kam-fs · H0C120130131fs · 2013-01-31 14:00:00 — Vid frågestunden svarar ministrarna i regeringen på frågor från riksdagsledamöterna direkt i kammaren. Följande ministrar deltar: Socialminister (KD) Landsbygdsminister (C) Kultur- och idrottsminister (M) Miljöminister (C) Försvarsminister (M) Socialminister (KD) besvarar både allmänpolitiska frågor och frågor inom sitt eget ansvarsområde. Min fråga går till går nästan inte utan att man ser rubriker i tidningarna, till exempel "Akut sämre på jobbfronten". 400 000 är arbetslösa. finns 100 000 långtidsarbetslösa människor i . Ungdomsarbetslösheten närmar sig . Arbetslösheten i är högre än i jämförbara länder. Den politik som regeringen har fört så här långt har inte fungerat.Det enda regeringen hänvisar till när det ställs frågor om vad man tänker göra åt den svåra situationen är den så kallade jobbpakten. Regeringen har misslyckats med jobbpakten. står regeringen tomhänt på förslag för att lösa problemet med arbetslösheten. Situationen är allvarlig, men frågan är om regeringen inser detta. Om regeringen inser allvaret i situationen, varför lägger man inte fram några förslag för att lösa den svåra situationen på svensk arbetsmarknad? Jag tror att ledamoten är väl bekant med att regeringen i budgeten tog höjd för en situation som är besvärlig på arbetsmarknaden.Vi har sett höga varselsiffror, även om vi glädjande nog kunde se att varselsiffrorna för december månad var väsentligt lägre än månaden innan. Men här finns inga skäl för regeringen eller att luta sig tillbaka. Vi måste även i fortsättningen driva en mycket hård kamp för att alla människor som kan och vill arbeta ska få en möjlighet att ha ett arbete att gå till.Därför har regeringen i budgeten lagt fram en lång rad förslag som handlar om utbildningsinsatser, åtgärder inom ramen för RAMS och för att underlätta för företag att fungera, växa och anställa människor i vårt land. Men det är precis tvärtom. Regeringen misslyckades med sina prognoser inför budgeten. De fick revideras direkt efter det att budgeten lades fram.Norge, , , , och är jämförbara länder som har lägre arbetslöshet och som har lyckats bättre med att bekämpa arbetslösheten än . Regeringens politik har prövats , och den har inte fungerat. När arbetslösheten nu stiger gör den det från en hög nivå.Arbetslösheten är inte bara ett hot mot den enskilde, den är också ett hot mot svensk ekonomi. Om inte regeringen tar detta hot på allvar kommer vi alla att få betala ett högt pris.Listan över de förslag som regeringen tänker lägga fram för under detta år är helt tom på idéer för att komma till rätta med arbetslösheten. Frågan blir återigen: När ska regeringen ta frågan om jobben och ekonomin på allvar och lägga fram förslag i som kan lösa problemen? Regeringen tar i allra högsta grad hänsyn till den allvarliga situation som vi lever i. Låt mig få påminna om att arbetslösheten i efter två snabba kriser som har följt inom ramen av är högre än vad den var i den högkonjunktur under vilken vi övertog regeringsmakten 2006.Patrik ska fundera lite över de recept som Socialdemokraterna har. Lösningen är att lägga ytterligare kostnader på de företag som förväntas anställa människor. Regeringen driver en politik som handlar om att rusta människor för att ta nya jobb, att skapa framtidstro och möjligheter för företag att växa. Det är så jobben kommer till. Vägen skattehöjningar är en återvändsgränd och skulle vara ett stort elände för vårt land och alla dem som saknar arbete. Min fråga går till det statsråd som har ansvar för folkhälsan.Klyftorna i ökar. De leder till en ökad ojämlikhet i hälsa och livslängd hos den svenska befolkningen. Utbildning och boende är två viktiga delar. Exempelvis förväntas personer med universitetsutbildning leva längre än de med enbart förgymnasial utbildning. Människor i till exempel lever längre än de som bor i . Detta gör att hälsan och livslängden inte är främst en medicinsk angelägenhet.I miljonprogrammen finns många undermåliga