· H010304 · 2013-03-19 14:28:29 — har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att koppla det svenska exportfrämjandet till tydliga kriterier för respekten för mänskliga rättigheter, vad jag avser att göra för att öka möjligheterna till insyn i den verksamhet som , , och AB , , bedriver samt vad jag avser att göra för att öka möjligheterna till ansvarsutkrävande för dessa organisationers verksamhet. Ansvaret för det senare bolaget ligger i regeringen hos statsrådet , men jag svarar även om det.Det statliga exportfrämjandet och exportkrediterna syftar till att främja handel och möjliggöra att utbud och efterfrågan lättare kan mötas på de internationella marknaderna. Det gynnar både export- och importländerna. Exportkrediter ökar dessutom möjligheterna att säkra finansieringen till investeringar inom till exempel infrastruktur i utvecklingsländer. Regeringen anser inte att det finns någon motsättning mellan handel, investeringar och respekten för mänskliga rättigheter. Det är snarare så att ett ökat ekonomiskt utbyte bidrar till att skapa kontakter mellan folk och till att sprida nya idéer och influenser till slutna länder. har också ett starkt engagemang för att medverka till stärkandet av demokrati och mänskliga fri- och rättigheter globalt.Svenska företag kan bidra till en positiv utveckling i de länder där de verkar, inte minst genom att sprida sunda influenser och agera som föredömen. Regeringen uppmuntrar därför företagen att arbeta med hållbart företagande och att följa de internationella riktlinjer som finns inom området. De viktigaste av dessa är FN:s Global Compact, riktlinjer för multinationella företag och FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. Vi förväntar oss att svenska företag respekterar mänskliga rättigheter i all sin verksamhet. Regeringen håller sig informerad om svenska företags agerande i utlandet bland annat genom våra ambassader.EKN och SEK har som uppgift att försäkra respektive finansiera svenska exportföretag inom ramen för de villkor som sätts av EU, och . Det innebär att de ska följa rekommendation om ett gemensamt förhållningssätt för miljö och social hänsyn vid statsstödda exportkrediter, oftast kallad common approaches. Rekommendationen föreskriver att för exportkrediter avseende större affärer i känsliga branscher ska en analys göras av konsekvenserna avseende miljö och social hänsyn, inklusive mänskliga rättigheter, hos det projekt som leveranserna ska gå till.Den operativa styrningen av myndigheten hanteras av dess styrelse. Regeringen tar inte ställning till enskilda affärer. Regeringen har via myndighetens regleringsbrev givit EKN i uppgift att vidareutveckla arbetet med frågor rörande bland annat mänskliga rättigheter i enlighet med på dessa områden. EKN ska informera företagen om de internationella normerna inom området.Även i det statligt ägda bolaget ligger den operativa styrningen av verksamheten hos styrelsen. Regeringen har slagit fast att de statliga bolagen ska ha en genomtänkt och förankrad policy och strategi samt fastställda mål för att hantera hållbart företagande. De förväntas bedriva ett aktivt arbete i dessa frågor både internt och i samarbete med affärspartners, kunder, leverantörer och andra intressenter. I SEK:s ägaranvisning framgår det att SEK ska ta hänsyn till mänskliga rättigheter, miljö, korruption, arbetsvillkor och andra relevanta faktorer. SEK har valt att ställa sig bakom principerna i FN:s Global Compact och att delta i projektet utmaning.Verksamheten i både EKN och SEK förutsätter att de företag som ansöker om exportkrediter kan lita på att känslig affärsinformation inte når deras konkurrenter. Därför omfattas exportkreditverksamheten av sekretesslagen. SEK omfattas som statligt bolag vidare inte av samma offentlighetsregler som myndigheten . Både EKN och SEK informerar däremot genom sina årsredovisningar och på andra sätt om sin verksamhet. Regeringen följer löpande upp verksamheten genom sedvanliga processer för myndighets- och bolagsstyrning såsom myndighetsdialoger och en aktiv bolagsförvaltning i enlighet med statens ägarpolicy.Vilka exportmarknader som EKN och SEK har störst engagemang på styrs i hög utsträckning av var de svenska företagen har sina kunder. När