· H010355 · 2013-05-14 13:54:11 — har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att ändra regelverket i syfte att undvika situationer där familjer splittras.Som själv skriver i sin interpellation är jag som statsråd förhindrad att uttala mig om de enskilda ärenden som beskrivs i interpellationen.Vad gäller frågan om familjeseparation vill jag framhålla att rätten till familjeliv är en viktig del i den svenska migrationspolitiken. Huvudregeln att en utlänning ska ha ansökt om och beviljats uppehållstillstånd före inresan i är ett led i upprätthållandet av den reglerade invandringen. Det är viktigt att uppnå en rimlig balans mellan upprätthållandet av den reglerade invandringen och möjligheten till undantag.Regeringen ser allvarligt på frågan om familjeseparation och genomförde därför en förändring i lagstiftningen som trädde i kraft . Förändringen gjorde det möjligt att i högre grad bevilja föräldrar och barn uppehållstillstånd på grund av en familjeanknytning som uppstått efter inresa, om det står klart att uppehållstillstånd skulle ha beviljats om prövningen hade gjorts före inresan.Det står nu uttryckligen i utlänningslagen att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder särskilt ska beaktas vid skälighetsbedömningen av om uppehållstillstånd ska beviljas efter inresa i . Det skedde dock ingen förändring av villkoren för uppehållstillstånd i sig, till exempel i fråga om familjeanknytning, identitet och så vidare. I utlänningslagen finns också en portalparagraf i vilken anges att i fall som rör ett barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver.Sedan lagändringen har Migrationsöverdomstolen kommit med ett par avgöranden avseende frågan om familjeseparation och uttalat att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder normalt ska vara den tyngst vägande omständigheten vid den skälighetsbedömning som ska göras enligt utlänningslagen. Mot denna bakgrund verkar lagändringen ha fått avsedd effekt, och jag avser inte att ta några ytterligare initiativ avseende möjligheterna till undantag från huvudregeln att ansöka om uppehållstillstånd före inresa i Sverige.När det gäller förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn uttalade regeringen i samband med lagändringen att det kan finnas anledning att överväga om bestämmelserna i 5 kap. 3 § och 3 a § utlänningslagen är ändamålsenligt utformade eller om de leder till omotiverade skillnader mellan olika grupper av föräldrar och barn. såg positivt på detta och förutsatte att regeringen låter utreda frågan . pågår ett arbete med denna fråga. Bakgrunden till interpellationen är att många som befinner sig i , och som varit här , har fått avslag på sina ansökningar. De har dock rätt att få stanna i om de söker från hemlandet, men de vågar inte åka hem för att söka. Ministern säger mycket riktigt att det gjordes en lagändring för att i större utsträckning än vad som var fallet tidigare undvika just sådana situationer.Vi har inte riktigt samma uppfattning om hur väl den lagen slagit ut, och därför är det bra att det pågår ett arbete med att se över bestämmelserna. Det vore intressant att höra hur långt det arbetet i så fall har kommit.Jag tänkte att jag skulle läsa upp den motion som tillsammans med Socialdemokraterna och väckte då lagen infördes. Vi var rädda för att lagen inte skulle få den effekt som vi faktiskt ville. I motionen skrev vi följande:"Regeringens proposition syftar till att motverka vissa fall av familjeseparation i syfte att det i högre grad ska bli möjligt för föräldrar och barn att beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning då de redan befinner sig i landet. Det är positivt att regeringen tar detta steg eftersom den nuvarande ordningen ibland leder till orimliga konsekvenser för familjer. Tyvärr är dock utformningen av förslaget behäftat med många oklarheter och undantar en stor grupp föräldrar förutom att det ger ett mycket brett tolkningsutrymme som till och med skulle kunna göra det