kam-ar · H0C120130319ar · 2013-03-19 13:58:00 — Det är så diskussionerna går. Jag vill inleda med att tacka statsministern för att han talar om dessa reformer på . Det är viktigt att lyfta fram , men också ett land som som jag själv har varit i. Där har man gjort en lång rad reformer - kanske mer än man har gjort . Det blir annars lätt så att man glider in i en storsvensk attityd av att de där nere i söder inte klarar detta medan vi är duktiga här uppe.Statsministern sade att frågan om åtstramning jämfört med expansion diskuterades på toppmötet. Det diskuteras också i bland politiska partier. Vi har hört det här , och vi har hört det från ledande publicister. En sak som jag har funderat över är varför man aldrig talar om hur expansionen ska finansieras. Om vi tycker att det ska vara en mer expansiv politik bjuder logiken att man skulle föreslå att ska bistå med att låna pengar direkt, med att ställa kreditgarantier till länderna eller med att gå med i gemensamma arrangemang för krediter och bistånd. Men det hör vi aldrig från dem som föreslår expansiv ekonomisk politik.Det där är en bristande logik, som jag tycker att vi måste lyfta fram. Inte minst är det naturligtvis en fråga, inte så mycket till statsministern men till de partiföreträdare som vi säkert kommer att höra här, om hur man ska finansiera den efterfrågade expansiva politiken.En annan utväg och lösning, som är lite på gång, är att de relativa lönerna i och utjämnas, genom att löneutveckling är väldigt dålig - dålig kanske man inte ska säga, men låg. I har man till exempel en snabbare löneökning, så det blir en viss utjämning. Det är också en fråga, om svenska löner bör öka snabbare. Det är viktigt att komma ihåg att vi gemensamt har enats om att vi inte ska driva upp underskott i enskilda medlemsländer bortom 3 procents underskott, för den typen av större underskott kommer att skapa oro på finansiella marknader och påverka länderna omkring det land som har för stora underskott. Det gör i realiteten att större delen av Europeiska unionen fortsatt har framför sig att genomföra besparingspaket.Då brukar man ibland säga: Jämför inte med krisande länder vid . Det har jag hört . Jag kan då meddela att de har sådana besparingspaket i , , , , och , och de är mycket betydande. Det är realiteten i dagens EU. Om vi säger att det inte borde vara så menar vi att de ska låna ännu mer pengar än vad de redan gör för att finansiera överkonsumtion.Det största enskilda medlemsland, om man följer storleksordning, som stimulerar europeisk ekonomi är . 23 miljarder var vår budgetsatsning. Det är den typen av satsningar skulle behöva ha mer av men som i realiteten nästan ensamt har utrymme att genomföra.Därför är realiteten den: Vem skulle inte vilja se mer av investeringar? Men det ekonomiska läget i är utmattat till den grad att det utrymmet helt enkelt inte finns.Det som bland annat sker i är, som sagt, att det nu sker snabbare löneökningar i än i andra delar av som därmed förutsätts urholka den tyska konkurrenskraften, som överglänser andra av länder. Det kan ju vara ett sätt att balansera detta. Men det ses mer också som en balansering inom eurozonen.Jag förordar att vi inte styr över lönebildningen i utan överlåter det åt avtalsslutande parter. Jag har inte så mycket att tillägga till statsministerns svar. Det överensstämmer ungefär med mina egna åsikter och min egen bedömning av situationen.Jag tycker ändå att det vore klädsamt om de publicister och de partier som talar väldigt varmt för en mer expansiv ekonomisk politik i dessa krisländer också utvidgade sitt resonemang till att tala om hur det ska finansieras, hur upplåningen ska gå till och vem som ska ställa upp med det. Det finns ju bara några länder i som kan vara aktuella, eftersom dessa länder inte kan låna på marknadsvillkor i dag.Om man nu driver den linjen får man faktiskt säga: Har man sagt A får man säga B. Och B i detta fall innebär att man talar om hur dessa krediter ska tillhandahållas eller garanteras och