kam-ad · H0C120130531ad · 2013-05-31 10:30:00 — Det finns trångboddhet, och bostadsområdena rustas inte upp som de borde. Integrationen är generellt sett för dålig. Personer med invandrarbakgrund diskrimineras i samhället. Men detta är ingen anledning och ingen ursäkt för att bränna bilar eller kasta sten.Vi har tidigare fått höra från vänstersidan att det är de sociala klyftorna som är anledningen till att stenar kastas och bränder tänds. gör som vanligt och skuldbelägger alla invandrare som grupp. Med en minskad invandring skulle tydligen allting vara bra. I medierna har polisens dödande skott mot en hotfull man med machete använts som förklaring.Ni gör egentligen alla samma sak. Genom skuldbeläggande av grupper och händelser ursäktar ni enskilda individers brottsliga gärningar. Om samhällets företrädare lägger skulden på andra, varför ska de ansvariga då ta ansvar för sina handlingar? Det är inte grupper av människor som bär skulden. Det är den individ som kastar stenen som är skyldig till grov misshandel eller försök till grov misshandel. Det är den individ som sätter eld på bilen som är skyldig till grov skadegörelse och kanske i värsta fall mordbrand. Det är dessa personer som ska utredas, åtalas och dömas. Det är dessa personer som är ansvariga. Det är dessa personer som har begått brott.Det kan finnas hur många förklaringar som helst, men det finns inga ursäkter för att bränna oskyldiga människors bilar, sätta eld på färdtjänstbilen så att äldre inte kan ta sig till vårdcentralen eller kasta sten på brandmännen när de försöker göra sitt jobb och släcka branden i förskolan som gör att barnen inte har något dagis att gå till. Det finns inga ursäkter för att attackera poliser när de försöker skapa en trygg och lugn stadsdel.Herr talman! Jag trött på att det i den här debatten och i samhället i stort är så många som tror sig veta varför oroligheterna i och andra delar av landet startade. Alla hittar sina egna favoritförklaringar från vänstersidans klasskampsretorik till skuldbeläggande av alla med icke-svensk bakgrund. Sanningen är att ni inte alls vet. Ni gissar bara på det som ni tycker är lämpligt utifrån er politiska övertygelse.Jag hoppas att den här debatten kan fortsätta på ett bättre sätt än så. Låt oss i stället tala om vad vi kan göra för att förbättra förutsättningarna för människor som lever i dessa områden. De ska inte behöva stå ut med kastade stenar och brända bilar. har blivit lite av en symbol för den senaste tidens händelser, men det handlar inte bara om . Det handlar om en lång rad förorter här i och i andra delar av landet. Det här är inget nytt fenomen, som jag sade tidigare.Men låt oss ändå ta som exempel. I debatten och även har det flitigt förekommit en rad olika argument av typen att det inte satsas tillräckligt på förorterna. Det stämmer inte. Det fullkomligt öses pengar över de här områdena. De satsningar som har gjorts i med omnejd är sådana satsningar som flertalet av kommuner bara kan drömma om att få ta del av. Det gäller inte minst Järvalyftet som handlar om . Där har satsningen på lyfts fram som ett föredöme av inte minst den borgerliga majoriteten här i stad.Det är enorma resurser som har satsats på fysisk och social upprustning i det här området. Lärartätheten i är högre än i majoriteten av skolorna runt om i landet. Den ekonomiska pengen per elev i är högre än genomsnittet i övriga . har ett eget badhus och ett nyrenoverat bibliotek. Rinkeby-Kista-området har den bäst utbyggda och mest tillgängliga fritidsgårdsverksamheten i Stockholm.Det sägs att det handlar om nedrustning och klassklyftor. Det har inte förekommit någon nedrustning - tvärtom. Om det handlar om klassklyftor, varför ser vi då inte de här kravallerna i till exempel där de ekonomiska ojämlikheterna är större än här i ? Varför ser vi inte sådana här kravaller i bruksorter på den svenska landsbygden där arbetslösheten, och inte minst ungdomsarbetslösheten, är minst lika hög eller kanske till och med högre än i ?Problemet är