· H010257 · 2013-03-08 10:35:40 — Då är frågan hur vi bygger ett sådant samhälle. Bygger vi ett sådant samhälle på bidrag? Bygger vi ett sådant samhälle på att det ska löna sig ännu mindre att arbeta? Eller bygger vi ett sådant samhälle på att det faktiskt ska löna sig att gå upp , gå till jobbet och arbeta och slita en hård dag? Vi måste faktiskt premiera arbete. Det är så vi bygger framtiden. Det gladde mig mycket att inte upprepade de kritiska synpunkterna på den sänkta skatten på serverad mat. Jag tror att han numera måste glädjas åt detta. Det är viktigt att komma ihåg att minnet inte får vara alltför kort. Gläds åt det som vi har genomfört och som ni har föreslagit. Jag kan själv vara lite fundersam över om det var den mest optimala reformen och så vidare. Jag är mycket stolt över att kunna säga att jag sitter i skatteutskottet, och jag har samma politik. Jag brukar säga att har en mycket tråkig skattepolitik eftersom vi alltid driver samma skattepolitik, nämligen att skatten på arbete ska sänkas i den mån det går och att skatten på konsumtion, energi och så vidare ska höjas. Det är en mycket god vägledning. Ni har den motsatta politiken, nämligen att en höjning av skatten på arbete alltid är bra politik. Där går en klar skiljelinje mellan oss, ska slutligen ta upp en helt annan sak, nämligen att några av oss - var också med - besökte det danska skatteministeriet för mindre än månad sedan. Vad fick vi då höra om utbudspolitik och så vidare? Jo, den danska regeringen, med Socialdemokraterna och , har genomfört en stor skattereform med exakt den inriktning som allianspartiernas skattereform har. Den fördömer ni helt och hållet i . Men era partivänner i tar i allt väsentligt efter för att öka sysselsättningen. Det måste vara någon ordning på argumentationen. Jag tror att vi har ganska bra ordning på vår argumentation. Jag märker i debatten att ni försöker försköna den samhällsutveckling som vi har, medan vi pekar på de stora brister som vi ser i samhället. Vi vill också göra någonting åt dem. Ni bortser till exempel från att socialbidragskostnaderna ökar i kommunerna på grund av att a-kassan inte fungerar. Då måste allt fler människor gå med mössan i hand och söka bidrag för att kunna ha en dräglig livssituation. Det är väl ingen bra utveckling? Och detta är någonting som ökar. Unga människor är i allt större utsträckning arbetslösa, och det tar längre och innan de kommer in på arbetsmarknaden. Vi har också stora kullar med ungdomar som inte har den utbildning som fordras på arbetsmarknaden, och arbetsförmedlingarna skickar tillbaka pengar eftersom de inte får vidta åtgärder som en ung människa är arbetslös. Det finns massor av brister i den politik som ni ansvarar för. Det är detta som interpellationen handlar om, nämligen att klyftorna ökar och att välfärden drabbas. Jag tycker att det alltid ska löna sig att arbeta. Det har vi socialdemokrater alltid tyckt. Vi har alltid drivit frågan om att vi ska skapa sysselsättning för alla människor som vill ha ett arbete. Det är oerhört viktigt. Men människor som har arbete vill också ha en välfärd som fungerar. De mår illa av att andra människor är arbetslösa eller slås ut från arbetslivet. Det är därför som välfärden är så viktig att koppla till just sysselsättningspolitiken. De hänger ihop. Att det ska löna sig att arbeta handlar inte bara om att man ska tjäna pengar. Att det ska löna sig att arbeta handlar också om att man ska bidra till samhällsutvecklingen i dess helhet. Då vill man ha ett jämlikt samhälle där alla människor får arbete och där det görs större insatser mot arbetslösheten. Denna debatt handlar om huruvida arbetslinjen har varit framgångsrik för att bygga ett samhälle som håller ihop. Alla som har diskuterat och studerat välfärdsstater runt om i vet att fattigdomsfällor, inaktivitetsfällor och arbetslöshetsfällor är baksidan av den inkomsttrygghet som välfärdsstaten ger. Det är klart att vi vill ha en inkomsttrygghet. Men vi måste alltid jobba med drivkrafter. Det är den eviga frågeställning som välfärdsstaten står inför, och det är den frågeställning som Socialdemokraterna konsekvent blundar inför. Det är därför som resultaten ser ut som de har gjort. Gini-koefficienten steg alltså kraftigt under de socialdemokratiska åren, kraftigare än i andra industriländer, trots att det var en period med god tillväxt. Under vår period har denna ökning som Socialdemokraterna orsakade brutits. Vi har sett en stabilisering av inkomstskillnaderna, vi har kunnat minska andelen med låg materiell standard, och vi har kunnat bibehålla social mobilitet. Det är resultaten.Sverige står sig mycket väl. Den svenska modellen är en framgångsrik social modell. Vi har haft en arbetslöshet som under den värsta krisen sedan depressionen ökat från 7 ½ till 8 ½ procent, medan den i övriga har ökat från . Vi har alltså haft en tillväxt som har varit högre än i praktiskt taget alla jämförbara länder, vi har haft en sysselsättning som har varit starkare, och vi har haft offentliga finanser som gör att vi står starkt rustade framöver.Mot denna politik står bidragspolitiken. Det handlar inte om att Socialdemokraterna vill höja ett bidrag. Det handlar om att de i grund och botten vill höja alla bidrag. Det är a-kassan, det är sjukförsäkringen, det är förtidspensionen, det är föräldraförsäkringen, det är bostadsbidraget och det är bidragsförskottet. Det är det som är den socialdemokratiska prioriteringen, alltså att höja skatten för alla som arbetar för att det ska bli mindre lönsamt att ta bilen och åka till jobbet och att sedan bygga ut alla bidragssystem. Man vägrar erkänna att arbetslöshetsfällor, inaktivitetsfällor och fattigdomsfällor skulle bli resultatet av en sådan politik.