· H11010 · 2013-09-27 09:02:39 — har frågat mig om jag gjort det ställningstagandet att regionen kan lita på staten som avtalspart och om jag anser att regionens pendlare har den trygghet som behövs för att kapacitet ska erbjudas tågen, som är nödvändiga för deras arbetsresor.I , och i de flesta delar av , reser människor och fraktas gods med tåg som aldrig förut. Detta är givetvis oerhört positivt och är en bra utveckling, men det skapar också utmaningar: dels i form av kapacitetsbrist för att kunna köra på spåren, dels i form av tidsbrist för att kunna genomföra underhållsarbete. En förutsättning för en väl fungerande tågtrafik och fortsatt utveckling är en tillräcklig kapacitet på spåren och ett robust järnvägsnät. Regeringen har dock kunnat konstatera att underhållet och investeringarna till järnvägen varit eftersatta. Vi satsar därför mer än någonsin på det svenska transportsystemet: , där går till drift, underhåll och reinvesteringar av järnvägen, vilket är mer än en fördubbling jämfört med den tidigare socialdemokratiska planen. ska gå till att utveckla hela transportsystemet, där en betydande del kommer att gå till järnvägen.När är klar fördubblas spårkapaciteten eftersom nya spår tillkommer i en tunnel som tågtrafik också fortsätter på de nuvarande spåren. Detta skapar goda förutsättningar för en ökad turtäthet, punktlighet och trygghet för resenärerna. Utöver pågår eller planeras flera viktiga investeringar som kommer att leda till höjd kapacitet på regionens järnvägar. Hit hör till exempel , och Ostkustbanan. Flertalet av dessa investeringar har sitt ursprung i det avtal om medfinansiering av som regeringen godkände . har årliga avstämningsmöten med de regionala parterna när det gäller medfinansiering. Självklart ska ingångna avtal, och även det avtalet, hållas.Det är dock kvar tills och övriga investeringar står klara, och vi står inför den angenäma utmaningen att det är fler tåg med passagerare och gods som vill in på spåren än det och platser finns kapacitet för. har därför en viktig uppgift när det hanterar de ansökningar om tåglägen som efterfrågas i att prioritera mellan olika behov för att hitta en lösning som är så bra som möjligt för så många som möjligt. Planeringen utförs med utgångspunkt i gällande lagar och förordningar. Jag vet också att utvecklar sin metod för tilldelning i en process för att säkerställa ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Till att börja med vill jag tacka statsrådet för svaret. Jag vet att statsrådet med sin gedigna kunskap från sin tid som regionpolitiker har deltagit i arbetet med den regionala planeringen och känner till de utmaningar som finns för att få pendlingstrafik och regiontrafik att fungera.Bakgrunden till min spetsiga fråga om man kan lita på staten är inte min ungdomslåt: "Vem i hela världen kan man lita på?" Bakgrunden är den oro som föddes ur planeringsprocessen för tilldelning av tåglägen. hade vi en interpellationsdebatt om Gnestaborna kunde lita på att pendlingstrafiken skulle bli kvar. Sedan fanns andra orostecken: Kunde man lita på att tågen i rusningstrafik, i pendlingslägen för , , och , skulle vara kvar? Det här är bakgrunden till min fråga: Kan man lita på staten? Då handlar det framför allt inte om politikerna i kan lita på staten som part, utan det handlar om föräldern som ska hämta på dagis kan lita på staten, om den person som har tagit ett jobb men valt att bo i kan lita på staten. Det är bakgrunden.När och jag var regionpolitiker jobbade vi för medfinansiering och att regionen skulle ta sitt ansvar. Det syns i genom att det har skett medfinansiering i enstaka järnvägar, till exempel i min hemkommun. kommun har till och med betalat 70 miljoner till byggandet av Syd för att det ska finnas en anknytningspunkt för . Min hemkommun betalar för tunnel under centrala . Dessutom står regionen nu för investeringar i tåg. Allt detta görs för att invånarna ska kunna lita på ett system där man kan ta sig till dagis och där man kan ta sig till jobbet. Livsvalet att bygga ett hus på en viss plats ska vara uthålligt.Precis som säger råder en övergångstid då kapaciteten ökar kraftigt. Sedan ska vi inte inbilla oss att överkapaciteten varar . Den når säkert en topp. Men sker en prioritering mellan vardagsliv för de människor som bor i regionen och långväga resor. Den samhällsekonomiska kalkylen har inte den effekt som sade i sitt svar, nämligen att det är så bra som möjligt för så många som möjligt. Nej, för en affärsresenär från är mycket mer värd än mamman som ska hämta på dagis.Det är det som skapar oron för Gnestapendlaren. Det är det som skapar oron för den som har valt att bo kvar i Katrineholm.Då menar jag att vi har en period när det viktigaste kanske inte är att driva på den ideologiskt drivna avregleringen av järnvägen utan se till att det finns en stabilitet för människor i deras vardagsliv. Det kanske är viktigare att hämtningen på dagis funkar än att det blir en operatör till på järnvägen till . Det är fantastiskt att se vilken utveckling den regionala trafiken har haft, inte minst sedan det