· H010490 · 2013-06-26 11:31:25 — Engagemanget har byggt på tilliten och tillförsikten till att detta är nyttigt för ens egen kommun eller region. Den tilliten får en skada när någonting sådant här inträffar.Problemet ligger i den prioriteringsordning som finns. Snabba tåg bedöms som mer samhällsnyttiga än långsamma och tjänsteresor som lönsammare än arbetsresor när man sätter sig och slår in det i en dator och räknar på det. Då undrar jag om människors långsiktiga livsval ska vara utsatta för en årlig datorbehandling för att man ska kunna veta om tidtabellen gäller.Jag tror inte att arbetsplatsen tycker att det är tillräckligt bra. Jag tror inte heller att barnen gillar det när de ska hämtas på dagis. Det är konflikten med verkligheten och offret på marknadens altare som det handlar om för att se till att få in fler aktörer.Pertoft ställde en fråga till ministern. Ministern behöver inte ens svara på frågan. Det står i regeringens egen utredning att problemen skulle uppstå om man inte tog tag i själva planeringsprocessen. Regeringen har varit medveten om att problemet skulle komma och har med berått mod kört in i den här situationen.Konflikten bottnar i att man värdesätter arbetsresan lägre än tjänsteresan för den högavlönade. Då uppkommer denna del. Det är ett bättre pris i samhällsnytta på tjänsteresan än på arbetsresan.Planeringen av kollektivtrafik bygger på en viss stelhet. Man har en tillförsikt i att bussen går, att tåget går och att spårvagnen går på den delen. Det kanske inte alltid är rätt tillfälle att leka marknad på den platsen. Jag ska fortsätta lite grann på det spår som var inne på. Jag vet att statsrådet är väl införstådd med de långa och många diskussioner som har funnits i Stockholms- och att se till att det verkligen ska bli en robust konkurrenskraftig region jämfört med dem i övriga världen, till och med i ett globalt perspektiv.Det är en region som på många sätt ska kunna bidra till att generera den tillväxt och de nya jobb som vi behöver för att vi ska kunna leva, bo och verka i på det sätt som vi är vana vid och som vi förväntar oss att våra barn ska kunna få ta del av.Den här frågan kan kanske ur ett internationellt perspektiv te sig som en ganska liten fråga. Det handlar om en järnvägssträcka mellan och . Men ur ett tillväxtperspektiv för och för våra förutsättningar att skapa ökad tillväxt är frågan mycket större än så.Här handlar det om att göra ett val. Det är därför som vi har ställt så många frågor till ministern som har att göra med det förhastade förslaget från Trafikverket.Är det verkligen en önskvärd utveckling när man ser på lite större regioners möjligheter att växa och dra framåt i ett globalt perspektiv? Är det rimligt att då försämra möjligheterna för att människor ska kunna leva och bo i en del av en stor region och arbeta eller studera i en annan del av samma region?Jag tror i grund och botten att , som varit finanslandstingsråd i , och jag har samma uppfattning om detta. är skillnaden den mellan mig, som inte sitter i regeringen och inte har någon företrädare i regeringen, och att nu sade alldeles att hon bär ansvar för detta.Det tycker jag var klädsamt. Det borde ha sagt till pendlarna i när hon åkte pendeltåg där för ett litet tag sedan. Då var budskapet väldigt tydligt: Jag har inget ansvar, utan det är ansvar. Det är bra att nu slutar gömma sig bakom . Frågorna blir nu mycket intressantare när ministern är beredd att ta ansvar.Är det så här regeringen tänker fortsätta? Vad har ministern för uppfattning? Ska arbetspendling även fortsättningsvis värderas lägre än kommersiellt intressanta trafikslag, som vi nu ser att man tänker prioritera från sida just på denna bansträckning?Är det inte en större fråga för hela regeringen att ta ansvar för och fundera över hur våra regioner i ska ha möjlighet att fungera i den globala konkurrensen? Är det inte rimligt att hela regeringen väger samman för- och nackdelar när det handlar om så vitala saker som vår infrastruktur och på vilket sätt man använder den till bäst gagn för samhällets utveckling?Jag är medveten om att Gnestaborna nu behöver ett snabbt besked. Men riksdag behöver också ett besked om regeringen tänker fullfölja och gå den inslagna vägen. blir i så fall inte det sista exemplet, utan då kommer det flera. Jag vill ge infrastrukturministern rätt i en sak. är kanske det enda