· H010312 · 2013-03-15 10:54:42 — Amineh Kakabaveh har frågat mig om jag avser att skärpa kraven på lönekartläggningar så att de sker oftare, förslagsvis och om jag avser att ge Delegationen för jämställdhet i arbetslivet i uppdrag att dels klarlägga de mekanismer som skapar könsdiskriminering och ojämställda löner, dels ge förslag på hur könsdiskriminering ska kunna motverkas. Amineh Kakabaveh har också frågat om jag avser att vidta åtgärder för att stimulera ett jämställt uttag av föräldraledigheten så att kvinnors och mäns ansvar för hem och familj delas lika. Slutligen har hon frågat mig om jag avser att som en del i arbetet med att nedmontera de strukturer som medför bristande jämställdhet verka för att kvinnor och män ska ha samma rätt till heltidsarbete.Vad gäller kraven på lönekartläggningar vill jag framhålla, vilket Amineh Kakabaveh också nämner, att regeringen så sent som gett ett uppdrag till om en större och mer sammanhållen tillsyn över tillämpningen av bestämmelserna om lönekartläggning. Uppdraget till löper och totalt avsätts 9 miljoner kronor.Vidare har regeringen beslutat att tillsätta en utredning som förutsättningslöst ska se över frågor om aktiva åtgärder. Det är viktigt att kraven på främjande åtgärder också i praktiken blir ett effektivt medel för att nå lika rättigheter och möjligheter för alla, oavsett till exempel kön. Det gäller därför att hitta metoder som främjar en utveckling i riktning mot ett samhälle där alla har lika rättigheter och möjligheter.Vad gäller frågan om att ge Delegationen för jämställdhet i arbetslivet nya uppdrag vill jag påpeka att delegationen redan har i uppdrag att bland annat analysera vad regeringen och arbetsmarknadsparterna kan bidra med inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen för att nå jämställdhet i arbetslivet. Delegationen ska också lämna förslag på insatser som kan främja jämställdhet i arbetslivet och minska lönegapet mellan kvinnor och män.Många kvinnor i offentlig sektor arbetar mindre än de skulle vilja. Åtgärder mot ofrivilligt deltidsarbete i denna del av arbetsmarknaden är ett ansvar för huvudmännen. Det är en fråga vi bör ta upp med våra partikamrater i kommuner och landsting.Jag håller med Amineh Kakabaveh om att det är viktigt att främja kvinnors heltidsarbete och en jämställd fördelning av föräldraförsäkringen. Forskning visar tydligt att frånvaro från arbetsmarknaden har en negativ effekt på lönen oavsett om den beror på deltidsarbete, sjukfrånvaro eller föräldraledighet. Kvinnors högre grad av deltidsarbete och frånvaro från arbetet har stor betydelse för den ekonomiska ojämställdheten.Ett mer jämställt vardagsliv där omsorgen om nära och kära, det obetalda arbetet i hemmet och föräldraledigheten delas mera lika har betydelse för, och kan minska, lönegapet. Det är min förhoppning att den förenkling av jämställdhetsbonusen som införts ska främja ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen och ett mer jämställt föräldraskap. Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det är naturligtvis mycket glädjande att jämställdhetsministern redan på sin första dag som statsråd deklarerade att hon vill ta tag i de rådande könsmaktsstrukturerna när det gäller löneskillnaderna mellan män och kvinnor, vilka bitit sig fast i över två decennier.Det är positivt att vi är överens om denna problematik. Jag vill säga att ministern har ett starkt stöd i och med att 15.52-rörelsen startats; den är nu inne på sitt andra år. Det är mycket positivt att det arbetet nu sätter i gång och det ställs krav på om att vi inte ska ha det så här.Det här handlar inte bara om diskriminering av en grupp jämfört med en annan. Mer än halva befolkningen är kvinnor i alla samhällen. Därför har vi all möjlighet och all rätt att göra allt för att dessa skillnader ska utjämnas. Jämställdheten måste råda i . Jag hoppas att alla kan hjälpas åt med detta. Det vore glädjande.Fru talman! Löneskillnaderna mellan män och kvinnor är ett av de allvarligaste samhällsproblemen på olika nivåer. Det påverkar familjelivet, pensionsåldern och hela