· H010365 · 2013-04-16 13:17:25 — , , har frågat mig om jämställdhet inom räddningstjänsten och vad som ska ha högst prioritet: att räddningstjänsten ska spegla befolkningssammansättningen eller att räddningstjänsten ska fokusera på att rädda liv.För den räddningstjänst som denna interpellation handlar om ansvarar kommunerna.Regeringens uppfattning när det gäller jämställdhet inom räddningstjänsten framgår av skrivelsen Samhällets krisberedskap - stärkt samverkan för ökad säkerhet (skr. 2009/10:124, bet. 2009/10:FöU9, rskr. 2009/10:327). Regeringen anser att räddningstjänstens sammansättning av personal bör spegla samhället. Jämställdhet, jämn könsfördelning och mångfald inom den kommunala räddningstjänsten är nödvändigt.Målet är att öka kompetensen inom räddningstjänsten och att säkra hög kvalitet på verksamheten. Det handlar till exempel om att räddningstjänsten ska ge kvinnor och män ett likvärdigt och bra bemötande vid räddningsinsatser, och att räddningstjänsten kvalitetssäkrar sitt förebyggande och insatsinriktade arbete så att det möter såväl kvinnors som mäns behov. Därmed kan allmänhetens tilltro till organisationen och verksamheten stärkas. Därmed kan också förtroendet för räddningstjänsten öka hos dem som drabbas av olyckor och hos dem som ska informeras om hur olyckor kan undvikas. Det är ett faktum att räddningstjänstens personalsammansättning är mycket homogen. Antalet personer med annan bakgrund än nordisk och särskilt med utomeuropeisk bakgrund är alltför få, och andelen kvinnor i räddningstjänsten är för låg. Det finns även andra grupper i samhället som är underrepresenterade.Regeringen har i budgetpropositionen angett att ytterligare åtgärder bör prövas för att öka rekryteringen av kvinnor och andra underrepresenterade grupper till brandmannayrket. Marknadsföringen av Skydd mot olyckor-utbildningen vid Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör utvecklas för att åstadkomma en ökad mångfald bland eleverna. Regeringen avser att pröva införande av lämplighetstester genom till exempel Totalförsvarets rekryteringsmyndighet med syftet att säkerställa elevernas förutsättningar att klara yrket inom bland annat den kommunala räddningstjänstverksamheten - detta för att öka kompetensen inom den kommunala räddningstjänsten, där jämställdhet och mångfald är viktiga delar.Det kan också nämnas att arbetet som brandman är fysiskt krävande. För att bli antagen till Skydd mot olyckor-utbildningen ställs fortsatt höga krav. Utöver grundläggande högskolebehörighet och körkort för personbil krävs att man är simkunnig, fullt frisk och har genomfört rullbandstest. Kommunerna beslutar själva om vilka krav som gäller för anställning inom respektive räddningstjänst.Kenth antyder att en räddningstjänst som speglar befolkningssammansättningen i samhället skulle vara sämre för att rädda liv. Det är fel. En räddningstjänst som speglar samhället är en mer effektiv och ändamålsenlig räddningstjänst. Jag får tacka för svaret, även om jag tycker att svaret var mer oroväckande än vad jag först hade förväntat mig.För dem som tittar på denna debatt kan det vara bra att veta anledningen till att jag påkallar den. Det är nämligen så att kraven för att bli brandman har sänkts plus att man numera kvoterar in folk som annars inte hade varit kvalificerade för att bli brandmän. Anledningen till dessa sänkta krav är att man vill stilla ett politiskt korrekt behov, i det här fallet, som ministern själv uttryckte det, för att uppnå en "jämn könsfördelning och mångfald".Sådan är situationen . Det är därför jag har initierat denna debatt.Jag menar att detta inte är någonting annat än oerhört anmärkningsvärt. En brandkårs viktigaste uppgift är att rädda liv, inte att uppfylla politiska mål om att spegla befolkningssammansättningen.Resultatet av den politik försvarsministern står här och försvarar är kort och gott en sämre räddningstjänst för invånare. Låt mig ge några exempel.En person med erfarenhet av att vara brandman och med goda vitsord