kam-sf · H1C120131212sf · 2013-12-12 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Jag har en fråga till statsministern om svensk skola.Förra veckan nåddes vi av PISA-undersökningen som visade att den svenska skolan får allt sämre resultat. Vi får sämre resultat i naturvetenskap, matematik och läsförståelse.Det är en allvarlig utveckling. ligger nu under OECD-genomsnittet i kunskapsresultat. Vi är det land som rasar snabbast i OECD-undersökningen när det gäller kunskaper.Det här hänger samman med en nationell utveckling. Vi har haft den här utvecklingen under , men den går allt snabbare. Skolsegregationen och orättvisorna i skolsystemet växer kraftigt i just nu.Mot den bakgrunden, herr talman, har jag en fråga till statsministern. Det är en ganska allvarlig rapport som har kommit. Föranleder det här någon form av omprövning av den bedömning regeringen gjorde? Var det så klokt att föreslå så stora skattesänkningar i det här läget, med den här rapporten som ett allvarligt kvitto på att svensk skola står inför väldigt stora utmaningar? står inför en stor kunskapsutmaning. I grunden måste många av våra unga lära sig mer och lära sig från tidig ålder.Hur gör man det? Jag tror att en viktig grund är att man helt enkelt har mer undervisningstid, mer uppföljning och tidigare inlärningsstöd. Vi kommer att behöva ha ett samtal med våra barn - oavsett vilka olika typer av relationer vi har i vårt samhälle - om att mer tid måste satsas på skolan. Vi måste alla bli bättre på att ta ansvar för att resultaten förbättras.Vi har skjutit till mer resurser. Vi har återöppnat möjligheten att få fram specialpedagoger och speciallärare. Vi har gjort om väldigt mycket i den svenska skolan.Vi är övertygade om att mycket av detta är rätt, men det kan behöva göras mer. Jag tror att man ska titta på ytterligare tillägg när det gäller undervisningstid utöver de timmar vi nu lägger till när det gäller till exempel matematik. Jag tycker att man ska vara ödmjuk inför att vi behöver se över om ännu mer än det behöver föras fram. Det är en stor kunskapsutmaning. Det jag frågade var om regeringen står fast vid bedömningen att man ska göra så stora skattesänkningar i ett läge då svensk skolas resultat sjunker så kraftigt. Faktum är att budgeten innehåller 20 gånger större skattesänkningar än satsningar på svensk skola. Jag tror att många i undrar: Är den här balansen korrekt?Problemet blir ännu större för statsministern när man tittar på den historia regeringen har haft. Det har varit jobbskatteavdrag ett, två, tre, fyra och fem. Sedan var det bolagsskatten som gick före skolan. Efter det var det krogmomsen som gick före skolan. I den här budgeten var det en skattesänkning för dem som tjänar mest i som gick före skolan. På något sätt kommer regeringen till slutsatsen att det alltid är någonting annat som är viktigare än skolsatsningar.Vi socialdemokrater har ett annat alternativ. Vi investerar i mindre klasser och ökade kunskaper. Vi investerar i lärarna. Vi investerar i sommarskola. Men det kostar pengar, och då kan man inte göra av med alla pengar på skattesänkningar.Min fråga kvarstår, herr statsminister: det rätt att göra så stora skattesänkningar i budgeten att man inte hade råd med de skolsatsningar som behöver? har vi den ordningen att alla skattesänkningar när de väl är genomförda accepteras av Socialdemokraterna, så man kan undra lite över den här uppräkningen.Det är ju så att svensk skola är kommunalt finansierad, så det handlar mycket om hur den kommunala ekonomin utvecklas. Grundläggande för det är arbetade timmar - att sysselsättningen växer. Vi har lagt grunden för att kommunerna satsar mer på svensk skola nu än de gjorde 2006. Till det har vi också tillfört stora resurser.Jag tror att många av dem som är bekymrade ganska samfällt konstaterar att detta är trots till exempel utökade resurser, ökad andel av bnp, mer resurser per elev i förskola, grundskola och gymnasieskola och ökad lärartäthet sett till dem som har lärarlegitimation.Jag