kam-fs · H0C120130418fs · 2013-04-18 14:00:00 — I lever många ättlingar till dem som har upplevt detta folkmord, och det är ett trauma för hela folkgrupper.Folkmord är ett brott mot mänskligheten och angår oss alla. 20 länder har officiellt uttryckt att mordet på de kristna minoriteterna var ett folkmord. Men frågan behöver även ett internationellt erkännande.Riksdagen beslutade att bör agera med kraft inom EU och FN för att få till stånd ett internationellt erkännande av folkmordet. Min fråga till statsrådet är: Vilka åtgärder har statsrådet vidtagit inom EU och FN för att just kunna få ett internationellt erkännande? Dessa frågor tillhör de frågor som ständigt bereds. Men det är som bekant vår uppfattning inte bara i detta fall utan i många andra fall och i många fall som är väsentligt mycket mer aktuella - här talar vi om 1915 - att detta inte ska göras till föremål för politiska beslut. Det ska i stället avgöras genom en dialog mellan historiker om det går längre tillbaka i tiden. Sedan har vi också upprättat internationella juridiska instanser som ska avgöra karaktären på de brott som har begåtts. Andra länder har en något annan tradition att fatta politiska beslut om hur man ska tolka historien. Den traditionen har vi inte i , och det tror jag på det hela taget är mycket sunt. Det främjar dessutom den försoning som är nödvändig för att kunna gå vidare för folket i fråga. Jag tackar för svaret, även om jag inte är nöjd med det. Historikerna har redan avgjort detta, och vi i har ett tillkännagivande om att någonting ska göras. får vi en skrivelse - skrivelse nr 75 - där man frågar vad regeringen har gjort med anledning av de tillkännagivanden som vi har gett till regeringen. Ärende nr 1 från är just detta ärende. Där står det att frågan bereds inom och att momentet inte är slutbehandlat. Det är alltså det äldsta ärendet.Min fråga är: Tycker statsrådet att är en rimlig tid att bereda ett ärende? Det var ungefär det som jag sade i mitt svar, alltså att frågan bereds. Detta var någonting som inträffade , och det pågår en betydande debatt mellan historiker. Det har dessutom diskuterats mellan två av de berörda länderna att det ska tillsättas en kommission av historiker för att gå vidare med denna frågeställning. Det förblir min bestämda uppfattning, av erfarenhet även från andra aktuella situationer, att det är bättre att låta denna fråga avgöras av internationella juridiska instanser som vi har tillsatt plus av historikerna i en diskussion som rör sig fram och tillbaka både i denna fråga och i åtskilliga andra frågor. Detta handlar om förhållanden i samband med de stora väldenas upplösning i slutskedet av . Jag tror att vi i samband med hundraårsminnet både av utbrott och av de stora väldenas upplösning kommer att se mycket av hälsosam och nyttig historisk debatt om dessa och andra förhållanden. Min fråga går till näringsminister . I den nationella innovationsstrategin som ministern har sammanställt och är ansvarig för står det på s. 7: Innovation är avgörande för den långsiktiga produktivitetsutvecklingen och därmed för tillväxt och framtida välstånd. Ett gott innovationsklimat är ett villkor för företagets konkurrenskraft.I början av mars besökte jag tio företag i varav flera arbetar med innovationer av olika slag. Ett flertal är småföretag med ytterst begränsade resurser. De efterfrågar statligt stöd för att kunna fortsätta utveckla sina produkter och tjänster och få ut dem på en större nationell och internationell marknad. I strategin står det att regeringen avser att fortsatt verka och utveckla en politik för ökad innovation, vilket är bra och viktigt. Men jag och företagen vill att ministern utvecklar vad det innebär 2013 och 2014 i konkreta politiska förslag och ekonomiska resurser från regeringen. Ett stort och varmt tack för frågan. Som frågeställaren nog vet brinner jag för innovations- och näringspolitik, och denna regering har tagit stora steg i denna riktning. Konkret för dessa små och innovativa