kam-fs · H0C120130314fs · 2013-03-14 14:50:00 — Vid frågestunden svarar ministrarna i regeringen på frågor från riksdagsledamöterna direkt i kammaren. Följande ministrar deltar: Näringsminister (C) Barn- och äldreminister (KD) Socialförsäkringsminister (M) Integrationsminister (FP) Miljöminister (C) Näringsminister (C) besvarar både allmänpolitiska frågor och frågor inom sitt eget ansvarsområde. Arbetslösheten är hög och ökande, och det är ett mycket allvarligt problem. Trots det har många arbetsgivare svårt att få tag i rätt personal. berättar att många rekryteringar misslyckas. Rekryteringstiderna inom privat sektor har ökat stadigt , trots att arbetslösheten har ökat. och säger att man har sett tydliga tecken på att arbetsmarknadens funktionssätt har försämrats . Det rekryteringsgap som vi har på arbetsmarknaden är en effekt av regeringens misslyckade arbetsmarknadspolitik och att man inte har velat satsa på utbildning.Min fråga till näringsministern är: Hur långt ska det gå innan regeringen ändrar sin politik så att arbetsgivarna kan få tag i personal och de arbetslösa kan få jobb? Kompetensförsörjningen är en viktig fråga både för regeringen och för näringslivet. Den var uppe vid den första i raden av workshops som jag hade tillsammans med näringslivet i våra industrisamtal. Jag var i förrgår i för att kolla på hur gör med sitt lärlingssystem. Det är en viktig pusselbit. återinförde regeringen lärlingssystemet. Det är en viktig del på lång sikt.Den andra delen handlar givetvis om att hitta bra utbildningar. 18 000 nya utbildningsplatser kommer under det här året i yrkeshögskola, komvux och genom Arbetsförmedlingen. Därutöver lägger regeringen 2 miljarder framöver på att bryta långtidsarbetslösheten, vilket också är en viktig del. Till syvende och sist handlar det om goda förutsättningar för att anställa genom exempelvis sänkta kostnader för näringslivet. Där kan jag konstatera att vi har en regering som vill fortsätta sänka kostnaderna, medan vi har en socialdemokrati som exempelvis vill fördubbla kostnaden för att anställa ungdomar. Min fråga gäller situationer då arbetsgivarna vill anställa men inte får tag i rätt personal. Det är inte i första hand en kostnadsfråga utan en kompetensfråga.Problemet är att regeringen satsar pengar på arbetsmarknadspolitiken, men Arbetsförmedlingen skickar tillbaka pengarna därför att de inte används. Det beror på att regeringen har infört regler som gör att man måste vänta tills man har blivit långtidsarbetslös eller varit arbetslös väldigt länge innan man får tillgång till de insatser som kan leda till jobb. Vi hade ett aktuellt exempel som redovisades i tv. En ung person i ville bli trädgårdsmästare, hade skaffat sig en praktikplats men fick beskedet att han inte hade varit arbetslös för att han skulle få ta den praktikplatsen, som med stor sannolikhet senare skulle ha lett till arbete. Min fråga kvarstår: När avser regeringen att ändra i arbetsmarknadspolitiken så att den kan bidra till att arbetsgivare får tag i personal och de arbetslösa får jobb? Vi har en hög arbetslöshet i , i jämförelse med andra länder relativt låg men alldeles för hög med svenska mått mätt. Då handlar det både om att stimulera arbetsgivare att anställa och, precis som frågeställaren påpekar, om att se till att matchningen funkar. Arbetsförmedlingen har fått både medel i höstens budget och regelförändringar som handlar om att gå in i tidigare skeden men också om att se till att utbildningsplatser och praktikplatser fungerar även för dem som har varit arbetslösa . Det finns olika röster inom regeringen där man vill pröva vägar till större valfrihet för de arbetssökande för att på det sättet öppna upp för alternativa arbetsförmedlingar för att förbättra matchningen. De länder som har byggt ut förnybar energi i snabb takt har alla det gemensamt att privatpersoner och hushåll ges möjlighet att vara delaktiga genom att bli delägare i vindkraftverk eller installera solceller på sina tak. Att