· H010442 · 2013-06-07 09:02:29 — Vi har lagt in 10,9 miljarder i stöd till civilsamhällets organisationer, och utgångspunkten är naturligtvis att vi vet att vi inte får ett gott och tryggt samhälle om vi inte har många människors delaktighet i att ta ansvar, inte bara för sig själva utan också för andra.När det gäller bidragsgivning hör jag att ni tycker att det har skett en negativ förändring. Förändringen av statsbidraget, eller egentligen de särskilda utvecklingsmedlen, och möjligheten att kunna söka direkt var på organisationernas egen begäran. Ni säger att någonting annat har skett med det under tidens gång, och det är naturligtvis sådant som jag hoppas kunna få en kartläggning av. Tack statsrådet och tack alla som har deltagit i debatten! Låt mig till varje ord instämma i hyllning av alla människor som ställer upp både för andra och för varandra genom de insatser som görs i det svenska folkrörelse- och föreningslivet och civilsamhället.Det är just på grund av det som vi oroas så när vi ser kvinnojourer som tvingas säga upp sina lokaler, lämna och lägga ned och när vi hör kvinnojourer berätta om känslan av att behöva neka en kvinna eller en tjej som behöver stöd det stöd hon behöver. Det kan vara för att man saknar tillgång till det som behövs - ett jourboende eller boende efter jourboendet - eller för att man helt enkelt inte ens har resurserna att gå vidare när kvinnan knackar på dörren.Det är det som kvinno- och tjejjourerna nu vittnar om. Det är där denna del av civilsamhället till stor del står.Jag förstår att vi inte kommer att få svar på vilka regler som kommer fram, men jag skulle ändå vilja komma med en vädjan till regeringen. Visst har det varit engagemang i den här debatten, men det är ändå ingenting mot det engagemang som finns på kvinnojourerna runt om i landet där människor faktiskt ställer upp för sina medmänniskor. Försvåra inte det engagemanget genom regelförändringar som gör att man tvingas in i en byråkratisk ram där man ständigt får ägna sig åt att söka projektmedel för någonting som inte är projekt utan stadigvarande verksamhet som måste finnas där för att ställa upp för människor! Se till att regler om till exempel samarbete inte får de konsekvenser som det har fått, det vill säga att man inte får del av medlen när samarbetet inte finns där. Det finns kvinnor som söker sig till kvinnojourerna just därför att de inte är en del av eller staten. Det måste vi värna om. Tack , och allesammans! Det är en jätteviktig debatt. Vi har fått de här signalerna från kvinnojourerna, från deras ledning och från de kvinnor som jobbar med att stödja våldsutsatta. De tycker att det är helt obegripligt att ställa samma krav på tjejjourer och kvinnojourer som på , och detta regelverk har tyvärr haft negativa konsekvenser för flera jourer.Därför kvarstår frågan: Hur gör man nu? Det är klart att vi förstår att det finns en samordnare, vilket är väldigt viktigt. Regeringen har tillsatt och det finns många förväntningar på detta, men jag tror inte att den utredningen tillsattes just för att detta regelverk har förändrats. Det finns jättemycket annat man måste utreda när det gäller mäns våld mot kvinnor, hur stödet kommer fram och hur man ska göra för att förebygga. Det är viktiga frågor, men för att man också ska kunna tillgodogöra sig samordnarens arbete behövs faktiskt den ekonomiska finansiering som säkerställer och garanterar ett kvalitativt arbete.Det är på väg att hotas nu därför att man lägger ned kvinnojourer. De är oroliga. Jag har tagit emot gråtande kvinnor som jobbar med detta. De säger: Vad ska vi göra, ? Vi är inte socialtjänst och heller inte socialarbetare. Vi har erfarenhet av att stödja och vi samverkar, men vi behöver stöd.Jag hoppas att man ser till att finansieringen garanteras. Det är oerhört viktigt med långsiktighet när det gäller finansiering av kvinnojourerna. Jag tror att statsrådet nu helt enkelt har sagt att hon kommer att göra vad hon och regeringen kan för att man på så sätt ska åstadkomma förbättringar för den grupp i samhället som är utsatt.Samtidigt har regeringen satsat på det civila samhället. Det är oerhört viktigt. Långsiktighet i finansieringen är en viktig fråga, men det är en del av mycket annat som måste fungera. Det gäller ju samordning med . Det gäller samordning på bostadsområdet. Det gäller samordning bland grupperna i det civila samhället. Den här frågan är egentligen mycket komplex. Det är långtifrån att vi kan hitta en lösning , men låt oss förstärka de förbättringar som har gjorts och rätta till de brister som finns. Återigen: Kommunerna är huvudansvariga för att medborgarna får sina behov tillgodosedda. Jag har inte hört någon av er säga att staten borde ta över den här verksamheten helt och hållet. Men när ni talar om finansiering låter det nästan så ändå.Låt mig då tydliggöra en gång till att kommunerna måste ta sitt ansvar. De har beskattningsrätt. Från statens sida bidrar vi till att stärka både kommunernas och kvinnojourernas arbete. Men en total statlig finansiering av kvinnojourerna uppfattar jag inte att ni har efterlyst, bara så att vi klarar ut det.Det staten bidrar med, där vi har ökat våra insatser, handlar om ett statsbidrag som går direkt till ideella organisationer. Det är öronmärkta pengar till kvinnojourerna. De har ökat med 2007. De fördelas via jämställdhetsanslaget. Där kan kvinnojourerna söka pengar direkt.Därtill har vi de särskilda utvecklingsmedlen på som vi också har ökat i storlek. Dessa har kommunerna tidigare sökt därför att de har huvudansvaret. Sedan har de fördelat vidare, i många fall till kvinnojourer. Där har vi fått önskemål från kvinnojourerna om att de har velat kunna söka direkt. Det har vi efterkommit med en regelförändring. Därför kan de söka en del av de här pengarna direkt från , som är den som fördelar medlen.Nu säger ni att den här regelförändringen inte har varit av godo. Då får vi naturligtvis titta på det. Det var från början ett önskemål från kvinnojourerna själva att kunna ha det på det här viset.Dessutom finns det medel som länsstyrelserna fördelar till samordning av kvinnofrid, till hedersrelaterat våld och så vidare. Brottsofferjourerna har också pengar som delvis går till kvinnojoursverksamhet.Den kartläggning som jag har fått i handen, och som var väldigt informativ, ställer barnen i centrum. 2 700 barn är medföljande till en kvinnojour. Jag bekymrar mig en hel del över de barn som vistas på kvinnojourer och vad som händer med deras skolgång. Det är också ett problem som vi måste ta oss an, tillika våldet mot kvinnor.Tack så mycket för en bra debatt! Vi är många som är engagerade i de här frågorna, och vi vill ha samma engagemang ute i kommunerna också.