svårare för barnfamiljer i framtiden.I propositionstexten återfinns en bakgrundsbeskrivning över hur möjligheten att söka efter ankomsten till för anhöriga sett ut då kravet att söka tillståndet före inresa infördes. Det är intressant att se att då avsikt varit att underlätta för familjer att söka i så har resultatet blivit det motsatta. Det är därför av största vikt att inte begå samma misstag.I dag är det således frågan om det är skäligt att återvända som är avgörande. I praxis brukar det bl.a. handla om att en tidsperiod kan anses skälig. Att någon befunnit sig i landet utan tillstånd har setts som en försvårande omständighet.Med det nya förslaget ställs först ett inledande krav på bl.a. styrkt identitet, giltig passhandling och stark familjeanknytning. Redan i det skedet kommer personer från t.ex. att sorteras bort eftersom de inte utan att bege sig till sin hemprovins i kan erhålla ett giltigt pass. I vissa fall har de utvisningsbeslut men ska verkställas till någon annan del av landet. Detta gör det oerhört svårt att få ett uppehållstillstånd i på grund av anknytning även om de söker från hemlandet.Därefter kommer själva skälighetsbedömningen av konsekvenserna för barnet. Bestämmelsen ger ingen tydlig ledning för tolkning, vilket är olyckligt, särskilt med tanke på den kritik lagstiftaren tidigare fått för att inte vara tydlig.Det är vår bedömning att väldigt få kommer att omfattas av denna regeländring. Socialdemokraterna, har tidigare i en gemensam reservation uppmanat regeringen att återkomma med förslag om att undantag ska kunna göras från huvudregeln när utlänningen har barn i , kvinnan i förhållandet är gravid eller sökanden med all sannolikhet skulle få sin ansökan beviljad, detta även när det finns ett avlägsnandebeslut som vunnit laga kraft.Vi beklagar därför att regeringen lägger ett förslag som kommer att omfatta så få familjer och som eventuellt på grund av otydligheter i lagstiftningen skulle kunna få motsatt effekt. Vi anser också att det tyder på ett dåligt ledarskap från regeringens sida när den väljer att i stället för att visa vägen i frågan, lämnar över till andra instanser för tolkningsutrymme. "Det är tolkningsutrymmet som är problemet. Om vi inte är väldigt tydliga i förarbetena om vad vi vill hamnar vi i situationen att konsekvensen kan bli en helt annan än vad både regeringen och oppositionen förväntade sig. Detta är en angelägen och viktig fråga att diskutera. Det är bra att vi har en interpellationsdebatt om vilket resultat vi kan se efter att lagändringarna trätt i kraft.Först och främst kan det vara värt att påminna sig varför lagändringarna gjordes. Vi ville ha en förändring av ett regelverk kring familjeseparation som avsåg uppenbara fall, det vill säga fall där utlänningen uppfyller de krav som gäller för uppehållstillstånd för prövning. Vilka de kraven är följer av lagstiftning och praxis. Det fanns inga oklarheter kring detta när lagen beslutades här i . Det handlar om familjeanknytning, identitet och så vidare. Däremot var inte syftet att ändra förutsättningarna för att personer över huvud taget skulle kunna beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning. Det var inte avsikten. Det finns också tydligt uttalat i regeringens proposition.Sedan lagändringen trädde i kraft har rättspraxis utvecklats på området, som jag omtalade. gällde ett ganska högt ställt beviskrav på sökandens identitet. Identiteten skulle i princip vara fastställd. Men rättsläget förändrades. Detta ska också vara fallet. Det är det vi vill. Vi vill inte ha en ordning där i detalj fastslår allting, utan vi vill ha en ordning där rättspraxis ger möjlighet att formulera detta och besluta i frågor där domstolarna har möjlighet att fatta beslut mer praktiskt än vad man kan göra i riksdagen.Vi kan alltså konstatera att rättsläget förändrades genom domen . Migrationsöverdomstolen konstaterade då att det efter en avvägning i det enskilda fallet bör vara tillräckligt att den uppgivna identiteten görs