ge människor möjlighet att vara delaktiga i energiomställningen innebär både att det går snabbare när fler deltar och att man ger människor makt över sin elräkning. Människor i länder med folkligt deltagande är mycket mer positiva till en energiomställning till ett helt hållbart energisystem. I är det en miljon hushåll som har egen elproduktion med solceller på sitt eget tak. I är det 700. Min fråga till statsrådet är: När kommer regeringen att se till att svenska hushåll får vara delaktiga i att producera egen el? Även jag och regeringen ser positivt på den förnybara energin. Vi ser att den förnybara energins andel har ökat oerhört , både bio- och vindenergin och solceller. I höstens budget satsade regeringen på fortsatt utökat stöd för solceller , en viktig del. Vi tror att den branschen kan växa om man får ytterligare stöd ett antal år.Det som jag ser som angeläget är att vi får på plats ett nettodebiteringssystem. Det är en fråga som inte handlar om om utan om när. Där har vi en utredning på gång. Vi vill stimulera den gröna folkrörelse som finns runt om i landet där människor investerar i vindkraft och bygger solceller på sina tak, eller som det offentliga på sjukhus och vårdcentraler. Det ser vi som någonting väldigt positivt och vill fortsätta att stimulera. Den här regeringen har snart styrt , och är ett u-land vad gäller egen el jämfört med länder som och som har ett stort folkligt deltagande i energiomställningen. I är det av alla vindkraftverk som ägs av lokalsamhället eller privatpersoner. I är det så få att det är svårt att mäta. När kommer den här regeringen att leverera möjligheter för de svenska hushållen att delta?Den här har debatterat och tagit ställning till frågor om bland annat nettodebiteringen där regeringen har sagt nej. har vi en utredning, och sedan ska regeringen besluta om man vill införa det. Min förhoppning är att man kommer att tillåta hushållen att producera egen el på årsvis basis för att kvitta mot nätet. Jag hoppas att den här regeringen kommer att se positivt på förslag om att införa ett garantipris såsom det finns i många andra länder där en privatperson får ett garanterat pris på den el man säljer ut på nätet och därmed kan räkna hem sin investering.Frågan blir än en gång: När kommer regeringen att leverera den politik som behövs för att svenska hushåll ska bli delaktiga i energiomställningen? Här vi ser den stora skillnaden mellan en aktiv grön regering och en grön opposition. Den gröna oppositionen i form av diskuterar och driver på men genomför knappast. Under de här sju åren - säger att är ett u-land när det gäller det gröna och det förnybara - har vi ändå gått från 1 till när det gäller vindkraft. Vi ser att den kooperativa vindkraften har byggts ut . Vi ser att bioenergin har gått om oljan som den största källan i . Det är många positiva gröna steg som har tagits under en regering som inte bara pratar utan som också gör skillnad när man har den chansen.Vi kommer att fortsätta att driva på för ett energisystem som är långsiktigt hållbart. Hela regeringen har som ambition att fortsätta på den linjen. Vi har tuffa klimatmål och tuffa energimål, och ska vi staka ut vägen för att nå de mål vi har för både energin och klimatet. Min fråga är till statsrådet . På en del sjukhus, bland annat här i , måste patienter med obotlig prostatacancer själva betala sin medicin, Zytika, på ca . På andra sjukhus får patienter det här läkemedlet gratis. Anledningen är att beslutat att Zytika inte ska omfattas av läkemedelsförmånen. I beslutsunderlaget för att det inte ska ingå är oftast patienterna äldre, genomsnittsåldern är . De kan inte börja arbeta efteråt. Förlängd överlevnad ger alltså upphov till ökade samhällskostnader enligt beslutsunderlaget.Min fråga är följande: Anser statsrådet det vara acceptabelt att staten ska väga in att äldre bidrar mindre till samhällsekonomin när man beslutar om vilka läkemedel som ska subventioneras? Om inte, vilka åtgärder tänker statsrådet