kam-ad · H1C120131002ad · 2013-10-02 14:00:00 — Det är också ett av världens mest gynnsamma länder att investera i. Vi ser mineralnäringens stora betydelse för den svenska ekonomin. Förutom att behovet av basmetaller ökar har vi blivit mer beroende av mer sällsynta metaller som används inom avancerad teknologi. Dessa metaller spelar en central roll bland annat i tillverkningen av kretskort, halvledare, magneter, datorer och mobiltelefoner.Vi ser därför vikten av att skapa en grundläggande struktur för en fortsatt god mineralpolitik som är optimerad för tillväxt och konkurrenskraft men som även tar hänsyn till viktiga samhällsfrågor och en tillväxtfördelning av de värden som de svenska gruvorna genererar. Gruvindustrin uppger själv att de viktigaste förutsättningarna är säkrad tillgång till kompetens, god infrastruktur och väl fungerande tillståndshantering som möjliggör branschens expansion. Behovet av skräddarsydda lösningar kräver att utvecklingen sker i brett samarbete mellan gruvbranschen, nationella och regionala myndigheter, berörda kommuner samt närliggande branscher.Min syn är att det finns ett ömsesidigt givande förhållande mellan det offentliga och gruvnäringen och att utmaningen inte endast ligger i att fördela värdet av det vi bryter utan i att tillsammans få det att växa. Mineralersättningen ska spegla detta ömsesidiga förhållande.Fru talman! Gruvbranschen är särskilt viktig för svensk glesbygd då av branschens produktionsvärde skapas just i glesbygden. Just därför är målsättningen att intäkterna från gruvnäringen ska kunna skapa förutsättningar för hela den svenska landsbygden gällande infrastruktur, tillgång till kvalificerade utbildningar, forskning och bostäder. Vi vill således göra en översyn och reformera mineralersättningen till totalt av all befintlig brytning, varav tillfaller markägaren och återstående del tillfaller en statlig fond för utveckling och sysselsättning på landsbygden, vilket ligger i linje med andra gruvnationer.Fru talman! Svensk gruvindustri är en bidragande del till vår välfärd, men även en viktig del av självförsörjande med av järnmalmsproduktionen och av blymalmsproduktionen. Rätt hanterad kan vår gruvindustri få mindre orter i glesbygden att blomstra, bidra med fler arbetstillfällen samt skapa stora exportintäkter för staten.EU:s ambitioner angående mineraler är att öka självförsörjningen, men vi ser en del orosmoln i den europeiska ekonomin. Importen av stål är en viss måttstock på medlemsstaters välmående, och vi ser att denna kan få en negativ effekt på svensk export vid en europeisk ekonomisk kräftgång.Gruvindustrin ser att utmaningarna inom infrastrukturen skiljer sig åt mellan olika regioner i . I norra , där gruvexpansionen väntas vara störst sett till produktionsvolym, kan tillväxten komma att begränsas rejält av tillkortakommanden inom infrastrukturen. Trots planerad kapacitetsökning täcker viktiga järnvägssträckor enbart en tredjedel av det framtida transportbehovet. Behoven av järnvägssatsningar är därmed stora i såväl som Bergslagen, där gruvnäringen leder till stor belastning på infrastrukturen. Vi vill se prioriteringar av en utbyggnad av ytterligare mötesspår på samt en samhällsekonomisk analys av en ny sträckning mellan och innan beslut fattas om vidare åtgärder. Viktigt att påpeka är att banavgifterna bör hållas på en rimlig nivå för att inte utkonkurrera tåget som transportmedel.I sammanhanget måste det även poängteras att och är starka gruvnationer och att stora mängder malm transporteras till djuphamnen i . En koordinering med våra grannländer vad avser satsningar på infrastruktur faller sig därmed fullt naturlig.Fru talman! Gruvnäringen sysselsätter fler människor än någonsin, och flera gruvor står inför antingen nystart eller expansion. Men arbetsmarknaden har haft svårt att erbjuda den kompetens som näringen så väl behöver. Särskilt utmanande kommer det bli att rekrytera ingenjörer och andra högutbildade samt att göra dessa jobb mer