långtidsarbetslösheten, säger i första hand, men har lägst långtidsarbetslöshet i . Den är lägre än hälften av EU-genomsnittet.De här argumenten håller inte. Det är inte bara ekonomiska och sociala faktorer som ligger bakom de här problemen. De bottnar i minst lika hög grad i den djupa segregation som många människor i de här områdena upplever. De har problem med språket. De umgås mest med människor som kommer från de egna ursprungsländerna. De har låg tillit och låg tilltro till svenska myndigheter och svensk myndighetspersonal. Det handlar om ett socialt och kulturellt utanförskap.De här problemen löser man inte med nattvandrare, korvgrillning och fritidsgårdar eller genom att, som nämnde , flytta jobb från vissa stadsdelar till de här stadsdelarna genom nystartszoner.De här problemen utgår i grunden från en ansvarslös invandringspolitik som kompletteras med en helt kravlös integrationspolitik. Det har skapat en ny underklass i som lever segregerat från det svenska samhället och som inte identifierar sig med det svenska majoritetssamhället.Det krävs andra, mer djupgående åtgärder för att vi långsiktigt ska kunna komma till rätta med den här situationen. Det allra viktigaste, den främsta och första åtgärden, är en mer ansvarsfull invandringspolitik. Den omfattande invandring som spär på det redan befintliga utanförskapet i de här områdena måste kraftigt begränsas. Det är den första och viktigaste åtgärden. Om vi fortsätter med samma ansvarslösa politik spelar det ingen roll vilka övriga åtgärder vi vidtar inom integrationspolitiken. Då spelar det ingen roll hur mycket pengar vi öser över eller liknande förorter. Det är så enkelt.Vi måste också börja komplettera tillgången till svensk offentlig service och svensk välfärd med krav och skyldigheter. Vi vill göra samhällsorienteringen obligatorisk. Vi vill ställa riktiga krav på resultat inom sfi, och lever man inte upp till dessa krav ska bidrag och annat kunna minskas.Vi behöver stärka medborgarskapet så att det också kan bli ett incitament för anpassning till det svenska samhället. Vi behöver koppla fler förmåner och fler rättigheter till medborgarskapet som vi skärper kraven för att kunna bli svensk medborgare.Vi behöver avskaffa EBO-lagen som möjliggör för asylsökande att själva välja bostadsort. Det är en lag som ytterligare förstärker den segregation som vi ser.Sedan har vi föräldraansvaret. Det är givetvis så som nämndes här att det är de kriminella ungdomarna som kastar stenar och brandbomber och vad det nu kan vara som bär det yttersta ansvaret, men vi kan inte förringa föräldraansvaret. Det bör, menar jag, vara möjligt att sänka eller helt dra in barnbidraget för de föräldrar som inte tar sitt ansvar och inte sköter kontakterna med socialtjänst eller andra myndigheter när ungdomarna beter sig illa på olika sätt eller begår brott.Polisen behöver både resurser och befogenheter att göra sitt jobb, och det måste råda nolltolerans från polisens sida när sådana här situationer uppkommer. Men då måste man också ge polisen de resurser och inte minst de politiska signaler som krävs för att tryggheten ska kunna upprätthållas och brott bekämpas.Sedan har vi givetvis jobbpolitiken som är avgörande i det här. Framför allt måste vi göra det billigare och enklare för företag att anställa. Vi måste göra det ännu mer förmånligt att arbeta. I det här sammanhanget är det också viktigt att vi återgår till en behovsprövad arbetskraftsinvandring, så att arbetstillfällena i vårt land går till människor som redan finns i och är arbetslösa i stället för till arbetskraftsinvandrare från exempelvis eller . För varje komplext samhällsproblem finns en förklaring som är tydlig, enkel och felaktig. Det slår mig varje gång jag lyssnar på att det är på det viset. Som vanligt försöker han få hela det här problemet att handla om varifrån människor kommer. Han späder genom sin politik på rädslor och motsättningar i vårt samhälle i stället för att försöka begripa dem och göra någonting åt dem.Jimmie