vidta för att ändra på detta? Tack för frågan. Vi har för inte så länge sedan utvidgat begreppet och riktlinjerna för åldersdiskriminering i vårt land. Det finns en osynlig åldersdiskriminering, och det finns en som är mer synlig.Det är viktigt att vi tittar på vad sjukvårdslagen säger. Vård ska ges efter behov. Vård och medicinering är naturligtvis någonting som hör ihop. Frågan finns dock inte i min portfölj. Den ligger i portfölj. På detaljnivå blir jag svaret skyldig, speciellt när det gäller åtgärdsdelen.Låt mig betona vikten av att hälso- och sjukvårdslagens intentioner om vård efter behov upprätthålls. Det finns inget som står i hälso- och sjukvårdslagen om vård efter ålder. Något sådant begrepp har vi inte och kommer heller inte att införa. Tack för svaret, statsrådet . Man ska komma ihåg att den äldre generationen har varit med och byggt upp välfärden som vi alla tar del av här i Sverige.Vi menar att man måste ta ett initiativ till att förändra lagstiftningen på ett sådant sätt att det klart och tydligt framgår att medicin som förväntas kunna förlänga livslängden hos obotligt sjuka patienter ska ingå i läkemedelsförmånen oavsett ålder på patienten.Frågan hur vi ska använda våra gemensamma resurser på bästa sätt måste ständigt diskuteras. Det gäller särskilt i dessa tider där de övriga sju riksdagspartierna är överens om att de människor som finns här illegalt i landet får subventionerad vård. Det är dessutom högre subventionerad vård än vad man ger åt landets äldre, vilket är högst anmärkningsvärt.Jag tackar för svaret på frågan. Jag vill bara komplettera med en liten uppgift. Våra äldre är naturligtvis de största läkemedelskonsumenterna. Jag vill framhålla vikten av att äldre patienter och äldre personer som bor på äldreboenden får ordentliga läkemedelsgenomgångar så att de inte överkonsumerar läkemedel på ett sätt som ger biverkningar.Här har vi gjort stora satsningar inom projektet sjuka äldre. Det är också en viktig del att anföra när det gäller läkemedelsdiskussionen. När man har en läkemedelsgenomgång resulterar det i färre läkemedel och en bättre hälsa som följd. Därför är detta ett prioriterat område. ska ta ställning till ett enhälligt förslag från socialförsäkringsutskottet om att uppdra åt regeringen att återkomma med förslag om hur man kan säkerställa att långtidssjukskrivna får rehabiliteringsinsatser.Det var inte svårt att finna enhällighet kring detta. Samtliga partier i är väldigt måna om att det satsas på rehabilitering. Vad som däremot var lite förvånande under debatten i går var att oppositionen gjorde gällande att regeringen i stort sett inte har satsat på rehabilitering på något vettigt sätt.Det ställer sig helt naturligt för mig att ställa frågan till socialförsäkringsminister : Har regeringen satsat på rehabilitering eller inte? Rehabilitering är ungefär precis lika viktigt som det är svårt. Det är en helt fundamental förutsättning för människor att komma tillbaka i arbete ibland och inte minst . Det är också komplicerade processer, och de är alltmer komplicerade än tidigare.Det handlar allt mindre om väldigt svåra situationer där människor med somatiska problem ska få hjälp med rent somatisk rehabilitering och allt oftare om människor med komplex problematik där många olika saker måste prövas för samma person.Jag är den förste att säga att det är mycket vi inte vet. Men det är också otroligt viktigt att vi gör allting vi kan. Jag är glad över att är överens om att göra ännu mer. Vi är inte nöjda med att det fortfarande finns människor som inte fått alla möjligheter prövade.Vi gör väldigt mycket . Sjukskrivningsmiljarden, rehabiliteringsgarantin och företagshälsovården är bara tre exempel på de rätt omfattande insatser som genomförs. Tack för svaret, statsrådet. Det känns betryggande att höra ministern förstärka att regeringen gör insatser på rehabiliteringsområdet. kommer att ta ställning till ytterligare sådana förslag från regeringen.Min följdfråga kommer också från debatten