sannolik. Därefter har i ett rättsligt ställningstagande anfört att ett lägre beviskrav avseende sökandens identitet kan vara motiverat i vissa fall. Den prejudicerande domen har alltså medfört en bevislättnad rörande identitetskravet. Därför ser jag inte något behov av lagändringar. Jag anser inte att den reservation som hänvisar till har mer bärighet eller större styrka nu när vi står här och diskuterar än vad den hade när den först avgavs i socialförsäkringsutskottet. Men i propositionen som då skrevs hänvisades också till tidigare propositioner. Tanken var att man i de fall där en person kommit till och här träffat en partner men sedan fått ett avslagsbeslut skulle göra det lättare, eftersom det inte i alla lägen är rimligt eller skäligt att personen i fråga ska behöva åka hem. I min interpellation beskriver jag sådana fall där jag personligen tycker att det vore skäligt att man finge söka i på grund av att man till exempel kommer från ett land som det är så gott som omöjligt att komma tillbaka till.Det är stor risk att vi splittrar familjer, vilket vi inte vill. Om vi tycker att familjerna och barnen är viktiga ska vi inte hjälpa till att splittra familjer som kanske aldrig mer kommer att återses. Tanken när vi ändrat lagstiftningen i flera varv har varit att göra det lättare just i de här situationerna. Därför är det bra om man nu tittar över det här. Om det pågår ett arbete inom är jag väldigt tacksam för det. Domstolarna måste tydligt kunna se vilken lagstiftarens avsikt är. Om lagstiftarens avsikt är att underlätta men resultatet blir det motsatta är det någonting som är fel.Något som jag tycker är oroande är att det faktum att en person vistats gömd i landet verkar ha fått ännu större tyngd än tidigare, i stället för att man låter barnens bästa avgöra. Denna praxis kommer från ett fall med en man från , som inte ens hade sökt asyl, om jag minns rätt, utan var här ändå. Han hade bara bestämt sig för att stanna kvar, träffat en kvinna och fått barn. Då menade domstolen att han kunde åka hem och söka från hemlandet. Det var ingen fara för honom att åka tillbaka till och söka därifrån, men att åka tillbaka till eller och söka därifrån kan innebära livsfara.En annan fråga som jag oroar mig för och som jag vill att ministern ska känna till är att många personer som jobbar med asylärenden och kanske i synnerhet med sådana här ärenden säger att menar att det räcker för ett barn att ha en förälder. Det är klart att det räcker för ett barn att ha en förälder om den andra föräldern är död eller om föräldrarna har separerat och av någon anledning absolut inte kan träffas. Men vanligtvis har vi i svensk rätt uppfattningen att det är barnets rätt till båda föräldrarna som är det viktiga, inte förälderns rätt till barnet. När barnet stannar här och menar att det räcker att barnet har sin mamma här, som kanske är svensk, och inte har behov av att också ha sin pappa, då blir jag väldigt orolig. Detta vill jag att ministern ska känna till, när man nu tittar på detta inom . Barnen har rätt till båda sina föräldrar, oavsett vilka länder föräldrarna kommer från. Kan ministern kanske utveckla det lite? I samband med lagändringarna 2010 uttalade regeringen vad gäller frågan om uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn att det kunde finnas anledning att överväga om de relevanta bestämmelserna i utlänningslagen var ändamålsenligt utformade eller om de ledde till omotiverade skillnader mellan olika grupper av föräldrar och barn. pågår mycket riktigt ett arbete med att titta på en särskild tillståndsgrund för vårdnadshavare till barn som är bosatta i må ha åsikter i enskilda ärenden, men det är inte vare sig enskilda riksdagsledamöters eller statsråds uppgifter att definiera tillämpningen av lagstiftningen. Det görs av oberoende myndigheter och domstolar i . Det är och migrationsdomstolarnas uppgift att på grundval av de skäl som anförts och det underlag som presenterats avgöra om det i det enskilda fallet finns grund för