· H11079 · 2013-12-09 14:31:22 — har ställt följande fråga till mig: Vilka politiska och principiella överväganden gör miljöministern och regeringen gällande möjligheten att sälja utsläppsutrymme till andra EU-länder? ställer också frågan om jag och regeringen håller med om att principen om ska sälja eller inte är viktig att slå fast relativt snart.Det är en rimlig slutsats att anta att kommer att klara sitt åtagande under ansvarsfördelningsbeslutet med viss marginal. Detta är bra och en förutsättning för att vi ska kunna klara det än mer ambitiösa nationella målet om en 40-procentig minskning av utsläppen till 2020 jämfört med . När publicerar preliminär utsläppsstatisk kommer vi att ha en bättre bild av hur stort ett överskott kan tänkas bli. Regeringen kommer därför, som tidigare aviserats i svar på riksdagsfråga 2013/14:42, att återkomma med besked i budgetpropositionen genom en preliminär redovisning av hur uppfyller sitt EU-åtagande. I fall är det nationella etappmålet mer ambitiöst än åtagande under ansvarsfördelningsbeslutet och kommer, som regeringen tidigare aviserat, att vara styrande för regeringens agerande när det gäller utsläpp av växthusgaser i den icke-handlande sektorn. Ett överskott kan först anses uppstå om också det nationella målet överträffas. Att EU:s medlemsstater tillåts att handla med AEA-krediter innebär inte att utsläppen ökar utan att de tvärtom har möjlighet att minska på ett mer kostnadseffektivt sätt. För mig och regeringen är det viktigt att vi nu skapar förutsättningar för ambitiösa klimatmål inom EU till 2030. Att vi kan visa på sätt att göra det kostnadseffektivt kommer att hjälpa oss i den ambitionen. Då (S), som framställt interpellationen, anmält att hon på grund av sjukdom var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att (S) i stället fick delta i överläggningen. Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag förstår, , att det inte kan vara lätt, och jag förstår varför jag inte får svar på de frågor som har ställt i interpellationen. Jag är nämligen ganska övertygad om att egentligen tycker ungefär likadant som interpellanten, alltså att det vore en katastrof om alla klimatansträngningar som vi har genomfört så att säga skulle säljas till andra länder. Varför ska någon anstränga sig lite extra när det inte hjälper klimatet utan bara leder till att några andra länder får möjlighet att nyttja dessa pengar? På vilket sätt kommer vi att få konsumenter att faktiskt vilja ta ett större ansvar genom att till exempel bestämma sig för att ta cykeln i stället för bilen när de ska åka och handla? När en kommun gör en stor investering i en biogasanläggning för att man på så sätt ska skapa miljönytta, eller när en företagare bestämmer sig för att faktiskt ha en miljöbilspolicy för att på så sätt främja miljön, hur stora kommer incitamenten för dessa olika grupper att vara att anstränga sig för att vi ska uppnå klimatnytta om det enda de lyckas med är att gynna den svenska statskassan? Kommer det då att finnas något incitament att faktiskt göra ansträngningar?En annan fundering som man kan ha är hur industrin kommer att resonera om den tar ansvar och faktiskt riskerar sin kortsiktiga konkurrenskraft för att i stället vara konkurrenskraftig på . Men det finns egentligen inte något skäl att göra det eftersom de länder som den konkurrerar med får fler utsläppsrätter och behöver inte vidta dessa åtgärder. Medborgaren kommer alltså inte att känna sig motiverad att ta ansvar för miljön, och företagen kommer i vissa fall till och med att missgynnas för att vi i har hårda regler medan man i andra länder kan köpa sig fri. Varför ska vi ha så tuffa regler? Det handlar om att vi måste gå före, det handlar om att vi måste ta ansvar, och det handlar om att vi måste vara tydliga med att sätta upp principer. Varför kan regeringen inte redan nu säga vilken ingång man har