kam-fs · H0C120130124fs · 2013-01-24 14:00:00 — Redan nu kan man se att jobbar mer aktivt med att kontrollera företagen, och man har skärpta kontroller i vissa branscher, till exempel skogsnäringen.Jag blev ändå lättad när jag kunde se att den svenska modellen verkligen håller vad den utlovar genom att man kunde hitta en lösning där arbetstagarna får den rättmätiga lönen. I grunden är det ett system som fungerar väl. Sedan finns det alltid en eller annan arbetsgivare som vill missbruka systemet. Det är dem vi ska försöka klämma åt, inte dem som kommer från andra länder för att arbeta under sjysta villkor. Jag har en fråga till infrastrukturministern. Jag vet att regeringen satsar på den viktiga gruvnäringen. diskuteras också vilka vägar malmen ska ta genom när den exporteras ut i världen.En av de tänkbara vägarna går från ned väster om och ut till i . har i djupaste hamn, som kan ta båtar på upp till . Det är förmodligen den enda plats i där det går att bygga en djuphamn för superbåtar. Närheten till det öppna , och är omedelbar. har lagt in området som riksintresse just för ändamålet.Det finns alternativa sträckor för malmen genom , men då får man bara föra båtar på max 80 000-90 000 ton. Detta är också en stark miljöfråga eftersom det handlar om långa sträckor innan man når öppet hav.Min fråga är: Hur ser ministern på vägarna och de olika alternativen för utskeppning av våra viktiga malmfyndigheter? Det är egentligen en fantastisk möjlighet vi har när vi å andra sidan säger att vi diskuterar problem. Situationen i Bergslagen, där man har bestämt sig för att återöppna gruvor, innebär utmaningar för hela transportsystemet.Det som görs nu i nära tid är att man får ordning på järnvägen för det som ska gå ut till . Det är egentligen inte en förgävesinvestering. Det finns även andra företag, inte minst i och Grängesbergsområdet. Vi har också ABB med sina stora och tunga transformatorer.Frågan om vad som ska hända arbetar man med mellan kommunerna och regionerna tillsammans med . Jag kan nämna att det inte bara är som är intresserat. är lika intresserat. För dem som ska transportera handlar det om att se till tid och färre omlastningar. Sedan är frågan om lasten ska gå vidare ut till eller till exempel till . Jag tackar infrastrukturministern. Jag håller med; jag ser inte detta som ett problem utan som en stor möjlighet. Som ministern säger är detta en , en regional och en nationell fråga.Banan väster om kommer att kräva en del kostnader. Men de är hanterbara. Jag hör att ministern nämner , och så vidare. När det gäller det alternativet vill jag säga - även om detta kanske inte är ett tillfälle då man argumenterar emot varandra - att genom måste man omlasta i för export till , vilket innebär stora fraktkostnader. Dessutom tillkommer ökade kostnader i samband med EU:s svaveldirektiv, som alltså är en kostnad som läggs på de båtar som far över haven.Detta betyder att hamn ligger mycket bra till, inte minst med tanke på miljön. Det handlar om en lång sträcka på järnväg och närhet till det stora havet i väster som binder oss samman med den övriga världen.Hur stor vikt lägger infrastrukturministern vid en lång färd på järnväg och kort väg ut till havet, både ur miljösynpunkt och när det gäller att korta transportvägen för export av den svenska malmen? Den svåra frågan skulle jag egentligen kunna besvara först om det vore jag själv som infrastrukturminister som både köpte och sålde transporten. Mitt ansvar är att se till att vi har ett transportsystem som hänger ihop och där vi har en järnväg som är robust och tillförlitlig och som hänger ihop med till exempel hamn, väg eller flyg. I det här fallet blir det kopplat till sjöfart.Det optimala för den som ska använda sig av transporterna är förutsägbarheten i tiden, i kostnaden och i funktionen. Beroende på vad olika hamnar har som står till buds blir det en del i en diskussion där man gör sina upplägg för transporterna. Det vi ser just nu i nära tid är att vi behöver göra någonting