· H010191 · 2013-03-08 10:15:03 — har frågat mig om fördelningen av ansvaret mellan regeringen och för att minska hushållens skuldsättning. Han har också frågat mig om vilka analyser regeringen gjort av den finansiella stabiliteten i samband med ändringarna av arbetslöshetsförsäkringen.Jag vill inledningsvis tala om att regeringen arbetar på bred front för att öka den finansiella stabiliteten. Vi har bland annat förstärkt insättningsgarantin och inrättat en stabilitetsfond. har beslutat om allmänna råd om bolånetak.Jag delar oro för att hushållens skuldsättning kan utgöra ett hot mot finansiell stabilitet . Jag välkomnar därför att aviserat höjda riskvikter för bolån. Regeringen, liksom en enig riksdag, står också bakom höjda kapitaltäckningskrav på bankerna. Detta ökar motståndskraften mot finansiell oro.Förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen syftar till att stärka arbetslinjen. En rapport från visar att dessa förändringar ökar sysselsättningen. Därmed får fler personer arbetsinkomster, vilket förbättrar deras möjlighet att ta bostadslån. Rapporten visar också att jämviktsarbetslösheten blir lägre. Därmed minskar risken för inkomstbortfall, vilket förbättrar hushållens möjlighet att klara av bolånen. Omvänt kommer alltså en generösare a-kassa att leda till lägre sysselsättning och högre arbetslöshet, vilket i sin tur kan orsaka finansiell instabilitet.Analyser av den finansiella stabiliteten måste vara övergripande. De kräver bland annat att bankernas principer för kreditgivning analyseras för att se hur dessa anpassas till förändringar i arbetslöshetsförsäkringen. stresstester har visat att de hushåll som beviljats nya bolån har en tillfredsställande återbetalningsförmåga, även i händelse av hög arbetslöshet. Tack, finansministern, för det engagerade svaret på de här viktiga frågorna!Hushållens skuldsättning lyfts regelbundet fram som ett hot eller i varje fall ett problem när det handlar om finansiell stabilitet i . blev det närmast ett huvudtema när finansutskottet hade en utfrågning av riksbankscheferna och af Jochnick. Att få till stånd en bättre amorteringskultur och att bankerna verkligen tar ansvar för att höga lån, framför allt , ska amorteras är naturligtvis viktigt för att minska riskerna.Det är också bra att det finns en riktning som handlar om insatser för att stärka den finansiella stabiliteten, både internationellt och i . Ökade kapitalkrav på bankerna, golv för riskvikter på bolån och den stabilitetsfond som ju vi gemensamt och väldigt snabbt fick på plats mitt under finanskrisen är exempel på sådana åtgärder. Diskussionen om makrotillsynen kan sägas vara en annan.Frågor med bäring på finansiell stabilitet är väldigt viktiga, inte minst eftersom konsekvenserna av finansiell instabilitet är så stora med kostnader i form av kraftigt ökad arbetslöshet, tappad tillväxt och förlorad välfärd. Därför är det viktigt att man är vaksam på det här området.Förutom att vi har haft en kraftig uppgång i hushållens skuldsättning och höga belåningsgrader ser vi också sedan ungefär en beteendeförändring som handlar om att hushållen i allt större utsträckning ökar sin ränterisk. Man har gått från det som för mina föräldrars generation var ganska naturligt med fast ränta till att allt fler har rörlig ränta och därmed också en ökad risk.Därför vill jag fokusera på den andra frågan i min interpellation till finansministern. lyfter i sin promemoria om riskvikter för svenska bolån som jag hänvisar till fram att risken för finansiell instabilitet kan minskas om man har väl utbyggda sociala skyddsnät. Man lyfter också fram regeringens försämringar av trygghetssystemen som har inneburit dramatiska förändringar och försämringar av ersättningsnivåerna, att det är en risk ur finansiell synvinkel att hundratusentals människor har lämnat försäkringen och alltså helt saknar det skyddet och att det naturligtvis i förlängningen bidrar till behov av andra åtgärder som finansministern pekar på att vi måste ha fram.Regeringen har alltså aktivt bidragit till att hushållens finansiella motståndskraft har försämrats i det här avseendet.Min fråga återfinns i interpellationen, och jag har inte fått något svar på den. Vilken analys av effekterna på den finansiella stabiliteten gjorde när man kraftigt försämrade arbetslöshetsförsäkringen? Låt oss börja med frågan om skuldsättningen. Jag