företag tillförde regeringen miljoner för att stärka inkubatorverksamheten i . Det är viktigt framför allt för nystartade riktigt små bolag. Dessutom kan dessa små företag få innovationscheckar och stöd från innovationscoacher. Detta är riktat just till små företag. Utöver det tillför vi 2 miljarder på innovationsinsatser i höstens forskningsproposition som bland annat går till industriforskningsinstituten som har 15 000 småföretag kopplade till sig. Vi tillför också ett antal hundra miljoner till test- och demoanläggningar i som också har små företag knutna till sig. Jag hoppas att frågeställaren på detta sätt har förstått att vi jobbar med många olika åtgärder för att främja just små företags innovationskraft. Jag tackar för svaret. Jag vill nämna att bland de företag som jag besökte och diskuterade med fanns till exempel Recotech i samt Axon Miljöteknik i Sala. Recotech tillverkar delar till turbiner, och de såg utmaningar inom personalförsörjning och finansiering av utveckling och innovationer. Axon Miljöteknik som har stor tilltro till sin produkt såg utmaningar i marknadsföring och utveckling. I finns många företag med människor som har fantastiska idéer. Det som de behöver är konkreta stöd och insatser som bidrar till konkurrenskraft, arbete och därmed tillväxt. Jag upprepar: Vad avser regeringen att lägga fram för förslag för att bidra till sin egen strategi - konkreta pengar? Vi har bland annat innovationscheckar - rådgivningscheckar för konsultation - som små företag kan få. Sedan har vi ett statligt finansierat industriforskningssystem i där små företag kan utveckla sina tjänster och produkter. Utöver det har regeringen just lämnat en proposition om ett investeraravdrag som vi vill ska träda i kraft från och som innebär att en granne, farmor eller liknande kan investera 1,3 miljoner i ett nystartat företag och få dra av för att stimulera kapitaltillgång. Jag leder nu industrisamtal tillsammans med bland andra och Teknikföretagen. Vår första workshop handlade om kompetensförsörjning. Den andra, som var , handlade om just innovation och hur vi ska jobba vidare för att stärka strategin och för att fortsätta ligga i absolut världsklass som vi gör och vill göra även . Min fråga går också till näringsministern. beslutades att skulle lägga ned sin verksamhet i som är min hemstad. Det var naturligtvis ett hårt slag mot vår kommun men också mot hela . I en debattartikel i lovade näringsministern mot denna bakgrund att sätta sig ned och arbeta fram en strategi för svensk life science, vilket är bra. Tanken var att försöka hitta någonting som liknar den strategi som är framtagen i . I en debattartikel i nu säger företrädare för branschorganisationen att man inte har råd att vänta . I har man redan utvärderat första fasen. Min fråga till näringsministern är: Hur länge ska vi vänta på en life science-strategi i ? Jag lovade en strategi inom ramen för den nationella innovationsstrategin, och vi presenterade den nationella innovationsstrategin tillsammans med forsknings- och innovationspropositionen som innehöll en stor satsning på den mycket viktiga life science-branschen. Bland annat lade vi 250 miljoner på att bygga upp utanför . Vi lade också 75 miljoner på forskning om antibiotikaresistens och infektion. Ytterligare 50 miljoner lades på forskning om åldrande och hälsa.Som frågeställaren mycket väl vet invigde jag ett helt nytt industriforskningsinstitut i för sedan, där regeringen har lagt stora belopp för process- och katalysgrenen just för att främja livsvetenskapen i . Det är nämligen en viktig del där vi ligger i framkant och där ska fortsätta att satsa. Jag tackar näringsministern för det. Jag är medveten om de satsningar som regeringen har gjort på detta område. De är bra. Men är det inte detta som branschen efterlyser, och det är inte heller det som jag som företrädare för oppositionen efterlyser. Jag vill få reda på när näringsministern tänker presentera den utlovade svenska strategin för life