer i inkomst i . De med lägst inkomst har fått mindre i plånboken än de hade när tillträdde i regeringsställning.Vi har inte råd med den här ojämlikheten. Det är inte rimligt att skillnaderna i livslängd ökar beroende på vilken klass man tillhör eller att föräldrarnas utbildningsbakgrund och sociala status ska avgöra hur man lyckas i skolan. Det är inte rimligt att sjuka människor tvingas vända sig till socialkontoren eller att arbetslösa ska tvingas göra det för att regeringen har förstört de gemensamma försäkringssystemen, eller att unga ska lämnas utanför samhällsgemenskapen, bli den förlorade generationen. Vi har inte råd med ett ytterligare jobbskatteavdrag, vars syfte är att öka inkomstskillnaderna. Pengarna behövs till välfärden och för att bygga ett jämlikare samhälle.Kristersson säger sig i debattartikeln ha kommit till en insikt, men den insikten verkar inte leda till att den politik som har bidragit till att inkomstskillnaderna har ökat ska ändras. Den relativa fattigdomen har ökat åtta gånger så fort som innan högern tog över.Låt oss i stället bygga gemenskap och solidaritet, omtanke och värdighet med en insikt om att vi människor faktiskt behöver varandra. Vi sitter ju ihop. Det behövs samhällsnyttiga investeringar för att bygga ett starkt, gemensamt och värdigt samhälle. Det skapar också jobb.Vi behöver bygga och rusta bostäder, se till att sjukvården tar sig ur krisen och får de resurser som behövs. Vi behöver en förskola och skola där varje barn kan få den bekräftelse och utveckling som just det barnet behöver. Då behövs fler anställda och mindre gruppstorlekar. Vi behöver en äldreomsorg som garanterar de äldre ett värdigt och bra liv. Då behövs fler anställda och inte färre, som det har blivit under högerregeringen.Vi behöver en välfärd där de anställda i välfärden får fler arbetskamrater så att de slipper sjukskriva sig för att det har blivit så tungt. Vi behöver tåg som går och spår så att det kan bli fler tåg på spåren. Och när vi har oturen att bli sjuka eller arbetslösa eller både och ska vi veta att försäkringssystemen finns där för oss och att vi inte behöver bli fattiga.Ensamstående ska kunna känna att deras plånbok räcker månaden ut och slippa den ständigt gnagande oron för ekonomin. Underhållsstödet behöver höjas och indexeras. Det behövs barnomsorg så att folk kan ta jobb och en lagstiftning som gör att fasta jobb på heltid blir på arbetsmarknaden.Det behövs inte ett jobbskatteavdrag till, vars enda syfte är att öka inkomstskillnaderna. Det behövs ett starkare i valet om vi ska bygga ett anständigt samhälle.Herr talman! Nyliberala värderingar bygger på idén att politik utgår från egenintresse, att marknaden ska styra och där girighet belönas. Det har styrt de borgerliga partiernas förändringar av försäkringssystem och skattepolitik, en inhuman människosyn där människans drivkrafter enbart består av mer pengar i plånboken. Anständighet, solidaritet och gemenskap verkar inte vara sådant som står högt i kurs i högerns , men är det någon liga som bör toppa är det jämlikhetsligan. Jämlika samhällen mår och utvecklas bättre socialt och ekonomiskt.Stora inkomstskillnader är således dåligt för både individen och samhällsutvecklingen, men de orsakar också finansiell instabilitet. Få talar om att de kraftigt växande inkomstskillnaderna är den bidragande orsaken till finanskrisen. En liten grupp människor har tillskansat sig enorma förmögenheter som de försöker placera och få ständigt ökad avkastning på. har det stora folkflertalet släpat efter ekonomiskt och fått skuldsätta sig för att kunna köpa en bostad eller för att konsumera.Till det ska läggas att tidigare offentliga verksamheter har privatiserats, inte minst här i . Vi leder väl nästan den ligan. Och har det nyliberala experimentet exploderat i knäet på alla länders medborgare till ett mycket högt pris. Vi står där med notan medan finanskapitalisterna glatt väntar på nästa fest.