attraktiva. På den årliga rankningen av potentiella arbetsgivare för civilingenjörer hamnade inget av gruvbolagen på de första 50 platserna.Vi ser att det behövs skyndsamma satsningar på de utbildningar som näringen behöver. Det är allt ifrån längre ingenjörsutbildningar till kortare kvalificerade yrkesutbildningar, exempelvis maskinoperatörer och dylikt. För att våra gruvkommuner ska kunna attrahera varaktig arbetskraft krävs fundamentala saker som bostäder och en fullgod service. Jag vill börja med att tacka för att de har tagit initiativ till denna debatt. Äntligen har vi en diskussion om den svenska minerallagstiftningen, miljökonsekvenserna av gruvbrytningen och hur mycket eller lite lokalsamhället får tillbaka av den väntade gruvboomen. Vi har känt oss lite ensamma ett tag i med att lyfta dessa frågor. Men har vi gott sällskap, och det är vi tacksamma för.Vi har denna enorma rikedom. Den ligger i våra marker i vår berggrund. Hur ska vi förvalta den på bästa sätt? Hur ska vi se till att den bygger välstånd, att den skapar arbete och att den gör att avfolkade kommuner kan få ny befolkning och nya barn i skolan? Det är den fråga som vi egentligen talar om här. Risken är att om vi gör fel kommer denna rikedom framför allt att räknas ihop som vinst till huvudkontor i och men inte alls ge lika mycket till de lokalsamhällen som så väl behöver investeringarna.Det finns många goda exempel på gruvdrift. Det är långsiktiga företag som tar sitt ansvar, som vill göra rätt i miljöfrågorna och som vill vara kvar i olika bygder. Runt om kan det byggas livskraftiga samhällen. Men vi är naiva om vi tror att det alltid går till så. Globalt sett har gruvdriften enorma miljöutmaningar, och det finns en hel del mindre seriösa aktörer.Vi har tyvärr sett en del exempel på detta även i . Det finns de som lämnar notan till skattebetalarna när det ska städas upp, som i Blaiken. Det finns de som lämnar stora döda sjöar efter sig, som . Det finns de som med sina planer hotar hela samebyars rennäring och renskötsel, som i Irons planer på stora dagbrott mitt i det känsliga renbeteslandet. Det finns företag som verkar minst sagt skakiga både finansiellt och när man ser på deras långsiktighet som ändå planerar för projekt där det ska investeras miljarder, som i Rönnbäcken.Det finns en risk att vi får spekulanter som lovar guld och gröna skolar men som tar guldet själva och lämnar döda skogar och vatten efter sig. Det är vår uppgift i att se till att det inte blir så. Vi ska se till att vi får en seriös, långsiktig och miljömässigt ansvarsfull gruvbrytning.Det har talats en del här om mineralavgiften. Hur ser verkligheten ut? Enligt har den i särklass lägsta beskattningen på gruvnäringen i världen bland de gruvnationer som jämförs. Och den är inte bara lite mindre än i andra länder. Den är mycket mindre.Det är inte bara stora västerländska gruvnationer som och som tar ut mycket mer i beskattning av rika naturresurser. Det gör , och också. Vi skiljer ut oss genom att vara så fantastiskt generösa mot gruvbolagen. Och gruvbolagen ändrar struktur. De blir alltmer dominerade av utländska kapitalplacerare medan de förut dominerades av svenska storföretag som och . Vi menar att det är orimligt. Det är lite grann som om skulle ge bort sin olja, och det gör de inte. Ni kan kontrollera det själva. De tar rejält betalt för sin olja.Vi vill ha en mineralavgift på av mineralvärdet. Med en sådan mineralavgift skulle fortfarande vara en mycket konkurrenskraftig gruvnation, men skulle strömma tillbaka till kommuner som så väl behöver stöd för att bygga bostäder, satsa på infrastruktur och kulturliv. Det är skillnaden mellan att få en sorts oljeborrplattformar på land dit personalen flyger fram och tillbaka av exploatering och att få en utveckling med skattekraft och nya barn i skolan. Det är vårt ansvar att se till att det här görs på rätt sätt.Vänsterpartiet är ett miljöparti. Vi har lagt fram en rad konkreta förslag på hur man kan skärpa miljökraven