blev nekad när han sökte sig tillbaka till efter en sejour som polis. Vem anställdes i stället för honom? Jo, exempelvis en 23-årig kvinna utan körkort som vikarierat som mellanstadielärare och gått en komvuxutbildning i pedagogiskt ledarskap.När den här erfarna brandmannen frågade vad han skulle göra för att förbättra sina chanser fick han svaret att han skulle fördjupa sig i ämnet pedagogik.Man tar sig för pannan när man hör det här.Vad är tanken - att han ska prata omkull en brand? Vad är viktigast, att kunna rädda liv när det brinner eller att sälja brandvarnare till allmänheten?Ett annat exempel på hur denna kvoteringsiver utsätter andra människor för fara kan till exempel ses vid forcering av dörrar. När det brinner i din eller min lägenhet ska brandmännen snabbt kunna ta sig in. En vanlig dörr forceras på kanske och en säkerhetsdörr . När brandmännen vid för sedan skulle öva sig i detta tog det två kvinnliga brandmän, enligt uppgift, elva minuter.Henrik , som är brandmästare i Höganas, sade: "Om det är sant är det djupt allvarligt. Efter så finns det inget liv att rädda på andra sidan. ", en före detta brandmästare och chef med erfarenhet, känd bland brandmännen för att hans övningar var stenhårda, är själv vittne till hur brandkårsstyrkan har börjat monteras ned i jämställdhetens och mångkulturens namn.Han sade:"Man har med berått mod sänkt kvaliteten på brandmännen så att allmänheten nu kan räkna med att bli räddade i en farlig situation eller åtminstone få den bästa hjälpen. Det är en fullständig katastrof. "Han sade vidare:"tar man in så fysiskt svaga personer att de aldrig skulle klara mina övningar. Det betyder i sin tur att de måste ha lättare övningar, vilket gör att de blir sämre och sämre. ", som är ordförande för , berättar för tidningen hur räddningstjänsten fokuserat alltmer på mångfald och allt mindre på yrkeskunskap:"2011 drev vi tillsammans med ett fall i domstol som rörde en svensk brandman som trots utbildning nekades jobb vid Brandförsvar. som ett antal kvinnor med sämre eller inga relevanta meriter fick jobb som brandmän. "Den här utsatta brandmannen fick i förlikning för det här. Jag menar att denna rent oansvariga och farliga situation står försvarsministern och försvarar, berömmer och till och med säger är nödvändig, vilket för mig är helt otroligt.Oavsett om det är kvinnliga eller manliga brandmän, om det är kvinnor eller män, är det viktigaste kompetensen, inte att eftersträva någon form av kvotering eller ett visst antal kvinnor på platserna. Det kan aldrig vara ett mål. Och som vi har sett har vittnen efter vittnen visat hur ohållbar denna situation är. Den här debatten blir lätt fokuserad på enskilda fall som kanske inte speglar vad det egentligen handlar om.Till att börja med vill jag säga att det är räddningstjänstens innehåll som ska styra vilka kompetenser som behövs inom räddningstjänsten. Och det har skett en utveckling.Under den gamla räddningstjänstlagens tid bestod räddningstjänst till stor del av utryckningar, inte bara till verkliga händelser utan det var också i stor utsträckning falska automatlarm. Det var en väldig fokusering på just utryckningsbiten i räddningstjänsten.Men tittar man statistiskt på hur mycket av en brandmans arbetstid som faktiskt åtgår till den här typen av insatser ser man att det är en mycket liten del.Med den nya lagen om skydd mot olyckor, där huvudansvaret för säkerheten och tryggheten i samhället när det gäller de frågor som omfattas av lagstiftningen ligger på den enskilde, har räddningstjänsterna delvis en annan roll. Det är större fokus på förebyggande arbete och på att på olika sätt kunna bidra till att den enskilde kan ta sitt ansvar. Där ingår till exempel brandskyddskontroller i form av att man tittar på att större anläggningsägare uppfyller kraven på systematiskt brandskydd men också utbildning, undervisning och en mängd olika saker. Det är kontakter med olika aktörer i samhället på olika plan.Det här ska också fylla brandmännens dagliga