kam-pd · H1C120131016pd · 2013-10-16 09:00:00 — Därför är det rimligt att vi ger vanliga människor som arbetar lite mer i plånboken så att de kan konsumera och så att de som arbetar i , i den stora elektronikkedjan eller någon annanstans inom handeln kan få behålla sina jobb i då efterfrågan på svenska produkter i omvärlden inte är lika stor som . Då behöver vi denna typ av stimulanser. Problemet här är att inte förstår detta, utan tror att vi långsiktigt kan bygga på för att göra det dyrare för människor att arbeta och att vi inte behöver några stimulanser för den inhemska ekonomin för att långsiktigt klara jobben. Jag menar att det är en felaktig analys. Jag förstår den. Den är inte ny. Man har byggt många samhällen runt om i världen på denna typ av analyser. Det har inte gått så bra. Jag vill därför inte göra det i . Jag ställde en rak fråga till . Varför ska en höginkomsttagare få i sänkt skatt, medan den som är sjuk eller arbetslös inte ska få en enda krona i sänkt skatt med politik? Jag fick inget svar. Sedan talade om att man ska stimulera efterfrågan. Hur gör man det bäst? Det gör man genom en vänsterpolitik. Vi sänker skatten för de sjuka och de arbetslösa. Vi tycker att det är rättvist. Vi höjer studiemedlet för studenterna. Vi sänker skatten på hyresfastigheter så att hyrorna kan sänkas. Vi höjer inte inkomstskatten för någon som tjänar , och det är de flesta människor. Vi sänker skatten för dem som är med i fackföreningar och a-kassan. Det är att satsa på de grupper som har låga inkomster. Det är det mest effektiva sättet att stimulera ekonomin. sänker skatten för storbankerna, och han sänker skatten för sig själv. Konsumkassörskan som du, , talade om får bara hälften av det som du får i skattsänkning med det femte jobbskatteavdraget. Det är skillnaden mellan högerpolitik och vänsterpolitik. Det är skillnaden mellan dig och mig, . Men du har fortfarande inte svarat på varför den sjuka och den arbetslösa ska ha högre skatt än den som har turen att ha ett arbete. Jag kan också ställa tio olika frågor. Sedan kan jag i min andra replik uppehålla mig vid den fråga som jag inte fick svar på. Det är inte särskilt hederligt, men det är en taktik som man kan använda sig av. Här handlar det om ett batteri av åtgärder där skjuter in sig på en enskild skattesänkning. Som är mycket väl medveten om är vi överens när det gäller till exempel förslaget att höja brytpunkten för statlig skatt. Varför är vi överens om det? Jo, därför att jag delar analysen att det inte har någon jobbskapande effekt över huvud taget, till skillnad från skattesänkningar för vanliga människor. En skattesänkning för Konsumkassörskor, för poliser och för dem som arbetar i välfärden har en effekt. Men en skattesänkning för dem som tjänar allra mest har inte någon jobbskapande effekt, och därför behöver vi inte den skattesänkningen. Då riktar jag hellre denna skattesänkning till pensionärer, till dem som är sjuka, till dem som behöver a-kassa och så vidare. I detta avseende har jag en fullt balanserad och rimlig utgångspunkt. Vi lever i trianguleringens tid. Jag förstår att många människor inte bryr sig om detta ord speciellt mycket. Men om man ska förstå den valrörelse som börjar ska man fundera på vad detta ord egentligen innebär. Det innebär framför allt att partierna försöker likna sina motståndare för att ta bort egna svagheter och försöka röra sig närmare de andra i politiken. Då blir det samling i mitten. Det är till exempel därför som låtsas vara ett arbetarparti trots att de inte är det. Det är triangulering. Det är nog också därför som Socialdemokraterna godtar så mycket av de borgerliga skattesänkningarna. Man försöker likna varandra, lurpassa på varandra och ta över delar av varandras politik. Jag tror att detta är dåligt för det politiska samtalet i . Jag tror att det tar bort ideologin och idéerna ur debatten, men de kommer att behövas i denna valrörelse. Vad händer i en politisk debatt där alla samlas runt mitten och försöker likna varandra så