ska ha ytterligare debatter om a-kassan. Låt oss därför fokusera på den tyngsta delen, nämligen hur vi ska förhålla oss till skuldsättningen.Sverige har ett par olika finansiella stabilitetsproblem som vi måste ta i. Ett problem är relativt hög skuldsättning hos hushållen. Det finns många länder som har betydligt högre skuldsättning än . Det är viktigt att vi inte överdramatiserar bilden. För det stabila mått som vi har att titta på och som fungerar när vi jämför länder, skuldsättning i förhållande till bnp, ligger något över genomsnittet, men det finns många länder som har tyngre skuldsättning.Det andra problemet är att vi har en banksektor som är både stor och utlandsexponerad. Vi har i princip ansvaret för banksystemet i Baltikum.Det tredje problemet är att de svenska bankerna har valt en finansieringsmodell där de har frångått den traditionella modellen med insättare och i stället har valt att finansiera sig på marknaden - och i det fallet med en tung valutaexponering.Det är tre problem som är sammankopplande. Skuldsättningen hos hushållen gör att makroekonomin är utsatt. Banksektorns storlek gör att det blir komplicerat att hantera den. Likviditetsproblem kan uppstå på grund av valutafinansieringen eftersom vi vet att valutamarknaden upphör att fungera.Det är den här samlade problembilden som har gjort att vi har valt att gå fram med en klar färdplan för åren framåt. Vi är på väg mot höjda kapitaltäckningskrav. Med den diskussion vi hade på Ekofinmötet förefaller vi nu vara nära att uppnå till 2015.Finansinspektionen och har initierat en process om riskvikter för bolån. Man bör komma ihåg - det ska man understryka - att den processen kommer därefter att följas av en EU-process om riskvikter. Det är en del av Liikanenrapporten. Vi bör förmodligen höja riskvikterna för riskfyllda aktiviteter, till exempel handel i egen bok eller särskilt riskfylld utlåning till kommersiella fastigheter eller private equity som tänkbara kandidater.Riskvikterna för bankerna kommer med stor sannolikhet att höjas i ett första steg när det gäller bolån och kanske i ett ytterligare steg när vi blickar framåt. måste vi också komma åt valutaexponeringen. Halva finansieringen ligger på antingen dollar- eller eurofinansiering. Det är klart att vi kan utgå från att ECB och Federal Reserve kommer att hjälpa oss, men vi ska vara försiktiga med den typen av exponering. Det är det som har föranlett att höja valutareserven.Jag tycker att vi borde ha en enighet om att betalningen för höjningen av valutareserven ska avkrävas banksektorn, att vi hittar ett system genom att återinföra kassakraven i riksbankslagen eller via en direkt skatt på bankernas valutaexponering, som gör att vi långsiktigt skapar en stabilare bas för valutareserven. Vi behöver kanske inte höja den givet att tagit lån i två omgångar, men det kan finnas en poäng med att ha en valutareserv som inte till lika hög grad är lånefinansierad.Det här är som jag ser det färdplanen framåt. Varför vidtas alla dessa åtgärder? Det är det som ligger i interpellation, nämligen att det finns stora makroekonomiska risker i termer av huspriser och arbetslöshet. Faran ligger i att utlösa en finansiell kontraktion. Därav följer det som måste vara huvudslutsatsen, nämligen att det är en lång process framåt. Det är ett område där inte minst och jag representerar partier som gemensamt kommer att behöva ta ansvar för att vi får en annan stabilitet i den finansiella sektorn. I många länder har hushållen högre skuldsättning än i , säger . Men i många andra länder som har den typen av skuldsättning som har har de också råkat in i allvarliga problem. Det finns naturligtvis skäl att vara uppmärksam. Jag håller med finansministern om vad han säger om betydelsen av finansiell stabilitet och hur den kan uppnås.Ett perspektiv i min interpellation har jag inte fått svar på. Även i ett internationellt perspektiv är den kraftiga försämringen av löntagarnas trygghetsförsäkringar uppseendeväckande. Jag läste i underlagsrapporten till regeringens egen socialförsäkringsutredning en jämförelse av olika länder. Det är tydligt att vi sjunker rejält i rankningen av hur bra trygghetssystemen är. Det innebär exempelvis att hårt arbetande människor i länder som , , , och har ett väsentligt bättre försäkringsskydd än vad svenskar har. Regeringens politik är att människor