· H11055 · 2013-11-05 19:59:54 — har frågat mig vad jag avser att göra för att alla ska få jobb och vad jag avser att göra för att de som står långt från arbetsmarknaden ska rustas för att få jobb.Vidare har frågat mig vad jag avser att göra för att arbetslösa i fas 3 inte ska förhindras att delta i utbildning som leder till jobb.Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang.Målet för regeringens politik är full sysselsättning. Detta är en stor utmaning. Regeringens främsta prioritering är en stark arbetslinje, vilket också präglat de reformer regeringen genomfört för att motverka utanförskap och sänka trösklarna för dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden.För att lyckas krävs också en politik som bidrar till att det skapas fler jobb inom alla branscher på arbetsmarknaden.I budgetpropositionen föreslås åtgärder för för tillväxt och jobb för att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Det handlar bland annat om åtgärder som ökar sysselsättningen, elevernas kunskaper och företagens konkurrenskraft.Satsningarna på långtidsarbetslösa inom arbetsmarknadspolitiken innebär bland annat ökade möjligheter för deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin att få ett jobb genom förlängningen av maxtiden för det särskilda anställningsstödet och fortsatt förstärkning av anställningsstödet för personer inom sysselsättningsfasen. En satsning på 1 000 utvecklingsanställningar inom är ytterligare en viktig del. Huvuddelen av satsningen berör deltagare i sysselsättningsfasen och uppgår sammanlagt till de kommande fyra åren.För att rusta dem som står längst från arbetsmarknaden har regeringen tidigare satsat betydande resurser på att förbättra aktivitetsnivån och kvaliteten i jobb- och utvecklingsgarantin. Detta har bland annat resulterat i fler arbetsplatsförlagda aktiviteter som ökar möjligheterna för deltagarna att lämna garantin för ett jobb. Vidare föreslås att möjligheterna för programinsatser i sysselsättningsfasen permanentas.Även inom jobbgarantin för ungdomar har de arbetsplatsförlagda aktiviteterna ökat. Forskning och erfarenheter från Arbetsförmedlingen visar att deltagande i program hos en arbetsgivare påskyndar övergången till jobb. I detta sammanhang är det dock viktigt att uppmärksamma risken för undanträngningseffekter.Mer måste dock göras för att förbättra innehållet i garantierna, inte minst mot bakgrund av att antalet arbetssökande som har allra svårast att få ett jobb ökar.Etableringsreformen för vissa nyanlända invandrare är också viktig för att de som kommer som flyktingar inte ska fastna i långtidsarbetslöshet.Ökningen av arbetssökande som står långt från arbetsmarknaden pekar också på behovet av fortsatt arbete med att förbättra matchningen på arbetsmarknaden för att undvika en situation där rekryteringssvårigheter hämmar tillväxten av nya jobb.Många ungdomar har stora svårigheter att komma in på arbetsmarknaden, och förslaget om stöd till yrkesintroduktionsanställningar som presenterades i budgetpropositionen kommer att innebära nya och bredare vägar in i arbetslivet.Jag vill också poängtera att en anledning till den ökning vi ser av grupper som står långt från arbetsmarknaden är resultatet av en medveten politik som ökat arbetsutbudet bland dessa grupper. Även om detta ökar arbetslösheten på kort sikt leder det ökade arbetsutbudet till att sysselsättningen kan öka på lång sikt. Detta är målsättningen med regeringens politik för att bryta utanförskapet och uppnå högre varaktig sysselsättning.Slutligen: När det gäller frågan om att arbetslösa inte ska förhindras att delta i utbildning i sysselsättningsfasen har regeringen redan vidtagit åtgärder som möjliggör framför allt arbetsmarknadsutbildningar även fortsättningsvis. Fler än 400 000 står utan arbete i . Det är tragiskt. 