· H010300 · 2013-03-15 09:21:05 — har frågat mig om jag kommer att vidta fler åtgärder än det pågående uppdraget till Inspektionen för socialförsäkringen för att stärka rätten till personlig assistans samt om jag kommer att vidta några åtgärder för att de som förlorar sin assistans från får andra insatser så att de kan leva ett självständigt liv.Jag instämmer i uttalanden om personlig assistans och LSS. Det är betydelsefulla reformer som på ett avgörande sätt har förbättrat levnadsvillkoren för personer med funktionsnedsättning. Reformerna har också drivits igenom av en borgerlig regering. Det är reformer som vi fortsatt måste värna och vårda. Det handlar om rättigheter, och det är angeläget att hålla fast vid att hanteringen ska vara rättssäker. Jag ser, liksom , problem och utmaningar. Antalet personer som beviljades assistans steg med i genomsnitt ca 800 personer 2000-2007. Antalet assistanstimmar och person ökade, och fortsätter att öka, med i genomsnitt mellan två och - 2012. Utredningen om assistansersättningens kostnader, som tittade närmare på detta, har inte kunnat hitta någon naturlig förklaring till ökningen av antalet assistanstimmar. Ökningarna av volymerna samt timschablonens utformning har lett till att också kostnaderna för assistansersättningen har ökat. Enbart statens kostnader för assistansen har ökat med i genomsnitt 1,3 miljarder räknat - från 5,3 miljarder till 21,4 miljarder . Totalt beviljades ca assistans 2012. Jämfört med är det en ökning med ca , eller i genomsnitt . Personer som är svarar för ca 13 miljoner av dessa timmar. Det är således kraftiga volymökningar och betydande belopp som vi tillför för att personer med omfattande funktionsnedsättningar ska kunna leva ett bra liv. Det är därför angeläget att pengarna används rätt och att systemet är rättssäkert och har hög legitimitet. Om kostnads- och volymökningarna beror på att lagstiftaren kraftigt underskattat behoven vid reformens införande och att människor med omfattande funktionsnedsättning bedöms likvärdigt i hela landet enligt lagen kan det vara en rimlig utveckling. Det har dock länge varit känt att rätten till assistansersättning har bedömts olika, först mellan de olika självständiga försäkringskassekontoren och sedan, när blev en myndighet, mellan de olika länen. Även den senaste utredningen om assistansersättningen har konstaterat stora skillnader i handläggningen mellan olika lokala försäkringscentrum i nya organisation. Tack vare regeringens kraftfulla åtgärder, som jag har redovisat här i kammaren i ett interpellationssvar, och ISF:s senaste granskningar sker dock ständiga förbättringar i hantering av assistansersättningen. Mitt mål är att det ska bli rätt från början. Det är också av stor betydelse att vi kan minska möjligheterna till överutnyttjande och motverka felaktiga utbetalningar. Fel- och överutnyttjande urholkar legitimiteten i assistansreformen.Jag kommer att fortsätta att följa hantering av assistansersättningen noggrant. Nya mål har beslutats i myndighetens regleringsbrev . ska effektivisera kontrollen av assistansersättningen, effektivisera handläggningen och förbättra utredningarnas kvalitet samt öka kvaliteten och säkerheten i besluten, särskilt i det första beslutet om assistansersättning. Det är angeläget att arbete med assistansersättningen förbättras. Detta för att det ska bli rätt från början. Det gagnar alla, särskilt brukarna som kan känna sig trygga och inte riskerar indragningar på grund av tidigare bristfälliga utredningar.ISF har regeringens uppdrag att nu ta reda på vilka insatser som personer som blir av med sin assistans beviljas i stället och redovisa det. Det behövs fakta och underlag för att rätt åtgärder ska kunna vidtas. , , stod statsrådet och jag i kammaren och debatterade samma fråga, att människor med omfattande funktionsnedsättningar förlorade sin assistans, att det för många innebar en personlig katastrof när det gällde möjligheten att leva ett självständigt liv och att många andra kände oro. Vad kommer att hända med oss när vi ska ha vår tvåårsomprövning?Nu står vi här igen. På ett sätt har inget förändrats, men en sak har förändrats. är det hundratals kvinnor och män som förlorar sin assistans. Det som har hänt är att organisationerna för dem som använder assistansen fortsätter att lyfta fram det här som den kanske allra viktigaste frågan ihop med rättslagstiftningen när det gäller bristande tillgänglighet som diskriminering av hela funktionshindersrörelsen.I våras satt man till exempel som en symbolisk protest i burar här utanför för