bostäder. I flera av bostäderna bor invånare som har sämre förutsättningar för hälsa, till exempel på grund av lägre utbildning, låga inkomster eller arbetslöshet.Regeringen har gett mycket resurser till livsstilsfrågor och pekpinnar mot rökning, alkohol och tobak. Men när det gäller livsvillkor, hur människor har det i vardagen, bra boende, jobb de trivs med, en miljö där de kan andas frisk luft, är det tyst. Vad gör regeringen? Regeringen har ett brett anslag för dessa frågor. Dessa frågor kan inte isoleras till folkhälsoområdet, precis som är inne på. Här handlar det om arbete, och arbetslinjen är grunden för regeringens politik. Det handlar om utbildning. Regeringen satsar på att upprusta den svenska skolan och ställa om den till att möta de behov som finns . Det handlar mycket om åtgärder för att vård- och hälsocoachning ska nå människor var de än befinner sig i landet, och regeringen har sjösatt en strategi för jämlik vård.Det är inte acceptabelt att hälsosituationen ska variera som den gör. Det görs ibland kartor där man visar till exempel där det framgår att det finns stora skillnader i hälsa mellan mer välmående områden och områden där det är tuffare. Regeringen är fast besluten att fortsätta arbetet för att undanröja sådana skillnader. Miljonprogrammen skulle kunna vara en motor för den svenska samhällsbyggnaden. Genom att koppla ombyggnadsbehovet som finns i dessa områden med sysselsättnings- och utbildningsskapande åtgärder för de många arbetslösa i dessa områden omformas två problem till en möjlighet för både bättre hälsa och minskade skillnader.Folkhälsopolitik är inte främst sjukvård utan just ett brett arbete. Att säga att det inte är fråga om folkhälsopolitik är märkligt.Delar folkhälsoministern uppfattningen att det behövs insatser i miljonprogramsområdena? Låt mig först klargöra att jag sade att folkhälsofrågor rör ett stort spektrum av områden som måste samverka i rätt riktning för att vi ska uppnå den positiva utveckling vi vill se.Låt mig nämna vårdvalet i . Det har lett till att fler socioekonomiskt utsatta människor besöker sjukvården i långt större utsträckning än tidigare där det förut fanns en underkonsumtion. Det är exempel på sådant som är viktigt.Gunvor G tar upp bostadssituationen. Där vill jag påminna om att dessa områden när det gäller bostadsbyggande eller renoveringar i allt väsentligt är en fråga för ägarna. Staten har ett ansvar för mycket när det handlar om utbildningens kvalitet, åtgärder för att få människor i arbete och så vidare, men man går en lång omväg om man tror att det finns ett snabbt och tydligt samband mellan att bygga om lägenheter och människors långsiktiga hälsa. Jag anhåller att till försvarsministern få ställa följande frågor: Anser statsrådet att försvaret är ett särintresse? Anser statsrådet att hela ska kunna försvaras? Tack för frågan! Försvaret av är en grundläggande uppgift för staten. Där har vi sedan alliansregeringen tillträdde 2006 inlett omfattande reformer för att stärka vår försvarsförmåga. Den som läser inriktningspropositionen, som antog , kan mycket tydligt se att hela ska försvaras. Vi ska kunna försvara och svenska intressen i , i närområdet och i insatser bortom närområdet. Tack för svaret! Men då måste jag fråga. antog 2009 insatsorganisationen 2014. Anser statsrådet att det är till fyllest att den blir klar först , det vill säga efter beslut? Försvarsmakten är nu mitt uppe i detta omfattande reformarbete, där de första besluten fattades 2009. Sedan har det fattats ett antal beslut här i kammaren kring hur reformen ska fortsätta med förutsättningar för personalförsörjning och materielförsörjning. Vi har också fattat beslut kring hur insatsorganisationen ska se ut.Det här är en stor förändring, för det handlar om att gå från ett förrådsställt invasionsförsvar till ett insatsberett försvar som är tillgängligt här och , som har en högre beredskap och en högre tillgänglighet. I det arbetet har ett tydligt medskick från och från