mycket som möjligt? Där blir politiken i stället inriktad på utspel och på personer och mindre på långsiktigt innehåll. Då fokuseras politiken på vad de osäkra mittenväljarna, som har det ganska bra, vill höra. Då finns det mycket lite plats för den som är sjukskriven och inte har så mycket röst i samhällsdebatten. Då är det få som lyfter fram situationen för de ensamma föräldrarna med barn som kämpar för att betala räkningarna och hålla näsan ovanför vattenytan. Detta präglar det politiska samtalet. I en sådan diskussion passar det inte in att diskutera omfördelning av makt och rikedom så att vi får ett samhälle med ökad jämlikhet. Men jag tror på ett jämlikt samhälle. I denna debatt passar inte de svåra frågorna i klimatdiskussionen in. Kan vi i förlängningen arbeta för en ekonomisk tillväxt som bygger på ständigt ökande materiell konsumtion? Jag tror inte det. Jag tycker att den frågan hör hemma i valdebatten.I en sådan diskussion talas det alltför lite om de elever och de barn som misslyckas i den svenska skolan därför att det är viktigare att kunna välja än att alla elever får ett bra skolresultat. ställer inte upp i detta svenska mästerskap i triangulering. Vi har en politik som skulle förändra villkoren, mer än på marginalen, för många människor i . Politik gynnar alltid olika människor och olika grupper i samhället. Där gör man ett val. Det är inte så svårt att läsa ut vad denna regerings politik har inneburit och vem som har vunnit på den. Höginkomsttagarna är rikare . Storbankerna plockar ut större vinster . De som gör vinst i välfärden har fest . Men vi ser också hur inkomstklyftan växer i . Vad väljer vi? Vad skulle vänsterpolitiken innebära? Jo, den skulle till exempel innebära att inkomstklyftorna minskar i det svenska samhället. När inkomstklyftorna minskar mellan rika och fattiga, minskar de också mellan kvinnor och män därför att det hänger ihop. Sänker man skatten för de allra rikaste, sänker man den framför allt för män. Slår man sönder sjukförsäkringen för de långtidssjukskrivna drabbar det framför allt kvinnor. Dessa saker hänger ihop. En politik för rättvisa blir därmed också en feministisk politik. Vi satsar särskilt på dem som är mest utsatta i dagens svenska samhälle. Det handlar om de ensamstående föräldrarna som vi menar ska ha ett högre underhållsstöd och ha rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid. Vi vill också satsa på förskola och fritis. Där läggs grunden för framtid. En annan grupp som har fått stå tillbaka är stora delar av dem som är unga i och som växer upp. Vem är det som inte kan få ett fast arbete i ? Det är till exempel majoriteten av de unga. Den sortens land har blivit. Det är ungdomarna som väntar på sms:et i mobiltelefonen där det sägs om de får arbeta eller inte. Det är de som väntar på beskedet om vikariatet förlängs eller . Det är de som inte kan planera sin framtid. De betalar priset för Alliansens politik. Men vi satsar på de unga. Vi menar att fasta anställningar ska vara det normala och att otrygga jobb ska vara undantaget när man behöver tillfällig förstärkning. Vi satsar på utbildning på fler platser i högskolan. Vi vill höja studiemedlen som har släpat efter. Och inte minst satsar vi på att bygga bostäder. Det är ungdomarna som betalar priset för att vi inte har byggt ordentligt i . (Applåder)Det är de som flyttar runt bland bostäder med andrahandskontrakt. Det är de som blir uppskörtade på alldeles för mycket pengar när det är bostadsbrist och bostäder hyrs ut i andra hand. Man kan bara göra en sak för att komma åt detta. Det är att bygga fler hyreslägenheter. Vi satsar på klimatet. Vi ökar investeringarna mer än något annat parti på de områden där vi vet att vi kommer att kunna begränsa utsläppen. Det handlar om att renovera de slitna bostäderna, bygga ut järnvägen och satsa på den förnybara energin. Vi måste bygga om för att klara klimatet. Vi satsar även på välfärden. När regeringen har lagt 27 gånger så mycket på att sänka skatten som på välfärden gör