att visa på vilken begränsning det blir när man förlorar assistansen. Man kan bli fånge i sitt eget hem, bli beroende av anhöriga och vänner. Man kanske kan ha ett eget boende utan får bo i ett gruppboende. Ska man ha möjlighet att utbilda sig, att klara ett jobb med assistans?Det här handlar ju om en av våra viktigaste reformer, som antogs i politisk enighet. Det handlar om människors möjlighet att leva som de vill, men också om att ha samma möjlighet att delta i samhället, att vara medborgare. Det är en demokratisk fråga och en mänsklig rättighet. Det som har diskuterats väldigt mycket är de grundläggande behoven, de man ska upp till för att få den statliga assistansen från . Det är hjälp med personlig hygien, hjälp med måltider, hjälp med att klä på sig och hjälp med att kommunicera. Man måste känna den man hjälper väldigt bra, och det ska vara stor kontinuitet på grund av just den funktionsnedsättning den personen har.Det är ju så att började skärpa sin bedömning 2007. Det kom sedan också en regeringsrättsdom . Det var högsta beslutande instans som skärpte till det ännu mer. Det här ska försäkringskassorna följa. Det är den berömda domen om att man ska ha integritetsnära grundläggande behov. Kan man föra maten till munnen räknas inte matsituationen in till exempel.Vi blev i socialutskottet uppmärksammade på det här 2009. Det är alltså , och vi har blivit uppvaktade i flera omgångar. Jag tror att statsrådet också har blivit det. Det utgår jag ifrån. När man nu tittar på Inspektionen för socialförsäkringens delrapport av beslut om statlig assistansersättning säger de just detta. Det skedde en förändring, ett trendbrott 2007-2008. har de som nybeviljas assistans minskat med drygt en fjärdedel som antalet avslag har ökat med . Det blir inte så många i antal, men för de personer som drabbas - när vi nu hör om alla miljontals timmar - är detta oerhört viktigt.Det svar vi har fått i socialutskottet på frågan om vad som görs nu är att man väntar och ser. Det är samma svar som jag fick . Då skulle man invänta rapporter som skulle komma före och . ska vi vänta ännu längre till , efter valet.Behövs det verkligen inga åtgärder , ? Kan inte statsrådet se i ISF:s siffror att människor förlorar sin assistans? Jag håller inte med om att inget har förändrats sedan vi debatterade . Vi har satt i gång ett arbete för att få kunskap om hur det ser ut för människor som har assistans, som genomgår en tvåårsomprövning, i vilken grad de får andra insatser i stället, hur helhetsbilden ser ut. Den kunskapen måste vi ha för att bedöma om det behöver göras några förändringar i lagstiftningen.För personer som inte bedöms ha rätt till assistansersättning vet vi att det finns andra typer av stöd- och serviceinsatser som de kan få i stället. Det finns andra insatser i LSS. Socialtjänstlagen innebär att kommunerna har ett stort ansvar att stödja personer med funktionsnedsättning också. Insatser enligt socialtjänstlagen kan vara både ett komplement till insats enligt LSS och ges självständigt till personer som inte tillhör målgruppen i LSS.Den 1 april 2012 hade till exempel 18 200 personer boendestöd. 16 600 personer hade hemtjänst i ordinärt boende, och 4 400 personer hade en bostad med särskild service. 3 700 personer hade personlig assistans via kommunen enligt LSS.I ISF:s uppdrag ingår att ta reda på vilka insatser som personer som blir av med sin assistans beviljas i stället och redovisa det. Vi måste få en helhetsbild för att kunna bedöma om åtgärder behövs.Eva får det att låta som att varje beslut om att en person ska bli av med en assistanstimme vid en tvåårsomprövning grundar sig i en felaktig bedömning. Så kan man inte resonera. Det kan också vara så, , att den första bedömningen inte vilade på en rättssäker grund och att det har funnits skäl att ompröva bedömningen vid tvåårsomprövningarna. Därtill syftar tvåårsomprövningarna till att bedöma behoven utifrån nuvarande situation. Blir det fel första gången behövs det naturligtvis en korrigering.Låt mig få ge några siffror - det kan bli många siffror. Ett stort antal personer som lämnar in nyansökningar beviljas assistansersättning . Inflödet är ungefär tusen personer . får det att låta som att personer inte längre får assistans. Så är inte fallet. Antalet beviljade timmar fortsätter att öka. Vid omprövningsbeslut, den så kallade tvåårsomprövningen, är det vanligaste resultatet att personer beviljas fler timmar. minskade antalet timmar för 800 personer men ökade för 2 600 personer vid tvåårsomprövningarna. För 1 100 personer var timmarna