i går. Det gjordes gällande från oppositionen i talarstolen att den som har samordningsansvaret för rehabiliteringsinsatserna, det vill säga , i stort sett hade negligerat den uppgiften.I mina möten med både centralt och lokalt tycker jag att man gör väldigt mycket för att samordna just rehabilitering med andra aktörer som Arbetsförmedlingen, kommunerna och landstingen.Jag förutsätter att statsrådet har ständiga kontakter med bland annat i detta ärende. Det skulle vara skönt att få ett förtydligande om hur statsrådet ser på ansvar och förmåga att hantera rehabiliteringsfrågan . tycker jag att det är en besvärande populär sport i buskagitationen att anklaga för allt möjligt. Det är inte min bild att den inte tar det på allvar, tvärtom. Jag tycker att den gör väldigt mycket för att hjälpa människor att få rätt insats på rätt ställe.Detta är komplicerat. Den medicinska rehabiliteringen är kanske ofta den som är tydligast identifierbar. Det handlar om exakt vad som är den arbetsplatsinriktade rehabiliteringen och exakt vad arbetsgivaren ska ha gjort för att ha uppfyllt sitt ansvar. Vad förväntas den enskilde att göra för att själv öka chansen att komma tillbaka?Allt detta blir extra svårt när vi talar om psykisk ohälsa. Det gäller inte minst att definiera att man har gjort allt man kan inom ramen för arbetsuppgifterna för att tillförsäkra att en person med psykisk ohälsa ändå ska få en chans att vara kvar på samma arbetsplats.Detta är otroligt svåra saker. Det är ingen ursäkt för att säga att vi inte ska göra ännu mer. Ska man vara seriös i diskussionen ska man inse att dagens arbetsliv och dagens ohälsa är delvis annorlunda än vad den var för bara . Det är viktigt att de flyktingar som får en i får förutsättningar att arbeta. Vi har sett att det har tagit för nyanlända med lägre utbildning att komma i arbete.Jag vill därför fråga integrationsminister vad regeringen har för plan för att underlätta deras väg in i arbete. Integrationspolitiken, det vill säga hur vi möter människor som kommer till vårt land, måste anpassas efter vilka som kommer.Går man tillbaka historiskt sett och ser på flyktinginvandringen i har rätt många av de grupper som kommit till vårt land varit rätt välutbildade. Den iranska gruppen, där det var rätt många som kom, hade högre utbildning än människor födda i är vi inne i en situation där vi får relativt mycket flyktingar med lägre utbildning. Av dem som är inskrivna i det som kallas etableringsreformen är det som har mindre än skolgång. Då behöver vi också anpassa integrationspolitiken efter det.Vi har från regeringens sida infört ett praktiskt basår för dem som har mindre än skolgång. Vi gör en satsning på 6 000 praktikplatser för att vi ska kunna kombinera att lära svenska och att ha praktik samtidigt.Vi ser också över och i grunden förändrar sfi, det vill säga svenska för invandrare, för att bättre knyta samman svenska med jobb. Tack för svaret. Det känns bra att det görs åtgärder inom detta viktiga område.Jag har en följdfråga. I debatten hör man dem som säger att inte klarar av att ta emot så många som kommer . Jag vill fråga integrationsministern: Vad är ministerns analys av detta? Detta är två olika frågor. Den första är: Vilket land vill vi vara? Om nu människor flyr undan dödandet i , ska de kunna få en när de sökt sig till eller inte? Där är regeringens svar mycket klart. Har man flyktingskäl och flyr undan dödandet i ska man få stanna i vårt land.Den andra frågeställningen som förs fram är: Vi klarar inte detta. Tittar vi tillbaka historiskt tog vi emot 25 000 flyktingar och deras anhöriga . Det är en hög siffra. Men det är betydligt lägre än dem som kom från . Då hade vi en liknande debatt. Det var 60 000 som kom 1994, och var det 150 000.Tittar vi på invandringen från har det gått rätt bra för den gruppen. De unga som kom - och det är många unga som också kommer - har i princip samma sysselsättning som människor födda i . Barnen som kom läser på universitet i högre