103 000 av dessa hör till de grupper som har allra svårast att få jobb. Det visar en alldeles ny prognos från Arbetsförmedlingen. Det handlar om personer , personer med låg utbildning, personer som inte är födda i och personer som har en funktionsnedsättning. De har stora svårigheter att ta sig in, och trots att regeringen påstår sig göra mycket märks det inte. Många av dem berättar att de inte blir omhändertagna och inte får den hjälp de behöver, vilket rimmar illa med regeringens påstående att alla behövs.Arbetslösheten har redan bitit sig fast. Trots att arbetsmarknadsministern säger sig vidta åtgärder för att den inte ska bita sig fast har den alltså gjort det. Jo, bland annat har vi en lågkonjunktur, vilket många försöker gömma sig bakom. De borgerliga ledamöterna skyller på den och på sossarna, som de brukar.Men när ni hade vunnit valet försämrade ni i ett slag både vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen. Ni tyckte att det var fult med sådant. Ni kallade det Ams-trams, och sådant skulle man inte hålla på med. Man skulle inte ha yrkesutbildningar, för det skulle marknaden klara själv.Senare insåg ni att det var fel väg att gå, och därför har ni tagit tillbaka mycket av det som vi hade när vi regerade. kallar ni det fantastiska reformer, men när ni tog bort det var det fula saker.Jag välkomnar att ni har insett att det var en bra politik att ta hand om dem som stod längs bort, men än så länge har det inte hjälpt. 103 000 människor finns i de mest utsatta grupperna.Den 15 augusti var det tusen dagar sedan remisstiden gick ut för utredningen fagert tal. har inget hänt med denna utredning om tillgänglighet på arbetsmarknaden och i samhället för personer med funktionshinder.Det fagra tal som vi ofta hör om att regeringen satsar mer stämmer dåligt överens med verkligheten och med det utredningen kom fram till, nämligen att man ska full tillgänglighet till vårt samhälle, kunna utbilda sig, hitta jobb och inte utestängas från arbetslivet.Sedan 2006 har antalet personer med funktionsnedsättning som varit utan jobb ökat från 23 000 till 36 000. Det är en ökning . Så kan vi inte ha det. Vi måste se till att människor med funktionshinder och andra i de grupper som står långt från arbetsmarknaden får fler chanser. De måste få möjlighet till validering, omskolning, vuxenutbildning eller arbetsplatsförlagd praktik som kanske kan varvas med utbildning för dem som står långt från arbetsmarknaden eller som missade sin utbildning när de var yngre.Ofta hör jag ministern säga att det har kommit till många jobb. Men vi har faktiskt blivit betydligt fler. Vi är 9,5 miljoner i . Vi måste ha många fler jobb än de som ni påstår har kommit till , vilket jag ska diskutera lite mer i mitt nästa anförande. Jag tackar statsrådet för svaret. har antalet som har varit arbetslösa ökat från 24 000 till 70 000. Det är en stor grupp. Bakom dessa siffror döljer sig förstås människor, individer, som har olika behov och olika förutsättningar. De har dock alla en sak gemensamt, och det är att de inget hellre vill än att få ett eget arbete och kunna försörja sig.Regeringens flaggskepp för att kunna hantera långtidsarbetslösheten är fas 3. Det infördes som en viktig del i regeringens jobbpolitik. I fas 3 skulle den långtidsarbetslöse inte få tillgång till några aktiva åtgärder utan enbart vara så kallat sysselsatt hos en anordnare som skulle få ganska bra betalt för detta.Åtgärden har varit kantad av skandaler och misslyckanden. Regeringen har vid upprepade tillfällen fått gå in och säga: Så här ska det inte vara. Man har fått ändra i regelverket, tillföra resurser och göra andra korrigeringar.Efter ett tillkännagivande från öppnades också en möjlighet för deltagarna i fas 3 att få viss tillgång till utbildning.Efter många år i arbetslöshet riskerar människors kompetens att bli föråldrad. Inom det yrke man en gång hade har det införts nya programvaror, nya behandlingsmetoder och nya maskiner. Utbildning är ofta en väg för att skaffa sig den uppdaterade kompetens som krävs för att kunna återinträda på arbetsmarknaden.För en månad sedan meddelade Arbetsförmedlingen att den avsåg att stoppa alla utbildningar och begära extrapengar från regeringen när det gäller