oförändrade. Det här tyder på att det görs ett rejält arbete vid tvåårsomprövningarna. Tvåårsomprövningarna har inte skett tidigare i den utsträckning det var tänkt från början när reformen infördes. har inte alltid hunnit med. görs en prövning, och vår fråga är om den sker på ett likartat sätt överallt. Har uppnått ett större mått av rättssäkerhet med hjälp av de hjälpmedel vi har ställt till förfogande och deras eget utvecklingsarbete som vi bland annat har uppmanat dem till? Kunskapsläget måste finnas på bordet innan man kan bestämma sig för hur man ska gå vidare. Kunskapsläget måste finnas på bordet. Kunskap är alltid bra. skedde trendbrottet, och 2009 slog funktionshindersrörelsen larm. ska det finnas ett kunskapsläge som man ska utgå från. Det är för de tusentals människor som har förlorat assistans. Det är för att skaffa sig kunskapsunderlaget. Att då tala om ett kraftfullt agerande är att ta i - ett snällt ord.Statsrådet talar om att få hjälp på annat håll. Innan jag ställde min interpellation var jag i kontakt med rätt många människor. FUB har lämnat en förfrågan till landets olika kommuner där olika saker lyfts fram. Statsrådet har inte svarat på frågan om något ska göras för att se till att de som inte får assistans får rätt insatser. Hemtjänst är inte samma sak som att få personlig assistans. Med hemtjänst kan man inte leva ett självständigt liv på det sätt man kan med personlig assistans.Många gånger läggs den striktare bedömningen över på kommunerna. Det finns en stor oro i kommunerna att när man talar om kostnader på statlig nivå låtsas man inte om att kostnaderna ramlar ned på kommunerna i stället. När en person inte kan bo i egen lägenhet blir det inte speciellt billigt att bo i ett gruppboende med personal i stället. Det som händer i kommunen är att en person får hemtjänst i stället. Det blir något helt annat.Jag instämmer i synpunkt att det är dags att se över timschablonen. Kommunerna går inte runt på den, och kooperativ och seriösa mindre företag har svårt att gå runt. Men riskkapitalbolagen går runt, och även de som inte är helt noga går runt. De gör till och med mångmiljonvinster. Det handlar om anställningsförhållanden där personal utnyttjas. Då blir det mycket billigare. Timschablonen måste vi titta på.När vissa nu får personlig assistans enligt LSS i kommunerna blir det fråga om lägre timpenning. En del har börjat slå larm, till exempel Jag. Jag har konstaterat att de inte har råd att ta emot sådana som kommer från kommunerna som har haft statlig assistans och som väljer kooperativet. Det är viktigt att titta på vad som händer och vilken hjälp människor får i stället. Det kan man göra genom att diskutera dessa problem med bland annat SKL, som jag vet att regeringen gör ofta. Vänta inte till efter valet 2014.Sedan var det frågan om grundläggande nära behov. har tolkat begreppet integritetsnära behov mycket striktare. Det har man också gjort i regeringsrättsdomen. Det innebär att den som var beroende av personlig assistans kunde få en individuell bedömning utifrån funktionsnedsättningen men att det nu sker en striktare bedömning. Jag tänker på , som själv är beroende av personlig assistans. Det anses inte vara integritetsnära att ta på sig ytterkläderna. Men hon säger att hon lider av bristande rörlighet med en hand som är krokig och förlamad. Att ta på sig ytterkläder, vantar och så vidare blir intimt för henne. Men det kommer inte att räknas.Är ministern beredd att göra något när det gäller att ändra synen på integritetsnära behov, eller delar ministern den syn som finns hos och Regeringsrätten? Är ministern beredd att ta upp diskussionen med SKL eller titta på något så att människor kan få rimlig hjälp? Det är bra att höra att också tycker att det är viktigt att skaffa sig fakta och kunskap för att veta hur helhetsbilden ser ut. Frågan är om de som har att tolka lagstiftningen, och , har gjort en tolkning som gör att det finns anledning att ändra lagstiftningen. Vi kan inte ifrågasätta deras tolkning; de har att tolka lagen. Vår uppgift är att ta reda på hur tolkningen faller ut och om det finns anledning att ändra på något. Det är därför det är så viktigt att ta reda på hur utfallet blir - men inte enbart på enskild nivå utan på helhetsnivå för hela gruppen.Det här ska vara ett rättssäkert system. Det är där som det har brustit så mycket. Behandlingen har varit så olika beroende på var man har bott i landet. Det är inte acceptabelt, och det är det som vi försöker komma till rätta med nu.Ja, det tar . En sådan undersökning innebär att granska akter