sade att det är en kunskapsutmaning, och jag tycker att vi ska ta den på allvar. Men då är det kunskaper i högsätet. Vad lägger grunden för att barn och unga lär sig mer? Mer läxor, förmodligen mer prov, mer undervisningstid, bättre stöd till lärare - många av de reformer vi har gjort. Det är där stegen måste fortsätta för att lägga en bra grund för framtiden. Sedan Alliansen bildade regering har 12 600 pedagogiska tjänster försvunnit från svensk skola. vittnar nio av tio lärare om att de har fått ägna mer tid åt att fylla i papper och mindre tid åt att vara med sina elever. Ni har alltså lagt fler administrativa arbetsuppgifter på skolan som det finns färre medarbetare att dela jobbet med. Konsekvensen kan inte bli annat än att eleverna får mindre tid med sina lärare.I förra veckan kom PISA-undersökningen. Den visar att vi i är sämre än genomsnittet i på att ge våra barn det de behöver i livet, till exempel möjligheten att kunna läsa en dagstidning eller räkna ut ett kassakvitto.I går, herr talman, beslutade att inte göra en särskild skattesänkning för dem med de högsta inkomsterna. Jag noterar med glädje att öppnar för att i stället lägga pengar på skolan. De 3 miljarderna skulle kunna motsvara 6 000 nya medarbetare i svensk skola. Jag vill därför uttryckligen fråga statsministern: ni beredda att lägga de 3 miljarderna på satsningar i svensk skola? Svensk skola är finansierad via kommunalskatter. Det spelar alltså stor roll hur många som är sysselsatta i kommunerna. Hur många arbetade timmar vi har är grunden för skolans finansiering.Vi har ibland via statsbidrag av olika slag skjutit till resurser till svensk skola. I det här fallet är det inte möjligt eftersom det som man bryter ut i form av skattelättnad inte göras om till en kostnadsökning. Det tror jag att egentligen vet om. Så fungerar det finanspolitiska ramverket.Under nästkommande år, som också är valår, får naturligtvis respektive partier och regeringsalternativ diskutera hur de väljer att använda det eventuella utrymme som finns - vi tror att det är mycket begränsat - . Det får vi återkomma till.Det viktiga är att konstatera att det har skett stora resursökningar till svensk skola. Det är de flesta överens om, och de konstaterar det också som en bakgrund när vi ser de här resultaten.Vi har en stor kunskapsutmaning framför oss. I grunden kan den inte mötas på annat sätt än att det blir mer undervisningstid och mer uppföljning. En av del av det handlar om att i administrativa processer följa upp vilka resultat vi faktiskt har nått. I stället för mer tid för eleverna har det ju blivit mindre tid för eleverna. Nio av tio lärare vittnar om att de får använda mer tid åt att fylla i papper. har det från svensk skola försvunnit 900 speciallärare, 1 700 praktisk-estetiska lärare, 200 studie- och yrkesvägledare och 1 100 fritidspedagoger. Det har blivit färre medarbetare som ska dela på jobbet. Då är det klart att det blir mindre tid över för varje elev.Ska vi kunna vända utvecklingen i svensk skola måste vi rensa byråkratin för lärarna och anställa fler medarbetare i skolan så att varje elev får möjlighet att bli sedd. Ingen ska gå hem från svensk skola och känna: Jag blev inte sedd i dag.Regeringen har möjligheter att i vårändringspropositionen lägga förslag om nya satsningar på skolan och bryta de nedskärningar vi har sett i svensk skola , sedan Alliansen bildade regering 2006.Jag skulle önska att regeringen nu tar tillfället i akt att i stället för nya skattesänkningar föreslå satsningar på svensk skola. Det är en prioritering de flesta människor i det här landet vill se. Resurserna till svensk skola har alltså ökat . Det är ganska betydande ökningar som har skett. Det har skett per elev i förskola och grundskola och per gymnasieelev. Vi har ökat lärartätheten när vi ser till andelen behöriga lärare. Jag tycker att det är viktigt att den utvecklingen kan fortsätta. Vi har gjort stora läsa-skriva-räkna-satsningar. Vi har byggt ut undervisningstiden i matematik. Jag