livet när kvinnor tjänar mindre än män i . I betalar arbetsgivarna som vi vet människor olika lön efter kön, trots att män och kvinnor utför samma arbete.Kvinnornas lön är i snitt lägre än männens, beräknat på en medellön som omräknats till heltid. Detta innebär att en genomsnittlig kvinna tjänar mindre än en genomsnittlig man. Med andra ord får kvinnor mindre i plånboken än män. Kvinnan förlorar alltså under ett arbetsliv. Om deltidslöner inte räknas upp till heltid blir skillnaden ännu större, . Löneskillnaderna mellan män och kvinnor börjar redan vid första jobbet. Under resten av arbetslivet ökar skillnaderna.Männens löner är inte bara högre. Det är också en större lönespridning, vilket ger en bättre löneutveckling under hela yrkeslivet. De minsta löneskillnaderna finns inom sektor. Där är också lönenivåerna lägst. De största löneskillnaderna finns inom privat sektor i tjänstemannayrken. Där är lönenivåerna högst. Trots att man utför samma arbetsuppgifter ger arbetsgivarna olika mycket betalt beroende på vilket kön man har.Det här är väldigt allvarligt, med tanke på att vi i har varit ett föregångsland när det gäller jämställdhet. Man skäms faktiskt när man är i utlandet och folk frågar: Är det verkligen sant att detta råder i ? Man kan då inte svara annat än ja. Vi måste göra någonting åt det. Det verkar vara en ekumenisk stämning de två kvinnliga talarna emellan. Jag tänker inte bryta den stämningen.Naturligtvis går det alldeles för långsamt med ökad jämställdhet. Det är förbluffande stora klyftor i lön mellan män och kvinnor. Även i lön och ersättning för exakt samma arbetsuppgifter är det stora skillnader, som naturligtvis är oacceptabla. Men när man talar om kvinnoyrken gäller det yrken med låga inkomster.Fru talman! Jag tycker ändå att det är viktigt att registrera de förbättringar som sker. Om man inte "kasserar in" och bejakar de förbättringar som har skett utan ständigt bara pekar på de otillräckligheter som finns tycker jag att man underkänner de män och kvinnor i som arbetar för ökad jämställdhet.Jag tycker till exempel att det är viktigt att notera att skillnaderna mellan män och kvinnor har minskat . skriver i sin årsberättelse : "Resultaten visar på en utveckling med minskade löneskillnader mellan kvinnor och män under 2005-2011. Detta gäller både den ovägda och den standardvägda löneskillnaden, samt för alla sektorer. "Dessutom gick utvecklingen mot en allt mindre könsuppdelad arbetsmarknad . Snabbast går det i de mest enkönade yrkena. Då ska man veta att yrke är den variabel som kanske är den allra viktigaste för att förklara både lönenivåer och löneskillnader mellan män och kvinnor.Jag citerar vidare ur årsberättelse: "Resultatet indikerar att könsfördelningen på arbetsmarknaden blivit något mindre segregerad. "Jag vet inte om interpellanten och jag är oense här, men löneskillnaderna mellan män och kvinnor i alla kategorier har minskat mest i staten. kan man säga att staten inte är en så förfärligt stor arbetsgivare om man bortser från försvaret, men det är ganska litet också numera. Det är kommuner och landsting som är de största arbetsgivarna i den offentliga sektorn. Men kommuner och landsting har inte varit lika duktiga som staten.Rätt till heltid finns i många kommuner, till exempel min egen, , som är borgerligt styrd, nota bene, och många andra borgerliga kommuner. Det är inte så att det finns någon tydlig blockskiljande politisk profil i den frågan. Min erfarenhet är att det går ganska snabbt . I alla kommuner försöker man omorganisera vård och omsorg, liksom i landstingen, så att man ska kunna ha rätt till heltid. Man har inte alls nått fram, men det går åt rätt håll.Fru talman! Lönerna i sätts tack och lov, höll jag på att säga, av parterna i fria förhandlingar dem emellan. Det som är en besvikelse därvidlag är att det är mer snack och mindre verkstad. Om man tittar på lönerörelserna 2004, 2007 och 2012 och på de oförklarade löneskillnaderna och diskrimineringen kan man se att denna företeelse inte har avspeglats i mäns och kvinnors löne- och anställningsvillkor i övrigt i själva förhandlingarna. I förhandlingarna har man inte intresserat sig så mycket för detta. 