utbildningar för dem som befinner sig i fas 3. Detta var bakgrunden till min interpellation.Uppenbarligen har man i mötet mellan arbetsförmedlare och individ gjort bedömningen - i fler fall än regeringen trodde - att utbildning skulle vara en lämplig åtgärd för att göra det möjligt att komma tillbaka i arbete.Fru talman! Jag tycker att det är bra att regeringen har åtgärdat det akuta hotet att påbörjade utbildningar riskerade att behöva avbrytas . Det var helt nödvändigt. Men såvitt jag förstår innebär detta ändå att det möjligen är ett nålsöga kvar för att bevilja nya utbildningar under innevarande år.Min fråga handlar om det jag läste i regeringens pressmeddelande med anledning av de extra pengar som sköts till under innevarande år för utbildningar i fas 3. I pressmeddelandet säger : "Regeringen ser allvarligt på när en fastställd budgetram inte kan hållas. Därför vill vi veta vad myndigheten har gjort och tänker göra för att det här inte ska upprepas. "Min fråga till statsrådet är: Betyder detta att det blir ännu färre långtidsarbetslösa i fas 3 som får tillgång till utbildning ? Många av de långtidsarbetslösa finns i fas 3. Resultaten av fas 3 är mycket dåliga. Det har inte lett till jobb, och det finns undanträngningseffekter där riktiga jobb hotas. Det finns också totalt meningslösa arbetsuppgifter och företag som startas enbart för att kunna kassera in pengar från detta system, i och med att arbetsgivaren får per arbetslös medan den arbetslöse får leva på aktivitetsstöd eller försörjningsstöd.Elisabeth företrädare följde inte beslut. Det är fattade beslutet om inga nya anvisningar till fas 3 och dessutom en bättre hantering av de långtidsarbetslösa. Ingenting av detta har skett.Min fråga till är: Kommer du att följa beslut på det här området?Man kan också säga att fas 3 har försämrats ytterligare genom att man har utökat arbetstiden. var den , och är den . Man jobbar alltså heltid utan att få riktig lön och utan att ha rättigheter på arbetsplatsen. Det gör det ännu svårare att delta i utbildning som kan leda till jobb och gör det dessutom svårare att söka jobb och få tiden att räcka till för det.Min fråga är: Vad gör regeringen för att förbättra åtgärderna för de långtidsarbetslösa, och när tänker regeringen följa beslut om att stoppa anvisningarna till fas 3? Jag tackar och för interpellationerna.Under de senaste åren har det, precis som var inne på, blivit tufft för vissa personer på svensk arbetsmarknad. säger att vi skyller på krisen, men vi har haft en tuff kris. Den har påverkat många på svensk arbetsmarknad. Det är också så att fler har kommit i arbete. Det är inte bara tur att de har blivit fler. Gå tillbaka till 90-talskrisen och fundera över varför vi tappade 500 000 i sysselsättning. Detta sker inte per automatik, utan det är naturligtvis så att politik påverkar.Det är viktigt att vi ser sammansättningen av dem som har det allra tuffast på svensk arbetsmarknad. Någon har sagt att vi glömmer människor. Men det var precis det man gjorde innan. Här har vi människor eller grupper som var förtidspensionerade eller långtidssjukskrivna år . Många av dem vittnar om att ingen frågade efter deras arbetsförmåga. Det var ingen som såg att de hade arbetsförmåga. De räknades inte till arbetskraften och var därmed heller inte arbetslösa. ser vi de personerna. De får insatser, exempelvis genom Arbetsförmedlingen. Det tycker jag är otroligt viktigt.Med det sagt är utmaningen inte desto mindre att jobben också ska komma dem till del. För detta krävs stora ansträngningar. Det krävs matchning - att de rustas och matchas. Det krävs - för en del som har varit arbetslösa eller långtidssjukskrivna - att de finns i sysselsättningsfaser, hos en arbetsgivare eller i en organisation. Att de känner att de finns och är delaktiga tror jag är otroligt väsentligt. Jag vill vara tydlig med att vår målsättning är att bryta utanförskapet helt. Vi har gjort många reformer.Låt mig svara på någonting om sysselsättningsfasen. Vi permanentar dessa insatser . Därför kommer det att finnas pengar . Det var svaret på fråga.Hillevi hade en fråga om ett stopp. Vi har gjort en rad åtgärder för att förbättra sysselsättningsfasen, men jag har inte sett något alternativ hos fyra partier här i riksdag när det gäller vad de här personerna skulle göra i stället. Jag kan lova att jag aldrig bara skulle lämna dem i sticket. Vi gömmer och glömmer inte människor. Vi ser till att de finns i en aktivitet och får vara med och vara delaktiga.Men vi jobbar också aktivt på flera olika fronter därför att alla personer inte står jättelångt bort. En del behöver komma närmare arbetsmarknaden. Vi jobbar mycket med att motivera människor till bristyrken. För alla är inte en arbetsmarknadsutbildning eller en högskoleutbildning lösningen, men för en del är det så. Det handlar om att motivera människor. Därför har vi ökat antalet platser på yrkesutbildningar som arbetsmarknaden efterfrågar.Vi möjliggör också för vuxna att omskola sig. Vi - den här regeringen - har förändrat CSN-systemet så att man kan studera lite längre i livet. Det tror jag inte att den tidigare regeringen - sedan - gjorde.Vi har studiemotiverande kurser som betyder att många nu kommer tillbaka. Men låt oss inte glömma att vi behöver fler arbetsgivare som öppnar dörren för de personer som står längst bort. Den här regeringen jobbar mycket med anställningsstöd i olika former. Arbetsförmedlingen ska vara ute och besöka företag så att dessa personer får en chans att komma in. Jag tycker att det är otroligt väsentligt och viktigt att vi hjälps åt med detta och att arbetsgivare ser mångfalden i de personer som finns och står till förfogande.Vi jobbar med verktyg, men vi måste också fortsätta att arbeta med att fler arbetsgivare ska våga och vilja öppna dörren. Jag håller med om att politik påverkar. Så är det i allra högsta grad. Det är därför tragiskt att se den utveckling vi nu har, eftersom är ett fantastiskt land. Vi har fantastiska möjligheter, och därför är det trist när människor inte tas till vara.En person med funktionsnedsättning får vänta på den kodning som ger rätt till stöd hos Arbetsförmedlingen. Det är i genomsnitt! Här står och säger: ser vi dem. tar vi hand om dem. Det gjorde inte ni. Men fakta säger något annat.Sedan säger att det är så att vi har haft en kris. Ja, vi vet att vi har haft en kris. Det är bara det att andra, jämförbara länder har klarat krisen bättre än vi har gjort. Vi brukar inte jämföra oss med , och det gör vi heller inte när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Vi jämför oss med , , och länder runt omkring. De har klarat krisen bättre. Hur kommer det sig att de klarar den bättre än vi gör? Då finns det väl ändå någonting här som den borgerliga regeringen borde göra annorlunda och inte bara säga: Vi har en kris. Därför går det inte att göra någonting, och därför har vi så hög arbetslöshet.Jag vill se åtgärder som faktiskt sätter den arbetssökande främst, som sätter människor i arbete och som faktiskt ger dem den utbildning de behöver. De personer som står långt från arbetsmarknaden har oftast låg utbildning.Ni valde att kalla våra arbetsmarknadsutbildningar för Ams-trams, och det var något fult. skjuter ni dock tillbaka ganska mycket av det, och det välkomnar jag. kallar ni det för satsningar. Men detta räcker inte. Man måste göra mer. Man måste veta vad man ska göra mer för att få tillbaka dem till arbetsmarknaden.Elisabeth säger att er politik har lett till fler jobb. Även om vi är fler har också jobben blivit 200 000 fler, säger hon. Då skulle jag vilja fråga: När tillkom de jobben? Vi vet ju att 2006 tillkom 153 000 nya jobb. Året efter tillkom 80 000 nya jobb. Det inträffade något mer då, nämligen att den moderata politiken började bita. Det var ju så uttryckte det: Det kommer att ta innan vår politik börjar bita.Er politik började alltså bita som den internationella krisen satte in, och jobbstoppet slog till med full kraft. Det är så vi har haft det. Sedan går vi här och stampar med denna höga