arbetstid.När det gäller möjligheterna att utföra svåra och fysiskt krävande räddningstjänstinsatser har självklart en arbetsgivare ansvaret för att den enskilde enligt arbetsmiljölagen har den utbildning och utrustning som är nödvändig för arbetets genomförande.Men det här innebär inte att man helt okritiskt ska utgå från arbetsmetoder som man i stor utsträckning ägnade sig åt tidigare. Det som har varit dimensionerande för svensk räddningstjänst har varit rökdykningsinsatser, men det är en arbetsmetod som inte alltid används. Och det kanske är så att alla inte ska behöva klara de allra svåraste situationerna. Men däremot har man kompetenser som behövs i andra sammanhang.Jag har varit räddningstjänstpolitiker på nivå , så jag har sett den här utvecklingen. Jag tycker att det är en positiv utveckling där man faktiskt värderar olika kompetenser. Pedagogisk kompetens kan vara nog så viktig om man ska få andra människor att ta sitt ansvar och förstå de utmaningar som ligger i att kunna ha en anläggning som uppfyller de krav som är rimliga att ställa. Och det handlar om att förhindra att människoliv går till spillo, att olyckor inträffar och att egendom förstörs.Det kanske också behövs kompetens som innebär att man tillför räddningsstyrkorna sjukvårdskunskaper. Det kan vara någon som har varit ambulanssjukvårdare, sjuksköterska eller undersköterska. Det kan finnas behov av till exempel någon som har kompetens som sjukgymnast, eftersom det uppkommer arbetsskador . Man kan behöva rehabilitera sig. Man behöver veta hur man ska träna.Jag har väldigt svårt att se att man ska måla upp någon form av motsatsförhållande mellan ambitionen att alla människor som har kompetens att tillföra ska kunna vara i räddningstjänsten och att en del inte klarar de svåraste uppgifterna. Den här debatten handlar om någonting bredare än de enskilda exempel som interpellanten nu har nämnt i debatten. Precis som säger har räddningstjänsten förändrats väldigt mycket under de senaste åren.Jag vill ta min utgångspunkt i rekryteringskraven. Ja, det ska ställas höga krav, både vad gäller rekrytering till utbildningen i skydd mot olyckor som staten tillhandahåller och vid rekryteringen till den kommunala räddningstjänsten. Men det ska ställas rätt krav, och kraven för att antas till SMO-utbildningen är höga. De innehåller både teoretiska kunskaper, krav på körkort, simkunnighet, god fysik och god hälsa. Det är en myt att kraven skulle ha sänkts för kvinnor. Kraven för utbildning och anställning inom räddningstjänsten skiljer sig inte för kvinnor och män.När det gäller anställningen till den kommunala räddningstjänsten är det kommunerna som ställer upp krav som är anpassade efter den riskbild som finns i kommunen. Erfarenheter enligt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap visar att de fysiska krav som ställs i vissa kommuner är utslagsgivande i rekryteringen av brandmän. Vissa kommuner har så höga fysiska krav att i princip inte någon kvinna klarar dem.Gör man en jämförelse mellan andra traditionellt mansdominerade yrken ligger räddningstjänsten absolut sämst till när det gäller att få in kvinnor. Andelen i operativ tjänst inom är . Polisen har som jämförelse kvinnor i operativ verksamhet. I Försvarsmakten ligger det på när det gäller de heltidsanställda gruppbefälen, soldater och sjömän.Läget är alltså kvinnor i den kommunala räddningstjänsten, fru talman.MSB har i en annan utvärdering kommit fram till att det finns behov av att utveckla just ny teknik och nya metoder som underlättar tunga arbetsmoment. Det är någonting som kommer att gynna både dem som ska räddas och de män och kvinnor som arbetar inom räddningstjänsten. Då utvecklar man nämligen metoder som skapar en bättre arbetsmiljö, det blir en höjd säkerhet för den egna personalen och man ökar effektiviteten i räddningsinsatser. Det stärker också det breda arbetet som den nya lagstiftningen omfattar: skydd mot olyckor som handlar om hela kedjan, det vill säga att förebygga, motstå, hantera, återhämta