vi lite grann tvärtom. märker också människor runt om i att det finns för få vårdplatser och att det är för stora grupper på fritis. Då är det att lägga om politiken. Vi väljer alltså att satsa på jämställdheten, på de unga, på klimatet och på välfärden. Vi menar att det är riktig politik som inte faller i trianguleringsfällan. är det enligt 7 000 färre som arbetar i kommuner och landsting än det var 2006, trots att vi har blivit 440 000 fler svenskar. Det beror till stor del på att vi har valt att skjuta över välfärden till de privata finansiärerna. Där försvinner jobben och blir i stället privata vinster i skatteparadis. Vill vi ha en rimlig välfärd behövs både att vi fördelar resurserna på ett annat sätt och att vi sätter stopp för privatiseringsexperimentet i den svenska skolan, sjukvården och äldreomsorgen.Det kanske tydligaste - och kanske också det märkligaste - exemplet på triangulering är nya logotyp. Man försöker kalla sig ett arbetarparti. Det gör det parti som genom sin historia har gått emot i stort sett varje föreslagen reform som har förbättrat den svenska arbetarklassens villkor. Det partiet är fräckt nog att kalla sig ett arbetarparti. Tydligare kan det knappast bli. Ett riktigt arbetarparti låter inte de otrygga jobben bli fler. Ett riktigt arbetarparti begränsar arbetsgivarnas möjlighet att begränsa visstidsanställningar. Det tar krafttag mot det som blir alltmer vanligt på svensk arbetsmarknad, nämligen att man hänsynslöst utnyttjar arbetskraft från andra länder, om det så är i bärskogen, bland lastbilschaufförer eller i restaurangkök. Ett riktigt arbetarparti gör någonting åt att man missbrukar bemanningsföretagen genom att sparka gamla trotjänare och i stället ta in bemanningsanställda. Ett riktigt arbetarparti bedriver en skattepolitik som gynnar lågavlönade och hyresgäster. Regeringens skattepolitik ger vad man än säger mycket mer till den som har mest, och snart spricker sönder i en liten elit som har mer än den behöver och många som kämpar för att få vardagen att gå ihop. Vi har en annan skattepolitik: Vi sänker skatten för många långinkomsttagare i och med att de får avdragsrätt för avgift till a-kassa och fackförbund. Vi höjer inte inkomstskatten för någon som tjänar . Ett riktigt arbetarparti har en politik för arbete. Hur ska en sådan se ut? Ja, dagens politik har misslyckats, och det enda regeringen kan säga är att vi ska fortsätta med mer av det som inte har fungerat. Vi kan dock använda det ekonomiska utrymmet annorlunda. Vi kan använda det till bostadsbyggande och till att bygga upp infrastruktur. Vi kan göra satsningar på förnybar energi som skapar både arbete och exportframgångar. Vi behöver fler som arbetar på våra sjukhus och i äldreomsorgen, där alltför många får stressa alltför mycket. Fler arbetslösa behöver få en bra yrkesutbildning som gör att de kan ta de arbeten som finns. Så ser en politik för ett riktigt arbetarparti ut, och inget av det får vi med dagens regeringspolitik. Det finns dock ett alternativ, och för det alternativet krävs det en annan politik - en ny logotyp räcker inte. lovade att dagens opposition ska vinna valet och byta plats med regeringen. Som jag förstod det på var det redan klart. Jag har lärt mig att vara lite mer ödmjuk och att överlåta åt väljarna att avgöra det, men frågan är var tror att placerade Vänsterpartiet.I mitten av nästa mandatperiod firar . Frågan är vad ni ska fira - kryperi för kommunistiska diktaturer över hela världen, med uppslutning bakom som det största lågvattenmärket? Ni har haft framgång i vissa val; 1998 blev väldigt starka. hade man makt att påverka , som var kraftigt försvagad. Vad gjorde man? höjde man brytpunkten, höjde man brytpunkten och 2002 höjde man brytpunkten för statlig inkomstskatt. Mandatperioden därefter accepterades en breddning av förmögenhetsskatten och borttagandet av arvs- och gåvoskatten. Det var skattelättnader på 20 miljarder, riktade till dem som tjänar mest och är mest välbeställda. hade inget att invända och