vill i praktiken bekämpa invandrarna. Jag vill bekämpa klassamhället. Jag tycker att det är viktigt att vi talar om klassamhället och om vad det gör med människor och med ett samhälle.Häromveckan släppte en rapport som bland annat handlar om fattigdomen i olika länder. De mäter fattigdom som hur många som har en disponibel inkomst som är lägre än av medianinkomsten. Det är lite byråkratiskt uttryckt kanske, men det visar att de som har en så låg disponibel inkomst är betydligt fattigare än de flesta människor i det samhälle där de bor.Den rapporten visar att i har andelen fattiga mer än fördubblats , från till . Från att vi var ett av de absolut bästa länderna, ett av de mest jämlika länderna, är vi nu någonstans i mitten, och vi är snabbt på väg utför. Inget land ökar orättvisorna så snabbt som gör.Man kan naturligtvis vifta undan det här och säga att det är irrelevant för den här diskussionen och att det inte har någonting att göra med hur det ser ut i våra förorter. Men det är fel. Självklart har det någonting att göra med hur det ser ut i vårt samhälle.Vad gör det med ett samhälle när det blir så här? Vad händer med tilliten mellan människor och känslan av att vi är delar av samma samhälle och har samma samhällsansvar? Vad händer med kriminaliteten i ett samhälle som präglas av hög arbetslöshet för ungdomar och stor fattigdom? Vad händer med framtidstron hos de ?Jag tror att det händer mycket. Jag vet också att det är så. Det finns en överväldigande vetenskaplig bevisning, om någon nu behöver en sådan, för att det här gör samhällen ont, och det här gör också det svenska samhället ont. Vi vet att jämlika samhällen blir bättre samhällen. Vi vet också att , snart, av borgerlig politik har lett till ett alltmer ojämlikt samhälle. För detta finns ett ansvar.Vänsterpartiet hade begärt en aktuell debatt om de ökade klyftorna i samhället. Jag tycker att den aktuella debatten, som vi inte vet om den kommer att bli av, med fördel kunde ha slagits ihop med den här aktuella debatten, för de handlar till stor del om samma sak.Så till bilbränderna och stenkastningen i som har spridit sig runt om i flera stadsdelar i många större städer. Självklart är de oförsvarliga. Självklart finns det ett individuellt ansvar för varje människas handlingar. Det kommer man aldrig ifrån. Att ta till våld är oacceptabelt. Det man har förstört är inte bara bilen som eldades upp eller det som skadades av stenen som kastades, utan man förstör en miljö. Man förstör det område som man bor i. Det får långsiktiga konsekvenser för människorna som bor i området. Det påverkar vilket rykte området får, om man vill bo kvar eller inte, hur sammanhållningen blir och också andra saker. Om det är vi överens.Det imponerande har varit, och flera talare har varit inne på det, att de viktigaste krafterna för att motverka det här finns i just dessa områden. Det är de som tog de här områdena tillbaka. Under alla de här dagarna har min mobiltelefon fyllts av Twittermeddelanden och sms om att man kallar partiföreningarna i till att nattvandra eller att man samlas där och där för att visa att man inte är beredd att låta skadegörelse och våld regera.Jag är säker på att det har varit likadant i andra partier, för det har skett över partigränserna. De flesta har inte varit med i något parti, utan det har varit folk från och från ABF som har nattvandrat. De goda krafterna i samhället har försökt, och lyckats, att ta tillbaka det här. Frågan är nu: Kommer vi att lyssna på dem? Kommer vi att lära av dem när de talar om hur man går vidare från den här punkten? Det tycker jag är det avgörande.Polisen har ett svårt och väldigt viktigt arbete. Det är tufft för poliser som hamnar i de här situationerna. Väldigt ofta gör polisen rätt. Väldigt ofta gör man ett gott arbete. Jag har själv träffat många poliser som arbetar i utsatta områden och som verkligen arbetar med invånarna för att bygga upp ett bra förtroende, och de hamnar i situationer som är svåra att lösa. Det polisarbetet skrivs det