grad än människor födda i är däremot lite oroad över den debatt som finns runtom att just de som flyr och är utan utbildning, ingenting kan och inte kan komma in på arbetsmarknaden. Det är inte så att detta är människor som suttit och rullat tummarna i sitt hemland.Vår nyckel måste vara att fundera på: Vad kan man göra för att öppna arbetsmarknaden? Det är en av de stora utmaningarna . Min fråga är att statsrådet snart 30 år sedan började jag min yrkesbana på ett ålderdomshem hemma i . var det en självklarhet att när människor inte klarade sig själv hemma längre fick de flytta in till ett gemensamt boende.Tack och lov har vi gjort en resa och en utveckling där människor har kunnat få möjlighet stöd och hjälp i hemmet på ett helt annat sätt och kunnat bo kvar hemma längre i invanda miljöer och i sitt eget boende.Det som jag ser som ett bekymmer och som har uppmärksammats starkt på många ställen, nere i , är att det slår över åt andra hållet. Man får inte möjlighet att välja ett särskilt boende och flytta in där när man kan ta hand om sig själv, utan är beroende av anhöriga - fru, man, barn. Man får inte hjälp eller möjlighet att komma till ett tryggt boende.Jag skulle vilja höra lite grann hur statsrådet ser på denna situation. Jag tackar för frågan. Det är ett bekymmer att många platser försvunnit inom särskilt boende. Det var anledningen till att vi från regeringens sida inrättade ett investeringsstöd för att "skjuta på" kommuner och byggentreprenörer i byggandet av nya bostäder för äldre.När vi tillträdde uppgav av kommunerna att de hade brist på särskilt boende. säger av kommunerna det. Det har byggts ungefär 10 000 äldrebostäder. har en del ytterligare lagts ned. Men det är också ett uttryck för att människor önskar annorlunda på ålderns höst. Fler önskar bo kvar hemma. Fler önskar bo på ett trygghetsboende. Men vi ser också i en del kommuner den situation som beskriver, att någon önskar få plats på ett boende men inte får det.Det finns skillnader när det gäller kommunernas bedömning av behov. Därför har fått i uppdrag att ta fram ett instrument för en mer likartad behovsbedömning. Jag tackar så mycket för ett bra svar. Det finns en rädsla hos många. En del känner oro över att de inte ska klara att ta hand om sin sjuka make eller maka till eller till. De som inte är där än kan fundera över hur det kommer att bli när de inte klarar av det längre och hur det kommer att fungera då. Även om vi har vidtagit många olika åtgärder finns det fortfarande ett bekymmer.Jag skulle vilja höra vad statsrådet är beredd att göra mer för att säkerställa att de gamla ska kunna känna trygghet även när hälsan fallerar på ålderns höst. Min absoluta målsättning är att man ska kunna åldras med trygghet i vårt land. Därför behöver det byggas fler särskilda boenden, men också fler trygghetsbostäder. Om man bor i en boendegemenskap där man har en social gemenskap, blir mer fysiskt aktiv och får ett roligare liv skjuter det upp ökade vårdbehov. Man blir mindre sjuk. Det har vi intressanta svenska forskningsstudier om.Jag skulle vilja rekommendera varje kommun att använda investeringsstödet för att bygga trygghetsbostäder. Det är nu 117 kommuner som är på gång att göra det. Det är en början. Vi behöver göra mer. Regeringen är beredd att behålla investeringsstödet ett tag till, eftersom vi vet att det är långa planeringsperioder. Även denna fråga går till statsrådet , men främst i egenskap av barnminister.Den här veckan har tobaksrökningen aktualiserats på olika sätt. Tobaksrökningen fortsätter att skörda liv. Ungefär 6 500 personer dör i på grund av den. Den har dock minskat kraftigt. Totalt sett tror jag att det är närmare 300 000 färre som röker jämfört , vilket är väldigt glädjande siffror. Men det figurerar ofta lite olika uppgifter. Det kan vara svårt att veta vad man ska sätta tilltro till.En rubrik som dock väcker min oro är denna: "Vuxna fimpar - men unga fortsätter röka". Ungdomar vittnar själva om att det är lätt att