arbetslöshet. Jag vill ändra på det, och det kommer vi socialdemokrater att göra efter valet . Låt mig börja med några ord om krisen. Det var ett dramatiskt fall i bnp och början av 2009. Det var ett exceptionellt stort tapp i bnp, och det var ett dramatiskt fall på arbetsmarknaden. Sedan hade vi något motsvarande, en dramatisk uppgång på arbetsmarknaden under framför allt 2010, då väldigt många arbetsgivare efterfrågade arbetskraft. I ett sådant läge på arbetsmarknaden och i en sådan konjunktur är det ett väldigt bra läge att hjälpa långtidsarbetslösa ut i jobb. Det är betydligt svårare när konjunkturen är vikande. Det lättaste läget är när många arbetsgivare efterfrågar mer arbetskraft , och det var det läge vi hade 2010.Under 2010 var de långtidsarbetslösa inlåsta i fas 3. Då hade man ännu inte luckrat upp reglerna. Då var man inte tillåten att träffa en arbetsförmedlare eller få del av programinsatser eller utbildning. Man blev alltså kvar i fas 3.Krisen är inte en och densamma, utan det har varit både uppgång och nedgång under dessa år. De har varit svaga totalt sett, men de har inte bara varit dåliga år på svensk arbetsmarknad. Därför är det viktigt att man har en arbetsmarknadspolitik som är anpassad till verkligheten och inte till ideologiska låsningar.Fru talman! Statsrådet säger om de långtidsarbetslösa att "vi ser dem". Jag hoppas det verkligen. Det är nämligen inte så de själva upplever det. Människor i fas 3 upplever sig extremt osedda av regeringen, och det gäller inte bara i fas 3, utan det börjar även i fas 1 och fas 2, där dagarna bara tickar i väg, och vips är man i fas 3. Fas 3 växer ju varje dag.Nu säger statsrådet att man höjer ramen. Det är bra. Men fas 3 växer , och snart är var tionde arbetslös i fas 3. Var det så här ni ville ha det? Var tionde arbetslös är sysselsatt utan att ha möjlighet till ett riktigt arbete och med mycket begränsade möjligheter till utbildning.Jag vill ändå komma tillbaka till detta. Arbetsmarknadsministern säger i samma pressmeddelande som jag tidigare citerade ur: "Det är däremot viktigt att komma ihåg att grunden är att programinsatser ska ges tidigare än i sysselsättningsfasen." Ja, det tycker jag också. Jag tycker att man ska få hjälp när man kommer till Arbetsförmedlingen, men de facto är det inte så det har sett ut. När man tittar på historien bakom varje individ i fas 3 ser man en lång rad av år utan insatser och utan aktiva kontakter med Arbetsförmedlingen. Det som talar om är inte med verkligheten överensstämmande. Det stämmer inte att man får dessa programinsatser tidigare, utan man hamnar i fas 3, och då står man väldigt långt från arbetsmarknaden och är i stort behov av kompetensutveckling och utbildning.Min fråga kvarstår: Hur ser regeringen på utbildningsinsatser i fas 3? Får de växa ? Regeringen glömmer inte bort dem som är i fas 3, säger , men det är just så de själva känner och upplever det. De är bortglömda. Jag träffade en grupp fas 3:are i , och de sade just det: Vi är bortglömda. Vi kommer aldrig ur detta med fas 3. Vi får ingen hjälp att ta oss ur det. De upplever det som en enorm förnedring att tvingas jobba heltid och inte få lön. Dessutom förekommer det att man får utföra ordinarie arbetsuppgifter utan lön, och det förekommer också totalt meningslösa arbetsuppgifter. Ett exempel som nämndes var att tvingas tapetsera ett rum utan någon som helst anledning. Det skulle inte användas till något, utan det var bara ett påhitt för att de skulle hålla sig sysselsatta helt enkelt. Det känns inte meningsfullt för dem som tvingas göra det bara för att någon ska tjäna pengar på att de är i fas 3.De fas 3:are som jag träffade påtalade mycket allvarliga brister - inte bara detta att det var förnedrande utan också att det fanns en risk att bli avstängd och för att få karens, alltså att inte få ersättning, , om man påtalade brister på sin fas 3-arbetsplats. Så ska det inte vara, men det händer faktiskt att de som slår larm om att det inte går rätt till drabbas. I väldigt få fall är det