regeringen varit att den här omställningen endast kan ske i den takt som ekonomin medger. I och med att resurser frigörs från den gamla organisationen kan man också satsa mer på omvandlingen och införandet av insatsorganisationen. Jag har också en fråga till försvarsministern.För någon vecka sedan skrev försvarsministern tillsammans med utrikesminister en debattartikel om nordiskt samarbete. För oss Nordenvänner var det härligt att ha hela denna menykarta av möjligheter. Dessutom har regeringen aviserat att det ska komma en text till om nordiskt säkerhetssamarbete.Det finns goda exempel. Samarbetet uppe i norr mellan , och vad gäller flygövning har varit i gång . ska det dessutom utökas så att ska samarbeta med på ett liknande tema med flygövningar. Jag tycker personligen att det är väldigt bra. Det gör säkert talmannen också, för det involverar och . Det finns även på , där vi har betydande transporter och det finns förutsättningar för att öka samarbetet med kustbevakning och annat.För sedan var utrikesminister och försvarsminister här i och mötte sina motparter. Finns det något av intresse som försvarsministern kan delge kammaren när det gäller synen på nordiskt samarbete kring försvars- och säkerhetsfrågor? Tack för frågan! Det stämmer, precis som säger, att det nordiska samarbetet just nu är inne i ett intensivt skede, inte minst det nordiska försvarssamarbetet och det säkerhetspolitiska samarbetet. Eftersom vi har en så lång tradition och lång historia med många gemensamma värderingar och intressen är det lättare att samarbeta på dessa områden. Vi har i alla nordiska länder en pragmatisk, praktisk, inställning till samarbetet, och på det sättet har vi kunnat vara både visionära och konkreta på samma gång.Det möte som vi hade senast handlade mycket om hur vi nu ser på den övningsinsats som och har blivit ombedda att göra över . Vi har diskuterat hur detta skulle kunna utformas och hur det ska förankras i . Jag tycker att det i allt väsentligt är väldigt bra. Det är också i enlighet med Stoltenbergrapporten, som kom på beställning av de nordiska regeringarna, där man räknade upp flera olika saker. Verksamhet över var en av dem, och kustbevakning var en annan.Jag tycker att det är väsentligt att påpeka att svensk försvars-, utrikes- och säkerhetspolitik är flera verktyg i samma låda, där det handlar om till exempel kustbevakning. Det är ungefär 2 000 fartyg , och av den globala handeln är kopplad till . Där finns också just försvars- och säkerhetsdimensionen, som gemensam övningsverksamhet och annat.Därför tycker jag att det är särskilt värdefullt, som försvarsministern pekar på, med relationsbyggandet, i detta fall att vi hade utbyte mellan utrikesministrarna och försvarsministrarna från och , men att vi också har det gentemot de övriga nordiska länderna. Jag hoppas att vi får se mer av detta och fler konkreta förslag på hur vi kan fördjupa samverkan på utrikes-, försvars- och säkerhetsområdet. Jag kompletterar gärna med det som handlar om inte minst krisberedskap och bredare hot mot samhällets funktionalitet. Även där har vi ett intensivt och djupt samarbete mellan de nordiska länderna. Det har fått namnet från och kallas Hagasamarbetet. kommer att leda detta arbete . Här hoppas jag att vi kan hitta områden där vi kan använda våra resurser gemensamt; då blir vi effektivare.Men olika typer av kriser känner ju inte landgränser eller vattengränser, och det är oerhört viktigt, i allt från att övervaka sjötrafik till att övervaka möjliga miljöhot och miljöbrott, att vi kan hjälpas åt att både se vad som händer och följa upp det. Vi har all anledning att fortsätta att utveckla det samarbetet men även på andra områden kunna ta emot och ge hjälp när ett av våra grannländer drabbas. fattade regeringen ett beslut om inriktningen av Försvarsmakten. I det beslutet sägs att den nya insatsorganisationen ska vara utvecklad senast vid utgången av . Vid höjd beredskap ska samtliga förband då vara tillgängliga inom . Därtill anges att samtliga förband över tiden ska vara välövade samt kompletta i fråga om materiel och personal.Försvarsmakten har inte anmält något behov av ökade anslag före utgången av , och min fråga till försvarsministern blir därför om hon bedömer att Försvarsmakten kommer att leverera en insatsorganisation i enlighet med regeringens beslut. Tack även för denna fråga! Detta är en väldigt viktig del. Själva huvudsyftet med försvarsreformen är naturligtvis att få en ny insatsorganisation som fungerar och som är just det tillgängliga, flexibla och användbara försvar som vi efterlyser.Det vi vet är att Försvarsmakten har en bättre operativ förmåga än vad den hade 2006 när alliansregeringen tillträdde.Det är en process och en planläggning utifrån Försvarsmaktens sida hur man ska kunna göra en uppfyllnad inte bara av personal och inte bara av materiel utan just det som skapar försvarsförmåga, nämligen en fungerande organisation. Då måste alla dessa delar - organisation, materiel och personal på plats - finnas färdiga. Det vi vet är att det på personalsidan med det nya systemet kommer att dröja efter 2014. Den nya insatsorganisationen är inte betydelselös. Det är den organisationen som enligt överbefälhavaren ska göra det möjligt att försvara landet under en vecka.Nu får jag inte ett alldeles tydligt svar från försvarsministern på min fråga, men av det jag hör drar jag slutsatsen att det inte framstår som helt säkert att insatsorganisationen kommer att levereras i tid.Då är min fråga naturligen: Vilka åtgärder är regeringen och försvarsministern beredda att vidta för att leverans ska ske? Inte minst själv är väl medveten om bakgrunden till beslutet och genomförandet av beslutet. Det har varit viktigt att Försvarsmakten via olika typ av lagstiftning men också andra reformer som vi har gjort för att få resurser från stödverksamheter ska kunna omfördela dem till det som bygger förmåga. Det är naturligtvis insatsorganisationen.När man byter personalförsörjningssystem tar det tid. Det kommer att ta tid att få full bemanning med det nya systemet. Om vi talar om kommer insatsorganisationen till del att vara uppfylld, men det är då ur den värnpliktskull som fortfarande finns kvar.Jag uppfattar att insatsorganisationen kommer att vara uppfylld, däremot inte med de nya verktygen, det vill säga personalförsörjningen, fullt ut. Försvarsministern är populär i dag.I det nya personalförsörjningssystemet har gruppchefer, soldater och sjömän som anställs inom Försvarsmakten själva ansvar för att få tag på en bostad. Under grundutbildningen , GMU, får soldaterna lov att bo på logement, i kasern, och sedan får de hyra en plats där . Efter det hänvisas soldaterna till den ordinarie bostadsmarknaden. Förbanden behöver ju ha logementsplatserna tillgängliga för nästa omgång GMU. Anställda och soldater ska inte och vill inte bo på logement utan ska bo som andra vuxna människor.Bostadsbrist råder dock i stora delar av landet, i , , delar av , naturligtvis och , där jag kommer från. I vissa garnisonsstäder riskerar bostadssituationen att bli så osäker att man väljer att inte satsa på soldatyrket. Det kan bli dyrt för Försvarsmakten, om det visar sig att soldater som börjar slutar , eftersom de inte kan ordna sin bostadssituation.Min fråga till försvarsministerm är: Hur ställer sig försvarsministern till den problematiken? Delar försvarsministern mina farhågor att bristen på bostäder riskerar personalförsörjningen till försvaret? Tack för frågan! Personalförsörjningen är en viktig del av den försvarsreform som vi har beslutat om och naturligtvis en förutsättning för att nå de mål som vi har satt upp.Då är alla villkor för den som ska vara anställd viktiga. Därför ställer vi från regeringens sida höga krav på myndigheten som arbetsgivare. Men vi måste också se till att andra aktörer är med och tar ansvar. Reformen är inte bara en försvarsreform, utan det är en samhällsreform. Det är annorlunda nu än det var förr.Det innebär att