· H110182 · 2013-12-09 14:08:20 — har frågat mig hur jag tänker agera för att möjliggöra scenkonstens internationalisering. Bakgrunden till frågan är att Länsteatrarna i under sitt höstmöte haft internationell och interkulturell samverkan som tema.Utbytet med omvärlden är en förutsättning för ett vitalt och levande kulturliv. har samtliga myndigheter på kulturområdet i uppgift att integrera ett internationellt och interkulturellt perspektiv i sina verksamheter. Den bidragsgivning som statliga aktörer, och ansvariga inom kultursamverkansmodellen beslutar om, ska därför omfatta internationella och interkulturella delar av de sökandes verksamheter. Detta omfattar även scenkonstens internationalisering.Den svenska statliga kulturbudgeten har ökat . Ökningen har även kommit scenkonsten till del. Detta är en positiv utveckling som inte har sin motsvarighet i många övriga länder i . till 2020 pågår EU:s nya kultur- och medieprogram Kreativa , som syftar till att främja såväl europeiskt som internationellt samarbete. Under innevarande programperiod har svenska aktörer inte fullt utnyttjat möjligheterna i EU:s kulturprogram. har därför fått i uppdrag att främja ansökningar från svenska aktörer. Utfallet för svensk del har visat en positiv utveckling. Jag förutsätter att svenska aktörer framöver i ökad grad tar del av de möjligheter som Kreativa erbjuder.Bland andra insatser som är viktiga vill jag lyfta fram att åtta utsända kulturråd arbetar vid svenska ambassader runt om i världen. Dessa har i uppgift att främja kulturutbyte mellan länderna. En stor satsning på scenkonstens internationalisering ägde rum , under den nordiska som arrangerades i . Vidare deltog statliga aktörer och scenkonstaktörer även vid stora scenkonstmässan i . Därtill kommer att vara en av EU:s kulturhuvudstäder 2014. Flertalet myndigheter och institutioner inom kulturområdet har fått regeringens uppdrag att samverka med under detta år.Regeringen arbetar därmed aktivt för att på olika sätt stödja internationaliseringen på nationell, nordisk och europeisk nivå samt även i internationella sammanhang. Jag tackar kulturministern för svaret. Kulturutbyte och internationalisering gör att öppnar sig mot omvärlden. Inom kulturlivet är det viktigt att öka graden av internationalisering och stödja internationellt och kulturellt utbyte. Det handlar både om möjligheterna för svensk kultur att möta ny publik i andra länder och om möjligheterna för svensk publik att möta andra länders kulturer. Det är också viktigt att främja och stödja internationella samarbeten.När jag träffade flera av de 19 länsteatrar som finns i på deras höstmöte i för var temat just internationell och interkulturell samverkan. Mötet resulterade bland annat i ett uttalande, som också ligger till grund för den interpellation jag har ställt till kulturministern. Min fråga är hur hon ser på sin och statens roll när det gäller att stödja scenkonsten i att nå det nationella kulturpolitiska målet om att främja internationell och interkulturell samverkan.Länsteatrarna lyfte fram att de statliga anslagen har urholkats, vilket gör att ekonomin för teatrarna försvårar möjligheten att upprätthålla eller ens skapa internationella samarbeten. I det svar jag får från kulturministern verkar hon inte riktigt ha uppmärksammat den situation som många inom kulturområdet faktiskt upplever, utan hon lyfter som vanligt upp att anslagen till kulturen har ökat. Men sanningen är att uppräkningen ligger långt under den kostnadsutveckling som våra scenkonstinstitutioner bland annat upplever. Det gör att det egentligen blir en försvagad ekonomi. Då är det just det internationella arbetet som måste stå tillbaka, för det är oftast dyrare att vara med i det internationella nätverksarbetet och även att jobba med internationella samarbeten. Ministern lyfter fram att utbyte är bra och en förutsättning för ett vitalt och levande kulturliv. Min fråga blir dock återigen, herr talman, vad kulturministern är beredd att göra för att möjliggöra för våra scenkonstinstitutioner att upprätthålla ett internationellt utbyte och samarbete.I svaret från kulturministern tas också de möjligheter som finns inom EU:s program upp. Man konstaterar även att svenska aktörer inte har utnyttjat de möjligheterna fullt ut i det innevarande kulturprogrammet. Mina frågor till kulturministern är: Har man analyserat