· H010234 · 2013-02-19 19:31:08 — har frågat om integrationsministern gjort det ställningstagandet att regeringen bör ta en mer aktiv del i en diskriminerande lönebildning på den svenska arbetsmarknaden.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.Meeri Wasberg har helt rätt i att lönebildning inte är en fråga för riksdag eller regering. Jag kan därför försäkra om att regeringens uppfattning är att det är arbetsmarknadens parter som ansvarar för lönebildningen på den svenska arbetsmarknaden. Jag vill tacka statsrådet för svaret vilket, måste jag medge, var det förväntade svaret. Men trots statsrådets försäkran om att politiken ska låta parterna hantera frågan om lön och lönebildning kommer vi inte ifrån det faktum att den person vars uttalande är upprinnelsen till interpellationen inte enbart är partiledare för utan också är vice statsminister.I debatten menade vice statsministern att "Vi måste acceptera lägre ingångslöner för de allra yngsta ungdomarna", vilket utan vidare kan uppfattas som en uppmaning att bryta mot diskrimineringslagen.Jag vet att arbetsmarknadsministern och jag själv delar erfarenheter inom detta område. Kanske är det också därför - det känns nästan som en tanke - som regeringen valt att inte låta integrationsministern, som jag ställde interpellationen till, komma till kammaren för att ta debatten.Det har från denna talarstol talats om rätten till lön. Det är inte en lagstadgad fråga utan en fråga som regleras helt och hållet i de på arbetsmarknaden förekommande kollektivavtalen. Ofta återfinns formuleringar som dessa. Jag citerar ur ett av kollektivavtalen. "Lönebildning och lönesättning ska medverka till att målen för verksamheten uppnås och att verksamheten bedrivs effektivt och rationellt. En avgörande förutsättning för en effektiv och välfungerande verksamhet är att arbetsgivaren kan rekrytera, motivera, utveckla och behålla arbetstagare med sådan kompetens som behövs . Lönesättningen är ett instrument för att säkerställa detta och ska stimulera till engagemang och utveckling i arbetet samt uppfattas som rättvis i förhållande till arbetsresultat och arbetsinsatser.En arbetstagares lön ska bestämmas utifrån sakliga grunder såsom ansvar, arbetsuppgifternas svårighetsgrad och övriga krav som är förenade med arbetsuppgifterna, samt arbetstagarens skicklighet och resultat i förhållande till verksamhetsmålen. Därför ska lönen vara individuell och differentierad, om inte arbetsgivaren och den lokala arbetstagarorganisationen funnit skäl att överenskomma om annat för vissa grupper. En väl utvecklad lönesättning som utgår från sakliga grunder är betydelsefull för en ändamålsenlig differentiering av lönerna. "Dessutom är det föga förvånande att det ofta är de unga som också är de som har de otrygga anställningarna. Senast i raden att uppmärksamma detta är ett antal journalistklubbar som i samarbete med radio- och tv-distriktet inom ställer frågan: Vem tjänar på otrygga jobb?Kombinationen av otrygga anställningar och den politik som vice statsministern ger uttryck för där de allra yngsta ungdomarna förväntas acceptera lägre ingångslöner riskerar som arbetsmarknadsministern säkert förstår att leda till ytterligare oönskade effekter i form av sämre möjlighet till löneutveckling när man byter arbetsgivare med allt kortare intervall, mindre utrymme för konsumtion, för att inte tala om möjligheten att kunna flytta hemifrån och skapa sig sitt eget liv.Mot bakgrund av det jag citerade, kunskapen om ungas situation på arbetsmarknaden och den samlade erfarenheten som statsrådet själv besitter undrar jag om arbetsmarknadsministern anser att det är förenligt med diskrimineringslagen att peka ut "de allra yngsta ungdomarna" som de som ska acceptera lägre ingångslöner just för att de är unga. Två av fyra partier i den så kallade Alliansen verkar stå för den politiken.