sällan någonting om, för det är vardagen, och det ska vara vardagen.Undantagsfallet är att polisen gör fel. Undantagsfallet är rasistiska tillmälen och övervåld. Det är viktigt för polisens egen trovärdighet att man reder ut detta. Vi skulle helst se att det skedde genom en oberoende myndighet. Men det är inte polisens fel att de här sakerna sker. Det handlar om mycket mer komplexa saker som händer i vårt samhälle.Jag återkommer i mina kommande inlägg till hur vi vill göra någonting åt ett som blir allt orättvisare och hur vi vill att vi ska vara ett samhälle som håller ihop. Vad uppnår man med att elda upp grannarnas bilar eller att slå sönder den lokala butiken? Varför tänder man eld på ideella föreningars lokaler, såsom ? Vad driver de ungdomar som tänder eld på , en skola för barn från förskoleklass upp till årskurs 5? Varför krossar man rutorna till föreningen lokal i , en förening som arbetar för människor som är utsatta och som lever i eller riskerar hemlöshet?Jag kan förstå att unga känner en ilska och frustration, men att göra sin röst hörd genom hot, skadegörelse och andra våldsyttringar kan aldrig accepteras. Att ha en framtidstro och känna sig behövd och lyssnad till är mänskliga behov som vi alla har. Tyvärr ökar inte möjligheterna att få behoven uppfyllda med våld och skadegörelse. Det blir inte fler jobb eller företag i områden där det är osäkert om man får ha sina saker eller lokaler i fred.Det Husbyborna drabbats av är fruktansvärt. Många säger att de inte känner igen sig i sin egen stadsdel. Det vi sett är inget vi i är vana vid, även om det skett tidigare. Min första känsla är empati med de människor som vaknat till chocken av att se sin bil utbränd eller den egna butiken sönderslagen. Den andra känslan är upprördhet. Upprördhet över att människor förstör för sina medmänniskor, men också upprördhet över deras försvarare som tycker att allt är det offentligas fel.Det är viktigt att vi, som vi frågar oss vad som är orsakerna, är helt tydliga med att människor har ansvar för sina gärningar. Hur frustrerad man än må vara har man alltid ansvar för sina egna handlingar. Dessutom måste jag vara tydlig med en sak. Vad frustrationen beror på har inte framgått, och bilden framgår inte tydligare för att fler bilar bränns. Det finns konstruktivare sätt att uttrycka sin mening på. Om personer inte upplever att denna möjlighet finns måste vi självklart ta det på allvar, men bilbränder gör inte dessa röster tydligare, snarare tvärtom.Det diskuteras nu vad som är anledningen till det vi sett. En del vill lyfta fram att det är socioekonomiska faktorer som styr. De spelar självklart roll. Men att vara fattig och utan arbete leder inte automatiskt till att man slänger sten mot kvartersbutiken. Avsaknaden av en fritidsgård gör inte att man tänder eld på grannens bil.Andra debattörer vill lyfta fram att många av dem som vandaliserat har utländsk bakgrund. Lösningen på problemet skulle då ligga i att begränsa invandringen. En sådan argumentation kan man självklart säga mycket om. Utgångspunkten och människosynen är minst sagt ihålig, och att de som drabbas värst av kravallerna själva är utlandsfödda butiksägare eller bilägare verkar dessa tyckare dessutom helt bortse från.Dessa förklaringar missar alla något väldigt väsentligt, nämligen föräldrarnas roll. Föräldrarollen har kommit helt i skymundan. Barns och ungas uppväxtvillkor är det allra viktigaste. I detta är föräldrarnas roll central. Det är inte så att vi glömmer bort kampen mot sociala orättvisor eller behovet av tydlighet från rättsväsendets sida, tvärtom. Det finns ingen quick fix för det som händer, men i arbetet med att förhindra att det händer igen spelar föräldrarna och andra vuxna en nyckelroll. Hade det inte varit för alla vuxna som varit ute och nattvandrat hade situationen inte gått åt rätt håll.Många föräldrar kan behöva stöd i sin föräldraroll, och det ska vi ge dem. Den politik vi ska fokusera på måste stå på ett stadigt ben av förebyggande insatser där