· H010254 · 2013-02-22 09:03:20 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att hindra personer dömda till rättspsykiatrisk vård från att använda mobiltelefon och dator för att fortsätta begå brott. Som nämner i interpellationen finns redan möjligheter för chefsöverläkaren att inskränka en patients rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster, om det är nödvändigt med hänsyn till vården eller rehabiliteringen av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada.Flera rättspsykiatriska kliniker har emellertid anfört att bestämmelserna inte är tillräckliga för att upprätthålla ordning och säkerhet på klinikerna eller för att hindra patienterna från att återfalla i brottslighet. Frågan har uppmärksammats av som lämnade sitt betänkande , SOU 2012:17. Remisstiden gick ut . Utredningen föreslår att möjlighet att begränsa patienternas rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster utvidgas så att det även kan ske om det är nödvändigt med hänsyn till ordning och säkerhet. Flera remissinstanser har uttalat sitt stöd för förslaget men också ansett att dess tillämpningsområde behöver preciseras. Utredningens förslag är under beredning. Regeringen tar de svårigheter med nuvarande reglering som företrädare för rättspsykiatrin och uppmärksammat på stort allvar. Det här är en oerhört viktig fråga. Det är inte okej att den som har blivit dömd till rättspsykiatrisk vård kan fortsätta att begå brott. Det känns lite grann som att det finns en öppning i det svar som ministern avger här i kammaren - det måste bli en skärpning i lagstiftningen. Vi ska komma ihåg att de personer som har blivit dömda till rättspsykiatrisk vård inte är vilka som helst. Det är personer som har en grav sjukdom som gör att de på olika sätt begår handlingar som de inte riktigt kan stå för; så kan man väl säga. Vi vanliga svenssonmedborgare har ofta läst i tidningar om dessa handlingar och sagt: Hu, vad hemskt att detta händer! Dessa personer ska bli rehabiliterade för att de ska kunna komma tillbaka i ett samhälle när detta är möjligt. För dem ska det naturligtvis finnas en möjlighet att använda modern teknik som datorer och mobiltelefoner. Problemet är att lagstiftningen inte följt med utvecklingen. I grunden bygger nuvarande lagstiftning på en lag , men var och en vet att det har hänt ganska mycket med telefoni . Vi gjorde en liten skärpning i lagstiftningen 2006 med tro och förhoppning att det skulle lösa problemet. Bevisligen har det inte blivit så, utan vi kan se att det kontinuerligt begås brott från insidan. Det handlar om knarkaffärer och barnpornografi, och det handlar om förföljelse av personal som jobbar på våra kliniker. Det är alltså också en arbetsmiljöfråga. Utifrån detta är det oerhört viktigt att vi får en förändring till stånd.Jag ska delge ministern och kammaren senaste nytt från en av klinikerna som har haft besök av , myndigheten som ska göra uppföljningar. Det är inget problem eller kritik kring det. I det här fallet har myndigheten beslutat och meddelat den här kliniken att de ska upphäva det generella mobiltelefonförbudet samt förbud som rör annan elektronisk kommunikationstjänst. Då ska vi veta att på den här kliniken har man ordningsregler. Man har begränsat möjligheten för de dömda att använda egen mobiltelefon på sitt rum dygnet runt, men man har sett till att alla har tillgång till både dator och telefon. Ändock säger att det inte är okej.Det är klart att det finns en risk att en och annan av de dömda för dessa allvarliga brott försätter att hålla på med det de gjort innan. De har svårt att låta bli, även om de så vill. Det blir på ett eller annat sätt en dragning till att fortsätta med det. Jag tackar för interpellationen. Vi har diskuterat frågan tidigare, och jag tror att vi är överens om att det här är fråga om ett känsligt och svårt avgörande.Å ena sidan har vi det självklara att ingen vill eller anser det vara rimligt att en person som är omhändertagen ska kunna fortsätta att begå brott, utsätta andra människor för hot och trakasserier eller till exempel konsumera barnporr på nätet, om man har blivit dömd för sådant. Det upprör oss alla när vi hör om sådant.Å andra sidan vet vi att det naturligtvis är otroligt viktigt att den behandling som personerna genomgår syftar till att de ska kunna finnas ute bland oss andra och fungera som andra samhällsmedborgare. Rehabiliteringen handlar ofta om att stegvis normalisera förhållanden och att alltmer bli en del av samhället utanför. När de här personerna blir utskrivna kommer de att ha tillgång till alla elektroniska hjälpmedel som finns, och det kan ligga i intresse att man under behandlingen lättar på restriktioner allteftersom.Det gäller att mellan dessa två saker hitta en klok och rättssäker avvägning som fungerar i praktiken.Den ordning som finns är den att chefsläkaren kan besluta om att på individnivå stänga av personer från den här typen av utrustning. Man kan inte stänga ned hela avdelningar, men man kan på individnivå göra den här typen av begränsningar.Självklart kan det på avdelningen cirkulera telefoner - man kan låna andras telefoner och utnyttja andras datorer. Det försvårar möjligheten att få en sådan åtgärd att bli riktigt effektiv, och det tror jag också är vad man upplever ute i vården i ganska stor utsträckning.Som jag nämner i mitt svar, och som vi har diskuterat tidigare, har den här frågan belysts i en stor utredning. Vi har fått in remissvaren som ska gås igenom ordentligt och systematiseras, och sedan får vi se vad regeringen kan komma fram till.Jag tycker inte att nuvarande ordning är tillfredsställande. Jag tycker att det behövs förändringar. Sedan gäller det att hitta