det gäller har EU, på grundval av ett FN-beslut, infört successivt skärpta restriktioner som innebär att inga nya exportkrediter får ställas ut, med undantag för affärer som gäller mat och medicin. Jag tackar handelsminister för det utförliga svaret. Det finns flera anledningar till att har valt att lyfta upp frågan om svenska exportkrediter, vilket är en form av exportstöd, till diktaturer.Bland annat har vi kunna följa hur de svenska organisationerna Amnesty och har presenterat ett par rapporter, och , om de svenska exportkrediterna. Där riktar de ganska hård kritik dels mot den bristande transparensen i beslutsprocesserna om vilka exportkrediter man utfärdar, dels mot bristen på tydliga kriterier och krav när det gäller mänskliga rättigheter när exportkrediterna utfärdas.Samtidigt har det pågått ett intensivt arbete inom FN och för att öka transparensen i medlemsländernas exportfrämjande politik och för att öka samstämmigheten mellan handelspolitiken å ena sidan och arbetet för de mänskliga rättigheterna å andra sidan.Precis som handelsministern sade har förbundit sig att följa de här rekommendationerna, men jag tycker att det är i högsta grad oklart på vilket sätt de här rekommendationerna har omsatts till verklig politik när det gäller svenskt exportfrämjande.Man kan sammanfatta svar genom att säga att bedömer att allting fungerar bra och att det inte finns några som helst behov av att göra förändringar när det gäller svenskt exportfrämjande. Jag tycker att det finns en mening i svar som är mycket talande. Det är när säger så här: "Regeringen anser inte att det finns någon motsättning mellan handel, investeringar och respekten för mänskliga rättigheter. "Den borgerliga regeringen anser alltså att inte finns några som helst motsättningar mellan svensk vapenexport till diktaturen och mänskliga rättigheter. Det har inte funnits några som helst motsättningar mellan investeringar och mänskliga rättigheter när har investerat i . Och när organisationen utan gränser presenterade en stor rapport där de pekade ut företag i som försåg diktaturer med utrustning som kunde användas för att inskränka pressfriheten och menade att det här fanns en motsättning mellan just handel och mänskliga rättigheter är alltså regeringens svar att de har fel.Handel kan självfallet bidra till ökade kontakter och till att idéer sprids. Det gynnar så klart demokratisering, men det finns också en lång rad exempel på motsatsen. Det handlar om vad som exporteras och hur det sker när vi bedriver handel och gör investeringar.Ewa får ursäkta, men jag tycker att det är naivt, på gränsen till verklighetsfrånvänt, att uttala sig så kategoriskt och säga att det inte finns någon som helst motsättning mellan handel och mänskliga rättigheter.Jag kanske ska understryka att min interpellation inte handlar om huruvida vi ska handla med diktaturer eller inte. Det kan vi diskutera i ett annat sammanhang. Den handlar om när och hur statliga exportorgan ska använda våra gemensamma skattemedel för att direkt gå in och stödja handel med och investeringar i diktaturer.Handelsministern har alldeles rätt i att det inte är regeringen som fattar de enskilda besluten när det handlar om att utfärda exportkrediter, men regeringen har självfallet det övergripande ansvaret för denna verksamhet. Regeringen kan styra genom regleringsbrev och genom ägarpolicy om den inte är nöjd.Handelsministern säger gång på gång att hon förväntar sig att EKN och de andra organen ska följa de här riktlinjerna. Problemet är att det inte går att följa upp om de tar hänsyn till mänskliga rättigheter eller inte eftersom de här processerna är oerhört slutna . Ser verkligen inte handelsministern några som helst behov av att reformera den här verksamheten? Låt mig börja med att säga, vilket jag har gjort tidigare här i kammaren, att jag tycker det är bra att svenska företag finns representerade även på svåra marknader. Vi ska inte handla med allt och alla, men jag är övertygad om att handel kan vara ett kraftfullt verktyg för att bekämpa fattigdom och främja mänskliga rättigheter. Att bojkotta och isolera länder där det förkommer missförhållanden och övergrepp är ofta en dålig lösning som lätt blir kontraproduktiv.Genom handel ökar vi i