kommuner, privata bostadsbolag och andra aktörer kan och måste vara med och ta ansvar. Det finns goda exempel där man har hittat samarbeten tillsammans med kommuner på garnisonsorter. Till exempel har man gjort det utanför , där kommun har skrivit avtal med en stiftelse där man öronmärker bostäder just för dem som är anställda på regementet. Tack för svaret! Det finns likheter med studieorterna, och inom bostadspolitiken debatteras det ofta hur vi kan förenkla bostadsbyggandet och hur vi bäst skapar marknadsförutsättningar för att få fram nya bostäder och öka rörligheten.Men det råder en osäkerhet kring Försvarsmakten i fråga om dess storlek och förbandens framtid, och det gör att byggföretagen ofta tvekar. I , där jag var , behövs det bostäder för 1 000 soldater.Jag anser att Försvarsmakten borde ställa upp någon form av aktiv garanti, endera kreditgarantier för bättre lånemöjligheter eller ett blockförhyrningsavtal av något slag, där man förbinder sig till ett antal lägenheter.Men får Försvarsmakten inte ställa ut sådana. Stiftelsen är instiftad av Försvarsmakten för att lösa sådana frågor, dock bara i och inte i övriga delar av landet. Det ställer till problem exempelvis i Skövde.Jag vill fråga, som ett förtydligande: Anser försvarsministern att Försvarsmakten borde ta på sig en aktiv roll för att lösa bostadsfrågan för anställda soldater? Är försvarsministern beredd att genom särskilda uppdrag eller inom försvarsanslaget skapa sådana förutsättningar? När nu rekryteringen till Försvarsmakten bygger på helt frivillig grund ställer det högre krav på Försvarsmakten som arbetsgivare. Men det är också så att Försvarsmakten blir en arbetsgivare som andra och måste agera som andra arbetsgivare även när det gäller den här frågan. Det kan inte vara bara Försvarsmaktens eget ansvar att se till att skaffa fram bostäder för dem som ska vara anställda. Det systemet har de flesta myndigheter lämnat sedan väldigt många år.Däremot kan Försvarsmakten tillsammans med andra aktörer, kommuner, allmännyttiga bostadsföretag, privata bostadsföretag och stiftelselösningar göra det lättare. Det är ett problem som soldater och officerare delar med studenter och andra som vill komma till ett ställe och arbeta. Detta skapar kanske också en mer intressant bostadsmarknad för den som vill bygga, där man ser att intresset för en ort är större än vad den kanske var tidigare. Min fråga vill jag rikta till socialminister dag eller kanske rent av i denna stund presenteras ett delbetänkande av . Frågan är het och intressant.Jag är intresserad av hur patientens ställning stärks genom den patientmaktslag som kommer och vilka förslag i utredningen som är de viktigaste. Tack för frågan! Precis som säger avlämnas just ett delbetänkande från . Just nu pågår ett seminarium om detta i Rosenbad.Uppgiften för utredningen är att ordna en lagstiftning som är mer ändamålsenlig för dagens situation. Den nuvarande hälso- och sjukvårdslagen skrevs ju för och är i mycket utformad utifrån ett systemtänkande.Utredningens förslag innehåller en lagstiftning som tar patienten som utgångspunkt för lagstiftningen. Dessutom formuleras den på ett sådant sätt att den blir lättillgänglig för oss som medborgare och för sjukvårdens personal, som ska tillämpa lagstiftningen. Utredningen innehåller en rad förslag som kommer att få praktiska konsekvenser för den enskilde. Det ska jag återkomma till i nästa inlägg. Tack, socialministern! Vi är alla konsumenter i någon form och har rättigheter. Man kan väl säga att vi konsumerar även sjukvård.En lämplig följdfråga är väl då vad som händer med utredningen. Vilket tidsperspektiv handlar det om innan detta ska sjösättas? Ett par av de förslag som utredningen lägger fram handlar om att förtydliga patientens rättigheter, till exempel när det gäller det som kallas second opinion: Jag är allvarlig sjuk. Jag har fått ett besked från en läkare om en viss behandling. Men jag är inte riktigt nöjd. Jag tror att läkaren kanske har fel eller