tror att det är rätt vägval för Sverige.En del av det vi kallar administrativ börda är helt enkelt att vi lägger på lärarna mer av uppföljningsansvar för att vi är oroade för att barn och ungdomar inte lär sig tillräckligt mycket. Till exempel kan vi säga att den vi diskuterar också är en administrativ produkt som bygger på att man har gått igenom vilka resultat som har uppnåtts.Jag är gärna med och fattar beslut om att en del av detta tas bort, men man kan inte först kräva mer uppföljning, mer resultat och mer kontroll och sedan tro att det inte ska genomföras. Det hänger ihop. Kan vi lätta detta på något sätt utan att tappa fokus när det gäller att se vilka resultat vi uppnår tror jag att det är bra för lärarkåren i . Sedan ska vi gärna ta en diskussion om det är mer resurser till skolan eller bidragsutbyggnad som är bäst för . inleddes utredningen om vanvård i den sociala barnavården, även kallad . Syftet med den och med det lagförslag som riksdag beslutade om var att ge upprättelse för en förlorad barndom som samhället varit ansvarigt för. Därmed skulle man kunna sätta punkt för ett mörkt kapitel i svensk historia och gå vidare.Vi kan , efter att ansökningar kommit in och beslut har tagits, ta del av ansökningsrutiner och hur arbete har utformats. Ett avslag på ansökan om ersättning skulle aldrig ha skickats ut brevledes, utan det skulle upprättas en mänsklig kontakt vid avslag. har många fått ett mycket okänsligt brev på posten med en enda mening om att de inte har fått någon ersättning. De har våndats när de har åkt till . Gamla sår, som kanske inte har vidrörts , har rivits upp igen. De ska sitta inför främmande människor och sedan gå ensamma hem och vänta på ett brev där det står att de inte får någon ersättning. Det kan lätt tolkas som att de inte har talat sanning eller att de har överdrivit.Min fråga är om statsministern anser att det ansvar och stöd som från samhället utlovades när det gäller upprättelse för de vanvårdade barnen är tillfredsställande. Ska vi inte bara konstatera att det här är väldigt svårt? Om vi utlovar ett mycket stort ersättningsbelopp till någon som har varit vanvårdad tycker nog många att det är vällovligt. Men det kan ju tänkas att någon försöker få det utan att faktiskt ha rätt till det. Då finns det en gräns. Det finns de som ska få det och de som inte ska få det. Någon ska bestämma det. Då ska man tala om hur man har vuxit upp och på vilket sätt man har varit vanvårdad. Det kan till och med leda till frågor där man ifrågasätter om personerna korrekt återger vad de har varit med om. Om ni alla tänker tror jag att ni förstår att det är precis så som en sådan process måste se ut. Om någon under en sådan process känner att de återupplever sådant som varit obehagligt är jag den förste att beklaga det. Men jag vet faktiskt inte vad alternativet är. Det vore ju liktydigt med att säga att alla som vill ha en ersättning bara kan hämta ut den och att inga frågor kommer att ställas. Det tror jag inte är en framkomlig väg. har vi riksdagsledamöter och kanske även statsministern själv fått mejl om hur berörda har behandlats och nekats ersättning. Vi i har också träffat ett antal intresseorganisationer och tagit del av deras upplevelser. Det var inte förvånande för oss när vi blev informerade om de brister som fanns och finns.Bevisbördan är tung. Visst ska det, som statsministern säger, kunna bevisas att man är berättigad till ersättning. Vissa har nekats att ta med stödpersoner när andra har beviljats. I vissa brev där avslag har delgivits har vissa personer fått telefonnummer till stödpersoner som de kan kontakta medan andra inte får det. Förhandlingarna påminner om domstolsförhandlingar.Det finns fortfarande en oförståelse för att vissa är ersättningsberättigade medan andra inte är det. Då tänker jag främst på den tidsgräns som är satt, alltså att personer födda är berättigade till ersättning men inte de som är födda senare, trots att de också har farit illa och vanvården anses vara lika.Då