stället inblicken i slutna länder. Vi bidrar genom att ta med oss bättre värderingar till de här länderna, och vi bygger relationer som kan användas, till exempel via CSR, corporate social responsibility, till att förändra situationen för människor i verkligheten, på marken, i dessa länder där det är svårt.Svenska företag bidrar till en mycket positiv utveckling på många håll i världen och utgör förebilder genom sitt ansvarsfulla agerande. Jag är övertygad om att det ansvarsfulla företagandet bidrar till vår långsiktiga konkurrenskraft. Regeringen är mycket aktiv i strävan efter att underlätta och stärka det här arbetet.Sedan ska jag också säga att i den bästa av världar skulle vi inte behöva några statliga exportkrediter eller exportgarantier, men som verkligheten ser ut är det en förutsättning för att våra företag ska kunna konkurrera med företag från andra på likvärdiga villkor på vissa marknader, i vissa länder och i vissa situationer. Jag tror att det är bra både för våra företag och för människorna i de länder där de svenska företagen faktiskt förbättrar möjligheterna att kommunicera genom att till exempel bygga ut mobiltelefoninäten, skapa arbetstillfällen på lastbilsfabrikerna eller bidra till att nya mediciner utvecklas. Jag tror att det är bra att vi hjälper till att utveckla jordbruket, bidrar till ökad tillväxt och tar ansvar som går utöver det landets lagstiftning kräver, till exempel inom personalvård.För mig är handel och ekonomisk tillväxt en viktig del i svaret på hur vi också skapar ett bättre som vi bidrar till en mer välmående och förhoppningsvis friare värld.Hans Linde är bra på att hitta exempel på saker som han tycker har gått fel. Det är viktigt att även sådant lyfts fram så att vi kan arbeta ännu hårdare för att bli bättre. undrar jag ibland hur och lösning ser ut. Det är lätt att tro att det till stor del handlar om att säga nej, om bojkott och om att isolera. Jag måste få ställa frågan: Är det verkligen en hållbar väg framåt?Jag ska snabbt också kommentera den här rapporten från Amnesty och som talar om. Den har granskats noggrant inom UD. Jag tycker att det är jättebra att det finns NGO:er som engagerar sig i den här viktiga verksamheten, och det är bra att många är med och tycker till och framför sina synpunkter. Med detta sagt vill jag påpeka att jag inte håller med om allting som sägs. Jag tycker inte att kritiken i alla delar är särskilt väl underbyggd. ser man inte till hur det verkligen ser ut, på riktigt. Man talar om exportstöd till diktaturer. Jag tycker också att det är viktigt att säga att det här handlar om garantier för svenska företag. Det är sanningen. förtydligar sig handelsministern och flyttar sig flera steg bort från det svar som ursprungligen kom. sade handelsministern att handel kan vara ett verktyg. Jag håller helt med. Handel kan vara ett verktyg, beroende på vilka varor vi handlar med och hur vi bedriver handel. Men det var inte det som handelsministern sade i sitt svar. Då sade handelsministern att det inte finns någon motsättning mellan handel, investeringar och mänskliga rättigheter. Det är helt olika saker, handelsministern.Det finns självklart en lång rad positiva exempel. Jag stöter på dem när jag är ute och reser i världen. Det finns svenska företag som agerar som föredömen och sprider goda värderingar, men motsatsen finns också.Jag tror att vi är många som har upprörts över rapporteringen om det svenska företaget och dess investeringar i en lång rad diktaturer runt om i världen. Jag tror att det är ett sådant exempel där vi kan se att det nog har funnits en del motsättningar mellan investeringar, handel och mänskliga rättigheter. Frågan blir här: Har i något sammanhang fått svenskt exportstöd från något statligt bolag eller någon svensk myndighet? Den frågan kan vi inte få något svar på, för de här affärerna är sekretessbelagda. Varken svenska skattebetalare, jag som riksdagsledamot eller de människor som bor i länder där har investerat kan utkräva ansvar av och få ett tydligt svar på om har varit med och stöttat den här verksamheten. Det tycker jag är ett grundläggande problem.Sedan frågade handelsministern vad som är lösning. Vi har i vår interpellation lyft fram de förslag som diskuteras i till