använde inte sin makt till att påverka. Det är när det kan och när det har inflytande - när det är på riktigt, är frågan: Vad är det ni ska fira på hundraårsdagen - är det att ni har lyckats med bedriften att finnas som parti utan att bära regeringsmakt i en enda minut? Det är den stora frågan. Om man inte använder det inflytande man får av väljarna blir man en ljudkuliss, - en ljudkuliss ingen bryr sig om. Frågan väljarna måste ställa sig är: Ska man rösta på ett parti som aldrig gör skillnad, som alltid viker ned sig och som, om jag förstår det rätt, redan nu har övergivit idén att vara en del av en möjlig regeringsseger ? När jag hörde stå och lite grann försöka läxa upp mig kom jag på att han påminde om någon. Det tog innan jag kom på vem det var han påminde om, men det är . visas på svensk tv varje ; han är pappa till . I ett bestämt avsnitt av filmen skäller han ut sin son därför att sonen har delat med sig till de fattiga. tror nämligen att alla som frivilligt ger bort någonting är kommunister. Jag tror att ska lära sig att alla som frivilligt vill dela med sig av någonting - alla som tror på rättvisa och jämlikhet - inte är kommunister. Ta till dig det, ! Idén med replikskiftena är att man ska svara på frågor som ställs, . Det är en del av demokratins idé, och den tycker jag är väldigt värdefull och viktig. påpekade jag att hade ett stort inflytande 1998. Jag satt själv i då. Ni nådde , och det var en kraftigt försvagad . Då fanns det möjlighet att göra allvar av allt det just har hållit ett långt anförande om. Ni prövades dock på riktigt, i verkligheten, och började höja brytpunkten för statlig inkomstskatt - inte en eller två utan , . Mandatperioden efter följde borttagen arvs- och gåvoskatt och breddad förmögenhetsskatt. Spelar det ingen roll vad man gör i verkligheten om man bara håller brinnande tal som säger något annat? Är inte det en del av de demokratiproblem påpekade? De stora frågorna är: Använder sitt inflytande till att vara något annat än en ljudkuliss? Gör ni verkligen skillnad i svensk politik? Ställer ni krav? Kanske är det som säger: Ni har redan vunnit, men får inte vara med. Mycket av det som är bäst i och mycket av det jag tycker gör till det land jag är stolt över kommer från vänstern. Mitt parti har, trots alla de brister och fel vi sannerligen har haft i historien, varit först med att föreslå många av de avgörande reformerna. Det gäller löntagarnas trygghet, barnbidrag, utbyggnad av barnomsorgen, rättigheter för homosexuella och avskaffande av aga i skolan. Det har funnits en ådra av progressivitet, av att alltid vilja driva på och komma framåt. Sedan övertar ni den politiken efter hand och kallar den er egen. Den kommer dock från vänster. Jag är stolt över att vi har varit en sådan pådrivare i sociala frågor och i värderingsfrågor. Så är det också i kommunerna . Vilka kommuner är det som satsar på de lågavlönade? Vilka inför avgiftsfri kollektivtrafik? Jo, det är vänsterns kommuner. Det gör ett riktigt arbetarparti. Ett parti som låtsas vara ett arbetarparti gör tvärtom, och det gör din regering, . Jag vill börja med att konstatera att är ett av världens bästa länder att bo i. Kanske förvånar beskrivningen den som enbart följer medierapporteringen om till exempel sjukvården i vårt land. Det är ju så att det som inte fungerar, enskildheter som brister, är det som får uppmärksamheten, och det är förstås i sin ordning. Brister ska uppmärksammas för att kunna åtgärdas, men helheten och framstegen speglas mer sällan. Det är därför som det finns skäl att berätta om hur den svenska hälso- och sjukvården faktiskt står sig.På sjukvårdsområdet finns det väldigt mycket data om hur den faktiska situationen ser ut, oavvisliga fakta, och låt mig få nämna en del.Antalet vårdcentraler och tillgängligheten till vården har ökat, vårdcentralerna med . Vi har systematiskt jobbat med att beta av de vårdköer som vänstersidan lämnade efter sig. Mer pengar än går till vårdområdet. Gömda och papperslösa har fått rätt