partiet med rena händer i den här debatten. Alla andra har varit inne på avregleringarnas felaktiga spår. Men det bryr jag mig inte om nu.Nu är jag väldigt intresserad av att det finns en mycket stark opinion. I är det alla partier som ifrågasätter konsekvenserna av avregleringen. Det är väl så. är man för avregleringen men inte dess konsekvenser. Lite grann tolkar jag också infrastrukturministern på det sättet.Detta håller inte. Det hade vi kunnat tala om, och det talade vi om när avregleringarna först diskuterades och också när avregleringen av stomnätet genomfördes från och med den 1 oktober 2010.Problemet är att det finns en motsättning mellan samhällsnytta och snäv företagsvinst. Det som är olönsam trafik är inte alltid olönsamt för samhället. Vi som politiker har att ta lite större hänsyn än till ett företags möjligheter att skapa vinst till sina ägare.Bland de hänsyn som vi bör ta är att skapa livskraftiga regioner med möjligheter för människor att bosätta sig där de vill med rimliga kommunikationer så att de kan pendla till arbete och studier.Det är vad som håller på att försvinna i förslag där Gnestapendeln eventuellt skulle kunna läggas ned. är det möjligt att det inte blir ett sådant förslag. Det är möjligt att vi kanske åtminstone delvis vinner detta, precis som säger.Problemet är att det kommer att ske en upphandling . Kortsiktigheten i systemet gör att det blir en strid som får utkämpas . Dessutom är jag rätt säker på att man inte kommer att få in alla tåg som finns . Något eller par kanske kommer att försvinna. För varje tåg som försvinner minskar attraktiviteten i att ta pendeln. Därmed ökar biltrafiken och minskar möjligheterna att bosätta sig där man vill.Mitt råd till infrastrukturministern, när ni inte genomförde en konsekvensbeskrivning innan beslutet: Inse nu att avregleringen leder till fel åtgärder för tågtrafiken. Se till att pendlarna i får möjligheter att bo kvar. På det sättet kommer också järnvägstrafiken i andra delar av landet att kunna utvecklas. Jag kan ha viss fördragsamhet med att både och hellre talar om tid som kommunikationsminister än om . Men han avgick trots allt 1989, som muren föll, så han kanske inte riktigt kan ställas till ansvar för Gnestapendeln.Jag läste upp delar av det mejl som som är hade skickat till mig. Hon hade läst första året på gymnasiet. undrar hon hur det blir. Ministern säger: Jag bär ansvaret. Var det så här det var tänkt? Var det detta regeringen ville?Vilka slutsatser drar regeringen av det som har hänt? Äras den som äras bör. Det var den borgerliga regeringen som beslutade att den årliga tåglägesavregleringen skulle ske. Vi socialdemokrater var emot det, även om vi gillar konkurrens och gjort en del avregleringar, som förtjänstfullt sade.Vi skilde vi till exempel mellan dåvarande och SJ för att få mer konkurrens på spåret. Men vi var inte beredda att ta detta steg, eftersom vi såg att det skulle kunna få negativa konsekvenser.Årlig tilldelning av tåglägen är fel tänkt. Det är viktigare att tågen går än att de går med vinst. När regeringen tvingas att välja mellan konkurrens och kapacitet förefaller det som att regeringen väljer konkurrens. Stående på perrongen blir då Gnestaborna.Återigen tycker jag att ministern blir Gnestaborna svaret skyldig. När nu detta har hänt, när vi har sett den styva tidtabellen lämnas i och när vi ser risken för att pendeltågslägen försvinner i - vad drar då regeringen för slutsats av den egna politiken? Vilka förändringar är regeringen beredd att göra? Det är jag och många med mig väldigt spända på att höra ministern svara på. blir man imponerad av en del debattörer. debatterade höghastighetståg alldeles , och de kräver också spår. Det var ett bra exempel på gott glömme . När man lyssnar till och hör vad han säger om den ökade tågtrafik som vi nu har märker man att han lätt skulle kvalificera sig som en kandidat till ordförandeskapet i tågnostalgins vänförening. Det är inget snack om den saken.Jag vill dock säga något om den konflikt som finns om spårkapaciteten. Jag uppskattar verkligen att statsrådet försvarar trafiken mellan och , för den är också viktig. Men det finns en konflikt när det gäller spårkapaciteten som går ut över pendeln till just . För min del ser jag det som att det finns en prioriterad sak i detta läge, nämligen att inte ensamt och utifrån sina