blev möjligt för fler aktörer att komma in på järnvägen. slet regionerna sitt hår för att få göra egna upphandlingar när det då ensamma bolaget inte levde upp till de önskemål som fanns, till exempel i Mälardalen.Det kanske är tack vare de reformerna som vi nu ser som resultat att otroligt många fler reser med tåg men också transporterar gods på tåg, något som är unikt för oss i Europa.Låt oss se hur det ser ut. Vi har enkelspår på många håll, och det är svårt att köra om när man har ett långsamtgående tåg framför sig. Om vi vissa tider redan har gått i kapacitetstaket, och dessutom nu ska lägga på ännu mer underhållstimmar på vår järnväg där underhållet är eftersatt, är frågan: Vad kommer först och vad kommer sist?Vi måste ha en robust järnväg. Därför måste planeringen av banunderhåll göras , som man tittar på hur och när man kan ha tåglägen, alltså när tid ska ges för att köra tågen.Herr talman! Vi har i ungefär 4 000 tåg som går per dag. Det har gjorts en planering , och vi har haft en diskussion: Vad händer med , vad händer med och vad händer med ? Det är ett tättbefolkat område, och nästan alla tåg ska passera genom . Där finns också en del stora brister i järnvägsunderhållet.Vi har ungefär en och en halv miljon tåg. Det är 7 000 tåglägen som har diskuterats, och det är drygt 2 000 banunderhållslägen som ska in. Det har varit diskussion om 10-15. När man har tittat på detta har alla fått plats trots allt, dock med viss justering för vissa tider, med vetskap om att några kommer att få något längre restider. Vi har också utmaningen att kunna jobba säkert på och vid spår, i denna längtan efter mer underhåll som uppenbarligen finns hos alla partier.Då handlar det om de tåg som går för att vardagslivet ska fungera, för att vi ska komma till jobb eller studier på ett tryggt sätt eller komma till förskolan. Hur mycket kan man packa på ett spår? Just genom , till exempel mellan och södra , är det så många tåg som man tål plus lite till.Därför har i sin diskussion med dem som kör tåg funderat på: Ska vi inte ta bort något tåg för att ha möjlighet till återställelse om någonting inträffar? Det kan räcka med att personer som har tunga väskor på inte kommer ombord på ett tåg och man missar sin slottid, vilket innebär att ett antal tåg får en försening.Förutsättningen här är att människor ska kunna arbetspendla med tåg och kunna lita på tågen. Därför är det en process hur man tilldelar tåg som ska vara så samhällsekonomisk som möjligt i hela tänket. Det är samma kalkyler som används när man ska planera och bygga ny infrastruktur. Då är det fråga om: Är det i grunden fel på kalkylmodellen när vi bygger nytt, oavsett om det är väg eller järnväg, och när vi planerar för vilka som ska få åka? Det tittar bland annat på, inte minst utifrån diskussionen: Hur ska man väga arbetspendlare i en region? Jag delar beskrivning av verkligheten. Problemet är en kapacitetsbrist, framför allt och eftermiddag. Den diskussionen är jag helt med på.Vad jag funderar på är om man ska dra upp den diskussion som handlar om människors vardag i denna region och fundera på: Oj, ska tåget som jag är beroende av för att ta mig till mitt jobb gå där? Kan man inte ha förväntan på en större stabilitet, så att man vet att man kan ta sig till jobbet?Jag har hållit på med dessa frågor i ett tjugotal år i , och jag kan konstatera att - oberoende av regering, får jag väl säga - det har varit en stor ryckighet i planeringen för människor. Man har bytt halvtimmar i trafiken, och för en person som ska vara på jobbet är det en stor skillnad om tåget går på heltimme eller halvtimme.Man har ändrat och gjort hål i tidtabellen. I en region har man sagt att det är ganska få resenärer på ett tåg och därför kan man plocka bort det tåget. Om det blir hål i en tidtabell, vad leder det till? Jo, när de ringer från dagis för att barnet är sjukt kan inte pappa eller mamma hämta barnet om tåget går en timme senare.Vad jag är ute efter är att staten som part måste kunna erbjuda den stabilitet som gör att människor kan planera sina liv. Det är det som är viktigt.Stockholmsregionen har ett jättestort problem med brist på bostäder, och påpekar att det kanske är det största tillväxthindret för just . Det innebär att regionförstoringen fortsätter, att en större och större del av omlandet dras in i en interaktion med . Ska det fungera på ett tillfredsställande sätt måste det finnas tillräcklig stabilitet i dessa system.Då undrar jag om det just nu är så viktigt att få in en aktör till på banan till att det ska rycka sönder vardagslivet för människor. Det är det som är min fråga. kan det trots allt bli lite märkligt när man ställer människor mot människor. Det kan mycket väl vara så att den som i debatten kallas affärsresenären mellan och ger nya möjligheter till jobb och tillväxt i företag i , så att de människor som bor i sedan har ett jobb att arbetspendla till.Lite elakt sagt skulle det kunna vara så att vi just nu är i en sådan situation att vi ska säga till människor: Ni kanske ska ta flyget i stället när ni lämnar och åker till eller tvärtom, så