till vård. Vi reformerar psykiatrin. Vi har sjösatt en tydlig strategi för att bekämpa cancer. Vi har fler läkare och sjuksköterskor än tidigare. Vi har fler arbetade timmar i vården. Vi har patienter som är allt nöjdare. Vi har högre kvalitet på vården . Allt det här finns det siffror på. Det är kalla fakta.Sedan 2006 har de samlade utgifterna på välfärdsområdet ökat med i fasta priser. För enbart hälso- och sjukvården handlar det om en ökning med . Omvandlat till procent innebär det en ökning med 13,4 procent.Vi har lyckats väl i . Den som inte tror det när jag säger det kan ta del av internationella jämförelser, nu senast i publikationen Eurohealth. Den ges ut av European Observatory on , som är ett samarbete mellan WHO, , europeiska regeringar och Världsbanken.I det senaste numret publiceras slutsatserna av en studie över hur väl 43 länder i vår del av världen lyckas med sin politik för att främja hälsa. pekas ut som bäst i . Och forskarna bakom artikeln hävdar att om övriga länder bedrev samma politik som vi gör i skulle nära 2 miljoner liv kunna räddas i . Det är nästan ofattbart - 2 miljoner liv ! Det här är fakta och en grund för fortsatta diskussioner om vårdfrågorna.Vi har utmaningar, men ingen är betjänt av överdrifter, halvsanningar eller rena rama lögner.Fru talman! tog jag initiativ till en etisk plattform för vård och omsorg. Och kunde vi meddela att en överenskommelse har nåtts mellan inte mindre än 17 fack- och arbetsgivarorganisationer. Bland dem finns SKL, , och . Överenskommelsen ger patienterna och allmänheten rätt att få veta vårdgivarens kvalitet, ekonomi och anställningsvillkor. Allt ska redovisas öppet.De 17 organisationerna har bitvis förstås olika intressen, åsikter och värderingar. Överenskommelsen är en bekräftelse på att det går att samlas kring det som det faktiskt borde handla om, om vårdens kvalitet. De har visat att de kan enas om ett antal grundläggande förutsättningar och krav för att bedriva vård med god kvalitet oavsett driftsform.Jag önskar att jag kunde säga att vi politiker alltid är lika vidsynta. Men tyvärr har både Socialdemokraterna och inte minst valt att göra vårdens driftsform, inte innehåll och kvalitet, till stridsfråga inför nästa val - detta trots att sjukvården är allmän i , tillgänglig för alla och alla har rätt till den vård som man behöver. Den vård och omsorg som patienter valt hotas alltså med stopp och stängning efter valet, oavsett vårdens kvalitet eller popularitet. Människors egna val hotas av vänsterns dogmatism.Den svenska sjukvården har förbättrats rejält och är bättre än . Vi lever i en fantastisk tid där vi kan bota och lindra alltmer. Nya behandlingsmetoder och läkemedel öppnar ständigt nya möjligheter i takt med att kunskapen ökar. Som en följd uppstår nya utmaningar som vi måste ta oss an. mäter och jämför vi vårdens kvalitet. Därmed blir det tydligt att det finns omotiverade skillnader i vården.En utmaning handlar om att säkerställa att sjukvården är likvärdig oavsett om vi bor i eller , oavsett ålder, etnisk bakgrund och socioekonomisk tillhörighet. Oavsett allt har vi rätt till vård på lika villkor.Sverige tillhör de länder som inom ligger i topp när det till exempel gäller antalet sjuksköterskor och läkare per 100 000 invånare. Vi är, efter , det land inom som har minst antal läkarbesök per invånare. Ända vill inte tiden räcka till för vår personal att ägna tillräckligt med omsorg för den enskilde patienten. Det här går inte riktigt ihop.En utmaning är att ge de anställda i vården möjlighet att använda sin kunskap till just det som de är utbildade för. Mer av arbetstiden måste användas för patientmöten. Det var därför som vi utsåg en samordnare för att analysera och bekämpa onödiga uppgifter som tynger många av vårdens medarbetare.Vi måste också snabbare dra nytta av fördelarna med ny teknik, nya behandlingsmetoder och läkemedel. Väntetiderna måste ytterligare förkortas så att patienterna får den vård som de har rätt till.Vården för de mest sjuka äldre