på vilka villkor. Som centerpartist kan man aldrig riktigt undgå arvet från de självägande bönderna, som med hårt arbete och sunt förnuft lade grunden till avsevärda delar av välståndsutvecklingen. Något som det arvet har fört med sig in i politiken är insikten om värdet av långsiktighet, långsiktig hållbarhet. Vi har hört att ungdomsarbetslösheten lyfts fram som ett av de stora problemen i och att toppmötet därför beslutat att lägga ytterligare resurser utöver de som redan har anslagits på olika program. Det är säkert bra, i synnerhet kanske i kompetensprogrammet.Jag kan ändå inte låta bli att tänka att det här är en lappa-och-laga-politik, som kanske kan lösa delar av problemens symtom men inte själva problemen. Ungdomsarbetslösheten är ett uttryck för strukturproblem på arbetsmarknader. Som gammal ekonom minns jag att det faktiskt finns relevanta förklaringar till strukturproblemens orsaker, till exempel insider-outsider-modell.Är det någonting som över huvud taget finns med i toppmötesdiskussionerna om ungdomsarbetslöshet? Tror statsministern att det kommer att finnas politisk kraft att gå till botten med strukturproblemens orsaker? Det finns fem formulerade mål på EU-nivå som utgör 2020-strategin. Ett av dem fokuserar på utbildning, och där säger man att det ska vara så kallade dropouts, alltså ungdomar som lämnar utbildningen utan att ha fullgjort den eller fått fullständigt godkända betyg, och att av våra 30-34-åringar ska ha avslutat högre utbildning. Det är en insikt om att vi både har problemet att alltför många inte avslutar grundläggande utbildningar och har ett behov av att höja nivån och andelen som genomgår högre utbildning.Men sedan är det upp till vart och ett av medlemsländerna att genomföra politiska förslag och förändringar som möter detta, eftersom vi då respekterar nationell suveränitet och får återkopplat inom den europeiska planeringsterminen hur framgångarna ser ut.Återigen: Det kommer att utfärdas rekommendationer av kommissionen, och länder får olika många rekommendationer. fick som sagt fyra vid förra tillfället. Sedan är det upp till respektive regering och riksdag att följa eller inte följa förslagen.Ja, insikterna finns, och det pekas ut hur man bör hantera detta.Ett annat exempel är att vi bör titta mycket på länder som har jobbat med lärlingsutbildningar och traineesystem av olika slag för att skapa en integration av utbildning och arbete i en tidig fas i livet. Här ska också ödmjukt påpeka att vi har mycket kvar att göra och att länder som jobbar mer med den typen av system har lägre ungdomsarbetslöshet än de länder som inte har det. Men återigen: Sedan är det upp till var och en att, inom ramen för sina arbetsmarknadsmodeller och lösningar, genomföra det och få politiken på plats. Statsministern talar om utbildning, och det är naturligtvis en viktig del. Men när det gäller reformer finns det inom Europeiska unionen en hel del tryck mot medlemsstaterna på reformer när det gäller de makroekonomiska faktorerna. Vore det helt orimligt att börja diskutera även mikroteori, i alla fall på en kompetensdelningsnivå inom ? Är statsministern nöjd med arbetsmarknadens funktionssätt i de europeiska länderna? Jag tror att jag varje gång innan jag har åkt ned och diskuterat svensk arbetsmarknadspolitik har fått instruktioner från att, som det heter, värna den svenska modellen, det vill säga att jag tar med mig den svenska uppfattningen att vi vill ha vår egen modell och respekt för den och att den ska värnas.Jag har därför varnat för dem som säger: Kan du inte också säga att vi ska styra lite mot att alla gör på följande sätt? Det är ju motsatsen till att åka ned och värna vår egen modell om vi hävdar att vi ska centralstyra hur arbetsmarknadsmodellen i ser ut. har vi också påpekat att skulle vi bara med handuppräckning centralstyra skulle vi inte landa i en svensk kollektivavtalsmodell. De flesta har en mycket mer lagstyrd arbetsmarknadsmodell än vad som är det svenska exemplet.Jag tror att var