science, alltså en sammanhållen strategi som gör att hela samhället - akademin, politiken och branschen som sådan - drar åt samma håll. Det är bråttom, vilket jag har påtalat i tidigare debatter med näringsministern, och det blir än mer bråttom. Om näringsministern inte tycker att det är viktigt att jag tycker att det är bråttom, borde hon ändå vara skyldig svaret till branschens företrädare. Jag presenterade svaret i går på . Där förklarade jag för branschen att vi, inom ramen för den nationella innovationsstrategin som är den övergripande delen som gäller alla näringsverksamheter i , har pekat ut hur visionen ser ut. Utöver det lägger vi särskilda satsningar på just life science-branschen eftersom det är en mycket viktig bransch. frågeställare från Socialdemokraterna tyckte inte att det var viktigt med strategi utan pekade på att det är viktigt med konkreta insatser. säger nu: De konkreta miljoner och insatser som regeringen har gjort är inte viktiga. Vi vill ha en vision och ett dokument. Jag hävdar att vi har en strategi, och jag hävdar att regeringen också har tillfört stora summor för att stärka livsvetenskapen i . Jag har en fråga till socialförsäkringsminister . följer ju löpande det som kallas sjukpenningtalet och som är ett mått på sjukfrånvaron. I denna analys noterades orimligt höga tal under den förra socialdemokratiska regeringen . De har efter regeringens sjukförsäkringsreform kommit ned till helt rimliga nivåer, och såg vi en väldigt gynnsam utveckling. Tyvärr visar det sig att det nu finns en viss ökning av sjukpenningtalet. Den senaste rapporten från belyser detta, och där finns det skillnader såväl i vilka sjukfall som nytillkommer som mellan kön och åldersgrupper. Jag skulle vilja höra hur socialförsäkringsministern ser på rapporten från och vilka åtgärder regeringen avser att vidta. Det är två viktiga saker. Det ena är att det är viktigt i sig att följa detta. Det handlar om att följa, tidigt se förändringar samt vara alert och beredd på att titta i detalj på vad det kan bero på. Det var precis det vi inte gjorde tidigare. Då kunde det sticka i väg under en utan att någon hann reagera på allvar. Det är det första jag vill säga. Det andra är att det inom ramen för relativt hanterbara förändringar totalt sett är några saker som är oroande. En är att den psykiska ohälsan ökar så markant som andel. Det är bland annat en spegelbild av att vi antagligen är bättre än tidigare på att hjälpa människor med rent somatiska problem tillbaka till arbete, och den psykiska ohälsan blir då den andra sidan av saken. En annan sak är att kvinnors sjukfrånvaro är markant högre än mäns och har varit det och att det inte finns någon grundläggande, bra kunskap om vad detta faktiskt beror på. Jag tackar för svaret. Jag delar socialförsäkringsministerns oro, och jag tycker att det är bra att regeringen ser detta. Att se problem är nämligen möjligheten att kanske lösa dem. Det som har förbryllat mig lite grann är att oppositionen ganska hårt driver att vi skulle återgå till den ordning som gällde innan den sjukförsäkringsreform vi genomförde förra mandatperioden. Min rädsla är att detta möjligen kan påverka sjukskrivningsmönstret i negativ riktning, så att man använder sjukförsäkringen för syften den inte är avsedd för. Min följdfråga till socialförsäkringsministern blir då ganska naturlig: De saker som nämndes tycker jag är viktiga att analysera, men ser socialförsäkringsministern någon risk i att man mjukar upp den sjukförsäkringsreform vi har gjort alldeles för mycket, så att den kommer att användas på ett oegentligt sätt - kanske som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd? Det kan vara osäkert för framtiden och för dem som verkligen behöver sjukförsäkringen. På lång sikt är den risken alldeles uppenbar. Det är klart att vi har en sjukförsäkring som är känslig för förändringar. Det betyder att man för det första måste göra den sortens avsiktliga förändringar som möter konkreta problem där man ser att