inte minst ökad samverkan mellan familjer, det civila samhället, skola, socialtjänst och polis spelar en central roll. Det är viktigt med förebilder. Vi har alla ett ansvar för att utforma ett samhälle som är brottsförebyggande i sig. För innebär det ett samhälle där vi tar ansvar för varandra och inte bara ser våra egna barn utan också skolkompisen och grannbarnet.En forskare intervjuade ett antal kriminella pojkar. Samtliga hade trassliga uppväxtförhållanden. De flesta hade fortsatt sin kriminella bana, men några hade lyckats sluta. Den gemensamma nämnaren för dem var att de kunde uppge någon vuxen i sin närhet som de som barn hade känt tillit till. Det kunde vara en släkting, en lärare, en idrottsledare, en granne eller någon annan. De som fortfarande levde ett kriminellt liv kunde inte nämna en enda person som de hade litat på under sin uppväxt. Lagstiftning och myndighetsinsatser är viktiga, men det är också vårt personliga ansvarstagande för barn som far illa.Herr talman! Polisens kortsiktiga målsättning behöver vara att skapa lugn och se till att personer och egendom inte skadas. På måste vi få till positiva spiraler i dessa områden. Flera satsningar är på gång, såsom satsningar på skolan och på nystartszoner. Att polisen är synlig och närvarande i lokalsamhället är också viktigt. Genom vardagliga möten och samtal på torg, skolor och fritidsgårdar läggs grunden för respekt och förståelse mellan unga, polis och andra goda krafter i samhället. Det är intressant att lyssna på diskussionen och de synpunkter som förs fram, men det bekymrar mig att det tenderar att vara en allmänpolitisk debatt i stället för en diskussion om de allvarliga händelser vi precis har upplevt och upplever i ytterstadsområden och i vissa förorter runt om i landet, inte bara i Stockholm.Morgan sade att han var bekymrad över bilden av . Jag är faktiskt mer bekymrad över verkligheten. Det är ingen tvekan om att i miljonprogramsområden i , inte minst i storstadsområdena, har vi haft en mängd bekymmer som man arbetar med. Ingen ska påstå att det inte görs något för att rätta till problem i skolan, rusta upp områden och annat, men mer kommer att behöva göras. Det är både nödvändigt och viktigt att så sker.Det som bekymrar mig är att den bild som ges av dessa förorter är en där man stämplar dem som problemområden, som om det bara skulle vara elände i , och . Så är det inte. Mycket fungerar bra. De allra flesta människor som bor i dessa områden begår inte brott, de kastar inte sten på polisen, de kastar inte sten på andra saker, de förstör inte och de bränner inte. De beter sig som alla andra normala hederliga människor i landet. De människorna har rätt till trygghet och till ordning och reda i sina bostadsområden i sin hembygd. Därför måste våra insatser inriktas på att plocka undan individer som inte ställer sig i det ansvarstagande ledet, som inte gör något vettigt av sitt liv.Därmed återkommer jag till de arga, unga männen som vi ser. De är ofta kriminellt belastade. Vi kan diskutera länge hur de hamnat där; det finns mycket att säga om det. Lösningen vad gäller de unga männen är inte att be deras föräldrar ta tag i dem. Många av dem är myndiga. Det är både vuxna människor och tonåringar, och då är det inte någon mamma som ska hålla dem i handen. De måste på något sätt tas av banan, den kriminella banan. Det är ett mönster som måste brytas. De präglas ofta av rätt missriktade uppfattningar om världen och samhället. De gillar inte samhället. Polisen blir en symbol. Alltså ger de sig på polisen.Min uppfattning är att för att komma åt den typen av personer som vi har för många av måste polis, sociala myndigheter och andra samverka på individnivå. Det handlar om att var och en måste ta sitt eget ansvar, måste ändra inriktning. Tyvärr har många dessutom helt fel förebilder eller ideal. En del drivs av kriminella som verkar ha mycket pengar och snygga tjejer och tycker att det är spännande. Andra förvirrar sig in i en radikalisering som leder fel och till mer