på gruvdriften. Jag var glad att höra att delar vår syn på många av de här förslagen. Det är orimligt att vi har provborrningar och möjlighet till gruvbrytning i naturreservat. Det är faktiskt lite lätt bisarrt att det är på det sättet.Vi menar att det måste ställas ännu hårdare krav på att man städar upp efter sig. Det ska inte vara möjligt att skriva över det ansvaret på ett dotterbolag. Det är huvudbolagets ansvar.Vi har en tydlig motsättning mellan renskötsel och gruvnäring i delar av . Vi menar att renskötseln ska ha förtur i sitt kärnområde, det allra viktigaste området för renskötseln. Där är den viktigare. Det innebär att det måste finnas synnerliga skäl om man ska få undersökningstillstånd för mineraler där. Vi tänker inte förstöra renskötseln för några få års exploatering av mineraltillgångar.Vi har i själva verket en lagstiftning som är gjord för att det ska vara så lätt som möjligt för gruvföretagen att exploatera våra rika tillgångar, och det är inte ett ansvarsfullt sätt att hantera de här tillgångarna på.Vad skulle hända om man genomförde vår politik? Vi skulle få en bättre utveckling i gruvområdena, och vi skulle kanske också få en annan typ av ägare, sådana som är mer långsiktiga, tar större miljöhänsyn och är mer av samhällsbyggare. Och det är det som är meningen. Vi skulle kanske få en annan typ av gruvprojekt som tar mindre miljörisker, och vi skulle säga nej till en och annan bearbetningskoncession, vilket Bergsstaten nästan aldrig gör , därför att miljörisken är för stor eller för att företaget kanske inte har den styrka som krävs för att klara att ro projektet i hamn. Det, mina vänner, är att förvalta de rikedomar vi har fått på ett ansvarsfullt sätt. Det vill vi göra. Det är en viktig debatt som vi för utifrån aktuella händelser och intressekonflikter runt vår viktiga gruvnäring. Det är som har begärt den här debatten. Jag läser debattbegäran, och det finns både debet och kredit i den. tycks tro att vi , , skulle kunna göra någon sorts nya värderingar av sådant som det har tagit att få fram genom offentliga utredningar, remissomgångar, lagstiftning, debatter och beslut i den här kammaren. Det är inte möjligt. är en rättsstat där vi gör detta på ett noggrannare och mer långsiktigt hållbart sätt än genom att komma fram till nya slutsatser.Den svenska basindustrin baseras på exploatering av framför allt våra svenska skogar och mineraler. Exportinkomsterna enbart från gruvindustrin är helt avgörande för det svenska folkhushållet. I absoluta tal handlar det om att gruv- och mineralindustrin levererar exportprodukter till ett värde av . Basindustrierna är dessutom helt avgörande för människors möjlighet att bo kvar och utveckla sina hembygder i stora delar av glest befolkade län.Nu talas det väldigt mycket om gruvskatt eller mineralavgift. Jag vill påminna om att vi hade den debatten och fattade beslut här i kammaren . Då avvärjdes hotet att lägga nya bördor på den här näringen, i alla fall för den gången.I dag hävdas från talarstolen att har lägst beskattning eller avgifter i världen på detta. Jag tror att det tål att synas i sömmarna. Sedan den nya lagstiftningen antogs, efter den som Socialdemokraterna, lämnade efter sig, har vi helt andra miljökrav som innebär att man ska bygga upp medel som ska garantera att man gör rätt för sig när man lämnar ett område. Vi har dessutom högre skattesatser på väldigt många av de skattebaser som krävs för att flytta ett berg och förädla det till metaller än vad man har i de länder som har något högre avgifter på själva gruvdriften. Jag tycker att det är viktigt att man gör den kalkylen helt och hållet för att se om det här är en rimlig åtgärd.Miljöpartiet säger också något klokt i sin debattbegäran. Så här skriver de: Förändringar i världsmarknadsläget och att utvinning startas också i andra länder med växande ekonomi har skapat osäkerhet i branschen. är det ekonomiska läget sviktande för flera av de mindre aktörerna.Ja, så är det. Då frågar man