utgångspunkter kan få bestämma om tågtrafiken till ska upphöra eller inte eftersom den är så etablerad för detta område.Sedan är jag glad för att vi utökar tågtrafiken till , för det är en väldigt viktig sak. Jag vill avsluta med att säga att detta är någonting som vi alla borde slå vakt om. Vi behöver ännu mycket mer tågtrafik till och från , för det är verkligen roligt att kunna åka till även ifrån . Jag skulle nog snarare säga så här: Avregleringen och den möjlighet som gavs tidigare för regioner och länstrafikbolag att få börja upphandla när man inte tyckte att SJ levererade det som man behövde för sin regionala pendling har bidragit till att antalet resande och transporter på järnväg har ökat i den grad som det har gjort.Problemet har snarare varit att som ökningen har skett har inte motsvarande underhåll av järnvägen skett i samma takt. har inte heller byggts ut i den takt som vi ser. Vi kommer ihåg hur det var när väl invigdes; den var full redan när den var klar. Det var ingen som hade tänkt sig den utveckling som fanns i det läget.I detta läge blir det - även om vi diskuterar mycket - lite olustigt med den frågeställning där man ställer kommersiella tågbolag mot arbetspendling. För vem är det som sitter på tåget? Det kan vara en arbetspendlare som åker en mycket längre sträcka än bara den regionala.Detta att tilldela tåglägen, oavsett om det gäller för godståg, fjärrtåg, lokaltåg eller för den delen tid på spåret för att säkert kunna jobba med drift och underhåll, har inte varit något problem så länge som det har funnits kapacitet. Men just som i den beskrivning som jag gav har vi brist på kapacitet på vissa ställen och under vissa tider. Det var därför fick i uppdrag att göra . Vi kunde se framöver att även om vi gjorde allt det som finns i den nuvarande planen skulle vi fortfarande ha flaskhalsar och kapacitetsbrist. Det är därför vi kompletterade infrastrukturens plan . Det gjorde vi för att hantera dessa brister.Jag får ständigt höra diskussioner från näringslivet när det gäller godstransportbehovet: Hur kommer det sig att man alltid prioriterar persontrafik före godstrafik? När man sitter på tåget till behöver man inte ens ha kommit så långt som till för att man ska hamna bakom ett pendeltåg. Då blir man ganska frustrerad. Vartefter man kommer in på sträckor får man vänta på den ena eller den andra.Jag delar uppfattningen att det är , när kapaciteten är i stort sett slut, som man måste börja prioritera. Vad är mest samhällsekonomiskt lönsamt? Vi har pekat ut i infrastrukturpropositionen att vi måste prioritera arbetspendling och godstransporternas stråk genom hela landet. Vi vet att de flesta resor som vi gör är kortare än , och då handlar det om det lokala pendlandet.Jag känner till det som de flesta har nämnt om hela . Syftet är att få en bättre sits, som handlar om alltifrån underhåll och bättre kraftsamling till att få på plats. Anledningen till att man är med och finansierar är bristen på kapacitet. Vi står med problemet , och vi hade säkert kunnat förutse detta. Men det här är inte avregleringens fel. Problemet är bristande underhåll och kapacitet. Det är det som vi gör någonting åt, men det går inte att få detta på plats lika snabbt som tågplanerna ska komma vartefter.Däremot kan jag hålla med i diskussionen om huruvida det är rätt och rimligt framöver att köra årlig tågtilldelning. Det tittas just på om man kan jobba med ramupphandling. Det tittas lika mycket på mer av ad-hoc-bokningar av och på, för det behovet har också ökat jämfört med hur det har varit tidigare. Jag kan konstatera, när jag lyssnar på ministern, att det finns mycket vi är överens om. Det finns en brist på kapacitet. Det finns en brist på spår. Det är som sagt också trevligt att allt fler vill köra och åka tåg.Samtidigt finns det en fråga. Det är regeringen som i just detta läge, där det finns brister i spårkapacitet - vilket infrastrukturministern så tydligt beskrev - släpper in fler aktörer. Jag ställde frågan för sedan, i början av debatten. Jag ställer den återigen, för jag har fortfarande inte fått något svar: Var ministern medveten om att detta att släppa in fler aktörer antagligen kommer att leda till att lokala trafikoperatörer som SL måste lägga ned hela linjer och ställa in avgångar? Var hon medveten om att detta hot finns? I så fall var man ju medveten om att detta beslut