i denna fråga? Är det så att man till syvende och sist mycket väl kan tänka sig att sälja det överskott vi har för att gynna den svenska statskassan och på så sätt minska både de svenska konsumenternas klimatansträngningar och, i förlängningen, försämra konkurrenskraften för svenskt företagande?Min fråga kvarstår: Vad gör vi om det blir möjligt för oss att faktiskt sälja? Kommer regeringen i så fall att göra det? Det är en viktig fråga som tar upp i denna interpellation. Det handlar till syvende och sist om det som var inne på här, nämligen att om svenska folket, svenska företag och våra kommuner och landsting är lite extra duktiga och vi faktiskt minskar utsläppen mer än de uppsatta målen får vi faktiskt ett överskott utifrån våra uppsatta mål. Då kan vi välja att inte använda oss av detta överskott, alltså att inte sälja det vidare till någon annan. Det tycker jag borde vara den mest självklara hållningen eftersom vi vet att utsläppen har ökat till en nästan katastrofal nivå i världen. FN:s klimatforskare pekar på att vi nu har en utsläppskurva som snarare visar att vi är på väg mot en fyragradig uppvärmning av jorden och inte mot en uppvärmning som ligger under tvågradersmålet som hela världen är överens om. Då måste alla länder faktiskt göra mer än det som vi bestämde för 10 eller . Därför tycker jag att denna fråga är mycket viktig rent principiellt. vill miljöministern inte lämna något konkret besked i denna debatt, vilket jag tycker är synd. Men vi har en liknande situation, och det handlar om utsläppsrätterna inom handelssystemet och utsläppsrätterna inom EU. Under den tidigare handelsperioden fick ett överskott av utsläppsrätter. Det överskottet uppgick till utsläppsrätter.Även i detta fall hade regeringen möjlighet att välja att annullera - inte använda sig av överskottet. Om man inte utnyttjade överskottet skulle heller ingen annan kunna göra det. Det handlar alltså om koldioxid.I februari i år gav och regeringen i uppdrag att sälja överskottet i den så kallade reserven, , på EU:s utsläppsmarknad. Det tycker jag var ett helt felaktigt beslut. Jag är orolig för att de kommer att agera på precis samma sätt i det här fallet, såsom och har tagit upp.Därför, miljöministern, vill jag veta: Vad är egentligen den principiella hållningen hos regeringen avseende vår klimatpolitik? Ska vi, så fort vi överpresterar något, skapar oss ett litet överskott och gör lite mer än vad vi tidigare hade förpliktat oss, sälja överskottet på marknaden och tjäna några på det?Borde vi inte försöka vara ännu lite bättre än vi har bestämt, för klimatets och vår gemensamma framtids skull? Det skulle jag vilja ha svar på. Jag kan försäkra att både regeringen och jag personligen tar frågan om klimatutsläpp på allra största allvar.Det är därför vi har tre tuffa svenska klimatmål. Det ena är att vi ska sänka utsläppen till 2020. Det andra är att vi ska ha en fossiloberoende fordonsflotta till 2030. Allt detta syftar fram till att vi som land ska vara klimatneutrala 2050.Jag är väldigt angelägen om att ge korrekta svar i en interpellationsdebatt. Eftersom du, , blandade mycket i ditt första inlägg måste jag fråga: Vilket av de tre systemen med utsläppsrätter vill du diskutera i interpellationen? Är det den handel med utsläppsrätter som ligger i FN-systemet, eller är det någon av de två handelssystem som finns inom EU-systemet?Jag ber att få återkomma, herr talman, med att svara korrekt på frågan. Det verkar som att ministern inte vill debattera eller svara på frågan. Det vi ska debattera är det första du nämnde. Jag kan väl ta om min argumentation. (Miljöminister (C): Är det FN-systemet? )Ja, det är FN-systemet.Vad det handlar om är att jag tycker att det behövs ett principiellt ställningstagande kring vilka principer som ska gälla.Det handlar om att vi ska hamna i ett läge där svenska medborgare är medvetna om vad de