och lära av olyckor och kriser.För mig är det helt självklart att en jämställd räddningstjänst också blir en effektivare räddningstjänst. ska ju ge en likvärdig service till medborgare, och ska det vara en service som möter alla människors olika behov. För att kunna förstå och möta de olika behoven i samhället behöver man olika typer av kompetenser och olika typer av meriter och livserfarenheter.Avgörande för att lyckas är nämligen att kunna göra rätt bedömningar. Det är förmågan att kunna samarbeta, kommunicera och skapa förtroende hos de drabbade, hos de anhöriga runt omkring och hos frivilliga som kanske vill vara med och hjälpa till. Det är förmågan att kunna lösa oförutsedda problem. Detta kan vara helt avgörande när det gäller att skydda och rädda liv.Mental styrka kan vara lika avgörande som fysisk styrka. Men tycks bara vilja titta på den rena arm- och benstyrkan. Det är ett väldigt omodernt och ensidigt sätt att se på räddningstjänsten. När man har en interpellationsdebatt och någon annan hoppar in och börjar debattera måste man prioritera sin tid, och eftersom jag bara har en begränsad tid ska jag inrikta mig på den jag är här för, och det är försvarsministern.Jag har aldrig påstått att kraven sänktes specifikt för kvinnor. Kraven sänktes för alla för att kvinnor skulle komma in. Jag har pratat med brandmän som har jobbat i yrket. Jag har citerat flera av dem som har påstått precis det här. På Syds hemsida och på MSB:s hemsida står det precis det här, nämligen att man ska eftersträva si och så många kvinnor eftersom man av någon anledning tror att det finns ett självändamål i det. Men det finns det inte. Man pratar om att det kanske behövs sjukgymnaster och vad det nu kan vara, men det finns ingenting som säger att folk med rätt fysisk kompetens inte kan vara sjukgymnaster.Brandmän kommer ibland till trafikolyckor som också kräver det fysiska. Man ska bända loss dörrar. Man ska ta ut folk. Om man kan hitta folk som är sjukgymnaster, och det finns män som är fysiskt kapabla och som är sjukgymnaster, är det inget självändamål att ta in kvinnor bara för att. Jag har fortfarande inte hört ett rimligt argument för varför det skulle vara så.I försvarsministerns svar sade hon att kommunerna ansvarar för det här. Det stämmer, men det är , en statlig förvaltningsmyndighet, som utfärdar arbetsmiljöföreskrifter. I deras AFS för rökdykare - som i grunden är brandmannayrket - är det enda fysiska kravet som uppställs att man med 24 kilos packning ska kunna gå på ett rullband i en hastighet av ½ kilometer i . Det motsvarar en promenad i normal gångtakt. Det är det fysiska kravet.Är detta vad försvarsministern benämner som höga eller hårda krav? Jag hade nästan skrattat om det inte vore så sorgligt.De andra hårda kraven som ministern talar om är körkort och simkunnighet. Jag har inte sett att det står lagstadgat någonting om simkunnighet någonstans, men det finns såklart lokala föreskrifter. Tittar man till exempel på Malmös "hårda" krav på simkunnighet, vad innefattar det? Jo, simning i badbyxor. Det är alltså motsvarande simborgarmärket, någonting man tar på lågstadiet.De lokala räddningstjänsterna kan ställa egna och hårdare krav, och tidigare gjorde de ofta det, men även det har minskat. Alla tre storstadsregionerna har till exempel sänkt sina krav på grund av de underliga politiska mål som ger uttryck för här i dag.Vittnesuppgifter från bankrån gör gällande att räddningstjänsten vid uppkomna situationer fått avvakta en insats på grund av bristande kompetens och förmågor. Den försämrade kvaliteten visade sig till exempel vid en brand i , där två brandmän som inte hade tillräcklig kompetens gick bort sig i ett eld- och rökhav och var nära att mista livet. Man fick skicka in andra brandmän för att rädda dem.Dispatch International skriver om ett tvåårigt jämställdhetsprojekt i där man avsatte för projektet brandman. Det var sex kvinnor som ingick i projektet. Enligt , han som har erfarenhet, var de inte ens