· H010488 · 2013-08-15 14:47:02 — har frågat mig om jag kan se att , som är en statlig myndighet med statliga resurser, flyttar fram de samiska rättigheterna på andra kulturers och näringars bekostnad och vilka konsekvenser det får för enskilda människor, andra kulturer och näringar.Olle undrar också om jag är beredd att se över och redovisa vilka konsekvenser har för människor, kulturer och näringar i det som kallar Sápmi och som inte räknas/räknar sig som samer enligt definition.Slutligen undrar om jag kan tänka mig att ge alla lika villkor och förutsättningar och därför lägga ned Sametinget.Dessa frågeställningar är väldigt likartade dem som tog upp i sin förra interpellation då han ifrågasatte samernas ställning som urfolk. Jag känner mig därför föranledd att upprepa att samerna är och förblir ett urfolk. Jag vill också poängtera att samerna har en folkrättslig ställning som folk, vilket bekräftas i regeringsformen, och som ett folk har man rätt att bevara och utveckla sin kultur, inklusive sina näringar, och har också rätt till självbestämmande.Skapandet av är bland annat ett resultat av den nämnda folkrättsliga principen att ett folk har rätt till självbestämmande. Förenklat innebär detta att , som är det folkvalda organet, har huvudansvaret för och fattar egna beslut i frågor som enbart rör det samiska samhället, såsom rörande den samiska kulturen, och i frågor av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället deltar man i samhällsplaneringen genom olika former av samrådsförfaranden. Detta inflytande innebär att den demokratiska förankringen i beslut som rör samerna stärks.Det är, som även pekar på, viktigt med en lokalt förankrad demokratisk gemenskap. existens utesluter lika lite som och regeringens existens att beslut fattas på regional och lokal nivå i de fall där det är mest ändamålsenligt.Jag finner sammantaget inget skäl att överväga att lägga ned utan avser i stället att fortsätta att verka för att stärka dess ställning som förvaltningsmyndighet liksom ett folkvalt organ för det samiska folket. Jag tackar landsbygdsministern för svaret.Sametinget är en diskriminerande statlig myndighet som sår split mellan folk. För mig hör det inte hemma i en demokratisk stat. Samernas men framför allt de renägande samernas positioner och rättigheter flyttas ständigt fram på andra näringars och folks bekostnad. Att ge samer men framför allt de renägande samerna status som ursprungsbefolkning med koppling till renskötseln, som har bedrivits i , är inte trovärdigt, när det för 4 betade boskap i Fjällnäs i . Det var den äldre bronsålderns fäboddrift.Sametinget kallar marker där rennäringen har anlänt Sápmi. Det är ett hån mot alla andra folk och näringar som är de egentliga ursprungsbefolkningarna och näringarna där. I , och är det tveklöst boskapsskötare och jägare som är de ursprungliga befolkningsgrupperna och näringarna, som svenska staten systematiskt har missgynnat till förmån för renägarna. Att då ge befogenhet att hålla i yxan är bekvämt för staten.Jag anser att det är ett folkrättsligt övergrepp som via och länsstyrelserna håller på med. Länsstyrelserna och skriver om historia. Man tar från andra folk, även från samer som har hamnat utanför renskötseln, alltså av samerna, för att ge renägare större marker och fler rättigheter. Man överför rättigheter, man skapar ett nytt språk, sydsamiskan, och man ger fjäll, sjöar, byar och städer nykonstruerade samiska namn.Man ser också till att kommuner blir samiska förvaltningsområden trots samernas sena ankomst. kommun i har blivit samiskt förvaltningsområde. Det innebär att det nykonstruerade samiska språket har högre status än älvdalskan, som har stora släktdrag med fornnordiska språk.Sametinget vill göra till riksintresse för rennäringen. Orsaken till nationalparks bildande var att bevara ett fjäll opåverkat av renbete, eftersom rennäringen ännu inte nått ned till . Renägare har betat med sina renar där , med goda minne. vill att privatägda marker ska bli riksintresse för rennäringen. Det är den svenska modellen av näringsetnisk rensning.Att beslut ska fattas på regional och lokal nivå ställer jag upp på. Men då ska alla som bor i berörda områden vara med på samma villkor.Den nuvarande politiken med sameting leder till splittring av landet och stora motsättningar mellan folk. Ministern vill stärka samernas ställning ytterligare och menar att andra folk och näringar ska betala notan. Det är inget annat än en rasistisk politik, och det hör inte