15.52-rörelsen har tagit sitt namn av att det nu är i fyra som kvinnor jobbar gratis räknat på en heltid, då kvinnornas genomsnittliga löner är av männens. Ett annat sätt att uttrycka det - som Amineh Kakabaveh också använde - är att det skiljer 3,6 miljoner i livsinkomst mellan en genomsnittlig man och en genomsnittlig kvinna. 3,6 miljoner är så mycket trygghet, frihet och makt att det är självklart att det är en fråga som behöver diskuteras och belysas.I likhet med tycker jag att vi också ska honorera de steg som tagits. Det var 15.51 . var det ännu lite som kvinnor jobbade gratis. Men som ansvarig jämställdhetsminister vill jag titta framåt och se vad vi kan göra för att det inte ska behövas någon 15- eller 16-någonting-rörelse i framtiden.Tyvärr är det inte så enkelt som att det skulle vara vare sig , företagens eller en enskild parts fel, utan den här löneskillnaden har funnits sedan urminnes tider och finns i hela världen. Man skulle verkligen ha kunnat hoppas att vi i , som har kommit långt när det gäller förskola, föräldraförsäkring och en del annat, också hade lyckats knäcka koden till jämställda löner. Men där ligger vi i princip lika illa till som de flesta andra länder.Vi behöver och företagen, men också hela näringslivet, hela den offentliga sektorn, alla partier och alla fackförbund. Tillsammans bär vi ett ansvar för att detta ska förändras och utvecklas.Det håller inte att säga att det inte är vi politiker som ska hålla på med det här utan att det är arbetsmarknadens parter. Vi är en av de viktigaste parterna på arbetsmarknaden. Vi anställer miljontals män och kvinnor i kommuner, stat och landsting, och där behöver vi ta ett större och mer uttalat ansvar.När 15.52-rörelsen hade en panel på var , som är ordförande i och Landsting, med där. Han klev fram och sade, precis som jag sade, att vi politiker inte längre ska gömma oss utan säga att vi ska vara med och ta ansvar för det här. Han pekade på den kvarts miljard som kommuner och landsting har fått i bidrag från till så kallade HÅJ-projekt. I 70 av landets kommuner har man jobbat med konkreta, tydliga jämställdhetsglasögon på sig och har kunnat jobba konkret och aktivt.Anders berättade att ledande företrädare bland politiker och tjänstemän i våra kommuner plötsligt ser detta på ett nytt sätt: Plötsligt ser vi det egna ansvaret. ska vi i den kommande lönerörelsen också ta ansvar för det. Jag har höga förhoppningar om att detta ska bli ett av många viktiga bidrag till mer jämställda löner, att vi som politiker i vår roll som arbetsgivare tar ansvar för rätt till heltid och mer jämställda löner. Tack, ministern, för resonemanget! Självklart är det mångas ansvar, och inte minst politikernas. Precis som du påpekade gömmer kommuner, landsting och stat egentligen arbetsgivare. Det är ju vi själva, politikerna. Och det är skamligt, och allvarligt, att vi har alla kvinnor inom till exempel , lärarna i kommunala skolor, alla sjuksköterskor och undersköterskor inom . Det är vårt ansvar att se till att de 9 miljoner som har avsatts till används.Som jag sade från början handlar denna fråga inte om enbart en särskild grupp. Den handlar om majoriteten av ett lands befolkning, som diskrimineras helt systematiskt. Därför måste vi helt enkelt ha andra metoder för att kunna jobba med detta. Det är bra att man tar steget, men för att komma till rätta med denna problematik, som har bitit sig fast i så många decennier, tror jag att det behövs mycket mer politiska muskler.Det är viktigt. Vi har en regering som har varit kvinnofientlig. Jämställdhetsdepartementet lades ned i och med att den här regeringen kom till makten. Beteckningen på ministern är inte ens jämställdhetsminister, och det är också utbildningsministerns ansvar. Det säger jättemycket att man har stramat åt beteckningen. Den som har ett utrymme, en portfölj och ett departement kan se till att detta arbete prioriteras på ett helt annat sätt när det gäller jämställdhetsfrågan.Jämfört med får