vad det är som gör att svenska aktörer inte har varit så aktiva i att söka samarbeten inom det EU-program som finns ? Vad har man i så fall kommit fram till, om det är så att man har analyserat det?Jag möts oftast av att man ser svårigheten i att man inte har de ekonomiska resurserna att vara med, på grund av medfinansieringen. Hur ser kulturministern på hennes och statens roll i att i så fall kunna lösa det här, till exempel med statlig medfinansiering? Det var många frågor på en gång; jag tror att jag får dela upp det.Jag vill först säga att jag tycker att det är bra att har tagit upp det här. Det är bra, för jag tycker att vi har mycket på fötterna - och i händerna. Jag har väldigt många goda exempel som jag hoppas kunna få räkna upp så många som möjligt av. Jag tycker dock också att man ska vara lite varsam med orden. skriver i interpellationen: "Men den långvariga urholkningen av de statliga anslagen har resulterat i en allvarligt försvagad ekonomi och slimmade organisationer." Då tycker jag att vi kan börja gå in på lite fakta. Jag nämnde i mitt första inlägg att kulturbudgeten har ökat . Jag tror att har hört mig säga detta tidigare. Det har också varit en ökning av PLO. vet att PLO, alltså det som handlar om pris- och löneomräkning, är samma för alla myndigheter - det är ingenting som är separat för kulturen eller konsten och någonting helt annat för andra myndigheter inom kanske trafikområdet. Det är alltså ingen skillnad.Det är ingen urholkning. Budgeten har ökat, såväl när det gäller PLO som när det gäller ökade anslag, med närmare 1 miljard . Anslagen till scenkonsten har inte urholkats; de har ökat i samma takt som de övriga med ungefär 16 ½ procent . hade också scenkonsten, alltså det som är musik, dans, opera och balett, runt en tredjedel av hela kulturbudgeten. Det var en tredjedel, och det är samma andel . har hela kulturbudgeten ökat. Hur man kan få det här till en allvarlig urholkning förstår jag alltså inte riktigt. Jag vet inte vem som har räknat, men det kanske kan vara ett skäl att ta PISA-siffrorna när det gäller matematik, och inte bara när det gäller läsning, på djupt allvar.I instruktioner och i regleringsbrev är det interkulturella och det internationella tydligt utpekat, därför att det är viktigt. Det var också därför jag blev både glad och väldigt bekymrad när vi för en månad sedan fick statistiken över européernas kulturvanor från . Den visar för svensk del, glädjande nog, att vi har ökat på alla områden - samtliga. Det gäller också dem som går på teater, dans och opera. Det är en väldigt stor ökning. Det har dock gått ned i nästan alla andra europeiska länder. Få har den utveckling vi har. Det spelar naturligtvis också roll för våra institutioner när det gäller möjligheter till gästspel, residens och att hitta ett utbyte. Vi är nämligen beroende av vår omvärld. Därför tycker jag att statistiken i den delen var väldigt oroväckande.Sedan gynnas ju scenkonsten också av annat som sker. Det är inte bara anslag som går direkt till institutionerna, utan det är Skapande skola, som också har gällt scenkonsten. Det är Kulturbryggan och jämställdhetssatsningar inte minst inom musiken. Det är främjandearbete, som handelsministern har. När det gäller möjligheten att söka EU-medel kommer jag att återkomma till det i mitt nästa inlägg. Det finns nämligen skäl, vilket tar upp i föregående inlägg, att fundera på varför vi har varit sämre än andra länder på att söka de Europamedel som faktiskt finns och står till buds. Jag hade några frågor, och jag fick inte så mycket svar på dem. Jag fick mer en tillrättavisning om att staten minsann hade gett mycket extra anslag till kultursektorn.Jag vet inte om kulturministern träffar alla dem som jobbar inom kultursektorn och inte minst på länsteatrarna, som jag tar upp som ett exempel . De pratar väldigt ofta om den urholkning som sker - att uppräkningen inte är så mycket som löneutvecklingen faktiskt är. Det gör att kostnadsutvecklingen gör att det blir urholkade anslag. Jag vet inte om kulturministern över huvud taget möts av det. Det gör nämligen jag, och jag tror inte att jag är ensam om det. När det gäller det uttalande länsteatrarna gjorde, som också ligger till grund för den här interpellationsdebatten, använder jag precis det uttryck de själva gör: Det är en ekonomisk urholkning av deras verksamhet, vilket