· H010335 · 2013-06-14 09:03:14 — Amineh Kakabaveh, och har bland annat frågat mig hur jag avser att verka för ett slut på inbördeskriget i , för att parterna ska respektera den internationella humanitära rätten och för att undanröja de allvarliga hinder som finns för att humanitära insatser ska nå fram till flyktingar och nödlidande i och dess grannländer.Att vi alla ser med den yttersta oro på den pågående och djupt tragiska konflikten i behöver knappast påpekas särskilt.Fredliga protester möttes av regimens våld, och ur detta har sprungit ett inbördeskrig som krävt mer än 90 000 liv, som har tvingat mer än 1,5 miljoner människor att fly sitt land och som i grunden riskerar att förstöra det syriska samhället.Sveriges politik för att hantera tragedin i kan sammanfattas i fyra punkter.För det första har vi konsekvent och med all kraft agerat för att få ett slut på konflikten genom en politisk lösning. Vi stödjer det särskilda sändebudet arbete på samma sätt som vi tidigare stödde i hans ansträngningar.Att dessa inte lett till något genombrott beror till stor del på att inte kunnat enas. All erfarenhet visar att ett splittrat säkerhetsråd allvarligt försvårar fredsansträngningar.Mot denna bakgrund är det naturligt att vi har agerat för att ska kunna enas om en konkret och realistisk plan för fred. Den så kallade Genèveplattformen är en naturlig grund. Jag välkomnar att steg nu tas för en internationell konferens under FN:s värdskap med och som nyckelaktörer och med deltagande från både opposition och regim.En sådan konferens kan förhoppningsvis innebära starten på en genuin politisk process, där en vapenvila skulle vara ett naturligt och viktigt steg och lindra den humanitära situationen. Svårigheterna ska dock inte underskattas.EU beslutade att förlänga sanktionerna med undantag för exportförbudet för vapen och tillhörande materiel. Från svensk sida hade vi gärna sett att även vapenembargot förlängdes. Att i ett läge där en politisk process kanske är möjlig bidra till konfliktens ytterligare militarisering är olyckligt och kan i värsta fall resultera i att processen undermineras.För det andra agerar nationellt och genom EU för att stärka den syriska oppositionen och bidra till att den blir mer representativ och redo för politiska förhandlingar. Vårt särskilda sändebud för kontakter med oppositionen har en löpande och förtroendefull kontakt med olika grupper av skilda trosuppfattningar och ursprung som motsätter sig Asads brutala styre.Regeringen har också allokerat för att främja demokrati och mänskliga rättigheter i Syrien.För det tredje är och förblir en mycket betydande humanitär givare. betalade vi ut i humanitärt bistånd. har ytterligare avsatts. Vi står redo att göra mer och värderar ständigt vilka olika möjligheter och kanaler som står till buds.Vi har uppmanat såväl regimen som oppositionen att fullt ut respektera den internationella humanitära rätten, och jag har betonat att säkerhetsrådet borde anta en resolution med fokus just på dessa humanitära aspekter. Förslaget övervägs av medlemmarna i rådet och skulle kunna bli en del av dess uppföljning av konferensen i Genève.Sedan 2012 har dessutom tagit emot mer än 11 600 asylsökande från . För det fjärde gör vi det som står i vår makt för att förhindra att grannländerna dras in i ett regionalt krig präglat av sekterism och sönderfall. Flera länder har öppnat sina gränser för flyende från . Genom humanitära insatser och politisk dialog bistår dessa länder i hanteringen av flyktingströmmar och andra effekter av konflikten. Det finns också grannländer som agerar mindre ansvarsfullt och som uppmanas att agera mer konstruktivt för att främja en långsiktig lösning.Fru talman! Kriget i är brutalt och måste få ett stopp. En politisk lösning är den enda hållbara vägen. agerar för att främja en sådan politisk process som vi bidrar till att lindra det akuta lidandet för de miljontals människor som drabbats. Tack för svaret, ! Jag lämnade in denna interpellation efter