kvinnorna betalt en minut mer per dag , och därför bytte rörelsen namn. Den startades på initiativ av Kvinnolobby. Historiskt har politiska kvinnoförbund, fackföreningar och kvinnorörelsen stått bakom detta. Namnet blev 15.52 eftersom vi från och i fyra nu jobbar gratis. Om utvecklingen går så här långsamt kommer det att ta innan vi har jämställda löner.Därför behövs det nu verkligen mer än någonsin samlade krafter för att ställa krav på arbetsgivare. Majoriteten av arbetsgivarna är kommuner, landsting och staten, och därför borde det vara lättare att ställa krav. Det behövs också när det gäller hem, att ta hand om barn och delad föräldraledighet. Det borde vara en högt prioriterad fråga, eftersom kvinnorna halkar efter i löneutvecklingen och hela livet drabbas på grund av att kvinnan måste ta ledigt varje gång ett barn föds. är av dem som tar föräldraledighet kvinnor, och det är väldigt få män som tar ansvar. Jag ska bara ta upp en eller två saker. Det ena är kommunala bolag. Det är inte bara lönerna som är högre för män än för kvinnor, utan även andelen som sitter i kommunala bolag och dessutom landstingsbolag. Det är också någonting som vi måste lyfta fram. Precis som interpellanten sade är det vi politiker som har makten. Ingen annan har det - parterna har det inte, utan det är enbart politiker.Det andra är en observation som jag har gjort under ett antal debatter i denna fråga. Det är att väldigt många går upp och säger, som interpellanten - och jag har ingenting emot det - att det är politikerna som har ansvar och att vi måste göra någonting. Men om man sedan tittar på de kommuner som dessa personer kommer ifrån ser man att det även är kommuner med rödgrön majoritet. Det är inte så att de driver en annorlunda lönepolitik än borgerligt styrda kommuner.Politiker på båda sidor av blockgränsen förefaller vara lika blinda för detta problem. Det är inte så att rödgröna kommuner i och på andra ställen, där man har suttit vid makten i stort sett sedan demokratin infördes, har en väsentligt bättre jämställdhet vad beträffar lönebildningen, eller vice versa där borgerliga politiker har haft det dominerande inflytandet.Det här är någonting som jag tycker att vi ska lyfta fram, inte minst i , att enskilda kommuners lönepolitik beror på politikerna i dessa enskilda kommuner. Det ska lyftas fram, och det ska bli en viss stigmatisering av de politiker som inte förmår leva upp till högtidstalens åtaganden i sin faktiskt förda politik hemma i kommunerna. Jag är uppfylld av engagemang för att göra mer jämställt och av en hel del ilska över att det ser ut som det gör. Men jag tar bestämt avstånd från påståendet att denna regering är eller har varit kvinnofientlig. Det är en nidbild som jag tänker motarbeta varje gång jag får tillfälle.Min företrädare satte i gång en historiskt stor satsning för att få bukt med mäns våld mot kvinnor. Långt har satsats på detta. Det har utbildats, det har förändrats, det har samordnats och det utreds. Vi har fortfarande ett långt reformarbete framför oss. Men det var ingen kvinnofientlig regering som gjorde detta.Regeringen har föreslagit att satsa nästan en miljard på karriärlöner för lärare. Lärare är ett typiskt underbetalt kvinnoyrke. Här går vi, lite mot hur vi jobbar mellan stat och kommun, in och lägger nästan en miljard för att höja lönerna för tiotusentals kvinnor. Det är ingen kvinnofientlig regering som har gjort det.Jag var med och genomförde den första pappamånaden när jag jobbade med , och sedan har vi genomfört ytterligare en. prövar alliansregeringen en jämställdhetsbonus som vi ska utvärdera och se hur den fungerar. Det är inte någon kvinnofientlig regering som har gjort det heller.Vi har satsat på jämställdhetsintegrering. Det kallades mainstreaming när jag var i politiken och var ganska nytt då. I går ledde jag en stor jämställdhetskonferens där det var fler män än kvinnor i publiken.Det var fler män än kvinnor, som aktivt har arbetat med jämställdhet i 70 av landets kommuner. har jag precis träffat 18 generaldirektörer för 18 myndigheter som ska ta över