åt järnvägen för gruvtransporterna men också för den ökade personpendling som blir i Bergslagens område. Diskussion pågår, men till syvende och sist gäller det som avtalas mellan säljare och köpare. Ungdomsarbetslösheten i är alldeles för hög om man jämför med andra jämförbara länder. Vi har sett en situation där arbetslösheten generellt ökar och där risken är stor att ungdomsarbetslösheten blir ännu högre.En av de bästa försäkringarna mot ungdomsarbetslöshet är en fullgången gymnasieskola eller, ännu bättre, en högskoleutbildning. Det vet vi. som vi ser att ungdomsarbetslösheten ökar och att arbetslösheten generellt ökar i vårt land ser vi att utbildningsmöjligheterna minskar. De gymnasiala yrkesutbildningarna tappar elever efter regeringens gymnasiereform. ser vi att antalet högskoleplatser i vårt land minskar drastiskt - med 10 000 och 10 000 , det vill säga 20 000 platser.Min fråga till arbetsmarknadsministern, som ju har ansvar för den skyhöga arbetslösheten, är: Hur tänker regeringen när man tar bort utbildningsmöjligheter för ungdomar när vi vet att det är den viktigaste vägen till arbete? Jag tackar för frågan. Jag håller med om att utbildning är den viktigaste faktorn för att minska arbetslöshet. Det är helt riktigt. Det är de ungdomar som har brister i sin utbildning som har det allra svårast att komma tillbaka och komma in. Där gör vi mycket. Det handlar inte minst om de stora reformer som ska leda till att fler ungdomar - helst varenda ungdom - ska kunna gå igenom hela och gymnasieskolan utan att hoppa av. Därför är förändringen inom yrkesutbildningen väsentlig.Men vi är inte riktigt nöjda. Ett av skälen handlar om att de ungdomar som går på yrkesprogram sällan får den praktik per läsår som de har rätt till. Därför har regeringen satsat drygt 2 miljarder på att stärka yrkesutbildningarna och stärka lärarnas kompetens och ge dubbelt så hög ersättning till de arbetsgivare som tar emot ungdomar.I grunden handlar det om att uppvärdera framför allt yrkesutbildningarna. Det är viktigt med teoretiska utbildningar, men det har varit alldeles för stort fokus på det, vilket har gjort att många ungdomar har hoppat av skolan. satsar vi mycket på yrkesutbildning. Vi satsar på 18 000 fler utbildningsplatser. Utbildning är viktigt. Jag tackar arbetsmarknadsministern. Vi kan hålla med varandra om att utbildning är viktigt. Men arbetsmarknadsministern tycks vara oinformerad om att regeringens reform på gymnasieskolsidan har lett till en ganska stor flykt från yrkesutbildningarna fast vi vet att de leder till arbete i betydligt högre grad än de teoretiska utbildningarna på gymnasieskolan.På samma sätt ser vi att antalet högskoleplatser i vårt land minskar drastiskt i ett läge när många ungdomar knackar just på högskolans port. Det är ett känt fenomen från lågkonjunkturer att många ungdomar rationellt tänker: är det dåligt tryck på arbetsmarknaden - bäst att skaffa sig en utbildning! Om tre , när jag är klar med utbildningen, kanske möjligheterna är bättre på arbetsmarknaden. Det är ett ganska klokt och sunt tänkande.Min fråga blir: Varför prioriterar regeringen i varje läge ineffektiva skattesänkningar framför att ge ungdomar möjligheter till utbildning, som leder till arbete? Det vet vi ju, arbetsmarknadsministern. Utbildning är viktigt. Det är en prioriterad fråga. Regeringen har genomfört väldigt stora reformer för att varje barn och ungdom ska kunna gå igenom skolan och få godkända betyg. Det handlar om bättre lärarutbildning, tätare uppföljningar, betyg, kvalitet och så vidare.Låt oss fokusera på yrkesutbildningen. Den är avgörande. Forskningen, till exempel IFAU, är mycket tydlig med att när den gjordes treårig och högskoleförberedande för alla ungdomar fick man de stora avhoppen. Ungdomar är precis som alla andra; de är olika. Det är lika viktigt att lyfta fram de ungdomar som är praktiskt begåvade. Därför är det viktigt att inte tvinga alla ungdomar bli högskoleförberedda utan försöka ge dem stöd för att de ska få