det att revolutionen startade, det vill säga den 15 mars.Fru talman! Inbördeskriget i inleddes med fredliga demonstrationer som slogs ned mycket brutalt av regim. Militär och polis sköt rakt in i en obeväpnad folkmassa som ville ha frihet och demokrati i . Resultatet blev än större demonstrationer. Därefter följde en upptrappning som ledde till djupare religiösa och sociala motsättningar och än mer våld tills tillståndet inte längre kunde beskrivas som regimens övergrepp utan som ett inbördeskrig.Andra länder har sett chansen att skära pipor i vassen. Det är en geopolitisk, regional konflikt där , , med flera stöder den fria syriska armén FSA, och även har blandat sig i konflikten. Det finns anledning att oroa sig för att ännu fler länder dras in i kriget. Hizbullah i har redan dragits in i striderna på regimens sida. börjar nu stärka sin position genom att ropa på förstärkning. nämns i sammanhanget när det gäller bevakning av på FN:s mandat.På den andra sidan finns väst med som har försett regimen med vapen och tillsammans med hindrat en FN-resolution om vapenembargot. finns och EU som också är oeniga när det gäller huruvida vapenembargot ska lyftas, vilket i varje fall och har argumenterat för. Senast sades det i radio att nu vill hjälpa och stödja oppositionen. Här kunde faktiskt spela en betydligt större och mer aktiv roll för en FN-resolution om ett internationellt vapenembargo mot . Detta kunde vara ett steg för att få stopp på inbördeskriget. Vad avser utrikesministern att göra för att detta ska vara möjligt?Fru talman! Inbördeskriget har skördat mer än 93 000 människors liv, varav 7 000 är barn och 1 700 är barn , enligt FN:s nya rapport. Detta är katastrofalt för mänskligheten.Flyktingströmmen har vuxit snabbt, mycket snabbt. har fått ta emot över 400 000 flyktingar. Det lilla landet , med en befolkning på sex miljoner, går på knäna. Det finns de i vårt land, med nio miljoner invånare, som klagar över att vi tar in runt 10 000 flyktingar. har fått ta emot 1,2 miljoner flyktingar.Det är naturligtvis en omöjlig situation som man står inför. Denna hopplösa situation handlar inte bara om att människor bor dåligt i flyktinglägren, att de inte får tillräckligt med mat, saknar förnödenheter och att medicin till de sjuka och skadade saknas. I denna situation uppstår andra svåra, för att inte säga förödande, sociala problem. Jag tänker på prostitution, människohandel, barnprostitution och barnarbete under slavliknande förhållanden. Föräldrar tvingar sina döttrar till äktenskap för att få hemgift, det vill säga de säljer sina döttrar. Detta måste stoppas. Jag ska inleda med att tacka utrikesministern för svaret.Efter mer än två år av väpnad konflikt i är det tyvärr svårt att se något slut på våldet och striderna, åtminstone i närtid. Det som började som ett fredligt uppror med krav på demokrati och reformer har utvecklats till ett inbördeskrig och dessutom till en av vår tids absolut värsta humanitära katastrofer.Amineh Kakabaveh nämnde några av siffrorna tidigare, och jag upprepar dem. Enligt FN har 93 000 människor nu dödats. Bara räknar man med att drygt 170 syrier har dödats . Det är ett mänskligt lidande och en humanitär katastrof som jag tror att det är svårt för oss här i att förstå.Carl Bildt nämnde i sitt svar de flyktingar som har kommit till . Man ska komma ihåg att det sammanlagt handlar om kanske fem och en halv miljon människor som har tvingats fly till grannländerna eller inom sitt eget land. Det är en ytterst liten del av de syriska flyktingarna som har kommit till EU och Sverige.Jag tror att det är viktigt att se att under det inbördeskrig som pågår har flera parter gjort sig skyldiga till övergrepp och brott mot krigets lagar. Därför har jag valt att i min interpellation understryka vikten av den humanitära rätten. Den omfattar alla parter. Krigets lagar omfattar alla parter i det pågående inbördeskriget i . Det är viktigt att vi kämpar för att återupprätta respekten för folkrätten och den humanitära