och en tror på sin lösning, och sedan bör vi ödmjukt försöka hitta delar hos andra där vi har anledning att lära mer. Det är därför jag nämner detta med lärlingsutbildning. Vi ser att det i till exempel och , och även i , har fungerat i större utsträckning än vad vi har fått det att fungera i . I frånvaro av den typen av sänkta trösklar, en blandning av att få utbildning och arbete i en tidig fas i livet, har ungdomar svårt att göra sig gällande - detta allra helst som svensk arbetsmarknad är väldigt krävande, att den kräver mycket kunskaper och mycket erfarenhet, vilket man inte alltid har att erbjuda när man söker sitt första arbete. Statsministern nämner i sitt huvudanförande att de huvudsakliga verktygen för att lösa den ekonomiska krisen i handlar om 2020 och om den europeiska terminen. Båda dessa två så kallade verktyg ligger ändå till grund för den maktöverföring som sker. Jag menar därför att statministern när han försvarar de här två så kallade verktygen också försvarar en maktöverföring. För att lösa den ekonomiska krisen i menar alltså statsministern att vi måste flytta över delar av makten. Jag är övertygad om att det finns andra metoder för att lösa den ekonomiska krisen.Vid en genomgång av punkterna 11-14 i rådsslutsatserna uppstår frågan vad man egentligen menar när man skriver om ökad legitimitet och ansvarsskyldighet. Menar man att det efterföljande förslaget saknar såväl legitimitet som möjlighet att utkräva ansvar men att man avser att bli bättre på detta innan man slutför den finanspolitiska annekteringen genom en fördragsändring eller rent av ett helt nytt europeiskt fördrag?Den gemensamma tillsynsmekanismen, den europeiska stabilitetsmekanismen, kollektiviseringen av insättningsgarantin och den förstärkta styrningen av den finanspolitiska pakten visar alla brister på demokratisk legitimitet. Som jag förstår försvårar till exempel den formella konstruktionen av SSM rent av den demokratiska legitimiteten.Den finanspolitiska pakten bidde en tumme genom att en eller kan skicka ned ordföranden i finansutskottet för att nämna något om vad tycker, men vi kan inte vara med och påverka.Är det så här utvecklingen ska se ut för i Europeiska unionen ? Det är viktigt att påpeka att svensk ekonomi inte är isolerad från sin omvärld. Vi kan inte säga: Vi bryr oss inte om vår omvärld. De får göra vad de vill, för det har ingen påverkan på oss.Det stämmer inte. Halva den svenska ekonomin är export, export som huvudsakligen går till vårt närområde. De största enskilda exportländerna är och , och sedan följer många av våra grannländer. Om våra grannländer missköter sig, får problem med sin ekonomi och slutar handla påverkar det dem men också Sverige.Vill vi trygga vår välfärd och våra jobb måste vi ha attityden att vi också bryr oss om vad som sker i vår omvärld - på precis samma sätt som våra grannländer bryr sig om vad som sker i , för det påverkar i sin tur deras ekonomi. Vi är beroende av varandra. Misskötsel hos en blir nästa grannes problem.För att möta detta har vi utverkat ett system som vi tycker balanserar mellan respekt för nationell suveränitet, behov av reformer och vissa krav på att länder som missköter sig gör något åt det - av det enkla skälet att det inte isolerar sin effekt till deras arbetsmarknad och deras ekonomi. Så har Europeiska unionen vuxit fram.Man kan beklaga detta och tycka att man inte vill ha någon del av detta, men då tror jag att man står utan svar på hur den moderna svenska ekonomin ska kunna utvecklas och i realiteten också utan svar för hur välfärden ska kunna finansieras långsiktigt.Vi menar att vi i varje del kan redovisa hur vi har balanserat blandningen av nationell suveränitet och ansvar för reformer med den typ av inflytande eller diskussioner som vi för på europeisk grund. Allt återspeglar dock vårt beroende av vår omvärld. Jag tolkar statsministerns svar som att vårt beroende av vår omvärld ska sätta spelreglerna för demokratin i och att vi har respekt för suveräniteten