stafettpinnen och fortsätta jobba med mainstreaming, jämställdhet och integrering för särskilda medel som har avsatts för detta. Det är inte heller någon kvinnofientlig regering.Vi oroas över att pojkar kommer efter i skolan. Det är en annan viktig jämställdhetsfråga. Pojkar trillar efter, och pojkar får inte någon ordentlig utbildning. Det leder till att de inte får några jobb och att de inte bildar familj. Vi har en tragedi framför oss om vi inte gör något åt detta.Vi vet att flickor klarar en skola utan så mycket krav och utan så tydliga normer. När vi nu återinför krav och normer är jag övertygad om att det kommer att innebära att pojkar lättare kan hänga med.Avslutningsvis kan jag berätta att jag träffade EU-kommissionären . Hon berättade om och gav bilder av hur det ser ut i den ekonomiska krisens . Särskilt berörande var hon när hon berättade om och om hur många kvinnor där tvingas lämna ifrån sig sina barn därför att de inte har råd att försörja dem. Många barn får sitt enda mål mat i skolan.Att leva i ett land där det förs en ansvarig ekonomisk politik som gör att välfärden håller samman också under en av de djupaste lågkonjunkturerna i är att leva i ett land som inte har en kvinnofientlig regering. Jag tackar statsrådet. Det är klart att saker och ting görs. Men jag menar att när man till exempel inte har en egen portfölj och inte något eget departement vet vi att arbetet blir lidande. har vi med denna högerregering fått en hel del negativa konsekvenser på jämställdhetsområdet. Det visar också forskningen.Precis som ministern själv påpekade har tjejerna bättre betyg än killarna. Det är tjejerna som studerar vidare, men det är också de som får mindre lön i plånboken när de tar de första jobben. Dessa ungdomar och killar ska vi satsa på så att de inte blir outbildade. Men problemet är inte detta, utan problemet är att det skiljer sig i lönekuvertet mellan killar och tjejer. Och det är en allvarlig systematisk jämställdhetsproblematik i vårt samhälle. Därför tycker jag att de 9 miljoner i satsningar som görs är långt ifrån tillräckliga om man ser till det behov som finns i dag.Det är intressant att - det var väl då FN:s fjärde kvinnokonferens hölls i - var ett av de länder som antecknade och skrev under åtagandena. Vi har förbundit oss till detta när det gäller jämställdheten, lönekartläggning och delad föräldraförsäkring.Jag undrar om ministern vill göra någonting åt den delade föräldraförsäkringen. Jämställdhetsbonusen har inte varit fruktbar. Finns det andra åtaganden? Såvitt jag vet - och jag är ganska säker på detta - infördes ett departement som hade ordet jämställdhet i sitt namn 2006. Det hette Jämställdhets- och integrationsdepartementet. hade det aldrig funnits. hade också en lång rad andra frågor när ministeriet innehöll ordet jämställdhet i sitt namn.Jag vill nog säga att jag nu förvaltar en lång svensk tradition av en minister som vid sidan av sitt ansvar för jämställdheten har en del annat i sin portfölj. Jag menar att det på inget sätt innebär att man inte kan driva jämställdhetsfrågor på ett radikalt och progressivt sätt.Jag hade nöjet och stoltheten att representera på FN:s kvinnokommission . Det som händer nu i världen är att det finns mörkerkrafter långt bortom de debatter som vi för här i och bortom det som de flesta av partierna i denna kammare, med något litet undantag, är överens om. De segrar som vanns i får vi nu kämpa med näbbar och klor för att behålla. I detta avseende tror jag att jag talar både för interpellanten och för de flesta andra; och det gör jag med stolthet.Vi får se vad jämställdhetsbonusen kan innebära. Om den inte visar tecken på att sätta fart på utvecklingen mer än vad den har gjort får vi överväga andra sätt att utveckla föräldraförsäkringen. Detsamma gäller lönekartläggningen. Ska det vara , ska det vara eller är det kanske något annat som gör att vi kan utveckla lönekartläggningen till ett ännu bättre verktyg? Det lämnar utredningen besked om i november.Tack för en viktig och spännande debatt! Jag ser fram mot att fortsätta att föra detta samtal.