det inte har blivit bra. Vi har gjort ett antal sådana förändringar som jag tycker är rimliga och viktiga. För det andra är frågan: Ska man i största allmänhet tala i termer av att vi måste luckra upp och som om det vore ett mål om fler människor var sjukskrivna och förtidspensionerade? Då är man farligt ute, tror jag, för då är man inne och slirar på vad den egentligen är till för och äventyrar legitimiteten för människor som verkligen behöver sjukförsäkringen.Jag upplever inte att vi är där just , även om diskussionen har dessa lite slarviga tendenser. Däremot har vi givit fem eller sex uppdrag totalt sett, till alltifrån till , att gå till botten med ett par frågeställningar. Vad, mycket mer exakt, beror olika sjukdomstillstånd på, och hur behandlar vi dem inom ramen för försäkringen? Vi ska sluta ha rita-gissa-spring i dessa frågor. Jag tänkte ställa min fråga till . Det gäller varför regeringen tycker att det är så viktigt att ge till de kommuner i som har den lägsta skatten och är moderatstyrda i . Det är nämligen det förslag regeringen har lagt fram och som har upprört stora delar av i övrigt. Många kommunalpolitiker sitter med svåra och stora problem att lösa - antingen måste de höja kommunalskatten, eller också måste de i många stycken skära ned inom skola och äldreomsorg. I Stockholmskommunerna, som , och , där man har de lägsta skatterna och där man till och med diskuterar om man ska sänka skatterna ytterligare, föreslår däremot regeringen mer i årligt statsbidrag. Vad är skälen till detta? Det kommunala skatteutjämningssystemet ligger mig varmt om hjärtat på grund av det parti jag är ledare för. Vi har haft samtal inom regeringen om hur vi ska få ett så modernt och uppdaterat kommunalt skatteutjämningssystem som möjligt. Den balans vi presenterade i remissen för sedan tycker jag är väl avvägd. Där går vi fram med det som en enig parlamentarisk utredning presenterade, nämligen att uppdatera barnomsorgsmodellen. Den delen tycker jag är otroligt viktig, inte minst för många glesbygdskommuner, för att man ska kunna finansiera välfärdsverksamheter. Sedan är det ett samtal och den beredning vi har haft internt i där den har diskuterats, och vi har landat i just den modellen. Det är faktiskt så att detta sker genom förändringar inom systemet. Man gör alltså en fördelning mellan kommuner med hög skattekraft och kommuner med låg skattekraft, och det finns en parlamentarisk enighet om det. Den extra miljard jag ställde frågan om finns det dock ingen parlamentarisk enighet om över huvud taget, utan det är något regeringen har hittat på för att gynna de moderatstyrda kommunerna i , och och några andra, med låga skatter.Jag tror faktiskt att regeringen kanske till och med har blivit lurade av de moderata kommunalråden, för under föregående år visade det sig att hade ett överskott på tre miljarder. De har den lägsta skatten i , och med detta förslag ska de dessutom få 466 miljoner till i årligt bidrag. har också en oerhört låg kommunalskatt och ska få i årligt statsbidrag. Vad är det för rättvisa i ett sådant system? Låt mig beskriva för hur systemet fungerar. är det inomregionalt man fördelar. Ta mitt hemlän, , där och kommun betalar in ungefär lika mycket i systemet som de andra kommunerna får tillbaka. Så ser det ut även i : En del kommuner som har hög och god tillväxt betalar in till systemet medan kommuner i utkanten av länet får tillbaka. Detta är en sammanvägning. Det är ett förslag regeringen har presenterat och som regeringen också avser att genomföra. Jag är otroligt glad att den del som rör barnomsorgsmodellen och en uppdatering av den kommer att genomföras, och det är så att säga ett paket för det kommunala skatteutjämningssystemet. Min fråga går till utrikesministern och handlar om användning av drönare. Det pågår en debatt om användning av drönare, och vi har fått en rapport från FOI som handlar om drönarkriget i . I rapporten kan vi läsa att antalet dödsoffer uppskattas till minst 2 350, varav