rätten, oavsett vem som begår övergreppen.Men det går inte att blunda för att huvudansvaret för utvecklingen i tveklöst ligger på president och hans regim. Det var regimens våld mot de fredliga demonstrationerna, regimens oförmåga att genomföra nödvändiga reformer och regimens försök att spela ut olika etniska och religiösa grupper mot varandra som banade väg för det inbördeskrig som vi nu ser.Jag tror att det är viktigt att se att det som sker i också är ett misslyckande för omvärlden. Det är ett misslyckande för FN-systemet och för världssamfundet. Vi hade på ett tidigt stadium behövt en tydlig FN-resolution som fördömde våldet. Vi hade på ett tidigt stadium behövt ett globalt vapenembargo. Vi kan nu i efterhand notera att det tog innan den här frågan över huvud taget kom upp på FN:s bord. Vi kan konstatera att alldeles för många länder, i regionen och utanför den, har agerat på ett sätt som har försvårat en politisk lösning och till och med i vissa lägen underblåst striderna.Jag tror att man måste vara ärlig i den här debatten och säga att det inte finns några enkla lösningar på inbördeskriget i . Att skapa fred och förhoppningsvis även demokrati i kommer att vara en komplicerad och mödosam process.Jag instämmer i det som säger om att det är positivt att steg tas mot en internationell konferens. Det kommer självklart inte att finnas en militär politisk lösning, utan det kommer bara att finnas en lösning på det inbördeskrig som pågår. Det är viktigt att och EU nu aktivt stöder processen för att få till en konferens. Även om det har pratats om den här konferensen länge, eller åtminstone , vet vi att det är oklart när den ska arrangeras och vilka parter som kommer att delta. Det skulle vara intressant att höra hur aktivt arbetar för att få till stånd en verklig fredskonferens där världssamfundet kan enas om en gemensam plan för fred.Samtidigt är den regionalisering av konflikten som vi nu ser oroväckande. Hizbullah går från in i . har bombat mål inne i . Jag beklagar att EU i sina senaste rådsslutsatser inte tydligt lyckades skicka en signal till både Hizbullah och att deras agerande nu är oacceptabelt.Frågan till blir: Hur kommer man nu att agera för att skicka den här tydliga signalen till Hizbullah och att de inte kan lägga sig i det inbördeskrig som pågår i ? Först vill även jag tacka utrikesministern för svaret.I april deltog jag i en delegation från tvärpolitiska nätverk för demokrati och mänskliga rättigheter i . Vi reste till för att på plats bilda oss en uppfattning om situationen. Vi besökte ett flyktingläger som ligger utanför Antakya i i och ett inne i , , nära staden i ett område som kontrolleras av oppositionen.Vi talade med biståndsorganisationer på plats, liksom senare i , och träffade representanter för oppositionen och olika minoriteter som kurder och assyrier. Vi fick några glimtar av det oerhörda lidandet och de mycket svåra förhållanden som miljoner syrier lever under. Vi fick också se exempel på solidariska och osjälviska insatser för att hjälpa och rädda liv. Den humanitära katastrofen är ofattbar och blir bara värre, som ni alla har konstaterat.Vi i riksdag och regering har en skyldighet att utifrån vår respektive förmåga och möjlighet göra allt vi kan såväl för att lindra den akuta nöden som för att hjälpa till att finna en fredlig lösning på denna ohyggligt våldsamma, ofantliga och komplexa konflikt.Som utrikesministern slår fast i sitt svar är en politisk lösning den enda hållbara vägen att få stopp på kriget. gäller det att få alla parter att prestigelöst och villkorslöst komma till förhandlingsbordet.Här kan och bör spela en viktig roll. Vårt land har en lång tradition av internationellt fredsarbete. Men förutsättningarna har förändrats över tiden. är med i EU. "Den europeiska utrikespolitiken är vår utrikespolitik", sade utrikesministern utrikespolitiska debatt. Men EU:s enade utrikespolitik är emellertid långt ifrån färdigutvecklad. Stora länder i EU agerar ofta självständigt