klimatåtaganden de gör innebär. - om man gör ett antal åtaganden - vet man inte om de åtagandena kommer att innebära en minskning eller om det i realiteten är så att regeringen kommer att sälja dem till ett antal länder inom EU, för det är inom EU-systemet de kan säljas.Vore det inte bättre om regeringen hade en tydlig princip för vad som kommer att gälla? På så sätt ges medborgare möjlighet att veta att om de gör en konkret åtgärd kommer det att påverka klimatet som helhet. Om ett företag gör en konkret åtgärd vet de att det kommer att påverka klimatet. vet de att andra länder också måste göra tydliga åtaganden.Men så länge regeringen inte är tydlig kan man som konsument eller företagare inte vara medveten om hur ens egna ansträngningar på miljöområdet kommer att påverka klimatet som helhet. Jag tycker att det är lite konstigt att jag inte fick svar från miljöministern på min fråga.Det finns flera olika handelsystem. Jag förstår att det blir förvirrande för oss i viss mån, och det blir självklart ännu mer förvirrande för dem som följer debatten.Vi har ett system inom FN, och vi har ett handelsystem inom EU. Vi har också något som kallas för ett ansvarsfördelningssystem, och vi har dessutom våra nationella mål.Det jag tog upp som ett exempel är EU:s handelsystem med utsläppsrätter. Jag tog upp det faktum att jag läste i över den svenska klimatpolitiken som kom . Där skriver att den gav i uppdrag att sälja vårt överskott av utsläppsrätter inom EU:s handelsystem för utsläppsrätter. Det var koldioxid.Jag tycker att detta var ett olyckligt uppdrag till från regeringen. Åtminstone i det här beslutet tycker jag att det visar att det verkar vara viktigare för regeringen att tjäna lite extra pengar än att värna klimatet. Om man har fått ett överskott av utsläppsrätter och inte använder dem på den internationella marknaden utan säljer dem kan någon annan smutsa ned.Inom EU:s handelsystem för utsläppsrätter är det viktigt att komma ihåg att ifall en stat - inte ett företag - väljer att inte använda sitt överskott kan ingen annan använda det heller. Detta är viktigt att komma ihåg.Därför vill jag återigen fråga miljöministern: Vad är det egentligen för princip regeringen agerar efter? Är det att tjäna så mycket pengar som möjligt, eller är det att värna klimatet och minska utsläppen mer än vad man tidigare åtagit sig? Det vi talar om är som sagt minst tre olika handelsystem. Jag vet inte riktigt hur jag ska hantera det när jag nu möter debattörer som diskuterar olika handelsystem. Några av frågorna ligger långt utanför interpellationens ramar. Jag ska dock försöka att ta det så bra som möjligt och hålla mig något så när till ämnet, av respekt för interpellanten.Om vill diskutera FN:s handel med utsläppsrätter, såsom sades i talarstolen alldeles , måste man skilja mellan FN:s handel med utsläppsrätter och de system som finns inom EU. De har ingen direkt koppling till varandra.Vad gäller de så kallade AAU:erna - de utsläppsrätter som finns inom FN-systemet - har vi en frivillig överenskommelse. Vi har sagt att vi ska begränsa handeln med AAU:erna, eller hot air som de ibland kallas, att överskottet där bara kan användas efter att alla nya utsläppsrätter har använts, att risken att nytt överskott bildas minskar och att möjligheterna att köpa utsläppsrätter av andra länder begränsas.Vi har varit med och drivit fram en deklaration. Att dessa FN-utsläppsrätter skulle finnas var viktigt för att få , , och att gå med på överläggningarna i Doha.För att minska och lösa den problematiska situationen - att FN-systemet och Kyotoprotokollet inte skulle fungera - gick tillsammans med en hel grupp länder in och sade att vi inte kommer att köpa utsläppsrätterna. Alltså försvann hela köparmarknaden, och därmed löstes den problematiken på ett väldigt praktiskt sätt. Det var centralt för och viktigt för miljöintegriteten för den andra