skulle vilja höra en ytterligare expert. Den nya lagstiftningen reglerar på ett bättre sätt mina rättigheter att få ett andra omdöme.Det finns också förtydliganden när det gäller min möjlighet som patient. Allt fler arbetspendlar eller bor av olika skäl på flera håll. Det handlar om att kunna söka vård där man faktiskt befinner sig, utan det krångel som uppkommer i dag.Det är ett par enkelt uttryckta förslag som finns i utredningen.Tidsperspektivet från utredningens sida är ett genomförande , detta för att vården ska få en möjlighet att ställa om till ett nytt tänkande som utredningsförslaget står för. I senaste numret av Departement kan man läsa ytterligare om regeringens misslyckade jobbpolitik. I det här fallet handlar det om Kulturarvslyftet. Min fråga går till kulturministern.Det står: "Kulturarvslyftet missar jobbmålet igen". skulle man nå upp till 1 200 platser inom Kulturarvslyftet. Man nådde 174. ska man nå upp till 2 000 platser. Men och har skrivit ned prognoserna till att man kommer att nå ungefär 300 personer inom Kulturarvslyftet. Målet var, som ni hörde , 2 000. Det är ganska stor skillnad.Min fråga till kulturministern är: Delar hon den uppfattning som både och Arbetsförmedlingen har om att man måste skriva ned prognosen, eller står kulturministern fortfarande fast vid att man ska nå 2 000, fast myndigheterna säger något helt annat? Kulturarvslyftet har varit aktuellt i frågestunden tidigare. Jag är nog av samma åsikt, att vi tvingas att revidera och skriva ned prognosen.Det hindrar inte att jag fortfarande tycker att detta är en viktig reform för att vårda och värna kulturarvet men också för att se till att människor som länge har varit borta från arbetsmarknaden ska komma tillbaka till arbetslivet.Vi för regelbundna samtal med och Arbetsförmedlingen. Men jag har också läst Riksdag & Departement, och den uppgift som finns där om att man skulle ha hört av sig ett flertal gånger och föreslagit dubblerade anordnarbidrag är inte sann. Vi har inte fått några sådana förslag. Det var intressant att höra att kulturministern nu äntligen backar i den misslyckade politiken. Min nästa fråga är: Om du säger att du backar, hur många jobb tror du att det kommer att bli inom Kulturarvslyftet? Delar du uppfattningen från de båda myndigheterna att man kommer att nå upp till 300?Är i så fall kulturministern beredd att göra någonting ytterligare inom jobbområdet? Vi socialdemokrater har ett annat förslag där vi vill satsa på Accessjobb inom kultursektorn. Vi vet att det genererar arbetstillfällen, och vi vet att branschen själv mer förordar Socialdemokraternas politik än politik. Jag tycker att backa är fel uttryck. Det är fortfarande en väldigt viktig reform. När vi gjorde de första prognoserna trodde vi på en betydligt högre siffra. Det är alldeles riktigt. Det finns flera skäl till att det inte har blivit den stora satsning som vi hoppades.Dessa 300 jobb är väldigt betydelsefulla för den grupp människor som står långt utanför arbetsmarknaden och som annars inte hade fått de jobben. Den satsning som Socialdemokraterna föreslår ska gå till akademiker inom kulturområdet, förvisso också en viktig grupp.Den föreslagna satsningen är djup underfinansierad och skulle inte vara till någon hjälp för de akademiker som med förslaget i så fall skulle kunna få extrajobb på exempelvis museer, arkiv och bibliotek. Regeringens vargpolitik påstås vila på tre ben. Fler vargar ska vandra in österifrån. Nya vargar ska sättas ut. Sedan ska man skjuta ned vargstammen till en oseriöst låg nivå. har det gått sådär.När det väl vandrar in nya vargar utlyser man skyddsjakt på dem. Man har inte lyckats med någon utsättning av nya vargar. Däremot införde man licensjakt. Men den stoppade EU eftersom man menade att det bröt mot att skjuta ned en vargstam som redan är hotad och därmed göra den mer hotad. Det kan tyckas vara en rimlig inställning från EU.Nu har efter påtryckningar öppnat för en ny sorts licensjakt, nu kallad urvalsjakt.