en klok och väl avvägd reglering av detta. Det är glädjande att ministern här i kammaren nu uttrycker att nuvarande ordning inte är tillfredsställande. Det känns som en öppning, som att vi är på rätt väg.Det är naturligtvis bra om chefsöverläkaren har befogenheter. Men möjligtvis kan jag känna mig lite bekymrad över det som står i utredningsförslaget. Den här typen av verksamhet, som en dömd brottsling kan fortsätta med, bygger ju på att man gör det i skymundan, i hemlighet, för att det inte ska upptäckas. Det skulle bli ett bekymmer om vi skulle bygga en lag och ett system på att det först ska upptäckas innan chefsöverläkaren kan handla.Det är nog viktigt att lagstiftningen ger möjlighet att här jobba förebyggande, för det gör man ju i annan vård.Sedan ska man också tänka på att om de här personerna inte hade blivit dömda till rättspsykiatrisk vård hade de suttit i ett vanligt fängelse. Då hade en helt annan lagstiftning gällt, och de hade inte alls haft samma tillgång till elektronisk kommunikation. Man ska komma ihåg att det är en skillnad där. Det visar bara på hur viktigt det är att få till stånd en ändring i lagstiftningen.Jag vill åter komma tillbaka till att det inte bara handlar om den person som är dömd utan också om arbetsmiljön för dem som jobbar på rättspsyk, som via mobiltelefon kan bli förföljda och kartlagda, både de själva och kanske deras familjer. Det kan vara ganska så obehagligt för den enskilda personen. Det är också ett skäl för att få ordning på frågan när det gäller det som är kopplat till elektronisk teknik.Därtill finns det brottsoffer ute i samhället som kan bli förföljda på olika sätt. Också detta att narkotika lättare kan komma in på klinikerna och att man via elektronisk teknik kan planera knarkaffärer ute i samhället är ett bekymmer.Det finns alltså många argument för att det är viktigt att vi får en skärpning av lagstiftningen. känns det i alla fall som att ministern är beredd att ta ett steg framåt.Ministern säger att remissvaren har kommit in. Det var väl , och det är väl över hundra remissvar om jag förstått det hela rätt, så de tar väl tid att sammanställa. Men det är bråttom för den här brottsligheten pågår . Jag tror att det är viktigt att gå metodiskt fram och att en ny lagstiftning blir av den arten att den har en så god förankring som den någonsin kan ha. Det är viktigt att vi känner att det är någonting som kan gälla och som kommer att fungera i praktiken ute på de olika klinikerna på det sätt som vi tänker oss. Ingen av oss vill att någon person som är dömd, eller för den delen människor som inte är dömda, ska kunna använda tekniken på sätt som är kränkande och hotfulla, utan det är en teknik som ska användas på andra sätt.Det finns människor som till följd av sjukdom eller annat använder tekniken på ett felaktigt sätt. Då gäller det att stävja det så långt det är möjligt men också att tänka på hur personer som är sjuka får bästa möjliga rehabilitering, så att de kommer att fungera den dag då de är i förvar utan finns ute i det öppna samhället. I grunden sympatiserar jag med den stränga synen, alltså att det är helt orimligt och inte ska vara möjligt att en person som är insydd, så att säga, ska kunna använda tekniken för att kränka, hota eller på annat sätt ställa till det. Men det gäller också att detta ses i ett sammanhang, och jag tror inte att har någon annan uppfattning om detta.Arbetet fortgår. Jag hoppas att vi ska kunna få en bra och väl fungerande lagstiftning på plats som kan stoppa de dumheter som fortfarande förekommer. Jag vill tacka ministern för svaret och framför allt för att ministern nu säger att det ska bli en förändring och en skärpning i rättighetslagstiftningen vad gäller den elektroniska kommunikationen. Det är viktigt att det finns begränsningar så att man klarar ut det här på ett bra sätt för alla, såväl brottsoffer som personal och de som är dömda.Jag ser fram emot det och hoppas att ministern arbetar skyndsamt med detta så att man inte kan fortsätta att begå exempelvis barnpornografiska brott.Jag vill avslutningsvis passa på att skicka med ministern en annan fråga som hänger samman med detta. Det är att nu har meddelat den här kliniken att man måste ta bort larmbågarna därför att det uppfattas som kränkande med den typen av kroppsvisitering. Det oroar mig oerhört mycket. Själv flyger jag en hel del och går igenom larmbågar varje gång som jag ska flyga. Jag upplever det inte som något som helst kränkande. Kan man från säkerhetsaspekt på många olika sätt använda larmbågar på våra rättspsykiatriska kliniker tror jag att det är till gagn för alla, inte minst för dem som inte har så jätteallvarliga sjukdomar och som kan känna en rädsla för vad de som är mer sjuka kan ställa till med om de får gå fritt utan att passera en larmbåge.Fru talman! Det sista är ett medskick till ministern, som jag vill tar till sig problematiken även i denna fråga i samband med arbetet för en förbättrad lagstiftning på det rättspsykiatriska området vad gäller dömda brottslingar. Den sista frågan ska jag ta med mig och begrunda. Jag har också läst om ställningstagande.Det är viktigt att vi inom ramen för det arbete som kom med, som ju är ett mycket omfattande arbete som berör många delar, gör en noggrann genomgång av detta och får en bättre tingens ordning än den vi har i dag.Jag hoppas att vi ska hitta en bra väg framåt när det gäller de elektroniska kommunikationsmedlen och att vi kan få en lösning som kan fungera väl ute på klinikerna runt om i landet så att de kan bidra till att rehabilitera personer och, inte minst, skydda personer som på olika sätt kan utsättas för brott eller fara för att man kan använda dessa medel .