genom att vi kan skicka en representant från ett utskott i för att representera hela riksdag i . Jag håller inte med om den analysen. Jag håller inte heller med om att löneökningarna är orsaken till krisen i . Jag menar att det är själva maktöverföringen från och övriga europeiska länder till EU som har medfört detta och att själva EMU är roten till det onda. Bemöter man det genom ökad överstatlighet får vi betala priset att svenska folkets makt över och sin egen vardag kommer att minska påtagligt.Det är fel väg att gå. Det finns andra vägar att gå för att möta krisen i . Jag hade gärna sett en helt annan inriktning. Jag är här för att återrapportera till riksdag att jag har närvarat vid . Det handlar alltså om att representera vid ett möte där vi antar slutsatser av olika slag. Jag har dessutom varit i inför toppmötet för att förankra de svenska positionerna. Det är så demokrati arbetar.Det finns förvisso förslag ibland på hur man ska fördjupa och utveckla detta samarbete, men det har inte diskuterats på detta toppmöte. Som jag redovisade är det snarare så att de fyra presidenternas rapport från inte har fullföljts, och de signaler vi har är att det inte kommer att fullföljas. Vi får återkomma till den diskussionen i juni.Denna process tar tid och är så uppbyggd för att den också bygger på nationell suveränitet och återkoppling mellan kommissionen på den europeiska nivån och nationalstaternas reformarbete, just av balanserande skäl och av respekt för att vi ska ha politiskt inflytande både på nationell och på europeisk nivå. Jag tackar statsministern för återrapporten. tog som exempel på ett europeiskt krisland. är ett klockrent exempel på ett land som inte hade underskott i sina finanser utan där krisen i stort sett kan härledas till fullständigt oansvarig finansiell spekulation med stora förluster i den privata banksektorn som sedan vältrats över på skattebetalarna, i kombination med en valutaunion som har gett dem fel räntenivå. Är det något som , och även , visar är det att krisen i många länder inte beror på att man har levt över sina tillgångar utan på att man har en finanssektor som vältrar över sina förluster på skattebetalarna.Detta är ett mönster: Finansmarknaden går fri, ägarna till bankerna går fria, de som har lånat ut pengar i spekulation till bankerna går fria och skattebetalarna får ta notan. Detta ser vi runt om i Europa.De senaste dagarna har vi sett en ny teknik utvecklas i . Där ska man inte bara skicka notan till skattebetalarna, utan man ska konfiskera en del av spararnas tillgångar för att betala detta. Det är en farlig metod för tilltron till bankväsendet och för tilltron till insättningsgarantin av en rad uppenbara skäl.När fick frågan om det här i tv i går sade han att det är nödvändigt för att konfiskera spararnas pengar. Jag blev väldigt förvånad när jag hörde detta uttalande.Är det försvarbart, som metod, att konfiskera sparares pengar för att täcka bankernas förluster och misstag?Jag skulle vilja höra statsministerns åsikt. Är det den och statsministerns åsikt att det är riktigt att kräva av att man konfiskerar en viss del av spararnas pengar? Denna diskussion fördes mellan eurozonens finansministrar. Jag tycker att de som har fört diskussionen och fattat beslutet också ska förklara sig. har inte närvarat, och jag tycker inte att vi ska ha synpunkter på hur man utformar det. Det är i realiteten dessutom på man kan utforma hur man exakt vill utforma en sådan här avgift eller skatt.Tillbaka till utgångspunkten: Jag har varit tydlig med att det är en finanskris i botten som i flera fall har skötts på det sättet att man har låtit för stora delar av finansindustri och banker gå fria och i stället skickat notan till skattebetalarna.Sverige är ett exempel på motsatsen. Det spelar alltså roll hur man hanterar bankkriser och finansiella kriser. Man måste vara tydlig med att man inte låter banker ta hand om egna vinster men skicka förluster till skattebetalarna. Man måste med högre krav på avgifter