och titta på enskilda personers möjlighet att få hjälp med det man behöver hjälp med.En del av det kan rymmas inom den statliga uppgiften enligt LSS. Annat kan rymmas inom kommunernas uppgift. Det är vad vi behöver se. Att kategoriskt säga att allt som ramlar ned på kommunerna ramlar fel kan man inte göra. Lagstiftningen anger en uppdelning.Det kan ha varit så att uppdelningen gjordes fel vid den första prövningen och att en omfördelning ska ske. Men det vet vi inte med säkerhet. Det vi fortfarande vet med säkerhet är att rättssäkerheten behöver öka ytterligare. Olikheterna är påfallande beroende på var man bor i landet. Det är otillfredsställande.Ett förbättringsarbete har gjorts, och mer behöver göras. Aktgranskningen tar tid, och att ISF:s uppdrag av den anledningen måste fortsätta är viktigt.Det som ISF nu kommer att göra är bland annat att ha kontakt med brukarorganisationerna för att inhämta deras synpunkter. Det är väldigt viktigt att vi får in deras synpunkter i ISF:s utredning för att konstatera läget.Finns det skäl att ändra lagstiftningen? Eller är det så att vi nu har fått en mer rättssäker tillämpning, som också är vad lagstiftaren från början avsåg? Det är vad vi söker svaret på.Det är därför som det är viktigt att göra utredningen i botten. Det är självklart att vi inte kan överpröva rättsväsendet och att vi inte kan säga till : Tolka inte si utan så. Jag håller med om det.Det är därför och funktionshindersrörelsen kräver en förändrad lagstiftning och ett förtydligande där man har en annan helhetssyn på personlig assistans och inte tittar uppdelat på varje moment och räknar ihop så att personen inte får assistans fastän helheten säger att den borde ha det.Man har också skärpt vad som är privat och integritetsnära. Ministern undviker att säga någonting om skärpningen. Jag ställde en väldigt tydlig fråga. Delar ministern den syn som har sagt är okej?Vi i tycker inte att det är okej, och funktionshindersrörelsen tycker inte att det är okej. Därför kräver vi en förändring av lagstiftningen. Det skulle jag gärna vilja ha svar på.Det är inte bara fråga om rättsäkerhet. Det kan vi inte säga något om. Det kan jag hålla med om. Men vilken nivå ska assistansen ligga på? Det är vad det handlar om.Om man ska göra likadant i hela landet är det viktigt att veta om man ska göra likadant med striktare bedömningar som gör att det blir svårare att få assistans eller om man ska göra likadant där man tar hänsyn till individens bedömning av den privata integriteten, vad som är personligt och privat och har en helhetssyn.Det tar väldigt . Det har betydelse om det tar . Det är tusentals människor som drabbas och får sina liv begränsade. Det måste väl gå att få ett svar på frågan om ministern är villig att göra något mer än att se till att första prövningen blir bättre, som är en uppfattning som vi kan dela.Är ministern villig att ta kontakt med SKL och fundera på vad som egentligen händer med dem som ska få insatser från kommunerna, eller ska det bli en valrörelsefråga? säger: Vi vill ha en förändrad lagstiftning. Det gör man innan man varit beredd att ta in den kunskap som vi nu eftersöker. Det är skillnaden mellan oss två. Jag tror alltid att man behöver ha kunskapen på bordet innan man bestämmer sig för vilket vägval man ska ha.Jag skulle önska att vi redan hade haft ett bättre samlat kunskapsunderlag. Vi har inte det. Vi har fått tydliga indikationer på att det tar tid att ta fram.Det är väldigt tryggt att veta att brukarorganisationerna kommer att kunna delge sina synpunkter till ISF:s utredning. De synpunkterna är av allra största vikt.Jag har stor förståelse för den oro som många personer som har omfattande funktionsnedsättningar kan känna och också deras anhöriga. Det gäller inte minst när de märker att antalet personer som får minskat antal timmar ökar.Till dem skulle jag vilja säga att de som har en assistansersättning där de har en funktionsnedsättning och behov som är i överensstämmelse med det som sägs i lagen och dess intentioner har ingen anledning att känna oro. Men vi vill och måste också komma åt det som är fusk och överutnyttjande. Därav våra åtgärder.Eva tog också upp de goda villkoren för en del assistansbolag. Vi vet att det finns en förfördelning mellan den kommunala verksamheten och en del privata bolag. Vi kommer att titta över timschablonens utformning som gynnar privata utförare.Vi har en rad saker på gång, men det tar tid. Jag beklagar det. Jag skulle önska att vi kommit längre. Men vi måste ha kunskap. Annars är risken att vi ordinerar fel medicin.