i ska vara mer utsatta för kriser och lågkonjunktur än vad de är i exempelvis , , , och . Det är den slutsats man får dra.Vi har förstått att regeringens motiv till försämringarna - det framgår av interpellationen - är att finansministern tror att arbetslösheten blir högre än om hårt arbetande människor har ett sämre försäkringsskydd mot arbetslöshet och sjukdom. Då blir det intressant att jämföra med de länder som jag räknade upp. Då framträder en intressant bild. I , , , och är arbetslösheten väsentligt lägre än i . Det kanske kommer som en överraskning för finansministern. Jag har svårt att tro det. Han brukar ha koll på statistiken. Han vill väl hellre jämföra sig med och i sammanhanget än med mer jämförbara länder. Men i fråga om människors trygghet och arbetslöshet är det nedslående jämförelser.Jag pekar i min interpellation på att tar upp de kraftiga försämringarna i trygghetssystemen och kopplar dem till den försämrade finansiella stabiliteten. Det är inte bara den svenska finansinspektionen som gör det, utan det gör också i senaste World Economic Outlook. Där behandlar fonden frågan om hur man ska hantera hushållens skuldsättning. Även de pekar på behovet av automatiska stabilisatorer i form av ett socialt skyddsnät som ger stöd till hushållen i tider av lågkonjunktur. Framför allt lyfter man fram arbetslöshetsförsäkringen.Det gör mina frågor än mer intressanta. Vilken analys av effekterna på den finansiella stabiliteten gjordes i när ni kraftigt försämrade arbetslöshetsförsäkringen? Kan man ta del av den analysen någonstans? Har ni skrivit om den? Jag har inte sett den. Eller har ni inte gjort en analys därför att en finansiell kris inte var på tapeten? Den kom ju strax därefter. Det finns en seriös och allvarlig fråga om skuldsättningen, och sedan finns en partipolitisk debatt om a-kassan. Låt mig börja med den allvarliga frågan om skuldsättningen.Vi har alltså en samlad problembild för som gör situationen allvarlig. Det är inte enskilt fråga om skuldsättningen utan det är kombinationen av hushåll, banksektorns storlek, exponering mot och valutafinansiering. Det är den samlade problembilden vi måste göra något åt. Om vi sätter in alla åtgärder på hushållens skuldsida och låter de andra delarna vara fortsätter vi att vara extremt exponerade på grund av likviditetsriskerna med valutafinansieringen, storleksrisken och Baltikumkopplingen. Det är därför vi behöver ett brett program. Om alla åtgärderna läggs på hushållssidan finns det helt enkelt inte rum att göra något åt det andra. Det vore förödande för svensk ekonomi om vi utlöste en kontraktion eller förhindrade en återhämtning med högre arbetslöshet som följd därför att vi stramar åt kreditkanalen.Låt oss sedan titta på trygghetssystemen. framstår som ett av de mest framgångsrika länderna . Utanförskapet har minskat, sysselsättningen har ökat, privat sysselsättning har utvecklats bättre än i de flesta andra länder och arbetslösheten har ökat i mindre omfattning. Det beror på bredare former för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Det har gjort att vi har tagit oss igenom krisen med så höga siffror för arbetade timmar, sysselsättning och en snabb återhämtning inte minst i privat sektor. Där skiljer vi oss från många av de länder som nämner.Låt mig göra tydligt vad som framgår när jämför ersättningsnivån vid arbetslöshet. För den kortare perioden är ersättningen högre i än i och . ligger högre än och . I har man ett system med 65 procents ersättning , och i har man ett system med 65 procents ersättning . Båda systemen har genomförts av partikamrater respektive och har uppfunnit en helt egen insatsåtgärd för finansiell stabilitet som inte finns i IMF-papper, OECD-underlag och de diskussioner vi har i EU. En viktig åtgärd för att öka den finansiella stabiliteten skulle vara att höja jämviktsarbetslösheten och försämra arbetsmarknadens funktionssätt. Du får ursäkta, men jag har aldrig hört den kopplingen på ett vettigt sätt: ska vi göra någonting åt finansiell stabilitet, så vi försämrar arbetsmarknadens funktionssätt. Det är inte en vettig utgångspunkt.Jag kan föra tillbaka det till den frågeställning som vi har att hantera här. Det hjälper inte mot valutafinansieringen. Det hjälper inte mot exponeringen mot . Det hjälper inte mot banksektorns storlek. Låt oss ha en partipolitisk debatt om