börja men svårt att sluta, fast man önskar att det skulle vara precis tvärtom.Jag undrar helt enkelt om denna min oro delas av statsrådet. Visst är det glädjande att 285 000 personer har slutat röka, att det är färre som röker i vårt land och att vi toppar EU:s lista över länder där minst antal personer röker totalt.Men jag delar frågeställarens oro. Även om vi ligger etta i detta avseende är vi inte alls nöjda. I årskurs 2 på gymnasiet minskar inte rökningen i samma utsträckning som i andra åldersgrupper. I årskurs 9 minskar dock rökningen. Det är en senare debutålder. Men just i årskurs 2 på gymnasiet är det ett bekymmer.Rökning innebär att man utsätter sig för en väldigt stor hälsorisk. Att röka hör till de hälsofarligaste saker man kan göra. Därför är det angeläget att vi vidtar åtgärder. Regeringen har ett långsiktigt arbete på det här området med en strategi som vi håller fast vid. Målsättningen ligger , och vi återkommer med rapporter till om varje års arbete. har vi sett väldigt radikala och långsiktiga förslag som har förts fram. Men de väldigt långsiktiga förslagen tenderar ofta att gå upp i rök. Därför undrar jag vad det finns för åtgärder som statsrådet kan tänka sig att vidta på kort sikt för att vi ska få lite mer grepp om detta. Med tidsperspektivet ett till , vilka åtgärder kan man tänka sig att vidta? Två saker tror jag är viktiga när det handlar om ungdomar och rökning. Det ena är priset. Det är avgörande för hur mycket ungdomar röker. Vi har höjt skatten i ett par omgångar. Men det har också skett ett stort inflöde av svartcigaretter till vårt land. Dessa säljs till ett mycket lägre pris. Det tror jag att vi ska kunna komma åt , dels genom att vi har gett tullen möjlighet att inventera lagerlokaler, vilket de inte haft tidigare, dels genom att vi inom EU-kretsen håller på att ta fram ett märkningssystem som ger oss möjlighet att få spårbarhet för cigaretter. Det kommer att underlätta mycket för att stänga till för svartcigaretterna. Jag tror att det blir en viktig faktor.Det andra handlar om attityder. Ungdomsorganisationer jobbar med skolan som arena gentemot ungdomar. Skolan har fått ett förnyat uppdrag. Elevhälsan är jätteviktig. Föräldrar är jätteviktiga. Vi kan göra en hel del från regeringens sida, men det behövs fler på banan. Föräldrar som snackar med sina ungdomar om detta är en jätteviktig faktor för att förebygga rökning. Alliansen drev med knapp majoritet strax före valet igenom beslutet om ett nytt personalförsörjningssystem för det svenska försvaret. har vi kunnat höra lovsånger om hur bra allting är och fungerar. Allt går som på räls, och inte minsta lilla avvikelse har synts till. Det har handlat om allt från antalet sökande per plats till att regeringen minsann ser till att ordning och reda råder när det gäller försvarets ekonomi.Men har denna idylliska bild börjat krackelera. Debatten kring enveckasförsvaret verkar ha öppnat dammluckorna. kommer den ena signalen efter den andra om att allt inte längre står rätt till. kom nya uppgifter om att regeringen har fattat beslut om omedelbara åtgärder när det gäller personalförsörjning och ekonomi. Regeringen vill minska försvarets kostnader med genom att dra ned på den fast anställda personalen.Det har gått knappt sedan regeringen fattade beslut om regleringsbrevet för Försvarsmakten . kom nya åtgärder i form av uppdrag och ändringar i regleringsbreven . Min fråga till näringsminister blir: Vad har hänt som har utlöst de senaste besluten? Jag ber frågeställaren att ställa specifika frågor i skriftlig form till försvarsministern, som kan detaljerna om detta.Låt mig dock konstatera att regeringen givetvis har ett samlat ansvar tillsammans med majoriteten i för ett långsiktigt hållbart försvar i . Vi har förändrat försvaret på en rad olika punkter för att ställa om det till ett modernt försvar.Socialdemokraterna och övriga oppositionspartier ville inför valet minska budgeten mer än vad Alliansens partier och regeringen ville göra.