sig: På vilket sätt skulle en så kraftig höjning av mineralavgiften hjälpa dessa småaktörer? Är det inte i själva verket så att det skulle bli dödsstöten för deras möjligheter att hitta finansiering för en långsiktig drift?Vi har också hört att gruvnäringen bidrar till statskassan med och att den ger ca 6 000 direkta jobb och mångdubbelt fler indirekta jobb. Vi ser också att vårt land är stort, avlångt och mycket rymligt. Vi konstaterar att näringar som rennäring och gruvdrift borde kunna leva sida vid sida.Fru talman! Det är helt uppenbart att situationen i Kallak är ett misslyckande som starkt manar till dialog för att lösa de intressekonflikter som pågår. Det kan inte vara omöjligt att hitta en balanspunkt när förnuftiga människor sätter sig ned och förhandlar om detta. Man borde faktiskt kunna ta varandra i hand i slutändan och leva sida vid sida.Till den som vill ha en ny gruvskatt vill jag säga att vi också har hört att det handlar om en bolagsskatt. Man registrerar sig och har ett dotterbolag i . Det finns en sådan koppling till skattebetalning som sällan framkommer i debatten. Här ger man intrycket av att det är några människor som snabbt kommer in och plockar upp malm och försvinner ur utan att lämna några pengar kvar i landet. Så är det inte. Det är viktigt att vi har det klart för oss.Fru talman! Min slutsats är att den nuvarande mineralavgiften, den lagstiftning som vi har och regeringens nya mineralstrategi är väl avvägda mellan olika intressen. Men där det ändå blir konflikter som man inte kan lösa har vi i domstolar som på ett internationellt erkänt rättssäkert sätt kan skipa rättvisa mellan olika intressen.Slutligen är det intressant att notera att oppositionen inte är enad. Jag noterar att inte talar om några nya avgifter och att man sedan i stigande grad gör det hos och för att sedan sluta hos med en enormt hög avgift. Den vore dödsstöten för svensk gruvindustri. har varit i gång , och har varit i gång . Det är mycket positivt utifrån ett hållbarhetsperspektiv.När man lyssnar på oppositionen i den här debatten är det lätt att inbilla sig att frågan om gruvnäring är svartvit. Höj mineralavgiften så blir allt frid och fröjd! Så är det naturligtvis inte. Detta är en debatt som borde vara fylld av nyanser. Miljöpåverkan, utveckling, jobb, oro och stora samhällsförändringar är bara några av ingredienserna i en frågeställning som är långt ifrån enkel.Att låta just gruvnäringen betala en extra skatt på råvaran är i mina ögon ingen lösning. Om man lyssnar på mina meddebattörer är det dessutom lätt att konstatera att de inte är överens. Vem ska få pengarna? Vad ska pengarna användas till? Hur mycket ska skatten öka? Och varför inte ta in skatt på råvarorna skog och jordbruk när ni ändå håller på? Det är centrala frågor som lämnas helt utan ett gemensamt svar. Tillsammans spelar oppositionen rysk roulett med tusentals jobb i en näring som har väldigt små marginaler.I mitt tidigare anförande nämnde jag mineralstrategi. Visionen är att ska bibehålla sin position som EU:s ledande gruvnation men också att expansionen måste ske i samklang med miljö-, natur- och kulturvärden och omkringliggande näringar, såväl turism som den viktiga rennäringen.Några ord har varit vägledande i arbetet med strategin. De är dialog, långsiktighet och hållbarhet. I strategin finns 19 åtgärdspunkter som berör allt från återvinning och resurshållning till kompetensförsörjning och gruvnäring i utvecklingsländer. Genom strategin vill vi fortsätta arbetet med att främja dialog men också att främja kunskapsspridning. En del i det är att i har getts i uppdrag att ta fram en vägledning för samråd och förbättrad dialog mellan gruv- och rennäring.Länsstyrelsen har påbörjat detta arbete som kommer att vara särskilt viktigt för situationen som har uppkommit kring den planerade gruvan i . Landshövdingen i , , har besökt kommun där Kallak ligger och lyssnat på berörda aktörer. Jag uppmanar alla inblandade att ta sitt ansvar och föra