utifrån sina egna intressen.Vad gäller har och drivit på för att lyfta vapenembargot. Här finns historiska band och särintressen. Exempelvis har varit en fransk koloni, och även har historiska kopplingar till regionen. Någon gemensam utrikespolitik för EU går här inte att skönja. Det blev inte konsensus, och vapenembargot förlängdes inte.Det finns dock ytterligare en chans att enas, nämligen under ministerrådsmötet . Kommer EU inte överens kan dessa två länder, med start , komma att få möjlighet att skicka vissa vapen till den syriska oppositionen. Risken är stor att en sådan ytterligare militarisering underminerar en förhandlingslösning, som utrikesministern påpekar i interpellationssvaret.Utrikesministern har i svaret redogjort för turerna i ministerrådet . Det resulterade i att EU öppnar upp för att beväpna den syriska oppositionen. Jag håller med om att den förda svenska linjen var den enda rimliga, men blev det ett olyckligt beslut. Vad händer nu? Den svenska linjen fick inget stöd. Någon EU-linje har vi inte. Det går inte att förhålla sig till något som inte finns.Vilket utrymme ser utrikesministern i detta läge för en aktiv svensk utrikespolitik när flera andra EU-länder nu självständigt driver utrikespolitik utifrån sina egna intressen? Ser utrikesministern exempelvis någon möjlighet att som enskilt land ska ta en aktiv medlarroll i ? Borde i det här läget ha en plan B om ministerrådsmötet inte leder till något konstruktivt? Och hur skulle en sådan kunna se ut, enligt utrikesministern? har det inträffat något som jag tror är unikt, åtminstone , nämligen att jag kan instämma i vartenda ord i det inlägg som gjorde. Han hade någon fråga till mig, men annars tillhör det inte vanligheterna att jag ord för ord kan instämma i vad har att säga. Det gäller även de övriga interpellanterna. Vi har en i allt väsentligt gemensam syn på den tragedi som utspelar sig i och känner alla en frustration över det misslyckande som det innebär för det internationella samfundet. Det är ingen tvekan om, som sade, att det är ett misslyckande för det internationella samfundet, för FN-systemet enkannerligen men också för andra.Låt mig så gå in på några av de sakfrågor som vi alla har anledning att fundera över. Hur kan vi föra frågan framåt? Det första är självfallet att ta reda på vilka förutsättningarna är för att få till stånd en politisk process. Jag vill till säga att nej, vi avser inte att ha någon självständig medlarroll, för det skulle underminera den redan svåra situation som har. Jag hade ett långt samtal med honom och gick igenom läget och förutsättningarna för att få konferensen till stånd. Det finns en lång rad hinder. En av de saker han allra minst behöver är att alltför många springer omkring och försöker dansa självständigt i denna komplicerade internationella politiska situation. Starkt stöd till som FN:s och specielle representant är nödvändigt.Sedan är frågan vad som kan leda till eller underlätta att det hela förs framåt. Till att börja med måste sådant som kan underminera förutsättningarna för konferensen motverkas. Där tror jag att vapenleveranser tillhör den kategorin. För det andra måste vi vara realistiska och inse att för att vara framgångsrik måste en fredskonferens omfatta så många som möjligt. Fred skapar man mellan dem som för krig. Fred är inte ett sätt att samla vänner. Fred är ett sätt att samla fiender för att försöka förmå dem att upphöra att vara fiender. I detta ligger - jag har diskuterat det med bland annat den franske utrikesministern - att även , ett land som vi har ohyggligt starka invändningar mot på grund av bristen på mänskliga rättigheter, måste finnas med i processen, liksom och . De som är involverade i kriget måste vara involverade i freden. Det är en grundläggande förutsättning.För det tredje är det viktigt att säga att det är FN som ska vara i ledningen. Jag tror att förutsättningarna är bättre om FN har den bestämda ledningen för en förhandlingsprocess. Efter en inledande större konferens