Ändå vet vi att jämlika samhällen mår bättre och utvecklas bättre, att jämlikhet är kopplad till en lång rad positiva egenskaper för ett land. Det gäller fysisk och mental hälsa. Det gäller förmågan att läsa och skriva. Det gäller tilliten mellan medborgarna och hur många som sitter i fängelse. Barn i jämlika länder får en bättre uppväxt. När man lyssnar på debatten funderar man lite på vilket land en del tror att vi lever i. Jag skulle vilja påstå att vi faktiskt lever i ett privilegierat land. Alla vi som hade turen, jag säger turen, att födas i vet i grunden att vi har skäl att vara tacksamma för att vi får växa upp i ett samhälle som har varit förskonat från utbredd fattigdom och svält, att vi har varit förskonade från krig, att vi har tillgång till ren luft, rent vatten och att vi har en vård i världsklass. Inte minst kan vi se det om vi tittar på siffrorna för barnadödlighet och mödradödlighet, som är bland de absolut bästa i världen. Vi har en medellivslängd som inte bara är i topp utan dessutom är jämnt fördelad oavsett med vilken förutsättning du föddes in i vårt land. Så ser det inte ut om man tittar i många andra länder. Där finns det väldigt stora skillnader i hur länge du kan förväntas leva beroende på vilka förutsättningar du föddes in i.Men vi ska också veta att det inte är slumpen som har lett oss dit där vi är . Det är en medveten strävan att bygga ett samhälle som håller ihop, som strävar efter att överbrygga skillnader, att öppna dörrarna för livsmöjligheter för alla, inte bara för dem som hade turen att födas in i de allra bästa av de bästa omständigheterna. Det är faktiskt så, livet är inte rättvist. De förutsättningar vi föds in i, de resurser vi får med oss från starten, är inte rättvist fördelade.Den kristdemokratiska tanken om ett samhällsbygge utgår från det. Vi är olika med olika resurser. Vi får olika förutsättningar och förmågor. Det är bara en sak som är helt lika. Det är vårt människovärde. Det skiljer inte en millimeter. Vi har alla exakt samma människovärde.Vi kristdemokrater står för en människosyn som utgår från att vi är ansvariga, för oss själva, absolut, för våra närmaste, det är också självklart, men också att vi är ansvariga för alla våra medmänniskor. Vi har ett ansvar var och en för att göra det bästa av de resurser och förmågor just vi fick. Därför har vi också ett ansvar för att gemensamt bygga ett tryggt samhälle. Det är det som har varit strävan i varje budget. I den budget som gäller kan det synas i att av satsningarna som går till hushåll går till den knappa tredjedel, alltså tre av tio, som har de lägsta inkomsterna just därför att vi vet att vi har olika förutsättningar. Vi behöver olika stöd.Att så långt som möjligt få leva sitt liv i frihet och trygghet just där man växte upp verkar vara en mänsklig drivkraft som finns hos väldigt många, oavsett var man föddes. Det är klart att det finns de som gärna spänner vingarna och prövar hur långt de bär, men väldigt många vill vara kvar. Alla har ändå inte möjlighet att vara det. En del av dem flyr till vårt land just därför att de tror att här finns förutsättningar att bygga sig en framtid.I början av sommaren träffade jag några killar som landat i när de flydde från en hopplöshet, från en brist på framtid. Jag frågade dem varför de hamnat här. Vi talade om flykten och om hur de tagits emot, men framför allt talade vi om framtiden och deras drömmar.När jag frågade vad de tyckte var det bästa med sade de utan tvekan: skolan. Alla höll med varandra. Att alla barn och ungdomar i får gå i skolan och att skolan är gratis tyckte de var så häftigt, och de var så tacksamma för det och att alla får en chans oavsett vad man kommer från för hemförhållanden att utbilda sig och få möjlighet att bygga en egen framtid. Att skolan fungerar är något av det viktigaste för att skapa jämlikhet. Det räcker dock inte att ösa resurser över skolan, för vi ser att skolan inte lyckas fullt ut. Vi måste titta mer än vad vi redan har gjort på hur vi kan ge möjligheter för vart och ett av våra barn att få