undrar jag: Är statsministern beredd att ompröva beslutet om att också bevilja personer som är födda senare än 1980 ersättning om de kan bevisa att de är berättigade till det? Det är jag inte, eftersom regeringen har givit besked om att vi uppfattar att det kommer i konflikt med rättstillämpning. Det angavs också under och före den ceremoni som hölls.Det är väldigt bra att nu visar engagemang för utsatta människor. Jag önskar att det var lite konsekvens i sätt att göra det. Precis som de nu har märkt att vanvårdade upplever att deras liv har kommit till korta och att de inte har uppmärksammats på det sätt de förtjänar finns det många andra grupper, till exempel utrikes födda, som också upplever sig utsatta och dåligt behandlade.Ska man se en människas misär ska man också kunna se alla andras. bedriver en omfattande signalspaning, kanske mer omfattande än många av oss har anat tidigare. FRA har också ett mycket nära samarbete med amerikanska NSA. Det har ju avslöjats att NSA bedriver en form av massövervakning av medborgare i miljontal runt om på vår planet.En del uppgifter om samarbetet mellan NSA och FRA pekar på att man har haft ett gemensamt projekt som skulle göra det möjligt att göra intrång i människors datorer. Det är olagligt enligt svensk lag att göra det. Det är oklart om detta har skett eller om man bara har förberett det och haft en programvara som gjort det möjligt. Ytterst är statsministern ansvarig som för så mycket annat. Min fråga till statsministern är: Har FRA deltagit i några datorintrång? Jag är också ansvarig för att hålla reda på vem som har ansvar för vad i det svenska samhället. Svensk lag gäller. På signalspaningsområdet gäller den lagstiftning som antog . Den sätter gränserna för hur försvarsunderrättelseverksamhet får bedrivas i och inte. För den som vill fördjupa sig i hur bland annat detta ska uttolkas finns en artikel i dagens , där den domare som leder Försvarsunderrättelsedomstolens verksamhet beskriver en del av gränsdragningarna.Det är också viktigt att påpeka att lagstiftningen förutsåg behov av granskning och uppföljning, men det lades inte på regeringen utan på andra organ. Det är de som har att följa detta och att reagera i den händelse lagstiftningen inte följs. I den delen är det alltså inte specifikt jag som har ansvaret.Vad vi är tydliga med är att inom ramen för denna lagstiftning, som är specifik med att det ska motsvara just svenska behov när det gäller säkerhetspolitik, är vi sedan beredda att dela information med andra länder. Det har vi varit tydliga med i olika sammanhang. Jag är medveten om hur lagstiftningen ser ut, och jag läser i stort sett . Men jag undrar ändå om du känner till om det sker några datorintrång. Det är intressant att veta vad statsministern har kännedom om och inte. Det måste vara en högintressant fråga, tycker man, när detta är så kontroversiellt och handlar om huruvida svensk lag följs eller inte. Min fråga kvarstår alltså: Vet du, , om FRA har ägnat sig åt den här formen av intrång i datorer - ja eller nej?Sedan menar jag att det finns ett trovärdighetsproblem när det gäller tillsynen över FRA. Det speciella organ som ska utöva tillsynen, Siun, har man ju valt att sätta samman av personer som kommer från partier som var för FRA-lagen. Mitt parti, som röstade emot FRA-lagen, har väldigt små möjligheter att delta i kontrollen och se om man verkligen följer den svenska lagstiftningen. Är det inte att ta ett större grepp och till exempel kalla in ge en mer fullödig information så att vi som inte har tillgång till den får del av den? Detta är en teknik som ofta används. Om jag berättar hur lagstiftningen ser ut och hur myndigheter har ansvar för olika åtgärder ställer man i stället frågan om jag möjligen känner till något, och därmed vill man på något sätt indirekt säga att den som vet något är fullständigt ansvarig. Det är som om man därmed menar att lagstiftningsansvar eller det myndighetsansvar som finns genom lagstiftningen inte längre gäller. Jag menar