kanske det sedan blir just FN och parterna som förhandlar direkt, medan de andra har en mer stödjande position. Det kommer att ta sin tid. Förutsättningarna finns inte , inte , inte , men kommer ett möte att hållas för att se vilka praktiska steg som kan tas för att föra processen framåt.Vad gäller vapenembargo hade jag gärna sett att vi haft ett totalt vapenembargo. Det är inte fråga om huruvida den ena eller andra ska ha ett vapenembargo. Alla bör upphöra med vapenleveranser. Det är en ståndpunkt som jag som bekant företrätt inom Europeiska unionen. Det är en ståndpunkt som jag företrädde i samtal med utrikesminister med anledning av de leveranser som skett och delvis planeras från rysk sida. Allt detta tror jag försvårar den politiska processen.Det som inte berördes så mycket i de första inläggen men som jag tror att vi är alldeles överens om gäller den internationella humanitära rätten. Vi har försökt få säkerhetsrådet att anta en resolution som bara handlar om den internationella humanitära rätten, att lägga allt annat åt sidan även om det är viktigt, och vädja till alla parter, huvudsakligen regimen, att respektera den internationella humanitära rätten och rätten till tillträde för Internationella Röda Korset och för FN-organen för att hjälpa de nödlidande. Jag instämmer i att den här debatten enar oss alla, för det handlar om att få stopp på ett krig som kostat många tusen människor livet, främst kvinnor och barn.Jag är glad att det finns ett initiativ om en fredskonferens. talade vi om det. Som säger ska och delta i konferensen. Är det för att stormakterna ska få ännu mer att säga till om, eller är det verkligen för parternas skull i ? Självklart är det viktigt att de är med, men de kommer att ta över, , det vet vi. När bjuds in i FN:s korridorer tar de över medan övriga backar och går ut. Man måste vara försiktig. Vi måste lära av historien och inte ge dem mer utrymme än de redan har.Det finns en fredskonferens, och den måste gälla parterna i . måste här ha en framträdande roll. Vi har en röst. När jag och besökte och märkte vi förväntningarna på från olika håll. är visserligen ett litet land, men vi har en stark röst. Den rösten vill vi höra, . Det förväntas mycket mer av dig och just nu.Nu säger att de ska stödja oppositionen. Sedan har vi , , Hizbullah och alla de andra. Det kommer att bli katastrofalt. kokar redan av ilska och oro. Den oron ska vi inte dämpa med vapen. Det finns bevis på att Asadregimen har använt kemiska vapen, och sådana kommer att användas igen. Vi måste därför ta oron på mycket stort allvar.Låt mig gå tillbaka till frågan om flyktingar och humanitär hjälp. I den här situationen är det viktigt att se till att människor som skadas, människor som behöver hjälp, verkligen får det. När vi träffade och andra nätverk på plats fick vi höra att den humanitära hjälpen når fram utan störningar. Det finns dock en oro för att ingen av parterna ska tillåta människor som skadas att få den humanitära hjälp de behöver.Det finns en FN-resolution som har undertecknat om att parterna i en konflikt måste ge utrymme och möjlighet att säkerställa det humanitära arbetet. I detta måste och spela en större roll. Vi träffade många olika parter och organisationer, och alla förväntar sig det. Det gör även vi i denna kammare.Anledningen till att jag lyfter fram kvinnorna och barnen är att de är krigets offer. Det är de som offras av stormakterna. När jag senast besökte ett flyktingläger i märkte jag både i och i , men också i , att synen på kvinnor är fruktansvärd såväl hos oppositionen som i lägren. Kvinnorna är de mest utsatta och ses som andra klassens medborgare i sitt eget land och som tredje klassens i andra länder. Därför är det viktigt att vårt bistånd satsas på kvinnorna. är en bra och stark biståndsgivare och ska därför satsa på kvinnorna och barnen. Vi måste jobba för det, . Det stämmer som säger att det inte tillhör vanligheterna i kammaren att instämmer i mina inlägg. Det kanske är tur, för vi