företagen, alltså fas 3-anordnarna, som drabbas.De sade också att om man inte redan är sjuk när man går in i fas 3 så blir man det. En del av dem bollas också mellan och Arbetsförmedlingen. Man är sjuk, och sedan ska man söka jobb, och fas 3-anordnaren tar över. Det blir alltså en rundgång. Det finns väldigt allvarliga problem som jag hoppas att ministern tar till sig och gör något åt, och helst att hon lägger ned fas 3 helt och hållet. Jag hade inte tänkt ge mig upp i den här debatten, men när man lyssnar på den otroliga svartmålningen i diskussionen blir man mörkrädd! Jag har varit ute på ett antal fas 3-anordnarplatser . Jag har inte mött något av det som ni refererar här. Jag förstår inte vart ni går någonstans. Var hittar ni dessa exempel? Jag skulle gärna följa med till ett sådant ställe.Det är otroligt att man bara säger att människor mår dåligt och att man blir sjuk om man inte har varit det innan. På den senaste platsen jag var hade svarat att de var nöjda. Jag fick träffa ett fyrtiotal. De fick ställa frågor till mig och vi pratade och hade ett långt samtal. De var oerhört konstruktiva och glada. Alla ville ha ett jobb. Vi kunde förenas i att det var svårigheter med det. Men svartmålningen - att det är meningslöst, att man tapetserar rum och stolar och annat - är ju bara skrönor! Jag förstår inte hur man kan stå här i och prata om sådant. Ge oss bevis på detta!Jag har sagt till alla: Tala om var dessa platser finns! Jag åker med ut och tittar på dem. Jag träffar de här människorna. Men har det aldrig hänt att någon vill träffas.Det ni berättar om är inte sant. Det är skrönor!Vad är ert alternativ för de här människorna? Vad gjorde ni när ni hade makten? Ni förtidspensionerade människor. Ni långtidssjukskrev dem. Ni pensionerade dem för att få ut dem ur statistiken. Ni gömde dem. Ni glömde bort dem. Ni visade ingen respekt för människor som var långt från arbetsmarknaden.Nu försöker vi hitta åtgärder, sysselsättningar som ska få människor på banan igen - en del människor får till och med lära sig rutinen att stiga upp , för det är mycket man måste komma i gång med när man har varit borta från arbetsmarknaden eller aldrig varit inne på den. Genomsnittstiden var i alla fall sju i arbetslöshet. För de människorna kan man inte bara öppna dörren, rakt in. De behöver tränas på olika sätt, och det är det vi försöker göra.Man står här och raljerar över detta och säger: Stäng fas 3! Ja, det skulle man kunna göra om ni hade presenterat ett väldigt bra alternativ. Men det är ingen som har hört det. Inte ens när det kom ett utskottsinitiativ fanns det något förslag om vad man skulle göra i stället.Ha lite respekt för de här människorna, som har det svårt! De kanske har ett funktionshinder. De har svårt med svenskan, har kommit till eller vad det kan vara. Vägen är lång, och de behöver rustas på olika sätt.Vi har avsatt resurser för att människor ska kunna få utbildning. De ska kunna tränas. De kommer ut i praktik. De blir överlyckliga när de får komma in på en arbetsplats. De jag har träffat har varit nöjda. Det enda de egentligen saknar är ett jobb, och det jobbar vi på så hårt vi kan.Men visa lite respekt för den här sortens människor och säg inte att man ska stänga och bara släppa iväg dem eller låta dem sitta hemma vid köksbordet! Det blir ingenting bättre av. Regeringen har genomfört stora förändringar av sysselsättningsfasen, inte minst när det gäller möjligheten att delta i utbildning. Det är självklart så att man redan före sysselsättningsfasen kan delta i olika utbildningar, arbetsmarknadsutbildning, till exempel.Det har genomförts många kontroller, och man har hittat oseriösa aktörer. De ska givetvis och alldeles självklart bort. Men sant är också att många av dem som tar emot personer från sysselsättningsfasen är ideella föreningar, och majoriteten av dem som tar emot personer tar emot en eller ett fåtal. Det kan vara bra att tänka på.Som har nämnts tidigare är ungefär åtta av tio delvis nöjda eller nöjda med den plats de har.