att detta är en helt underordnad fråga. Jag kan bara ha som utgångspunkt att svensk lag följs och att de myndigheter som på olika sätt har att följa upp att svensk lag följs gör sitt arbete. Jag välkomnar i det sammanhanget att inte bara är en duktig Svenska Dagbladet-läsare utan att också andra har möjligheten att läsa hur den domare som är högst ansvarig för Försvarsunderrättelsedomstolens verksamhet klarlägger en del missförstånd i debatten om vad FRA kan göra och inte. Ett konkurrenskraftigt näringsliv är en förutsättning för välstånd. Det ställer krav på kompetens hos dem som jobbar. Alliansregeringen har gjort många viktiga satsningar. På utbildningsområdet har vi bland annat satsat stort på högre utbildning, på kvaliteten i högre utbildning och på forskning.Totalt har faktiskt ersättningen per helårsstudent på universitet och högskola ökat sedan vi tillträdde. Tittar jag på forskningen ser jag att det handlar om en ökning på , jämfört med den senaste forskningsbudget som Socialdemokraterna lade fram.Samtidigt vet vi att företagen möter globala utmaningar och att det är strukturella förändringar som genomförs.Förra veckan var jag på ABB i . Jag fick där glädjande besked om att av deras totala forskningsbudget finansierar projekt i , trots att de är verksamma i 100 länder.Min fråga till statsministern är: Mycket bra har gjorts, men hur ska vi gå vidare för att fler företag ska välja som bas för forskning och utveckling? Det kan nämnas andra företag som gör på motsvarande sätt. De säger: Vi måste befinna oss nära våra marknader, för vi är oftast globala företag som finns i olika delar av världen. Men mycket av spetskompetens, forskning, utveckling och stabsfunktioner finns i Sverige.Det är en återspegling av att det här finns väldigt bra villkor för forskning, utveckling och kvalificerad arbetskraft. Här finns en bra innovationsmiljö. Här finns en bra företagsskattemiljö.Det är den väg vi måste fortsätta om vi vill klara att upprätthålla denna nivå i den globala konkurrensen. Jag tycker också att det är intressant i den delen att följa hur bland annat vår arbetskraftsinvandringsreform möjliggör att man öppnar svensk arbetsmarknad för kvalificerad arbetskraft från andra länder. Det är någonting som jag tror har varit viktigt. Vi har jobbat med särskilda lättnader i form av expertskatt för att också möjliggöra att mycket kvalificerad arbetskraft attraheras att komma till . Det är ett sätt att säga att vi är ett litet land, men vi har höga ambitioner att vara verksamma på de globala konkurrensutsatta marknaderna. Det är den väg vi måste fortsätta. Min fråga till statsminister handlar om vården. presenterades en ny utvärdering från gällande den svenska sjukvården och den svenska äldreomsorgen. Den ger vid handen att vi förtjänar vårt goda rykte om att ha bland de bästa verksamheterna i världen. Men det ges också en del synpunkter om att man kan göra så att det blir ännu bättre och att vi ska vara väl medvetna om de utmaningar vi står inför.Bland annat pekar i rapporten åter på vikten av nationell samordning. Det handlar om att se till att vi har kvalitet i hela landet när det gäller just äldreomsorg och vår sjukvård, inte minst den högspecialiserade. Vi ser gärna att vi går i den riktningen, från liberalernas sida.Har statsministern några tankar om dessa utmaningar? Hur ska vi fortsätta att värna som ett av de länder som ligger absolut i topp när det gäller sjukvård och äldreomsorg? Det är väldigt bra beröm till som gives. Man påpekar också att vi har en väldigt hög andel av bnp som vi avsätter bland annat till sjukvård. Det återspeglar att man noterar att vi har en åldrande befolkning, att det är en högre andel äldre i den svenska befolkningen än i många andra motsvarande länder. På det sättet kan man säga att vi nu är i den situation som många länder är på väg att hamna i. Det handlar alltså om den förlängda ålderdomen. Den är positiv men innebär stora utmaningar när det gäller satsningar bland av det här slaget. Därför