exempel om ökad öppenhet och transparens och om att man ska ha tydliga mål, som går att utvärdera, för mänskliga rättigheter när man utfärdar de här kriterierna.Fru talman! En av orsakerna till att vi har ställt den här interpellationen är att vi bad att kartlägga det svenska exportstödet till och under den borgerliga regeringen. Jag måste erkänna att jag blev förvånad över resultatet, för vi ser att det handlar om mångmiljardbelopp som svenska myndigheter och statliga bolag har gått in med för att garantera affärer med diktaturer.Bara gick , , in och garanterade affärer med och för . som vi såg att de här diktaturerna ifrågasattes av människor ute på gatorna och som vi såg de här diktaturerna svara med våld och övergrepp valde en svensk myndighet att utfärda garantier för 12,2 miljarder kronor.Man har utfärdat garantier till länder som , , och - där för övrigt en svensk medborgare sitter fängslad som samvetsfånge. Men de största mottagarna av de här exportkrediterna var och . Jag tycker att det är uppseendeväckande, och jag tycker också att det är relevant att fråga sig hur de här mycket omfattande affärerna i mångmiljardklassen har påverkat möjligheten för människorna i de här länderna att kräva demokrati och mänskliga rättigheter.Det vi upptäckte när vi började gräva i de här sakerna var att jag som folkvald riksdagsledamot inte kunde få ett rakt svar på hur omfattande det svenska exportfrämjandet är till exempel i ett land som . valde att redovisa vilka länder de hade gått in i. Däremot valde AB , , trots upprepade förfrågningar från både och , att inte lämna ut några som helst uppgifter om sin verksamhet.Är det rimligt att vi inte kan få besked om hur stora belopp man har gått in med från i till exempel ? Det tycker jag är en av de frågor som vi behöver titta mer på. Här är ett tydligt exempel där vi skulle behöva ha mer transparens. Vi måste kunna veta var svenska myndigheter och svenska statliga bolag väljer att gå in och ha sin verksamhet. Regeringen måste respektera sekretesslagen både avseende utrikessekretess och affärssekretess. Det gäller också de organisationer och myndigheter som genomför det statligt stödda exportfrämjandet, till exempel EKN, . Regeringen kan inte heller lägga sig i myndigheters tillämpning av sekretesslagen hur som helst, på grund av reglerna om ministerstyre. Det här är en verklighet som vi ofta möter inom UD - behovet av avvägningar mellan å ena sidan så stor öppenhet som möjligt och å andra sidan betydelsen av att inte inte berätta om allt vi känner till för alla, eftersom det skulle kunna skada våra relationer med andra länder eller svenska företags möjligheter att lyckas med sina affärer.Det är sällan självklart var den här avvägningen ska landa. Den som försöker hävda att det finns en enkel och självklar lösning på problematiken tycker jag misstar sig. Visst går det att säga att all information bör vara tillgänglig för alla . Men då måste man också vara införstådd med att det riskerar att skada inflytande och våra företags möjligheter att göra affärer. Det i sin tur innebär att någon annan skulle kunna dra fördel av detta. Exempelvis skulle det i kunna röra sig om att ett kinesiskt företag får en order i stället för ett svenskt, vilket i sin tur med stor sannolikhet skulle påverka saken på marken i det berörda landet.Vi ska inte anpassa oss efter en kinesisk måttstock. Vi ska ha så stor transparens som möjligt, men vi ska inte heller låta oss luras av något som säger att det finns enkla svar på svåra avvägningar.Så till frågan om exemplet med , som tar upp. Jag ska säga att jag inte känner till några detaljer om vad som genomförts eller står i begrepp att genomföras i . I interpellationen framgår att det rör sig om ett förslag i parlamentet men inte om något beslut har fattats eller ej. Vad jag kan säga innan jag har haft möjlighet att sätta mig in i saken mer noggrant är att de villkor som nämns förefaller överensstämma med OECD-rekommendationen, common approaches, på exportkreditområdet som både EKN och SEK följer.Här hemma är kärnan i Business statliga uppdrag att ge exportinformation och rådgivning till små och medelstora företag.Jag ska också passa på att kommentera , eftersom frågan har varit uppe om varför EKN