och kapitaltäckning se till att ägarna tar större eget ansvar, och innan man ger pengar till banker med underskott måste man avkräva dem deras aktier eller föra över ägandet.Detta genomförde , och det har vi genomfört även under denna finanskris. Det har gjort att den svenska nota som skickats till skattebetalarna är lika med noll. Det är till och med så att när man räknar in värdeökningen är det en värdetillväxt som har skett. Det har gjort att våra skulder har sjunkit när de har vuxit i andra länder.Detta visar att EU inte är enhetligt och inte gör på samma sätt och att länderna gör olika beroende på olika traditioner.Det som det nu förs diskussioner om är om man ska hantera ett annat lands bankkris genom att skattebetalarna i ett annat land ska täcka den. Det är också en av grundfrågorna i bankunionen som vi håller på att utforma. Någon form av hantering måste dock ske, för om inget görs kollapsar det cypriotiska banksystemet. Det kommer att få återverkningar inte bara på Cypern.Att tro att vi inte behöver bry oss om detta och att det får fallera som det vill kommer inte heller att vara en politik som uppskattas runt om i , inte heller i . Jag menar att statsministern här och flyr från en svår frågeställning. Statsministern vägrar helt enkelt att svara när det blir obekvämt.I går sade finansministern att det är okej att konfiskera spararnas pengar. vill statsministern inte ha någon åsikt och tycker att det är fel att ha en åsikt i den frågan. Regeringen brukar aldrig annars tveka om att komma med pekpinnar eller tillrättavisningar till euroländer om att de ska sköta sig bättre, spara mer och strama upp finanserna.Nu när det blir lite känsligt, när det verkar som om man gjort bort sig, när det verkar som om man försvarat någonting som i grunden är oförsvarbart, nämligen konfiskation av spararnas pengar, då smiter och säger att det där kan han inte svara på just . I går kunde finansministern svara på den frågan, men går det inte.Jag menar att här behövs ett klargörande. Vilken är regeringens position? Är det okej att konfiskera spararnas pengar i stället för att ägarna till bankerna får bära ansvaret för sina misstag? Jag var mycket tydlig. är inte en del av den överenskommelsen. Det är eurozonsländerna som gjort den överenskommelsen och gör anspråk på ESM:s resurser för vilket inte är med och garanterar betalningarna. Exakt hur de utformar den del av överenskommelsen som handlar om att ska vara med och finansiera de mycket stora underskott som finns tycker jag är upp till cypriotiska beslutsfattare att besluta om. Det ska finnas en sorts respekt för nationell suveränitet av det slag som brukar efterfråga.Det är ett bättre svar än att jag står i riksdag och berättar vad cyprioterna ska göra. Det är mycket tydligt. Vi ska inte ha någon uppfattning om det. Det ska självt utforma, och ansvariga som varit med och fattat beslutet ska stå till svars för det. är inte en del av detta. Tack, herr statsminister, för återrapporten!På samrådet inför frågade jag statsministern om det, för att komma till rätta med svåra ekonomiska situation, skulle kunna vara läge att öppna för snabbare stödinsatser, exempelvis lån med lägre ränta och längre amorteringstider, och på så sätt minska kedjeeffekter med negativa konsekvenser för eurozonen och EU, detta för att inte ytterligare förvärra den rådande ekonomiska krisen.Under toppmötet i beslutade eurozonländerna att , för att få del av det fortsatta stödet, med omedelbar verkan skulle införa en engångsbeskattning om på samtliga privata besparingar i landets banker. Åtgärden innebär konfiskering av privat sparande, vilket var inne på, och är en farlig väg att gå. Tilltron till insättningsgarantin och bankerna kommer att rubbas, och oron riskerar dessutom att sprida sig till andra krisländer.Fru talman! Även om som icke-euroland inte deltog i beslutet vore det intressant att höra statsministerns reaktioner på det. Det är viktigt att inom ramen för återrapporteringen vara klar över att detta