· H010390 · 2013-05-21 15:27:49 — har frågat mig om jag är beredd att omvärdera de renägande samernas status och därmed de speciella privilegier de tilldelats, generellt såsom ursprungsbefolkning och i synnerhet i de områden där de faktiskt inte alls uppfyller de krav som ställs för att kategoriseras som ursprungsbefolkning. Det finns ingen generell eller juridiskt bindande definition av begreppet urfolk. Vad som ofta nämns som faktorer för att definiera ett urfolk är:självidentifikationett folk som härstammar från folkgrupper som bodde i ett land eller i en region vid tiden för fastställandet av nuvarande statsgränseratt folket helt eller delvis har behållit sina speciella traditioner, kultur, språk och institutioner, vilka ofta har en stark länk till de områden och den natur de traditionellt brukatatt man inte utgör den dominerande gruppen i samhället. Det anses däremot inte avgörande att ett urfolk historiskt sett bott i ett visst område än andra. Inte heller anses det nödvändigt att ett urfolk måste leva eller livnära sig på samma sätt som dess förfäder. Forskning tyder på att den samiska kulturen uppstod för ca 2 genom en sammansmältning av flera redan då existerande fångst- och jordbrukarkulturer på . Samerna har sedan fortsatt att leva och verka inom detta område, som är delar av , , och . Det samiska folket har således en lång sammanhängande historisk anknytning till de områden där de bedrivit sin näring och utvecklat sin kultur som går tillbaka till tiden före nationalstatens bildande. Man uppfyller därmed kriterierna för ett urfolk. Detta har även bekräftats av vid ett flertal tillfällen, och det samiska folkets status befästes numera också i regeringsformen. Det samiska folket och dess kultur, vilket innefattar renskötseln, är en del av vårt gemensamma kulturarv. Rennäringen är en viktig del av det samiska kulturarvet. Staten har ett övergripande ansvar för att främja det samiska folkets möjligheter att behålla och utveckla ett eget kulturliv. Detta framgår av regeringsformen och återspeglar folkrättsliga förpliktelser.Dessutom kan det konstateras, såsom gjorts av , att renskötselrätten är en civilrättslig rättighet som tillkommer den samiska befolkningen kollektivt. Renskötselrätten baseras på tidigare markanvändning och uppstod långt innan urfolks rättigheter blev ett begrepp i folkrätten. Det är alltså inte så att samerna skulle ha tilldelats speciella privilegier i fråga om renskötseln med anledning av att man är ett urfolk.Jag ser inga skäl till att omvärdera det samiska folkets status som urfolk. Jag tackar landsbygdsministern för svaret.Renskötsel är sentida i , och . Innan dessa områden blev svenska fanns inte renskötsel i området. Däremot fanns ett rikt och diversifierat bondesamhälle. Att ättlingarna till dessa bönder ska behöva leva som andra klassens medborgare på sina förfäders marker är inte värdigt ett land som säger sig värna alla medborgares lika värde. Rasism kallas det i andra delar av världen, och det strider mot alla grundläggande demokratiska principer.Staten köpte under hot om expropriation mark i och och överlät nyttjandet av markerna till renägare. lappkodicill, som är ett gränstraktat mellan och , handlar om land norr om och visar att det söder om detta fjäll, som ligger på gränsen mellan och , inte bedrevs rennäring.I historia, band 8, skrivet av , professor emeritus i , går att läsa: Genom historien har det visat sig att etnisk klassificering av människor kan vara livsfarlig för individer. En nödvändig förutsättning för förintelsen och för den etniska rensningen i Bosnien var att individerna som skulle mördas eller fördrivas kunde definieras etniskt. Trots dessa historiska erfarenheter gjorde den svenska en poäng av att landets befolkning bestod av identifierbara etniska grupper definierade enligt modersmål. hade termen modersmål syftat på svenska språket, men hädanefter kom det att syfta på individernas medfödda språk.Det här var alltså professor ord.Jag kan bara beklaga att statsrådet inte försöker sätta sig in i de enorma problem som denna klassificering av folk för med sig, inte minst för de samer och andra folk i som inte har renskötselrätt och som av staten blivit fråntagna sina rättigheter för att tillgodose renägare med betesmarker, jakt- och fiskevatten med mera. Detsamma gäller bönder i som fråntogs sitt land och tvingades bli arrendatorer.Statsrådet verkar inte bry sig det minsta om att dagens ursprungsbefolkning inte uppfyller de kriterier som ställs för att klassificeras som ursprungsbefolkning i , och . Med denna klassificering håller ni nu på att utrota den egentliga ursprungsnäringen i de södra fjällen, nämligen fjälljordbruket.Tänker landsbygdsministern fortsätta med det ensidiga gynnandet av renägande samer på alla andra norrlänningars bekostnad? Regeringen föreslog en ändring i rennäringslagen som syftade till att etablera en regel om en ömsesidig hänsyn till dem som har rätt att bruka samma mark. De olika typerna av markanvändning måste kunna fortgå på ett rimligt vis, tyckte regeringen. Markägaren måste till exempel kunna bedriva ett rationellt jord- och skogsbruk och samebyarna en rationell renskötsel. Vi tyckte att det inte var fråga om oförenliga mål, för erfarenheterna visar ändå att man kan fungera väl tillsammans om god vilja finns hos olika intressenter och parter.Förslaget, som var en del av en mer omfattande samepolitisk proposition, avvisades tyvärr. Det avvisades i sin helhet av och . Regeringen har därför valt att invänta