gör att de känner oro över att de inte kan nå det nationella främjandemålet om internationellt samarbete. Det är just därför jag ställer frågan till kulturministern. Ser inte hon den oro som länsteatrarna lyfter fram? Men det är naturligtvis inte bara länsteatrarna, utan det är ett exempel här . Svensk Scenkonst har också lyft fram det i rapport som de har gjort tillsammans med flera andra branschaktörer.Rapporten pekar på en hel del olika delar i svårigheterna i det internationella samarbetet. De säger att det inte finns någon samordning mellan de olika aktörerna, för resurserna kommer ju inte bara från utan också från Utrikesdepartementet.Man pekar på de pengar som fick 2008-2010. Då fick de 10 miljoner extra, just för att jobba med internationaliseringen. De pengarna har tagits bort, vilket gör att de har mycket mindre resurser för att jobba med internationaliseringen eller möjligheten för att medfinansiera eller hjälpa till att finansiera den här typen av uppdrag.Man pekar också på att anslagen inom det utrikespolitiska området, med biståndsarbete, där vi från sida har varit duktiga historiskt, har minskat drastiskt, medan vi har sett att vi faktiskt kan använda kulturutbyte utifrån att man jobbar med demokratisering, mänskliga rättigheter och jämställdhetsarbete mellan olika länder, även inom det här området. Man pekar på att det inte finns någon enhetlig linje.Där finns också en fråga till kulturministern. Svensk Scenkonst lyfter fram i rapporten att man tycker att Myndigheten för kulturanalys skulle kunna ges i uppdrag att utvärdera målet vad gäller internationellt samarbete och utveckling.Min fråga till kulturministern är egentligen densamma: Skulle du kunna tänka dig att ge Myndigheten för kulturanalys det uppdraget, så att vi fick en ordentlig bild av hur det ser ut, hur det internationella samarbetet ser ut och vilka hinder det finns. Svensk Scenkonst lyfter fram flera hinder, och Teaterunionen gör detsamma. Länsteatrarna gör det också i det här uttalandet. Men det verkar inte som om kulturministern över huvud taget ser den problematiken.Jag skulle vilja ha svar på de frågor som jag ställde i mitt första anförande men också i den här repliken. Jodå, jag träffar absolut företrädare för teaterlivet. Jag träffar de allra flesta som arbetar aktivt inom svenskt kulturliv. Jag möts naturligtvis där, liksom hos många andra, av önskemål om ökade resurser. Jag väljer att tolka det så att ambitionerna är höga.Men fortfarande gäller faktum: Det har inte varit någon urholkning. Budgeten har ökat utöver det som är pris- och löneomräkningen, PLO. vet att det inte är någon skillnad på PLO för kultur och det andra.Sedan kan det hända att en del teatrar har haft högre ambitioner och har fått högre kostnader. Det kan naturligtvis slå mot verksamheten. Ambitionerna är höga - det vet jag.Jag letade i mina papper, för jag ville gärna ha de exakta siffrorna för EU-stödet, och har jag hittat dem. När jag kom in som ny minister slogs jag av att vi i var så mycket sämre än andra länder i EU på att söka pengar i de olika program som finns på kultur- och medieområdet. Det fanns egentligen inget riktigt skäl.Medfinansieringen lyfte upp. Ja, det krävs en medfinansiering, men det är samma regler för andra länder. Vi har befunnit oss i en nedgång i många länders kulturbudgetar, men de har ändå förmått söka de här medlen.Vi har haft kontakt med Intercult och andra som arbetar för att informera om de möjligheter som finns, både här och i strukturfonderna. Därför var det så glädjande - eftersom jag har tagit upp detta ett antal gånger, år , i regleringsbrev och i dialog med , som har delat min uppfattning att vi borde kunna bli mycket bättre - att vi har blivit bättre. Det är en klar ökning, och , 2012, fick vi det högsta antalet godkända svenska medfinansieringsprojekt någonsin, ett 30-tal. Det är dubbelt så många som det var sedan.Det betyder inte bara mer pengar in, utan det betyder nya möjligheter att pröva idéer, att visa upp för publik över gränserna, att hitta nya samarbetspartner. Det är väldigt glädjande.Dessutom har man nu tagit beslut om det nya program som ska gälla till 2020 inom EU. Det innebär en ökning av budgeten på . Det kanske inte låter så mycket, men det är en hel del pengar, i synnerhet om man ställer det i relation till att EU:s budget som helhet har minskat.Jag är trygg med