en bra yrkesutbildning. Alla ska kunna få högskolebehörighet och har rätt till det, men alla ska inte tvingas in genom samma nyckelhål. Vi ska lyfta fram våra ungdomar precis för det de är, nämligen individer. Vi ska satsa lika mycket på de teoretiskt motiverade som på de praktiskt motiverade, och vi ska framför allt se till att alla ungdomar klarar skolan. Det är så vi kan få bukt med ungdomsarbetslösheten. Jag vill ställa min fråga till statsrådet . Den handlare lite grann om samma ämne som har debatterats , nämligen programmet för en fördubblad export till 2015. Det skulle ge 500 000 nya jobb.Nu visar nya rapporter att det går åt helt fel håll. Vi ligger till exempel på 17:e plats i EU, och vi har legat betydligt högre upp. av vår bnp är export. Medelvärdet i ligger på 64 procent.Den 40-punktslista som statsrådet så förtjänstfullt har tagit fram behöver nu kompletteras. Jag undrar när statsrådet kommer att presentera ytterligare förslag för att gynna exporten. Tack för en mycket viktig fråga som berör hela . Vi är ett mycket exportberoende land. Exporten skapar sysselsättning, välfärd och tillväxt.Vi lanserade exportvisionen . Då satte vi som mål att vi skulle fördubbla exporten . Det var en mycket ambitiös vision. Den var också mycket viktig. Det är viktigt att vara ambitiös. Det gjorde att alla de organisationer som arbetar med exportfrämjande, alla våra ambassader och konsulat engagerade sig för att tänka: Hur kan vi bli mer effektiva? Hur kan vi bli vassare?Sedan dess har också väldigt mycket hänt när det gäller exporten. På UD och på våra ambassader har vi tagit fram tydliga, långsiktiga, främjandeplaner. Vi har gjort en sammanslagning av till Business för att bli mer effektiva och kunna finnas på fler platser ute i världen. Det är bara några av de exempel som vi har på den här 40-punktslistan.Många åtgärder kan vi vidta själva, en del är vi beroende av EU för att kunna vidta och andra ligger på global nivå. Där kan vi säkert göra mycket. Vi kan också göra mycket för att få fler små och medelstora företag att börja satsa på export. Där är inte minst den inre marknaden oerhört viktig.Vi hade ett mycket intressant seminarium i näringsutskottet i går. Där kunde vi konstatera att stora EU-länder, som till exempel , sätter upp den ena konstiga regeln efter den andra när svenska företag och även andra företag ska etablera sig på den inre marknaden.Med tanke på att man har arbetat ganska hårt med inremarknadsakten I och börjar med inremarknadsakten II undrar jag vilka åtgärder är berett att vidta för att slopa - det kanske är för mycket att kalla det protektionism - en del handelshinder som man envisas med att ha kvar, speciellt i EU:s stora länder. Jag vill vara tydlig med att jag har sagt att vi inte kommer att nå fördubblingsmålet . Det finns uppdaterat på UD:s hemsida, där de 40 åtgärderna också är listade. Det kompletteras och förnyas med det som händer och sker här hemma i , i EU och i övriga världen.Det är naturligtvis viktigt att riva fler hinder och underlätta för fri rörlighet på EU:s inre marknad. Det, tillsammans med fred, var tanken med hela . Vi jobbar för det . Vi jobbar för att både inremarknadsakten del I och del II så mycket som möjligt ska inriktas på ökad konkurrenskraft och externa relationer till övriga omvärlden. Men det finns också fler protektionistiska länder. Vi ser också att gamla handelshinder inte rivs i samma takt som nya handelshinder byggs. Där behöver vi all draghjälp vi kan få, inte minst från nya medlemsstater i EU. Ett tydligt exempel är som kommer med . Jag träffade en 19-åring som efter villkorlig frigivning hade börjat studera på folkhögskola. Han valde att berätta om sin bakgrund för sina lärare och studiekamrater. Det skulle han inte ha gjort. Efter någon vecka meddelade rektorn att 19-åringen inte fick fortsätta sin utbildning. Han hade inte gjort sig skyldig till något brott. Han hade inte skjutit någon, varken fysiskt eller verbalt, men personal och elever kände sig