konkreta ändringsförslag från samiskt håll. Jag säger detta apropå att vi har sett problematiken med att det finns flera nyttjanden av samma område i den del av landet som vi talar om.Vad gäller icke renskötande samer står det klart att den uppdelning mellan renskötande och icke renskötande samer som finns uppstod redan genom den första renbeteslagen som kom . Det har skapat motsättningar inom det samiska folket. Regeringen föreslog därför i betänkandet 2009 att samebyarna skulle öppnas för alla samer med ursprung i sameby, det vill säga att även annan än en renägande same, och att samebyn skulle kunna ägna sig åt annan ekonomisk verksamhet vid sidan om renskötseln.Förslaget var alltså en del av en även i denna del omfattande samepolitisk proposition, men också det avvisades tyvärr av och av SSR i sin helhet. Vi har därför från regeringens sida valt att avvakta och invänta konkreta ändringsförslag från det samiska samhällets sida. Vi kanske först ska ha lite kunskap om vilka markområden vi talar om. av landets yta är öronmärkt för renägarna, men renägarna nyttjar av landets yta för bete av sina renar.Markägarna ska dela med sig till renägare. Var någon annanstans i behöver markägare dela med sig till någon annan näring utan att få kompensation för detta intrång? Markägarens rättigheter till sina egna marker borde vara okränkbara, även i inland, men, tyvärr, så är det inte. Att de skulle fungera bra tillsammans stämmer definitivt inte.Ett exempel från är att markägarna, bönderna, får sina nedtrampade av renar. En mjölkbonde i fick lägga ned på grund av att han inte fick bruka de marker som fjällbönder enligt gammal tradition brukade långt innan renägarna kom. Han fick lägga ned sin mjölkproduktion eftersom renägarna skulle nyttja markerna. fick 1928 en raslag som säger att bara samer som får bedriva rennäring. Före det fanns det även fjällbönder som hade renar och renmärken.Landsbygdsministern vill öppna för att alla samer ska få samma rättigheter. Hur blir det med alla andra folkgrupper som råkar bo i detta område? Ska de fortsätta leva som andra klassens medborgare i ett land som utger sig för att vara demokratiskt? Det är politiskt hyckleri. Det är viktigt att hålla i minnet att många av de intressekonflikter som uppstått, och i vissa fall kvarstår, är ett resultat av historiska omständigheter som ingen nu levande person kan lastas för. Staten har historiskt till exempel använt sig av metoder som tvångsförflyttning, vilket givetvis är helt främmande i dag.Det är dock min bestämda uppfattning att vi måste se framåt, inte bakåt. Jag är övertygad om att till exempel en ändring av rennäringslagen som syftar till att etablera en regel för ömsesidig hänsyn för dem som har rätt att bruka samma mark skulle vara en väg att gå framåt. Som jag nämnde i ett tidigare inlägg har dock det samiska samhället i detta fall valt att avvisa regeringens propå.Det finns också goda exempel i nutid där man har funnit samförståndslösningar rörande bruket av marken. Ett sådant exempel är att tillsammans med på regeringens initiativ tagit fram så kallade renbruksplaner. Planerna syftar till att underlätta dialogen mellan samebyarna och andra markanvändare, vilket kan vara såväl jord- som skogsbrukare men också andra intressenter i ett samhälle som vill och behöver bruka mark på olika sätt.Renbruksplanerna kan i sin tur fungera som ett beslutsunderlag för dem som har att fatta beslut av olika slag i vårt samhälle men också i sin verksamhet eller i sitt företag. Många av de problem som finns grundar sig på historiska beslut. Det innebär dock inte att vi ska fortsätta i dessa banor som splittrar norrlänningarna. Vi bör försöka se till att alla som bor i får leva med samma rättigheter, möjligheter och skyldigheter. Så är det inte i dag.Landsbygdsministern talar om tvångsförflyttning. Det var ingen tvångsförflyttning, hävdar jag. Det blev för många renägare och renar i trakterna kring . Då fick renägarna ett val. De kunde sälja sina renar och gå in i det svenska samhället på samma villkor som alla andra svenska medborgare eller bli tilldelade mark utefter den svenska fjällkedjan. Det var grunden för dagens stora problem. De sent ankomna renägarna trängde ut de ursprungliga samerna och renägarna som ägnade sig åt intensiv renskötsel. Den extensiva renskötseln slog med andra ord ut den intensiva renskötseln.Var det tvångsförflyttning när 500 000 norrlänningar tvingades flytta söderut för att ta de jobb som fanns? Jag anser inte det, men det är jämförbart.Även jag anser att vi ska se framåt och försöka jobba för att alla medborgare i ska ha samma rättigheter, möjligheter och skyldigheter oavsett etnisk tillhörighet. Som jag har redogjort för vid i varje fall två tillfällen i denna debatt utgör renskötselrätten en civil rättighet baserad på sedvana. Det är inte en mänsklig rättighet som tillkommer alla och envar.Mitt huvudbudskap i denna debatt är, för att vara klar och tydlig, att det samiska folket är ett urfolk. Av det följer att samerna har rätt att bevara och utveckla sin kultur, inklusive sina näringar. Det framgår tydligt av vår regeringsform. Dessutom är renskötselrätten som sagt en civil rättighet som baseras på tidigare markanvändning snarare än folkrätten. Jag ser alltså inget skäl att omvärdera det samiska folkets status som urfolk. Min utgångspunkt är att vi genom dialog kan hitta praktiska lösningar för att tillgodose olika, och helst alla, markanvändares behov och önskemål.I detta anförande instämde , och (alla S).