att vi har fått ett bättre samarbete mellan de olika institutionerna men också att man inom kultursamverkansmodellen har hittat nya sätt att samarbeta regionalt med olika länder inom men också inom Europeiska unionen. Det bidrar till det som är ett klart mål hos oss och som också är tydligt utskrivet i instruktioner och regleringsbrev, att vi ska öka internationaliseringen och att vi ska öka det interkulturella samarbetet. Det sker också.Sedan kan man alltid vilja mer - det tycker jag också. Men det är inte så att anslagen har urholkats och att det inte finns pengar till samarbete över gränser, för det gör det. Det är väl fortfarande så att kulturministern inte delar länsteatrarnas uppfattning om att de har fått en allt snävare ekonomi och tycker att det uttalande som de gjorde inte stämmer. Det är bra att de här får veta att du inte delar den uppfattningen. Men det är precis vad de själva upplever.Det är ett uttalande som tas från teatercheferna från de 19 länsteatrarna men också från de ordförande och vice ordförande som finns från alla de olika politiska partierna i det här samarbetet, som delar den här uppfattningen. Det är alltså inte bara vi socialdemokrater som säger detta, utan det är också partikolleger till dig som delar den uppfattningen om länsteatrarnas situation.Jag har fortfarande inte fått något svar på de frågor som jag hade. Den sista frågan gällde att Svensk Scenkonst tycker att Myndigheten för kulturanalys skulle kunna ges ett uppdrag att utvärdera det mål som finns vad gäller främjandemålet för nationellt samarbete och interkulturell samverkan. Det kan väl kulturministern ge svar på i sitt sista anförande, om hon tycker att de skulle kunna vara ett uppdrag.Det är fortfarande många som har det svårt ekonomiskt, och då är det oftast de internationella samarbetena som får stryka på foten. Jag vet att det finns mycket bra samarbeten, och det är kanske just därför som jag lyfter den här frågan, hur mycket det gynnar ett samhälle att vi har dessa samarbeten mellan olika länder men också vad det betyder för utvecklingen av våra scenkonstinstitutioner.Det finns ett exempel från Folkteatern i , som jobbar med fem andra europeiska länder med Cities on Stage, som just jobbar med utveckling av hur det är att leva i staden. Man delar ungefär samma livssituation i teatern och dess omgivning.Jag tror att vi i förlorar om vi inte ser till att stödja den typen av samarbeten. Jag skulle vilja se fler av den typen av samarbete på andra institutioner. Jag blir orolig när jag tar del av det här uttalandet, som bland annat länsteatrarna men också Svensk Scenkonst och andra gör. Jag ska börja med den fråga som jag inte hann med förra gången om Myndigheten för kulturanalys. De har i uppdrag att stämma av verkligheten mot de nationella kulturpolitiska målen, så det är inte alls omöjligt att vi också kan ta upp detta i en dialog med Myka, att de också ska se på det internationella och det interkulturella. Jag tycker att det kan vara ett bra förslag. De kommer redan nu att få ett antal nya uppdrag i de regleringsbrev som skrivs.Vi har omfattande internationella samarbeten för Operan, , och . Det pågår väldigt mycket runt om i och också med gästspel här. Det gäller också , som jag vet att har god kännedom om.Som jag tog upp i mitt tidigare inlägg finns det naturligtvis mindre resurser i vår omvärld, och det finns givetvis en risk för att det kan påverka våra institutioner här hemma. Jag tar det absolut på allvar om man tycker att man inte kan infria de förväntningar som finns, alltså det som staten - regering och riksdag - förväntar sig. Här är vi överens om de instruktioner som går till våra myndigheter. Jag tolkar detta som att man har höga ambitioner, inte som att jag tror att man har fel. Men ibland finns kanske inte möjligheterna även om viljan finns. Vi har höjt budgeten, inte bara när det gäller PLO utan även när det gäller extra medel. Scenkonsten får en tredjedel av anslagen , precis som man fick 2006. Alltihop har ökat med närmare 1 miljard totalt sett. Det går alltså mer pengar till scenkonsten. Vi står nu också i begrepp att bygga ut Operan. Vi löser frågan om pensionerna inom scenkonsten. Fler går på teater, opera, dans och balett. Det är en strålande framtid. Det är därför som jag inte tycker att den mening som jag citerade i interpellation stämmer med verkligheten.