en betydande del är civila. Hur många är omtvistat, men det är åtminstone ett par hundra. Det gäller enbart i . Attacker har som bekant också genomförts i och . agerande i detta fall innebär klara brott mot folkrätten och mot krigets lagar. Många känner stark oro vad gäller drönare och hur de kan komma att användas. Min fråga till ministern är helt enkelt om utrikesministern eller inom ramen för FN har ställt frågor eller tänker ställa frågor kring hur använder drönare i sin jakt på terrorister. Det pågår en betydande diskussion om detta, också i i olika sammanhang. Det är viktigt att säga att krigets lagar gäller alldeles oavsett vilka vapen det är. Det kan vara en drönare, ett attackflygplan eller en krypskytt; det är exakt samma lagar. Det finns ingen anledning att se annorlunda på detta. Då handlar det om vad man gör i de olika situationerna. I fallet är det framför allt en fråga mellan pakistansk regering och , och det är de som har att avgöra detta. Jag utgår från att det på ett eller annat sätt pågår en dialog mellan och om de olika insatser som sker där. Samma sak gäller i de andra fallen. Det är lite mer komplicerat i något av dem. Om detta pågår en intensiv diskussion som vi följer mycket nära, men krigets lagar gäller dock alldeles oavsett vad det handlar om. Jag tackar för svaret, men min fråga handlar om agerande i dessa fall. Vi är väl överens om att krigets lagar och folkrätten ska gälla, men detta handlar om en ny teknik. Det finns en väldigt stor risk att tröskelnivån för våldsanvändning kommer att sjunka med tanke på robotkrigets hemliga natur och att det är ganska lite förluster vad gäller piloter och soldater. Vi socialdemokrater har i vår utrikespolitiska deklaration krävt att man ska se över detta, skärpa regelverket och titta på just drönare. Är det en bra idé enligt utrikesministern? Kan utrikesministern och den ställa sig bakom och driva denna fråga? Jag skulle vara lite skeptisk mot att ha separata lagar för olika vapensystem. Krypskyttar - för att ta någonting annat - är också någonting det kan gälla. Men krigets lagar gäller krigets lagar. Sedan sker en teknikutveckling, en utveckling av vapensystem, en utveckling av doktriner och en utveckling av krigsföringsmetoder.Men jag är inte alldeles övertygad om att det leder rätt om man börjar anpassa krigets lagar för olika vapensystem. Krigets lagar är nu så pass allmänt accepterade av alla att jag tror att man skulle hamna i en besvärlig situation om man började erodera dem.Låt mig vad gäller just erinra om att det förs en synnerligen livlig diskussion i den amerikanska kongressen, senaten eller representanthuset - jag har glömt vad det var för ögonblicket. Där diskuterar man just detta med betydande offentlig insyn och redovisningar för den juridiska grunden i enlighet med krigets lagar. Detta följer vi självfallet noga. Men jag skulle inledningsvis vara rätt skeptisk mot tanken att börja ändra på krigets lagar. träffade jag - ytterligare en av dem som har hamnat mellan stolarna i trygghetssystemen. beskriver detta på ett alldeles utmärkt sätt i dag.Rolf är en hårt arbetande byggnadsarbetare med i arbetslivet och som fick diagnosen primär progressiv MS. Det innebär en sjukdom utan fungerande bromsmedicin och med gradvis försämrad rörelseförmåga. Han hörde av sig till Arbetsförmedlingen och blev avregistrerad som arbetssökande. Men från får han beskedet att han inte är tillräckligt sjuk för att få sjukpenning.Detta är enbart ett av många fall där vi har en regering som behandlar medborgare som luft. Läkarintyget är övertygande, men anser att inte är tillräckligt sjuk för att få sjukpenning. A-kassan menar att han är för sjuk för att jobba och att han därmed inte kan få någon ersättning.Min fråga till är: Vad tänker statsrådet göra för att personer inte ska få beskedet att de är för sjuka för a-kassa och för friska för sjukskrivning? I det enskilda fallet vet både frågeställaren och jag att varken han eller jag säkert har insyn i eller