åtagandeperioden.I det europeiska klimatsystemet finns två olika delar, dels den del där tunga industrianläggningar finns och handeln med utsläppsrätter, ETS, som säkert många har läst i tidningarna om och där naturligtvis har sina åtaganden, dels den icke-handlande sektorn som handlar om all annan samhällsaktivitet.Om man ska diskutera industrins framförhållning, som var inne på, är handeln med utsläppsrätter ett kommunicerande kärl mellan de olika länderna och syftar till att EU totalt sett ska få ned sina utsläpp. Detta system levererar, men vi tycker att det skulle leverera mer, att vi skulle öka ambitionen från att minska till att minska . Det här är egentligen nästan förberett i den gamla överenskommelsen. Det borde gå att få en överenskommelse inom EU om att skärpa reglerna på den handlande sektorn genom att bli mer ambitiös när det gäller att minska utsläppsrätterna. Där finns en gruppering, Visegradländerna, några länder under ledning av som motsätter sig det.Vi försöker nu förbättra handeln med utsläppsrätter inom den handlande sektorn genom andra tekniska åtgärder, och det har vi diskuterat i många andra sammanhang.Jag ber att få återkomma till EU:s andra halva av klimatregleringen i nästa inlägg. Jag kan hålla med miljöministern om att det är ett väldigt komplext system, och miljöministern har helt rätt i att det är tre delar.Det som den här interpellationen berör är EU:s insatsfördelningssystem, ESD-systemet.Vi socialdemokrater har lyft fram den här interpellationen därför att vi vill ha en principiell diskussion om regeringens inställning till att sälja det överskott som eventuellt skulle kunna uppstå. Då är det så, om jag har förstått det hela rätt, att när vi gör en avräkning av om vi har klarat våra nationella åtaganden eller inte kan vi få en förfrågan från andra länder som inte har klarat sina åtaganden om de skulle kunna få köpa det utrymme som finns kvar.Vi skulle vilja ha ett principiellt svar på vad som är regeringens ståndpunkt när det gäller att eventuellt sälja den del som finns kvar till ett antal intressenter inom EU som inte har klarat sina åtaganden. Det är den väldigt enkla principiella frågan. Vi går över till det tredje systemet med utsläppsrätter, inte det som finns inom FN där vi har sagt att vi inte ska köpa några utsläppsrätter och att vi ska minska möjligheten till överskott där så mycket det går. Inom den handlande sektorn i EU vill vi ha skärpta ambitioner, skärpa och förbättra handeln med utsläppsrätter. När det gäller den kvarstående delen, det vill säga den icke-handlande sektorn, vad vi alla gör i vårt dagliga liv, sker en slutavräkning när perioden är slut . Då vet vi om har ett överskott eller inte.Överskottet för hela perioden och i relation till det nationella etappmålet till 2020 kan bestämmas först när hela periodens utsläpp är rapporterade och verifierade. Och det är värre än så, det vill säga det blir nämligen totalkontroll på detta 2020 när all europeisk och nationell rapportering är inlämnad.För att vi ska veta mer i har jag sett till att rapporterar tidigare än vad man har gjort tidigare. Det har varit eftersläpning, och det har bland annat och jag diskuterat här i kammaren. rapporterar man preliminärt , men det ger oss ändå en antydan om var vi står. Det innebär att vi skulle kunna kalibrera detta så att vi säkert vet var vi landar och hur det ser ut. är jag rätt övertygad om att vi kommer att nå våra mål också på den icke-handlande sektorn.För säkerhets skull kommer vi vid kontrollstationen för energi- och klimatöverenskommelsen 2015 att se hur vi står då och åt vilket håll prognoserna pekar för att kunna hantera också den kvarstående frågan på den icke-handlande sektorn, det tredje utsläppssystemet som vi har att hantera.Med detta hoppas jag att jag har bidragit något till att reda ut dessa tre svåra områden.Härmed var överläggningen avslutad.