en så bra utbildning som möjligt.Vi måste hitta tillbaka till grunderna i skolan, att lära sig läsa. Vi måste ge lärarna förutsättningar att utbilda i det grundläggande. Vi måste ge våra barn de allra bästa lärarna.Herr talman! Jag vill inte på något sätt förringa betydelsen av pengar i plånboken, varken när det gäller absolut fattigdom eller relativ fattigdom. Jag återkommer i mitt nästa anförande till hur vikten av resurser, både ekonomiska och mänskliga, skapar förutsättningar för jämlikhet. Jag kommer med kraft att brännmärka den som talar illa om . Orden var finansminister , och året var 1995.Jag är inte helt säker på att det är riktigt värdigt att säga på det sättet, men det är en intressant förskjutning av vad han tyckte vad uppgiften för ledande svenska politiker och vad dagens opposition tycker är uppgiften för ledande politiker.Det enda ni förefaller vara överens om är att är en eländig plats på jorden att leva på. Det är anmärkningsvärt. Att man inte kan diskutera strävanden, värderingar och åsiktsskillnader utan att dra i smutsen det som vi i hög grad är överens om är ett gott samhällsbygge är fascinerande.Häromveckan kom , , tillbaka med vanlig byråkratprosa i sin rapport om utanförskapet i . Den visar att fram till har andelen svenskar i arbetsför ålder som i första hand lever på sociala ersättningar och bidrag inte varit lägre. Vi har en lägre andel än 1990. Detta är en viktig framgång.Det betyder inte att de som är där gör fel, tvärtom. Vi har den sortens välfärdssystem för att de ska användas när de behövs. Men alla kan inte behöva dem . En del går upp och en del går ned, men totalt sett ser det mycket bättre ut än tidigare.Ni hittar ett enda mått på en ökningstakt i inkomstskillnader mellan medianen och de som tjänar minst. Denna ökningstakt tar ni till intäkt för den katastrofbeskrivning av som, vilket någon påpekade, gör att framstår som en framgång och som ett misslyckande.Låt oss titta på andra mått som är lika lätta att hitta. När det gäller materiell fattigdom ligger lägst. När det gäller materiell fattigdom för barn ligger näst lägst. När det gäller risk för fattigdom ligger bland de lägsta tillsammans med de nordiska länderna. När det gäller inkomstfördelning inklusive offentliga tjänster är det mest jämlika landet följt av och Danmark.Jag säger inte att detta säger allt heller eller att det är sanningen, men er ensidighet antyder att ni letar problem i stället för att leta lösningar.Man måste kunna ha två saker i huvudet . Man måste kunna se att är ett gott land. Man måste kunna se att det är bättre med en växande ekonomi än en krympande och ändå bekymra sig en smula för det som inte är bra nog.Det allra bästa med den svenska jämlikheten är att vi i grund och botten vill att alla ska få en egen chans och inte primärt vara ett resultat av sina föräldrars framgångar och misslyckanden. Det är en sak att ärva sina föräldrars besparingar, stora eller små, eller en sommarstuga, vare sig man vill ha den eller inte. Det är dock inte okej att ärva sina föräldrars sociala problem. Här finns det utmaningar i Sverige.Jag har jobbat med och sett från insidan vad som händer när vi möter andra generationens hemlösa, andra generationens missbrukare och andra generationens socialbidragstagare. ser jag risken att vi möter människor som är andra generationens arbetslösa, sjukskrivna och långtidssjukskrivna. Det samhället vill vi inte ha. Här finns det uppenbara problem som rymmer våra olika värderingar. De förtjänar både mer tanke och mer handling. Det är intressant att ministern är nöjd. Han är nöjd med att bara en bråkdel att de arbetslösa har rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Han är nöjd med att 65 000 personer är utförsäkrade från sjukförsäkringen. Han är nöjd med att pensionärer betalar högre skatt än de som arbetar. Han är nöjd med att vi har rekordmånga som lever långvarigt på försörjningsstöd.Herr talman! Arbetarrörelsens viktigaste fråga är och har alltid varit jobben. viktigaste