kan eller får kommentera vad som händer i beslutsfattande. Det tror jag att vi båda har respekt för.Vad frågan möjligen gäller i en bredare bemärkelse är frågeställningen hur vi ska få så god samsyn som möjligt kring en enskild försäkrad mellan och Arbetsförmedlingen.Man ska först ha klart för sig att detta är lite olika frågeställningar. har uppgiften att undersöka om en person till följd av sjukdom har nedsatt arbetsförmåga eller inte och . Så har det alltid varit. Man har förvisso inte alltid följt detta regelverk, men så har det alltid varit. Arbetsförmedlingen har en annan uppgift, och det är att hjälpa människor att komma tillbaka in i arbete.Ofta går dessa hand i hand. Vi har vidtagit ganska omfattande åtgärder för att få in dem gemensamt i enskilda fall för att undvika precis den risk för händelser som du principiellt beskriver. Jag har full respekt för att statsrådet inte kan uttala sig om det enskilda fallet. Men dialogen har uppenbarligen inte fungerat alls mellan de två myndigheterna. Vi har en regering som gång på gång slår undan benen på människor som är i behov av hjälp. Den monterar ned trygghetssystemen och vägrar vidta åtgärder när det är uppenbart att systemet är fel uppbyggt.Vi har sett det förr, och vi ser det : en regering som vägrar se människan och som är nöjd med hur det ser ut. Vi har hög arbetslöshet, minskad utbildningsnivå och ett trygghetssystem som stänger ute de personer som behöver det allra mest.Jag vill därför fråga ministern än en gång: Anser ministern att det är okej att medborgare som har bidragit med skattepengar vid hastigt insjuknande i en obotlig sjukdom hamnar mellan stolarna? Du är tillbaka återigen, , och vill använda ett enskilt exempel som du vet att varken du eller jag har insyn i och jag inte får försöka fatta några beslut om eller pröva. Du vill använda det för att antyda att det vore bättre om människor i allmänhet var mer sjukskrivna.Jag delar inte denna beskrivning. I det enskilda fallet är jag övertygad om att de allra flesta människor blir korrekt behandlade. Men jag är också övertygad om att det fattas felaktiga beslut. Vi har en ordning för detta - att i rättssäker form överklaga och få domstolsbeslut. Så har det alltid varit.Det kommer alltid att finnas enskilda personer som ligger precis vid en gräns där man kan diskutera om det är rätt eller fel beslut - så också , vill jag erinra om.I den principiella frågan - om det i allmänhet är bättre med fler sjukskrivna och fler förtidspensionerade, vilket jag tycker att du antyder i din fråga - är mitt bestämda svar att det inte vore bättre att i allmänhet ha fler människor som länge är sjukskrivna. Min fråga går till socialförsäkringsministern.I samband med slutbetänkande om åtgärder för ett längre arbetsliv säger ministern så här i sitt uttalande: Håll er i trim för att orka jobba !Jag tycker att ministerns uttalande är förnedrande och även upprörande. Kan ministern förklara hur han tänkte när han uttalade sig på det sättet? Jag skulle vara lite förvånad om frågeställaren anser att jag har varit förnedrande i en frågeställning om hon hade sett den intervju som ligger bakom detta. Jag var intervjuad i i TV4 i direktsändning. Det finns på nätet för den som är nyfiken nog att undersöka vad jag sade. Vi diskuterade arbetsmiljöfrågeställningar och pensionsåldrar - i princip alla de frågeställningar som är föremål för Pensionsåldersutredningen.På frågan från reportern om huruvida det också fanns någonting som den enskilde kunde eller borde göra påpekade jag att inte minst vi med stillasittande arbeten också har ett ansvar för att försöka hålla oss i så pass god form som möjligt så att vi orkar med ett långt arbetsliv. Jag har aldrig antytt att det i första hand är fråga om enskilt ansvar. Jag har aldrig antytt att arbetsgivare inte bär ansvar för arbetsmiljön. Men jag sade att vi, var och en, själva också har en uppgift i detta. Självfallet har var och en av oss ett eget ansvar för att se till att vi orkar jobba.