skulle nog ha ganska tråkiga utrikespolitiska debatter om en moderat utrikesminister och utrikespolitiske talesperson var överens i många frågor.Vi får väl erkänna att det under de gångna två och ett halvt åren har funnits delar i agerande när det gäller som vi varit oeniga om. Men en signal jag får från syrier i är att man är väldigt mån om att vi inte ska göra detta till en inrikespolitisk fråga, att vi inte ska använda konflikten och inbördeskriget i som ett slags slagträ i inrikespolitiken. I stället ska vi försöka jobba konstruktivt för att forma en politik som kan göra skillnad. Det har också varit min utgångspunkt, och jag vill understryka detta.Det är bra att är tydlig med att vi nu måste stödja FN-processen, att vi måste sluta upp bakom de ansträngningar som finns, att vi måste sluta upp bakom som FN:s sändebud och medlare i konflikten. Jag tror att det är svårt att se en person som skulle kunna göra en bättre insats än vad Brahimi gjort. måste man säga att det inte har tagits så många initiativ av . Man hoppas att han framöver kan spela en mer aktiv roll som medlare än vad han gjort . Att vara medlare innebär att lyssna på parterna, ta in information, omformulera den, omsätta den i politiskt agerande och ta initiativ.Det som gör mig väldigt orolig nu är att det med försöken till fredskonferens och olika processer närmast finns risk för en militär kapprustning i . Allt fler signalerar nu att de är beredda att gå in med vapen och militär utrustning i . Vi har tidigare i debatten nämnt hur EU hävde en del av sitt vapenembargo mot för att möjliggöra vapenleveranser till oppositionen. Jag tycker att det var djupt olyckligt att man från EU:s sida valde att fatta detta beslut. har valt att meddela att de kommer att utöka och utvidga sitt militära stöd till den fria syriska armén. Även detta tycker jag är djupt oroväckande. Vi har redan tidigare sett hur , , och gått in och stöttat upp sina respektive allierade i landet militärt.Detta leder till en oerhört destruktiv utveckling. Hur ska vi kunna förmå att upphöra med sina vapenleveranser till regimen om levererar vapen till oppositionen? Hur ska vi förmå att upphöra med sitt stöd till regimen om stöder sina allierade i ? Här krävs det ett internationellt vapenembargo. Det krävs att vi stryper tillförseln av vapen. ser vi tyvärr den rakt motsatta utvecklingen. Det gör mig djupt oroad.Jag måste också kommentera frågan om biståndet och den humanitära hjälpen. Jag tycker att det är oerhört positivt att har gett omfattande humanitär hjälp. Det var fråga om 248 miljoner , och 150 miljoner ska ha betalats ut . Men jag måste ändå ställa en fråga till . Jag har ställt den förut utan att få ett tydligt svar. ska den här besluta om vårändringsbudgeten som den borgerliga regeringen presenterat. I den föreslår man en neddragning av det svenska biståndet på . Man ska backa från åtaganden man redan gjort och löften man redan gett till FN-organ och internationella partner. Man har från regeringens sida inte redogjort för hur den här kraftiga neddragningen av biståndet kommer att slå och var dessa besparingar ska göras. Kan utrikesministern ge oss en garanti för att det inte kommer att göras några neddragningar i det humanitära stödet till och de syriska flyktingarna? Konflikten i är komplex. Det är en mycket svår nöt för världssamfundet att knäcka. Hade det funnits en enkel lösning hade den sannolikt redan använts. Men vi är alla överens om att konflikten bara riskerar att förvärras och förlängas genom att man pumpar in mer vapen. Hur väljer att agera är avgörande. försörjer Asadregimen med vapen och har alltjämt militär närvaro i i form av en flottbas i Latakia. Jag undrar om utrikesministern anser att det finns utrymme för ytterligare diplomatiska initiativ från eller på EU-nivå för att förmå att sluta leverera vapen till regimen. Utrikesministern nämnde detta, men finns det ytterligare möjligheter? Det är väldigt bråttom att hejda den kapprustning som flera har talat om här.