i närheten av att klara kraven. Tanken var att de under utbildningens gång skulle klara dessa krav. Det gjorde de dock aldrig. Ändå fick alla anställning.När sådana här uppenbara misshållanden uppdagades, till exempel när man märkte att det tog att forcera en dörr för två kvinnliga brandmän, blev chefen förbannad. Inte på själva problemen, utan på dem som uppdagade problemen. Det var det han blev arg på, inte på att folk inte hade kompetens. Han sade: Det är ett bekymmer att vi har medarbetare som bevakar, mäter och klockar arbetskamrater i uppenbart syfte att misskreditera och förringa. Det är ett bekymmer att övningar fortfarande arrangeras med tydligt syfte att påvisa bristande förmågor hos den ena eller den andra medarbetaren.I stället för att reagera över dåliga resultat, bristande kompetens, kvotering och sänkta krav skjuter chefen i stället budbäraren. Trots allt detta står försvarsministern här och säger att det är nödvändigt. Det är chockerande att lyssna på. När man hör debattera den här frågan kan man få uppfattningen att det är antingen eller. Det handlar om arm- och benstyrka eller någonting annat.Men det är inte så det ser ut. Det finns ju krav på en mängd olika saker om en fungerande räddningstjänst ska kunna lösa sina uppgifter. Det handlar om arm- och benstyrka i vissa situationer och om andra kompetenser i andra sammanhang.Sedan är frågan hur man ska värdera detta. När det gäller till exempel rökdykarinsats är det omgärdat av en mängd olika detaljerade bestämmelser, eftersom det typiskt sett är farlig verksamhet, för att man ska kunna upprätthålla de rimliga krav på säkerhet som finns för dem som utför insatsen. Men det är ändå en väldigt liten del av räddningstjänstens arbete. Jag ska inte förringa dess betydelse, för den kan vara nog så viktig och avgörande i vissa situationer, men det behövs också andra kompetenser.Vad jag tror att det här egentligen handlar om, och det bygger jag bland annat också på att jag själv har arbetat som polis , är att många män är rädda om sin manlighet. Deras arbetsinsats, om det nu handlar om styrka i specifika situationer, blir inte mindre värd av att det tillförs andra kompetenser till räddningstjänsten. Det handlar inte om det. De här så kallade vittnesmålen är partsinlagor utifrån hur man uppfattar situationen. Det kan finnas saker och ting som stämmer i det också, men allt stämmer inte.Till exempel nämndes , där jag är ordförande. Jag pratar inte om enskilda fall, men de uppgifter som florerar om den aktuella anställningen är inte korrekta i alla delar. Det är viktigt att framhålla. Jag skulle vilja återvända till det påstådda val som måste göras mellan effektivitet, jämställdhet och mångfald. Varför är det här en viktig fråga? Varför är det någonting som regeringen skriver, beskriver och kräver på alla områden?Jämställdhet i räddningstjänsten som på alla andra områden är en demokratisk rättvisefråga. Kvinnor och män ska ges likvärdiga möjligheter att välja yrke och de ska ha likvärdiga möjligheter att kunna bidra till ett säkrare samhälle.Jämställdhet är också en fråga om kvalitet i verksamheten och en förbättrad operativ förmåga. Arbetslivsforskning visar att jämställda arbetsplatser är mer innovativa och har mer kreativa lösningar på problem i arbetet, och näringslivsforskning tyder på att jämställda arbetsplatser ofta har bättre lönsamhet.Jag vill nämna två lagar som styr räddningstjänstens arbete och arbetsvillkor. Det ena är lagen om skydd mot olyckor. Den slår fast att räddningstjänsten ska planeras och organiseras så att räddningsinsatserna kan genomföras på ett effektivt sätt.Den andra lagen är diskrimineringslagen. Den lägger fast att arbetsförhållanden på en arbetsplats så långt som möjligt ska lämpa sig för att alla arbetstagare, oavsett kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, ska kunna arbeta där. Det finns ingen motsättning mellan detta.I vårt teknikberoende samhälle finns alla möjligheter att genom att utveckla metoder och teknik