har ställt ut exportkrediter till . tog upp det som ett tydligt exempel.EKN följer naturligtvis de sanktioner som beslutats i EU och FN, och det gör att inga nya exportkrediter har ställts ut på . Däremot finns gamla åtaganden från tiden före sanktionerna som fortfarande löper, och det här är i förenlighet med sanktionsregimen. Jag tycker att vår handelsministers svar är ganska svartvita. Antingen råder det total sekretess eller total offentlighet. Antingen går vi in med exportkrediter till för 15 miljarder eller så bojkottar vi landet. Det finns självklart fler möjligheter här, och det finns ökade möjligheter att ta steg för ökad öppenhet. Det finns också möjlighet att skärpa kraven i de här olika affärerna när det gäller mänskliga rättigheter.När det gäller till exempel den öppenhet som finns hanterar , , tusentals ärenden , men man lägger bara ut två på sin hemsida där man offentliggör hur man har tittat på frågor om mänskliga rättigheter. Man lägger upp de här två fallen , sedan tar man tillbaka dem igen, och det finns igen möjlighet att i efterhand se vilka uppgifter som har funnits.Det här begränsar såklart kraftigt möjligheten till både insyn och ansvarsutkrävande för mig som riksdagsledamot, för svenska skattebetalare och för de människor runt om i världen som berörs av de här frågorna. Jag har full förståelse för att det inte kan vara total offentlighet i varje enskild affär, för det skulle skapa problem för de enskilda företagarna. Men jag tror att det finns betydligt större utrymme att redovisa i vilka länder man går in med exportkrediter, vilka varuslag man stöder och fler exempel på hur man tar hänsyn till mänskliga rättigheter.Jag måste säga att jag blir oroad av handelsministerns svar. Jag och handelsministern har haft den här debatten vid en rad tillfällen, just om frågor som rör mänskliga rättigheter och svensk handelspolitik. När man lyssnar på handelsministern verkar det som om handelsministern betraktar sitt område som helt frikopplat från det arbete som pågår i när det gäller mänskliga rättigheter och demokrati. Det verkar som om handelspolitiken helt frikopplas från den breda utvecklingspolitiken där vi ska bekämpa fattigdom och utgå från de fattigaste människornas perspektiv.Jag tycker att det är oroväckande. Vi kan inte ha en svensk handelspolitik som är så frikopplad från de mänskliga rättigheterna. Det är precis som säger: Vi har haft den här debatten ett flertal gånger förut, och vi håller inte alltid med varandra. Jag tycker ändå att det är glädjande att säger att det inte alltid är fel med handel i svåra länder utan att handel kan vara bra även där. Det är annars den uppfattningen man kan få när man lyssnar på . Det är ett stort framsteg, och det är jag glad att höra.Regeringen tror inte på att tvång är den bästa lösningen eller det självklara svaret på hur vi får svenska företag att uppträda så bra som möjligt ute i världen framför allt i svåra länder. Det vill jag säga.Min utgångspunkt är i stället att det bör löna sig att göra rätt, att ta ansvar och agera långsiktigt. Jag menar att det är på en sådan grund som vi också kan uppnå ett genuint och långsiktigt engagemang för de principer om social och miljömässig hänsyn som samlas inom ramen för konceptet CSR, där även mänskliga rättigheter och att arbeta mot korruption ingår.Jag har som handelsminister mött många svenska företag som går i spetsen runt om i världen när det gäller att ta det här ansvaret. Jag har sett hur de i sin dagliga verksamhet bekämpar hiv/aids i södra , hur de uppmuntrar till stärkta mänskliga rättigheter i och hur de bidrar till uppbyggnad av hållbara och miljövänliga städer i Mellanöstern.Jag gläds verkligen åt att se att svenska företag agerar som CSR-pionjärer, inte bara för att det ligger i våra traditionella värderingar där miljöhänsyn, fattigdomsbekämpning och mänskliga rättigheter står i fokus utan också för att jag är övertygad om att detta stärker vår internationella konkurrenskraft.Företagens grunduppgift är naturligtvis att tjäna pengar. Detta är i grunden bra och resulterar under rätt förutsättningar i tillväxt och utveckling, inte bara i utan också globalt. Men det är också så att svenska företag går i spetsen just när det gäller konceptet CSR.