uppehållstillstånd eller inte. Om uppehållstillstånd inte beviljas ska avvisning eller utvisning ske. Varje avvisning eller utvisning föregås alltså av en noggrann prövning i enlighet med utlänningslagen. Alla de argument som lyfter fram prövas alltså redan innan man når ett sådant ställningstagande.I portalparagrafen i utlänningslagen anges att man i fall som rör barn särskilt ska ta hänsyn till barnets hälsa och utveckling och vad barnets bästa i övrigt kräver. Denna portalparagraf har sin bakgrund i anslutning till . Utlänningslagen ska tolkas med utgångspunkt i internationella åtaganden. Det innebär att lagen ska tolkas med vägledning inte bara i lagtext, förarbeten och praxis, utan även i innehåll.Det ska alltså göras en bedömning utifrån barnets situation i varje enskilt fall. Med detta känner jag mig väldigt trygg att myndigheter och domstolar i har en bra legal grund att stå på när de fattar beslut i frågorna.Att de däremot ibland når slutsatsen att människor får avslag på sina ansökningar kan bero på alla de övriga argument som vi har lyft fram i debatten som har att göra med identitetsfrågor eller motsvarande.Det gäller till exempel frågor om familjeanknytning. Det är inte något som går att hugga i sten. Det måste prövas individuellt i varje enskilt fall. Om detta hoppas och tror jag att och jag är överens. Vi är överens om att man ska pröva i varje enskilt fall. Jag står inte heller här och säger att jag är insatt i varje enskilt fall av dem jag ser här. Däremot ser jag ett system. Jag ser en tendens, en trend för åt vilket håll det går. I stället för att bli lättare kan det bli svårare.Jag ser länder som jag i min vildaste fantasi inte kan tänka mig att man ska kräva att en person måste åka hem till för att söka hemifrån. Det händer med vissa länder. Jag har full förståelse för att människor inte vågar åka till . är det land efter som har flest avrättningar i världen. Oerhört många fängslas och sitter i hemska fängelser enbart för sin politiska uppfattnings skull, och människor flyr därifrån av just den anledningen.Det är för mig obegripligt att en person ska behöva åka till ett sådant land för att söka hemifrån. Människor ska egentligen kunna söka från ett land utanför gränser. var det också möjligt. Den möjligheten har stängts ned på våra olika ambassader runt om i världen. Det är nu mycket svårare att komma till en annan ambassad. I till exempel EU går det inte. Det är också svårt utanför.De som kan åka hem gör ju det. Varför ska människor gömma sig i för att kunna stanna i när de vet att de egentligen kan åka hem? Det är inte så svårt att åka till , eller någon annanstans där det inte är ett sådant förtryck mot människor.Det är vad jag vill komma åt. Vi måste ha en lagstiftning som är tydlig med vad vi menar. Man ser inte till barnens bästa i de här fallen. En person som åberopar skyddsskäl kan beviljas uppehållstillstånd som flykting eller skyddsbehövande enligt utlänningslagen. Detta prövas av och migrationsdomstolarna. Vid lagakraftvunnet avslag på en asylansökan åligger det den enskilde att återvända hem.Det vi diskuterar här är frågor som ligger bortom detta. Prövningen av skyddsskälen är redan avgjord i de frågor som aktualiseras i interpellationen, det vill säga när möjlighet att få uppehållstillstånd på grund av anknytning blir aktuell.Jag förstår inte problemet i det avseendet. Jag tycker att vi har ett rättssäkert, ordnat och välfungerande system för att ta reda på huruvida människor har skyddsskäl och får lov att stanna i eller inte.Det vi nu ska titta på i är huruvida att det behövs en särskild tillståndsgrund för vårdnadshavare till barn som är bosatta i för att undvika den här typen av problem som annars kan uppstå.Det är två helt skilda frågor, enligt min uppfattning. Jag tycker också att de bör vara det. Skyddsskäl ska alltid prövas för sig. Anknytningsfrågor är en helt annan fråga. Om detta tycker jag att vi borde vara överens. Det är två skilda grunder för uppehållstillstånd i .