måste bli mer sammanhållen. Utmaningarna kommer inte att bli lätta att hantera för landets landsting, särskilt inte för de små. Att hålla hela bredden av förmågor som krävs , och som ännu mer kommer att krävas , är och blir inte enkelt.På den nationella nivån har jag sett det som nödvändigt att ta många initiativ för att åstadkomma bokstavligen livsviktiga förändringar genom överenskommelser, belöningssystem och dialoger med landsting om väntetider, patientsäkerhet, cancer, psykiatri, multisjuka äldre och mycket annat.Sättet att organisera vården innebär restriktioner som gör att vi inte kommer så långt som jag skulle vilja och som vi borde kunna göra. Det går för långsamt i när möjligheterna , fantastiskt nog, blir större och våra krav självklart ständigt ökar. Arbetsfördelningen mellan staten och landstingen begränsar vad vi kan åstadkomma.Jag vill medverka till ett konstruktivt samtal om hur vi bygger vidare på det fantastiska som vi har. Låt oss diskutera hur vi bäst möter morgondagens krav och alltid har patientens bästa i fokus.Det är min övertygelse att vi behöver en bättre nationell samordning av vården för att möta framtiden. Jag tror att staten bör ta ett större ansvar för att vi ska klara av att ge varje patient i hela landet en god vård på lika villkor.Jag är inte främmande för att ompröva väldigt mycket, inte ens främmande för att pröva frågan om ett förstatligande av sjukvården om det skulle krävas för att förbättra den. Det är dags för en genomgång av arbetsfördelningen mellan olika instanser.Fru talman! Vi håller internationell toppklass i vården, men jag är säker på att vi kan bli ännu bättre. Jag begärde ordet eftersom det var en fråga som jag återkom till i socialministerns och mitt tidigare replikskifte och som jag också ställde till statsministern utan att ha fått svar på.När vi diskuterar klimat i är ofta svaret från Alliansen att det som vi kan göra är så lite att det inte spelar någon roll. Som jag sade i mitt anförande tror jag inte på den retoriken. Jag ser ingen motsättning i att göra saker här hemma, vara ett globalt föredöme, visa att det går att bygga en bra ekonomi och att ta ett klimatansvar och bidra i det internationella klimatarbetet.Problemet med Alliansens politik har varit att man inte riktigt gjort något av det. Den svenska klimatpolitiken i halkar efter. lever vi inte upp till de löften som vi gett i internationella klimatförhandlingar. Där har löfte motsvarat att vi ska ge 2 miljarder i investeringar i klimatsatsningar i de fattigaste länderna och att det ska vara pengar utöver biståndet.Första budgeten som Alliansen lade fram efter det att det löftet var givet hedrade man halva löftet. Man anslog 1 miljard, och varenda krona var avräknad från biståndet och taget från de medel som vi skulle ge till de fattigaste av fattiga.Inför Alliansens budgetförhandlingar var jag väldigt glad att gick ut och sade: Detta vill ändra på. Man var tydligt med att de, som man skrev i en tidning, vill skjuta till mer pengar för att täcka de extra kostnaderna som klimatförändringarna tillför och att de vill ha ett utökat klimatbistånd.När sedan Alliansens budget kom visade det sig att man inte bara en gång hade halverat den miljard som man från början lade på klimatinvesteringar i de fattigaste länderna utan två gånger halverat den, först från 1 miljard till en halv miljard och till 250 miljoner nästa år.Tycker ledare att det är ett rimligt sätt att leva upp till sina internationella åtaganden att lova 2 miljarder till de fattiga länderna i klimatinvesteringar och sedan anslå 250 miljoner? Det är viktigt att sätta saker och ting i sitt sammanhang. Vi har globala ödesfrågor som inget land och ingen människa kommer undan. Det tillhör de ödesfrågor som mänskligheten i stort har att kämpa med.Sverige ligger väl till i detta sammanhang. Vi har mest koldioxideffektiva ekonomi. Vi har klarat av de mål som vi har satt upp när det gäller klimatfrågan. Vi ser ut att kunna uppnå det vi senast har förbundit oss att göra.