en konstruktiv dialog i denna fråga.Det är naturligt att människor reagerar med oro när de får besked om att någon ska leta brytvärda mineraler på deras mark. Människors oro måste tas på allvar, och här är dialog och kunskapsspridande aktiviteter avgörande för en hållbar gruvindustri även . Det är dock viktigt att påminna sig om att en prospektering ofta sker från luften genom kartläggning från flygplan. Få undersökningstillstånd leder till provborrning, och ännu färre leder till provbrytning.Processen för tillståndsgivning kan upplevas som invecklad. Det är till exempel inte ovanligt att det antas att ett undersökningstillstånd kommer att leda till att en gruva öppnas, men i verkligheten vet vi att mycket få undersökningstillstånd leder till detta. Uppskattningsvis ett på 200 undersökningstillstånd leder till bearbetningskoncession, alltså tillstånd att bryta.Otydligheten och människors oro är någonting som regeringen tar på allvar och arbetar med. Vi gav en utredare i uppdrag att se över hur information till och kommunikation med markägare, sakägare, kommuner och andra som blir berörda av undersökningsarbete och prospektering kan förbättras.Jag kommer att lägga fram en proposition i just denna fråga för att förtydliga informationen. Övriga frågor som har varit uppe i debatten kommer jag att återkomma till i kommande anföranden. Jag nämnde tidigare att jag var i för någon vecka sedan och besökte både företag och kommunledning och tittade på kanske modernaste skola, Raketskolan. Om ni inte har varit där rekommenderar jag ett besök, det är väldigt spännande. Men det mest spännande med det här besöket var att överallt, vem man än talade med i , tog alla upp bostadsfrågan. Varför gör regeringen inte mer för att få i gång bostadsbyggandet? Den frågan möter jag också i , och , men lika tydlig är den i tillväxtregionen . Regeringen har själv tagit upp bostadsbristen i sin mineralstrategi. Men om det nu är så viktigt med bostäder, såväl för dem som arbetar i gruvan och för dem som skulle kunna arbeta där som för samhällenas livskraft som gruvstäder, varför är regeringens enda konkreta besked i mineralstrategin ett uppdrag till att titta vidare på frågan?Fru talman! Bostadsbristen blir inte mindre för att regeringen väntar. Socialdemokraterna har föreslagit ett investeringsstöd för byggandet av hyreslägenheter. Vi har också föreslagit statliga kreditgarantier för att minska risken vid bostadsinvesteringar. Men vi är tydliga med att det kanske behövs mer än så.I dag begränsar järnvägskapaciteten mineralbranschens fortsatta utveckling. Det behövs mer järnväg för att hantera de stora godsmängder som gruv- och mineralindustrin genererar. Regeringen nämner det i strategin, men var är de nya politiska förslagen?En annan stor utmaning för gruvnäringen är kompetensförsörjningen. kommer uppemot hälften av dem som arbetar i gruvnäringen att ha gått i pension. Det är en enorm utmaning och omställning. Men varför drar regeringen ned på utbildningsplatserna och utbildningsmöjligheterna för unga människor i om kompetensförsörjningen är en av nycklarna till framtidens gruvindustri? Särskilt har man valt att spara på de regionala universiteten och högskolorna som har bäst förutsättningar att bidra till regional kompetensförsörjning.Vi socialdemokrater anser att måste ta de här frågorna på större allvar, och vi vill se nya modeller för att utveckla samhällets och gruvnäringens ansvar för att finansiera de investeringar som krävs för en hållbar gruvnäring och samhällsutveckling.Det besked vi får från regeringen är att det kommer en proposition med mer information. Jag är inte säker på att det är det som näringen efterfrågar. Jag är inte säker på att det är det som gruvorterna efterfrågar främst av allt. Det är bra med mer information, men det löser inte de här fundamentala och stora utmaningarna som gruvnäringen och gruvorterna står inför.Jag vill också framhålla hur viktigt det är med lokalt och regionalt inflytande i de