hemma i en modern demokrati. Låt mig liksom i interpellationsdebatten vara tydlig. Det samiska folket är ett urfolk. Av det följer att samerna har rätt att bevara och utveckla sin kultur, inklusive sina näringar. Samerna har som folk rätt till självbestämmande.Det folkvalda organet har huvudansvaret för beslut i internt samiska frågor och deltar i samråd gällande frågor av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället. Genom detta stärks den demokratiska förankringen i frågor som rör samerna.Det finns inga skäl att lägga ned . Tvärtom tycker jag att dess ställning bör stärkas. Landsbygdsministern påstår att har huvudansvaret för att fatta beslut i frågor som enbart rör det samiska samhället. Vad menar ministern med det samiska samhället? Är det det geografiska området eller befolkningsgruppen? Anser ministern att fjällkedjan i , och är ett samiskt samhälle? Vad är ett samiskt samhälle?För mig är ett svenskt samhälle som vi alla svenskar tillhör, oavsett etnisk tillhörighet. Anser ministern att och länsstyrelserna ska bestämma över marker som historiskt har tillhört bönder men som staten under hot om expropriation har tagit från bönderna?Verkligheten är inte så enkel som ministern vill göra gällande. Jag kan bara konstatera att andra ursprungliga näringar och kulturer längs den svenska fjällkedjan håller på att offras till förmån för rennäringen.Sametinget skrev att renskötselrätt bygger på urminnes hävd. Urminnes hävd är en domstolsfråga. Är ministern beredd att en gång för alla utreda var gränsen för urminnes hävd går? Låt utreda var gränserna går för urminnes hävd och för renskötsel, boskapsskötsel och andra ursprungliga näringar och kulturer!Som sagt: Verkligheten är inte så enkel. Är det ministerns vilja att hela den svenska fjällkedjan ska bli ett land med en näringsrasistisk uppdelning? Vi är nämligen på väg åt det hållet.Ministerns svar oroar mig. Ministern vill uppenbarligen ytterligare stärka ställning. Det innebär att fjällbönder, samiska gårdsbrukare och övrig befolkning i fjällbygderna kommer att marginaliseras ytterligare och sättas i utanförskap, för att använda ett modernt ord.Det är hög tid för ministern att ge sig ut i verkligheten och lyssna på andra än representanter. Ta i stället och gör en resa i inlandet och träffa fjällbygdernas folk, och en ny värld kommer att öppnas! Kan ministern tänka sig att uppmärksamma fjälljordbruket och det samiska gårdsbruket i det nya landsbygdsprogrammet? I detta sammanhang måste det samiska folket, som jag och även interpellanten har omnämnt, vara lika med det samiska samhället. Det är alltså inte fråga om något avgränsat geografiskt område.Vad gäller den andra frågeställningen är min principiella inställning, i det här sammanhanget likaväl som i alla andra sammanhang, att beslut som berör människor ska fattas så nära människorna som möjligt. Det är för mig decentralisering. Därtill tror jag att de allra flesta beslut vid ett sådant förfarande blir de bästa möjliga.Låt mig konstatera att har huvudansvaret för beslut i internt samiska frågor, men deltar i samråd när det gäller frågor som är av intresse för både det samiska och det övriga svenska samhället. Som av en händelse för i rapporten nya metoder stärka skötseln av våra ängs- och betesmarker? fram idén att använda renar för skötsel av traditionella fäbodbeten i . Med andra ord: Byt ut ursprungsnäringen och ursprungsbefolkningen mot rennäring och samer! Näringsetnisk rensning, kan man kalla det. Det är bara samer som har laglig rätt att bedriva renskötsel i , frånsett koncessionsrenskötseln i Tornedalen.Jag står upp för samisk kultur där det är historiskt grundat och lokaldemokratiskt förankrat. Anser ministern att vi kan inrätta fjällbondebyar och fjällbygdeting med tillhörande rättighetslagstiftning på motsvarande sätt som samebyarna där det är historiskt grundat och lokaldemokratiskt förankrat? Den beslutsordning där beslut fattas så nära människor som berörs som möjligt tillämpas i vårt land i de allra flesta fall i kommunerna, som är en offentligrättslig institution som täcker alla delar av landet. I många sammanhang finns det därtill andra organ som kan ha fått möjlighet att utöva beslut som påverkar utvecklingen i ett område eller för en grupp människor. benämns de byalag, ibland är de intresseorganisationer för olika typer av verksamhetsutövare eller boende. Det är alltså inget unikt att sådant här finns. Jag förutsätter att detta kommer att fortsätta att utvecklas i vårt land.