inte har diskuterats på utan mellan finansministrarna inom eurozonen. Dessutom är beslutet ännu inte färdighanterat. Det ska bland annat röstas om det på . Det är viktigt att förstå att det är stora ekonomiska värden som måste hanteras. är inte längre i ett sådant läge att det klarar av att vara verksamt på de internationella finansiella marknaderna. Om ingenting sker är det många som förutser en kollaps i det cypriotiska banksystemet. Det kommer i mycket stor utsträckning att leda till att småsparare, och även större sparare, gör stora förluster. Det ska vägas in när man nu försöker se vad man egentligen har kommit fram till.Återigen: Det är en överenskommelse mellan den så kallade trojkan, som består av eurozonen, förhandlarna och bland annat . De har fattat detta beslut. Det är bra om ett beslut kommer på plats. Det är bra om ett beslut kan komma på plats som stadgar upp och lugnar ned förhållandena på av det enkla skälet att om detta inte hanteras har det spridningsverkan, framför allt till och övriga närområdet men förmodligen också till andra delar av . Därför är det bra om det nu hanteras. Tack, statsministern, för svaret!Den ekonomiska krisen i EU hade förstås många orsaker, men en av de främsta var ändå oförmåga att följa de finanspolitiska regler som de själva skrivit under på. Man ska också komma ihåg att det var de stora länderna, och , som gick före och började bryta mot stabilitetspakten. Sedan följde andra länder med eftersom ingenting gjordes för att hindra dem. finns nya och mer ändamålsenliga finanspolitiska regler på plats; den akuta krisen verkar ännu inte vara över.Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsministern om han ser en större vilja hos att faktiskt hålla sig till det finanspolitiska regelverket? Om det lär vi föra diskussioner eftersom har större underskott än vad finanspakten medger. Det leder uppenbart till en diskussion - som vi inte hade vid detta toppmöte - huruvida man ska fullfölja detta fullt ut eller om man på något sätt ska få lättnader eller förlängda möjligheter att reagera. Det sades också att man bör följa den franska ekonomins utveckling och återkomma till frågan i maj.Det som gav besked om precis före toppmötet är också det notabelt. Det hade ingenting med underskottsmålet om att göra, utan snarare jobbar , precis som , med överskottsmål, och de har därför sagt att de snabbare vill återkomma i balans, det vill säga att inte ha underskott. För att göra det föreslår de ytterligare 4 miljarder i indragningar i den kommande budgeten.Det visar att diskussionen förs från lite olika utgångspunkter, men det är klart att den samlade verkan i just nu är att många krävs på stora utgiftsminskningar och skattehöjningar för att åtminstone nå upp till treprocentsmålet. Den fråga som ställs kommer att vara en fråga vi har anledning att återkomma till . Den fråga jag hade tänkt ställa har redan ställt, och därför ska jag ställa en annan fråga. Det gäller det som sades om skatterna. Det är glädjande att man på toppmötet tog upp frågan om skatteuppbörden och skatteundandragandet. Det är bra eftersom det visat sig att många av de länder som har kris har haft stora problem med det. Där har inte minst kunnat bidra med den effektiva skatteuppbörd som vi har.Man nämner särskilt energibeskattning och en gemensam konsoliderad bolagsskattebas. Vi i är ju mycket tveksamma till en konsoliderad bolagsskattebas. Jag vill därför fråga: Vilka inlägg gjorde statsministern i den frågan? Det har vi diskuterat vid andra tillfällen. Det kom inte upp specifikt, utan det är framför allt finansministrarna som har diskuterat det. Det pågår ett arbete i kommissionen med att se hur man möjligen skulle kunna utforma en konsoliderad företagsskattebas, vilket känner stor tveksamhet inför.Vi ska minnas att företagsbeskattningen, alltså bolagsskatten, i ger över 100 miljarder, i den nivån, i årliga intäkter. Exakt hur man utformar själva basen för detta är väl så viktigt som vilken skattesats man sätter.