fråga är och har alltid varit lägre skatter. Där har vi en tydlig skillnad. Full sysselsättning är vårt viktigaste mål. Därför behövs det fler och växande företag. Därför behövs det investeringar för konkurrenskraft så att det finns fler jobb att söka. Vi sätter jobben och kampen mot arbetslösheten främst, för vi vet arbetslöshetens pris.Vi vet priset för den enskilda individen att ställas vid sidan av, inte få försörja sig med eget arbete och, efter regeringens försämringar, tvingas till fattigdom när man inte har en rimlig ersättning att leva på. Vi vet också priset för samhället. Det blir allt svårare med hög arbetslöshet och sjunkande sysselsättningsgrad att finansiera sjukvård, skola och omsorg. Arbetslöshet ökar klyftorna, försämrar hälsan och leder också till andra påfrestningar på samhället.Men som jag sade i mitt inledande anförande: Det kanske allra högsta priset betalar de barn och unga som växer upp i familjer där en eller båda föräldrarna inte arbetar och som går i en skola med minskade resurser. Vi ser resultatet av det. Resultaten i svensk skola har sjunkit . På nästan alla sätt som vi kan mäta framgång i skolan är utvecklingen katastrofal. De elever som inte klarar skolan blir fler; andelen ökar. De duktigaste elevernas resultat sjunker också. Detta är ett fruktansvärt svek mot våra unga.Jag redogjorde i mitt förra inlägg för skarpa socialdemokratiska förslag för att förbättra förutsättningarna för barn och unga att ha framtidstro och kunna gå ut i ett arbetsliv med de kunskaper som krävs för att få jobb och försörja sig med eget arbete.Herr talman! Det är intressant att lyssna på regeringens företrädare. Det är uppenbart att de samhällsproblem som vi har inte verkar särskilt intressanta att ta itu med. Det gäller arbetslösheten, klyftorna, de sjunkande resultaten i skolan och en ungdomsgeneration där en stor andel känner stor oro för framtiden. Vi har 77 000 unga som inte har arbetat eller studerat . Ska vi tala om problemen? Ska vi göra något åt dem? Eller ska vi nöja oss med att kåsera och tycka att det är bra som det är? Regeringen är lite grann som en barkbåt på öppet hav. Man har inte intresse av att styra. Man guppar omkring och är nöjd med det och gläder sig åt att solen skiner ibland.Vi vill styra. Vi vill förändra . Vi vill bygga ett där människor har ett arbete att gå till, där ekonomin växer och där klyftorna minskar. Även ohälsa påverkas av ökad ojämlikhet. Det genomsnittliga hälsoläget i har blivit bättre. Men trots förbättringen ökar hälsoskillnaderna mellan grupper i samhället avseende socioekonomiska faktorer, till exempel utbildningsnivå och inkomstnivå.Ulf talade om att andelen som lever på bidrag är lägre. Ja, men han glömde att berätta om alla som finns i ett verkligt utanförskap utan vare sig jobb, sjukförsäkring eller arbetslöshetsförsäkring och att fler och fler inte ens finner det lönt att gå till Arbetsförmedlingen och står helt utanför alla socialförsäkringssystem. Det är det verkliga utanförskapet. Den ökade ojämlikheten gör att det har blivit större skillnader i livslängd och ohälsa mellan olika grupper. Det måste vi i politiken, oavsett politisk färg, våga erkänna. Det är inte något som har skett bara . Detta är en förändring som har skett . Man kan till och med säga att vi ser en förändring när det gäller ökade skillnader i hälsa. , för män med lång respektive kort utbildning har skillnaden i förväntad livslängd ökat till . Detta kan jämföras med en skillnad på 1986. Denna skillnad är en stor utmaning som inte kan mötas genom att man lägger fokus på enskilda individers ansvar för sin egen hälsa, vilket alliansregeringen nu gör i folkhälsopolitiken. Det behövs mer strukturella insatser som förbättrar de faktorer i samhället som är hälsofrämjande och som påverkar människors livsvillkor och möjligheter, helt enkelt att individer ska kunna få nya livschanser och kunna omskola sig mitt i livet och söka nya möjligheter i stället för att låsas in i fas 3 och andra