våld.Här finns mycket att göra för det civiliserade samhället. Jag tycker att det är positivt att vi nu ser att fler och fler kommunala förvaltningar runt om i inser att de måste jobba med individer och inte med grupper. Som det sades tidigare i debatten är det märkligt att så fort det uppstår problem ägnar sig ett parti åt att beskylla alla med en viss bakgrund för att vara bekymret, som om det inte fanns ett individuellt ansvar, och sedan har vi de sociala ingenjörerna på vänsterkanten som vet precis vad som ska göras. Men det är inte riksdag och regering som ska hantera socialt arbete. Det är ett kommunalt ansvar. Vi kan ge möjligheter till det arbetet, vi kan stärka förutsättningarna att arbeta exempelvis tillsammans med polis och andra, men mycket av arbetet måste göras utifrån det lokala perspektivet. Det är så ett bra samhälle växer. Det måste växa underifrån, inte genom politiska pekpinnar från eller regeringen. Justitieministern var bekymrad, bekymrad, bekymrad. Sedan avslutade hon med att skylla på kommunerna, att det är deras ansvar. Det räcker inte att vara bekymrad. Man måste också agera, och det agerandet måste leda till resultat.Jag kan konstatera att när regeringspartierna redovisar det som de säger sig ha gjort har det bara gått åt fel håll. Arbetslösheten har ökat. Socialbidragstagandet har ökat , nästan 2 miljarder, sedan ni tillträdde, . Klyftorna har ökat. Andelen hushåll som ligger under fattigdomsstreck har ökat sedan ni tillträdde. I inget annat land har klyftorna ökat mer än i , visade . Disponibelinkomsterna för de med de lägsta inkomsterna har minskat, vilket är mycket ovanligt.De fattiga har blivit fattigare, de rika har blivit rikare vid makten. Ni har hållit på . Ju längre ni håller på desto värre blir det. Då kan man inte skylla ifrån sig på någon annan, att något annan ska lösa problemen. När man ser hur läget är måste man ta till sig nya konstruktiva förslag.Jag har lagt fram fem förslag . Det gäller polisen, , arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken och socialförsäkringarna. Det är förslag som skulle medverka till att binda samman igen. Jag tycker att regeringen ska ta till sig och börja arbeta med dem omedelbart.Alla tar naturligtvis avstånd från våldet. Det gör alla demokratiska krafter. Men det handlar också om att kunna skilja på att förklara en sak och att försvara den. Att man förklarar våldet innebär inte att man försvarar det. Det innebär bara att man söker efter en förklaring så att man på något sätt kan hitta en lösning. Det är en viktig distinktion att göra. Det räcker inte att bara ta avstånd från våldet. Man måste också se till att förstå varför det inträffar. Först då kan man lägga fram konkreta och konstruktiva förslag för att lösa detta.Då handlar det om att ta avstånd från allt våld. Tar avstånd från de nazister som var ute i med sina egna medborgargarden? Det skulle jag gärna vilja höra honom göra. Det handlar om att ta avstånd från allt våld. Jag måste nog säga att det för inte verkar handla om att sätta stopp för våldet. För handlar det bara om att återigen, om och om igen, hetsa mot invandrare.Jag undrar om har någon trovärdighet när det gäller gatuvåld över huvud taget. Det är bara som dina egna riksdagsledamöter avslöjades med att springa runt på gatorna med järnrör, . Du är partiordförande, men du har inte ens orkat lyfta bort dem från . De finns kvar här. Du pratar om att polisens befogenheter måste öka. Du står här och försöker göra dig bred kring gatuvåld. Tror du att du har någon trovärdighet i detta?Jimmie ! Städa upp i ditt eget parti först innan du börjar kritisera andra partier! Jag tackar för tydligheten.Nästa sommar kommer vi förhoppningsvis inte att behöva inleda med en liknande debatt. Vi måste ha den handlingskraft som förväntas av politiker. När jag träffar människor, mina grannar, dem som bor i området och dem som går i skolan där, är de inte särskilt glada över politikerna. Det har ni säkert också märkt, ni som har besökt förorten.