arbetslinjen. Vi ska fortsätta debatten om hur den fungerar inte minst här . Men att koppla detta till finansiell stabilitet tycker jag är märkligt.Man kan naturligtvis föra in resonemang om att vi måste ha trygghetssystem i största allmänhet. Det har vi i . är ett av de länder i världen som lägger störst andel på sociala utgifter. Vi har ett av världens mest omfattande transfereringssystem. Det är alldeles uppenbart att det fungerar väl. Det är ett faktum att vi har stärkt arbetslinjen genom att människor har fått mer pengar kvar i plånboken - den stora förändringen ligger ju på jobbskatteavdraget.Det är små beslut som har tagits i relation till det inom förtidspension, sjukpenning och a-kassa. Det är i huvudsak att vi har hållit fast vid de a-kassenivåer som den socialdemokratiska regeringen ansåg var rimliga när den satt. Det är i och för sig märkligt att finansministern inte ser att de förändringar som man har gjort i arbetslöshetsförsäkringen är omfattande utan beskriver dem som väldigt små. Det är inte en bild som någon annan har, utom möjligen hans partikolleger i regeringen.Jag delar bilden att det finns många stora frågor där vi är överens som har koppling till finansiell stabilitet. Det är väldigt bra. Det bör vi säga med jämna mellanrum, att där är vi överens och där har vi en gemensam bild.Men jag valde också att lyfta fram en del av det som både IMF och egen finansinspektion lyfte fram i sina rapporter . Där pekar man på just kopplingen att om man försvagar automatiska stabilisatorer och försämrar försäkringsskyddet för hårt arbetande människor har det effekter på finansiell stabilitet.Båda dessa organisationer, i och IMF, har alltså lyft fram just detta perspektiv. Jag tycker att det är intressant att få finansministerns syn på detta.Min fråga, som kokar ned till det som vi nu har sett , är då: Vilken analys gjorde regeringen av detta i samband med att man förstörde arbetslöshetsförsäkringen - vi får ju nästan säga att man gjorde det - minskade inkomstskyddet och försvagade automatiska stabilisatorer? Det är tydligt att man när man höll på med det här struntade i aspekten finansiell stabilitet. Sedan kom finanskrisen, och då fick man hitta på många andra saker. En hel del av dem skulle man säkert ha behövt göra i alla fall - där kan jag hålla med finansministern. Men just den här aspekten glömde man tydligen bort eller valde man att bortse ifrån. Vi har en bred problembild i det finansiella systemet som vi måste göra någonting åt, och det handlar om exponeringen i det svenska samhället för de risker som det finansiella risktagandet ger för samhällsekonomin. Det är en bred problembild med hushåll, med valutaexponering, med storlek, och vi måste ha en färdplan där vi håller på med en nedtagning av risknivån under kanske ett eller till och med två decennier framåt.Sedan har vi en annan diskussion, och den rör trygghetssystemen. menade att jag pratade om a-kassan. Jag nämnde transfereringssystemen brett: sjukpenning, förtidspension, pension och a-kassa. Tittar vi på sociala utgifter i är de alltjämt högre än i de flesta andra länder. Tittar vi till exempel specifikt på långtids-a-kassan ligger vi alltså över genomsnittet för OECD-länderna.Låt oss bara titta på vad IMF, som nämner, har för rekommendationer. De skrev i sin senaste World Economic Outlook om a-kassan och rekommenderade länderna att överväga att strama upp ersättningsnivåerna och ersättningsperiodens längd. Det gjorde de mot bakgrund av att de konstaterade att deras resultat låg i linje med en omfattande empirisk forskning från olika länder och arbetsmarknadsinstitutioner, politik och arbetsmarknadsutfall, som oftast finner att arbetslöshetsersättningen har en signifikant och stor effekt på arbetslösheten.Där hänvisar de till Layard, och , av vilka två är tunga labourekonomer.De konstaterar vidare: På ett liknande sätt finner empirisk forskning som analyserat samspelet mellan arbetsmarknadsinstitutioner, politik och marknadsekonomiska chocker att arbetslöshetsersättningen har stor betydelse för utfallet på arbetsmarknaden.IMF är alltså en av de institutioner som rekommenderar att man vidtar den typ av åtgärder som vi har gjort i a-kassan. Jag har inte stött på att de säger att det skulle vara ett effektivt medel att höja jämviktsarbetslösheten när man ska ordna större finansiell stabilitet, herr talman.