är det viktigt att vi får så entydigt beröm som vi får.Men man pratar om tillgänglighet. Man pratar om att få likvärdig kvalitet över hela landet. Det pågår diskussioner, inte bara på svensk mark, vill jag påpeka, om att ska man bli tillräckligt högspecialiserad måste man ha kundunderlag nog för att det ska kunna göras med hög kvalitet. Då kanske till och med den nordiska samordningen ibland skulle behövas så att det inte bara handlar om en svensk. Jag har förhoppningar om att vi ska kunna samordna oss inom befintliga strukturer för att åstadkomma det. Det är det vi behöver utveckla ytterligare, till de många goda förtjänster vi redan har. Fyra av fem nya jobb i vårt land kommer i de mindre företagen. En prognos från Arbetsförmedlingen just pekar på en mycket god tillväxt av nya jobb. Man talar om 116 000 nya jobb, framför allt inom servicesektorn och i de mindre företagen, de kommande åren.Min och bedömning är att ännu fler jobb skulle kunna växa fram om företagen slapp onödigt krångel, onödigt regelkrångel och onödigt krånglig kontakt med myndigheter. tvingas företag generellt sett i vårt land lämna runt 90 miljoner blanketter till ett 70-tal myndigheter.Jag vet att regeringen, med i spetsen, har tagit initiativ till att göra de statliga myndigheterna mer effektiva i sina kontakter med medborgare och företag. Ett led i den effektivitetsförbättringen är att förenkla och att skapa begreppet "En dörr in", en portal där man kan lämna sina uppgifter och där myndigheterna kan hämta de uppgifter de behöver ha om mig som företagare.Det här är bra. Det är riktigt bra. Men min fråga till statsministern blir: Hur går vi vidare? Vad kan regeringen göra mer, allt i syfte att ge förutsättning för tillväxt, välfärd och fler människor i arbete och därmed minska bördan av onödigt regelkrångel? Vi hamnar väldigt högt upp i internationell rankning över innovationskraft men också numera när det gäller ökad enkelhet kring att starta företag. Många myndigheter jobbar med att förenkla. nämns ofta i de sammanhangen.Jag skulle gärna se en dörr. Det kan antingen samordnas på den offentliga sidan eller vara en mer marknadsdriven utveckling med en internetmiljö och appar där man gör detta möjligt för företag.Jag har jobbat igenom väldigt mycket av de förenklingsprojekt som regeringen har drivit under och ledning. Ofta handlar det om att försöka få färre blanketter. Men det handlar också ofta om att helt enkelt göra skattelättnader och saker som måste finansieras i budgetförhandlingar.Jag vill bara understryka att det är helt centralt för att jobben ska kunna bli fler. Vi läste också rapporten från . Det är små och medelstora företag i privat sektor, framför allt tjänsteföretag. Det är bra driv i den inhemska konsumtionen i . Det vi tar i vinster där balanserar delvis det faktum att exportindustrin har det lite svårare och att efterfrågan utifrån är svagare. Det måste vi också ta in i beräkningar när vi ställer oss frågan var jobben kommer. Det kan inte nog betonas hur viktigt det är att fortsätta med alliansregeringens arbete för att lyfta skolan och framför allt kunskapsfokuset. Det handlar om att varje barn i skolan får förutsättningar för att utvecklas och att skolan är en trygg plats, där det finns både lugn och ordning. Vi har höga förväntningar på vad barnen ska kunna lära sig men också på vad skolan ska förmedla till varje enskilt barn.Samtidigt är skolan en plats för gemenskap. Inte minst , i samband med julavslutningar, finns det tillfälle att lyfta fram de traditioner som finns i vårt land. Trots protester från elever, föräldrar och lärare återkommer beröringsskräcken när det gäller att fira julavslutningen i kyrkan.Min fråga till statsministern är: Kan vi inte en gång för alla ge klart besked till landets skolor om att det är okej om de vill samlas i kyrkan och att det är okej om de vill sjunga Hosianna?Då kan både skolledning och personal i skolan fokusera på att komma till rätta med kunskapsutmaningen, som svensk skola står inför.