hopplösa åtgärder som alliansregeringen håller fast vid. De villkor under vilka människor lever och dör påverkas av politiska, sociala och ekonomiska krafter. vill underlätta den ekonomiska situationen för ensamstående föräldrar med försörjningsansvar som har barnen boende hos sig under hela eller delar av året. Därför föreslår vi en skattereduktion på netto, lika för alla. En sådan skattereduktion är omfördelande på så sätt att låginkomsttagare får mer i förhållande till sin inkomst än höginkomsttagare. Syftet är att underlätta barnens ekonomiska situation. Utöver detta vill höja underhållsstödet och grundnivån i föräldraförsäkringen. , lyssna noga . Även om du inte tycks ha några genusglasögon har skillnaderna i nettoinkomst förändrats mellan kvinnor och män sedan regeringen tillträdde 2006. Skillnaderna har ökat . I reda pengar handlar det om en ökning med till männens fördel. Kvinnornas inkomster släpar efter hela livet. Redan är skillnaden i inkomst mellan könen i genomsnitt . Den genomsnittliga skillnaden i nettoinkomst 2012 var . Att det skiljer i årsinkomst mellan kvinnor och män påverkar hela livet, både trygghetssystemen i fråga om de inkomstrelaterade ersättningarna och pensionen. Ett mer jämställt uttag av föräldraförsäkringen är centralt för att minska dessa skillnader. Vi vill införa en tredelad föräldraförsäkring. Så till den ideologiska dimensionen. Det är en mycket stor skillnad mellan hur liberaler å ena sidan och socialdemokrater och vänsterpartister å andra sidan ser på dessa frågor. Vad är ett bra och ett rättvist samhälle? Vi liberaler tycker att det ska löna sig att arbeta. Det ska löna sig att utbilda sig, att arbeta övertid, att arbeta på obekväm arbetstid och att ta ansvar och risker. Höjden av rättvisa är inte att alla har det exakt lika bra. Orättvisor för oss handlar inte om att bli upprörda över att någon tjänar pengar. Orättvisorna handlar om när människor saknar möjligheter. Våra lösningar handlar om att människor ska ha lika chanser i livet - en skola med fokus på kunskap, en god skattefinansierad barnomsorg, vård, äldreomsorg och väl fungerande sociala skyddsnät. Det skapar ett gott samhälle och ett samhälle som håller ihop. Lyssnar man i stället på Socialdemokraterna och Vänstern verkar de hellre önska sig en utveckling som den som vi har sett i flera andra . I de flesta av dessa länder har majoriteten fått det ekonomiskt sämre, men klyftorna har med ett missvisande mått minskat på grund av lägre inkomster. Det är en djup skillnad. Sedan vänder jag mig till . 2013 inträffade för Socialdemokraterna. rabblar upp miljard efter miljard. Jag tappade räkningen när hon kom upp i 35-40 miljarder i ökade utgifter. Jag vet inte vad hon säger. Men detta är intressant, eftersom utgiftstaket bara blåste bort. Det är en totalt ansvarslös ekonomisk politik som har redogjort för här. Det är inte förvånande att talade om en massa saker. Men hon talade inte om när hon satt och styrde och klyftorna ökade. Den regeringen hade ökade klyftor som sitt resultat efter sin regeringstid. Då satt och hade ansvar. Det vill hon inte stå för. Hon vill inte stå upp för det ansvar som hon bar för de ökade klyftorna i . Sedan blir det lite märkligt när man som folkpartist hör en socialdemokrat säga att regeringen inte gör någonting beträffande skolan. Är det möjligt att har undgått att observera att det finns en kille som heter och som ständigt är i rutan? Men det har hon. Det är märkligt. tog upp kapitalinkomsterna. Tittar man på resultatet är det ungefär detsamma med eller utan kapitalinkomster. Jag har sagt att för skapas välståndet på och på kommunkontoret. Men jag önskar att då och då tänkte på detta med tillväxt och var de resurser som hon ska dela ut med sådan frenesi produceras. Hennes högre skatter skapar krympande skattebaser och minskade inkomster för det offentliga.Jag tror att det var som tog upp detta med jämlikhetsligan och att vi på något sätt skulle ha hamnat i någon dålig situation i fråga om den.