beslutsprocesser som reglerar prospektering och att den lokala dialogen med markägare, kommuner och andra intressenter fungerar på ett bra sätt. Annars får vi stora motsättningar, och då klarar vi inte det här. Det finns goda exempel i , men det finns också dåliga exempel. Det finns olika intressen som måste vägas samman på ett hållbart sätt.Fru talman! Regeringens mineralstrategi lyfter fram flera viktiga frågor men lämmar tyvärr inte så många svar. Jag tänkte börja med att rikta mig till . Du är efter. gjorde regeringen stora satsningar på forskning och utbildning inriktad mot metallurgi och gruvor. Det var en stor satsning. Man tydliggjorde också ansvar i stadsomvandlingen, och har avsatt stora pengar just till detta. Det är de som tjänar pengarna, och det är de som har resurserna att ta kostnaderna.Jag ska ägna mitt anförande åt markanvändning. Vi kan se att olika intressen ibland kolliderar när det gäller markanvändningen. Det är rennäringen, det är skogsnäringen, det är vattenkraften och det är turismen. Många av de här näringarna har gemensamma nämnare. Många är beroende av transporter. Det finns möjligheter att samordna infrastruktur och hur man använder marken.Mineralnäringen måste verka i samklang med de andra näringarna som finns runt omkring. Det är en förutsättning för att det ska kunna ske framgångsrikt. Men brytning av malm och mineraler kan endast ske där själva malmådern finns, och då är det viktigt att man får den här dialogen som gör att man kan hantera de olika problemen. Avvägning mellan de här problemen kan ofta göras på plats, bara man får i gång dialogen.Den samiska rätten till mark, vatten och renskötsel grundas på sedvana och är en förutsättning för rennäringen. Rennäringen är även en förutsättning för den samiska kulturen som är skyddad i regeringsformen.Samebyarna har en stor kompetens. De vet hur renarna rör sig. De kan sina vattendrag. Här är det viktigt att man för en dialog för att hantera detta på bästa möjliga sätt. I fallet Kallak tycker jag att det har skett långt ifrån exemplariskt. Det finns bara förlorare på det. Det har skapat splittring i och försvårat för rennäringen. Det har blivit nästan hatiska stämningar, vilket är väldigt tråkigt att få uppleva som norrbottning.Det försvårar också för gruvnäringen eftersom gruvnäringen behöver folkligt stöd. Om de inte har det folkliga stödet klarar de inte att samla ihop pengar för att komma i gång med gruvdriften. Det finns bara förlorare i hela denna härva.Samklangen mellan miljö-, natur- och kulturvärden är avgörande för att vi ska kunna nå denna framgång. Om det ska vara långsiktigt hållbart måste fokus vara på verksamheten ur ett livscykelperspektiv. Det är gruvbolagen som har det fulla ansvaret för sin verksamhet före, under och efter att verksamheten har bedrivits. Vem tar ansvar för miljöskulden? Det är företagen. I andra länder är det inte alltid så. I de länderna finns ofta en mineralskatt för att samhället tar kostnaden i efterhand. Det är självklart att det är företagen som ska ta ansvar för sin verksamhet och inte staten. Det finns ett stort intresse för gruvpolitiken här i kammaren. Jag är tacksam för att vi fick tillfälle att ha den här debatten på begäran. Jag anar att vi har olika ingångar i debatten. Många, framför allt från allianssidan, ser gruvorter enbart som gruvorter när vi ur ett framtidsperspektiv egentligen måste se orter och samhällen som en helhet. Det är inte bara gruvarbetare som utgör en ort och ett samhälle, utan det är viktigt att ha många ben med många olika näringar, arbetsplatser och utvecklingstendenser för ett samhälle att stå på.Vi pratar för lite om framtiden för en metallindustri som internationellt börjar stå på flera ben än enbart jungfruliga råvaror. Den är också inne på återvinning och återanvändande. Vi har enormt mycket metaller som redan cirkulerar ovan jord och som vi är för dåliga på att ta hand om. Här kan industrin göra mycket mer, om man ser till att de får rätt incitament.