åstadkomma arbetsförhållanden inom den kommunala räddningstjänsten som möjliggör att båda de här kraven uppfylls. Här har vi en kombination av framför allt förebyggande arbete och rena insatser.Dagen före besökte jag en brandstation här i för att samtala med de brandmän som arbetar där och uppmärksamma deras viktiga arbete, särskilt då utryckningarna är många. De brandmän som jag träffade där var mycket noga med att betona vikten av det förebyggande arbetet, det vill säga de åtgärder som individer, företag och organisationer själva kan utföra för att motverka skador och olyckor.Den grundläggande inställningen hos räddningstjänsten ska ju vara att säkerhet och trygghet för människor, miljö och egendom är det naturliga tillståndet, inte olyckor. Att bedriva räddningstjänst handlar om så mycket mer än att rycka ut när olyckan har hänt. Det handlar om att få äldre och yngre att installera brandvarnare. Det handlar också om att kunna bära ut någon ur ett brinnande hus.Det är räddningscheferna i landets kommuner som har ansvar för att räddningstjänsten är ändamålsenligt ordnad. De driver frågan om ökad jämställdhet och mångfald utifrån förvissningen att det kommer att bidra till organisationsutveckling, förbättrat skydd mot olyckor och en effektivare räddningstjänst.Trots den styrning och trots projekt som har förekommit vill jag ändå bara slå fast att man har uppnått en andel av kvinnor inom den kommunala räddningstjänsten. Det finns deltidsanställda brandmän och heltidsanställda. Av dessa sammantaget är det som är i operativ tjänst. Det första jag vill poängtera är att vi inte är emot invandrare eller kvinnor som brandmän. Det vi är emot är att man ska kvotera, vilket framgår väldigt tydligt av till exempel räddningstjänstens hemsida att man gör. Vi är emot att man ska sänka kraven för alla, vilket man har gjort i regionerna, och vi är emot de låga krav som jag läste upp tidigare. Det är vi emot, inte att kvinnor och invandrare jobbar där, men att man ska få in dem med alla till buds stående medel, vilket är fallet i dag.Det jag säger här är inte något som jag har hittat på. Jag har talat med erfarna brandmän runt om i landet om det här. De bekräftar precis det jag står här och säger. Denna verklighet tystas ned, så som Per Widlundh försökte göra genom sin interna mejl.Jag kan citera brandmästare : "I förlängningen innebär detta en fara för allmänheten. Ska vi få rätsida på problemet måste vi våga prata om det, det måste ställas krav som motsvarar yrkets behov." Det gör det inte i dag.Vi hade fler exempel på misslyckade insatser. Vi har fler exempel på att brandmän inte har klarat av att ta upp de dörrar som de ska kunna göra när de är ute på en insats, som misslyckades med det på grund av att man satt fel person på fel plats. Ministern kanske inte skyllde på kommunerna, men har ju möjlighet att besluta om ändringar i systemet. Regeringen och ministern kan själva ändra de politiska signaler som skickas ut till exempel till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, som är den överordnade statliga myndigheten för de kommunala räddningstjänsterna.Vi och regeringen kan med andra ord lägga fram förslag för att ändra lagen, skärpa kraven och förbjuda kvotering. Dessutom kan vi införa en enhetlig nationell utbildning med antagningskrav så att kvalitet och kompetens blir hög och framför allt lika i hela landet, vilket inte är fallet eftersom varje kommun kan besluta lite som den vill själv.För mig kvittar det om det är kvinnor eller män i . Det som spelar roll är att det är de mest kompetenta som arbetar där. Med dagens signaler och dagens regler är det inte bara olyckligt utan även direkt oansvarigt. Kraven för att arbeta inom räddningstjänsten ska vara adekvata. De ska motsvara de krav som verksamheten ställer. Det är krav på alltifrån fysisk styrka till teoretiska förkunskaper, till ledarskap och till förmåga att kunna kommunicera. Det som jag har försökt förklara här är vad den moderna räddningstjänsten ställer för krav.