obehagliga till mods på grund av hans förflutna.Min fråga är: Vad gör justitieministern för att människor som har avtjänat sitt straff ska kunna återgå till ett normalt liv i samhället? Jag blir mycket upprörd när jag hör sådana här exempel, även om jag inte ska kommentera enskilda fall. Det får inte vara så att människor som har avtjänat sitt straff inte kan få en andra chans.Vi har fått ett system där fler och fler arbetsgivare väljer att ta utdrag ur belastningsregistret och stämplar ut dem.I går var arbetsmarknadsministern och jag på Hinseberg, där vi har kvinnliga intagna. Det har blivit en kvinnofälla. I princip är hela den offentliga verksamheten stängd. Jag träffade vårdutbildade som inte längre har en chans att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Jag träffar ofta människor som utsätts för den här situationen, och det är oacceptabelt.Nu försöker vi tillsammans se vad vi ska göra för att den här typen av utdrag eller information ska bli relevant och man ska kunna skära den smalare. Det finns naturligtvis en viss typ av brottslighet där det är helt oacceptabelt att man kommer i kontakt med barn. Men många ungdomar begår brott, och de är faktiskt inte dömda att bli kriminella för resten av sina liv. Det måste samhället förstå. Jag tackar justitieministern för svaret. Det är mycket glädjande att justitieministern har observerat problemet med okynneskrav på strafflöshetsintyg. Som justitieministern sade är det naturligtvis berättigat att kräva att människor som jobbar med barn inte ska ha gjort sig skyldiga till vissa brott eller att människor som har säkerhetsklassade arbetsuppgifter inte är brottslingar. Men detta verkar nästan ske rutinmässigt. krävde 200 000 människor utdrag ur belastningsregistret för att presentera för presumtiva arbetsgivare eller hyresvärdar. Det lägger ribban ännu högre för dem som vill leva ett laglydigt liv.Tänker ministern initiera någonting som kan förändra detta missbruk av systemet? Som jag tidigare sade pågår ett arbete för att göra det möjligt att få ut mer relevant information. är det den enskilde själv som får begära utdrag ur belastningsregistret och lämna över det. Det är ett klumpigt instrument. var ursprungligen enbart gjort för polisens egen verksamhet, men används det till någonting helt annat. Det pågår diskussioner och arbete kring detta.Vi har också ett arbete i gång på kortare sikt. Kramiverksamheten, det samarbete som finns mellan arbetsmarknad och kriminalvård, arbetar för att de enskilda intagna själva ska kunna berätta om vad som hänt och hantera det på ett bra sätt. Men det är inte lätt att komma ut och vara stämplad i pannan fast man har avtjänat sitt straff. Det är svårt att komma i gång med ett nytt liv med den uppförsbacke som man får på det här viset.Vi arbetar också mycket för att förstärka bland annat yrkesutbildningar inom kriminalvården, därför att det är ett sätt att få fler att kunna få ett riktigt arbete. Min fråga går till finansmarknadsministern, som har varit lite undersysselsatt här i dag.De svenska hushållens skuldsättning ligger på väldigt höga nivåer. Enligt riksbankschefen har skuldsättningen blivit så hög i förhållande till inkomsterna att det medför risker för den svenska ekonomin och för finansiell instabilitet. Riksbankschefen har också antytt att inte nu längre kan sätta så låg ränta som man skulle vilja för att man om man gör det riskerar att få ytterligare en påfyllning av skulderna och ännu högre skuldnivåer. En för hög ränta riskerar att i sin tur ge mindre investeringar och att öka på arbetslösheten i en situation där vi närmar oss 8 ½ procents arbetslöshet och varslen duggar tätt över Sverige.Jag vill hävda att regeringen tyvärr har blundat för de här riskerna och att man inte har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga. föreslår riksbankschefen att regeringen ska införa amorteringskrav. Responsen från regeringen verkar vara lite oklar. säger i att han inte vill ha amorteringskrav, medan finansmarknadsminister