att vi får mer kapacitet för regionen och . Men det gäller lika mycket för dem som regionalpendlar mellan och , för där är det också en propp som ställer till det.Nu är inte det ett sätt som vi väljer att resonera på, säkert inte någon av oss, herr talman, att vi ska rekommendera folk att ta flyget. Men så krasst är det just nu innan vi får upp både kapaciteten och robustheten i järnvägen. Det behöver göras rätt mycket underhållsarbete på Västra stambanan.Däremot finns det någonting som vi skulle kunna problematisera, och det gäller tilldelningen av tågtider. Det är det som nämner, kommunernas förutsättningar att planera långsiktigt och bygga bostäder. Då gäller det att hålla ihop infrastrukturen i det samhällsbyggandet. Människor vill också veta, när man ska sätta barn i skolan eller var man ska arbeta, att det finns en framförhållning på . Då skulle man helst vilja ha tåglägen som tilldelas . Det skulle säkert underlätta för tågoperatörer som behöver köpa in fordon att veta att de har avsättning för dem. Men så ser det inte ut, varken i EU-rätt eller i svensk järnvägslag, utan det är i taget.Det är också det omvända. De som ger förutsättning för jobb, ekonomi och tillväxt, alltså företagen, inte minst de som transporterar gods, skulle vilja ha ännu kortare tilldelning.Vad nu ser över är hur man kan använda järnvägens tåglägen så effektivt som möjligt . Det kanske är så att gods ska ha mer av ad hoc-tider, som kan bokas och bokas av, eller kunna boka en del av året. Det är en del som gör det. Sedan är frågan vad man kan göra för persontrafiken. Vad kan kopplas på, och vad kan vara långsiktigt? Det finns alltså flera utmaningar.Detta har egentligen inte varit något större problem tidigare, för det har funnits kapacitet. har vi dock kommit till ett sådant läge, kanske inte minst på grund av de reformer som bland andra Socialdemokraterna har varit med att genomföra. Man har öppnat upp för godstrafiken och persontrafiken så att fler aktörer kommer in. Det finns en annan aspekt på den här diskussionen. stod det i att tågresorna till nu skulle bli billigare därför att det har kommit in fler aktörer. Det är en annan sida av myntet. I konkurrensens spår öppnas andra typer av service för resenärerna och andra möjligheter till bra priser på tågbiljetter. Det är något som vi också i grunden tycker är bra.Det är inte svart eller vitt. I samarbete med aktörerna - antingen det gäller de nya som kommit in eller dem som har varit med - löser man situationen trots att det är tajt med lägen. Utgångspunkten är att resenärernas tider ska vara så lika dem som de är vana vid som möjligt och att så många tåg som möjligt ska kunna gå. Detta förutsätter också en god planering när något händer. Precis som ministern säger kommer detta antagligen att leda till att vi får ett integrerat, upphandlat regionaltågtrafiksystem i , men det kräver kanske att regionen går in som ägare av fordon. Att ha en diskussion om huruvida tåg kan gå i pendlingslägen som regionen står inför jätteinvesteringar i fordon för att möjliggöra trafiken är inte en bra situation. Staten måste ändå ta den oro som har skapats i regionen på allvar. Om regionen ska kunna ta ett så stort steg som att köpa fordon för för att upphandla trafik i ett stabilt system måste också staten kunna erbjuda de stabila villkor som krävs för en sådan stor investering. Det vore naturligtvis ett önskeläge att staten kunde gå in och garantera på det sättet. Det kan staten dock inte göra vare sig enligt EU-rätt eller enligt svensk lag. Svensk lag skulle vi möjligen kunna ändra, men vi är ändå hårt styrda av i den här delen.Tanken är att det ska vara icke-diskriminerande, öppet och transparent. Därför ligger också långt före, och andra länder tittar på hur gör. Vi har skilt på den som förvaltar infrastrukturen, spåren, och den som kör på spåren för att det ska vara så icke-diskriminerande som möjligt. Jag förstår att man i hela funderar på hur man ska kunna få så bra förutsättningar som möjligt för människor att arbetspendla. Människor här bryr sig inte om ifall de passerar en kommun- eller länsgräns. Valet att köpa fordon eller inte landar ytterst på regionens företrädare. Låt mig gå tillbaka till något som också nämnde som viktigt. En viktig förutsättning för alla de människor som pendlar är ju att kommer på plats och att nästa steg tas - det gäller spåren ut från mot och . Man är nu på gång vid , och vi måste lösa situationen genom och . Det kommer att förbättra förutsättningarna för dem som ska norrut mot och också för dem ska utmed . Detta är något som regeringen nu kommer att fatta beslut om i den nya nationella planen. finns åtminstone pengar avsatta för att kunna gå vidare. När det gäller , som är en viktig del, förstår jag att flera kommuner har varit med och betalat, och jag förstår också den oro som finns när det gäller om man ska få ökad arbetspendling eller inte.4 000 tåg per dag är 1 ½ miljon tåg , och det är en handfull som inte har fått exakt den tid som de hade förut. Det går med god vilja. Jag hoppas att det fortsätter så också framöver.