i inte utesluter tuffare amorteringskrav.Vad är egentligen regeringens linje när det gäller amorteringskrav, och vad tänker regeringen göra åt skuldsättningen? Tack för frågan, Per ! Jag vet att Per har ett stort engagemang när det gäller detta, så jag är glad att få frågan just från honom.Hushållens skuldsättning är hög. Den är på av disponibel inkomst. När vi och andra bedömare - det kan vara , valutafonden eller - tittar på svensk ekonomi framstår siffran som en varningslampa för , till skillnad från alla andra siffror som är goda jämfört både med historien och med övriga Europa.Jag tycker att det är behjärtansvärt att få ned hushållens skuldsättning. Andra sidan av myntet är, som Per säger, att vi har en dålig amorteringskultur i . Det är för många som inte amorterar på sina huslån.Låt mig använda mitt nästa anförande till att utveckla detta mer, men låt mig också säga nu att om vi till exempel skulle kräva amortering skulle det innebära att ett hushåll med 3 miljoner i skuld behöver betala i amortering. Detta tror jag är svårt både för hushållen och för ekonomi. Tack, finansmarknadsministern, för svaret! Jag är glad att vi delar synen att det faktiskt är ett problem att hushållens skuldsättning har tillåtits stiga till så höga nivåer. Det är värt att minnas att innan kraschen i låg hushållens skuldsättning på av den disponibla inkomsten. I ljuset av det är den skuldsättning vi har mycket hög. Vice riksbankschefen har varnat för att det i andra länder har krävts en krasch för att hushållens skulder ska börja minska. Jag vill gärna undvika att den situationen uppstår i , och jag tror också att det går att undvika. Jag tror att någonting som skulle underlätta mycket för att undvika en sådan situation är att det blir en bred sammanslutning i kring de här frågorna och att man hittar breda lösningar som en stor del av ställer sig bakom just för att undvika osäkerhet från marknadens sida.Miljöpartiet har sträckt ut en hand till regeringen och sagt att vi är beredda att delta i sådana samtal och försöka hitta sådana lösningar.Min fråga till finansmarknadsministern är: Är finansmarknadsministern intresserad av att försöka hitta den typen av breda lösningar för att lugna marknaden? Jag utesluter naturligtvis inte alls breda lösningar i . Det här är en fråga som vi diskuterar noga både med och med . Jag vill återigen säga att jag delar Per vånda över detta.Problemet är dock, tycker jag, att det finns ett antal tillfällen i livet då det kan vara direkt olämpligt att amortera, till exempel om man blir sjuk eller arbetslös, om man är mitt inne i en utbildning och kanske förväntar sig en högre inkomst eller när man blir gammal. Det är inte rimligt att äldre personer ska tvingas amortera, utan de tycker jag i stället bör leva upp sina pengar. Man måste hålla tungan rätt i mun, och har man stelbenta regler - som man till exempel använder i för tillfället - får man en mycket kraftig amortering som leder till en kraftigt minskad konsumtion i landet, och det är ingen betjänt av.Vad jag vill göra tillsammans med och och eventuellt med andra partier i är att försöka ändra beteendet, amorteringskulturen, så att vi går tillbaka lite till våra föräldrars kultur. Jag tror att det går att göra, och vi kommer att återkomma med förslag i den här frågan. Jag vill ställa min fråga till , som svarar för regeringen.Den 2 december 2010 tillkännagav socialförsäkringsutskott enhälligt att regeringen skulle utreda graviditetspenningen, eftersom man uppfattade att den utbetalades selektivt och att det var olika regler beroende på var kvinnan bodde och vilket jobb hon hade. ställde jag frågan till om när regeringen skulle återkomma i ärendet, och hon sade att det var viktigt att regeringen utredde frågan ordentligt. ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, har gjort en utredning och konstaterar i sin rapport att det finns problem med tillämpningen av regelverket för graviditetspenning. Döm om min förvåning när regeringen inte har en proposition i frågan den här våren.Frågan till regeringen är: När kommer en sådan? Det var en väldigt specifik fråga, så den har jag faktiskt inget riktigt bra svar på. Jag får ta med mig den frågan för att ska kunna få ett bra svar. Jag vänder mig till infrastrukturministern.Prioriterar ministern som ett viktigt nationellt objekt, och kommer ministern att återigen, tillsammans med den finska trafikministern, kämpa för att få EU att delfinansiera byggandet av Norrbotniabanan inom den närmaste tioårsperioden?Vi minns att det var en klang- och jubelföreställning när och fick in Botniska korridoren som ett viktigt stråk i det europeiska transportnätet. Vi som tycker att Botniska korridoren och Norrbotniabanan är viktiga blev förhoppningsfulla. Men sedan blev det knäpptyst från regeringens sida. Regeringen har kommit med en kompletterande infrastrukturplan, men där nämns inte Norrbotniabanan.Jag var alldeles på en hearing om Norrbotniabanan, och där framkom att inte orkat analysera godsbehovet. Låt mig höra vad infrastrukturministern har att säga om detta. Det är nog viktigt att man håller isär åtminstone tidsbegreppen. När EU och kommissionen planerade för den kommande budgeten - som just nu i hög grad håller på att diskuteras och där man tänker framtid och vilka som ska ingå i TEN, alltså - var det oerhört angeläget för och att tillsammans framhäva Botniska korridoren där Norrbotniabanan är en viktig länk. Det är projekt som skulle vara färdiga, som man sade från början, 2030. Mycket på grund av den ekonomiska situationen har just tagits bort. Vi vet ännu inte heller vilka pengar som finns från EU till just infrastruktur. Det vet vi när helheten är klar.I infrastrukturpropositionen som presenterades angavs en inriktning, och där skulle egentligen inte ett enda objekt presenteras. Det kommer i det arbete som sker med i åtgärdsplaneringen. Tack för svaret, infrastrukturministern. Jag tycker ändå att det är viktigt att höra från regeringens sida huruvida man prioriterar Norrbotniabanan eller inte och hur regeringen ser på godsbehovet, alltså att kunna transportera den enorma tillgång av råvaror som finns i mina trakter. Då är ju järnvägen det mest hållbara transportsättet.Det vore på sin plats att regeringen uttrycker att det här är oerhört prioriterat och viktigt och inte bara lämnar över frågan till att man eventuellt får delfinansiering från EU. Jag tror att det är viktigt åtminstone i den här kammaren att vi är medvetna om vad EU kan vara med och finansiera. Till största delen är det den egna medlemsstaten som står för investeringen. Norrbotniabanedelen handlar om en investering på någonstans mellan 25 och 30 miljarder. När det gäller prioritering gav vi bland annat i uppdrag att titta på detta i i fråga om gods i stråk genom hela landet och in och ut ur landet. Där fanns inte Norrbotniabanan med så högt upp i prioriteringen jämfört med hela landet. Det bör vi också ha med.Ska man färdigställa hela Botniska korridoren efter att vi nu har precis invigt Haparandabanan så är det den sträckan som är kvar. Men vi behöver prioritera och jobba på andra områden i hela landet, och resultatet av detta kommer bland annat för perioden att återkomma i nästa planperiod där åtgärdsplaneringen ska presenteras . Min fråga går till statsrådet i hans egenskap av ansvarig för statlig företagsamhet.Under förra hösten var det en allmän diskussion om SAS, dess kostnadskris och förhållandena inom företaget. Vi var åtskilliga som upprördes över att de fackliga organisationerna pressades oerhört hårt och fick gå med på lönesänkningar på 15-procentsnivåer och sämre arbetstidsförhållanden.Nu får man genom medierna ta del av att toppdirektörer i SAS premieras med 12 miljoner i bonusar för att stanna i företaget. Jag vill därför fråga : Hade statsrådet någon vetskap om detta? Har statsrådet någon uppfattning i frågan? Låt mig börja med att säga att jag är väldigt glad över att den process vi hade med SAS var i samarbete med parti, Socialdemokraterna.