hotade pendeltåget mot Gnesta.Kan vi få ett rakt svar på frågan? Jag skulle vilja veta vem det är som är ansvarig för detta hot. Frågan kommer att återkomma ända till dess att regeringen ändrar beslutet om hur ofta man ska upphandla. Frågan är: Ska vi först bygga ut spår och sedan släppa in fler aktörer? Eller ska vi göra tvärtom, som regeringen har gjort, och sälja ut spårkapacitet som inte existerar? Det tvingar naturligtvis de mindre aktörerna att dra in sin trafik, vilket är fruktansvärt för de människor som är berörda. De har satsat hela sitt liv, sin existens och sitt boende på att det finns tåg som man kan lita på. litar man inte längre i och på att tåg kommer att finnas. Redan därmed har regeringen försatt människor i en fruktansvärd situation. har man litat på både SL och regeringen och på att det finns tåg.Min fråga är fortfarande: Var regeringen medveten om att när man släpper in fler aktörer kommer det att leda till nedläggning av befintlig lokaltrafik? Även om Gnestapendeln blir kvar visar diskussionen om den på ett systemfel. När systemfel uppenbarar sig har regeringen ett ansvar för att styra riket.Min fråga till infrastrukturministern är därför: Vilka förslag kommer infrastrukturministern att återkomma med med anledning av detta? Detta gör att det är uppenbart att det finns allvarliga systemfel. Vad är infrastrukturministerns besked till invånarna i ? Kan de lita på att det finns tåg på deras station? Vad är infrastrukturministerns besked till politikerna i ? Ska de våga köpa tåg för att trafiken i ska kunna gå med tidtabeller som man kan planera för? Eller ska man vänta och fundera på om man ska leka fri marknad där vem som helst kan slå sönder systemen när som helst därför att den mest attraktiva avgången mitt i arbetspendlingstiden inte ingår i det system som ska planeras?Systemet måste vara byggt för att få invånarnas tillit, och tillit byggs upp långsamt men rivs ned mycket snabbt. Jag tycker att det är bra att den här debatten har inneburit att infrastrukturministern erkänner att regeringen har ett ansvar för den uppkomna situationen. Därför är alla de frågor som och Hans har ställt under debatten mycket relevanta. Vad gör infrastrukturministern nu för att undvika att liknande situationer dyker upp ?Precis som jag försökte säga i min andra replik i den här debatten är hela den här regionen mycket beroende av att arbetspendlingen fungerar. Om ska ta in ett nytt måste vi ha ställen i pendlings- och kollektivtrafiknära lägen där man kan bosätta sig. Det måste finnas möjlighet att bygga bostäder över huvud taget, vilket man nu mycket förtjänstfullt planerar att göra bland annat i . Men är framtiden för detta mycket osäker.Om det ska vara möjligt att rekrytera personal till exempel till , , , Asea och Alfa i vår region måste man också vara säker på att medarbetarna har möjlighet att bosätta sig och pendla någonstans ifrån i den här regionen.Precis som handlaren i sade under manifestationen handlar inte det här bara om att en massa människors livsvillkor och öden drastiskt riskerar att försämras i , utan det handlar faktiskt också om företagens möjligheter att överleva. Det gäller både de små företagen som är berörda i närheten av , och och de stora drakarna i vår region som ska dra framåt i den globala konkurrensen.Därför är min sista fråga till infrastrukturministern som har lite tid kvar: Vilka slutsatser drar ministern av det ansvar hon nu har påtagit sig? För min del råder det ingen som helst tvekan om att den absolut viktigaste förutsättningen för att vi ska ha ett fungerande arbets- och vardagsliv är bra och tillförlitliga möjligheter att resa, och gärna med tåg.Det som nämnde är också viktigt, nämligen att företagens förutsättningar att kunna verka och växa oavsett storlek bygger på bra och tillförlitliga möjligheter att transportera gods. Detta har vi pekat ut. Det är det absolut viktigaste.Vi har just gått igenom hur järnvägen mår. Det har inte gjorts tidigare. har vi mer än fördubblat anslaget till drift och underhåll för att minska sårbarheten och förseningarna. Det handlar om tillit, som nämndes. Man ska våga bestämma sig för att ta tåget. Vi är inte fullt färdiga med detta . Det kommer att ta till.Eftersom allt fler väljer att resa och transportera på järnväg har det uppstått kapacitetsbrist. Det är fullt vissa tider . Vi bad att särskilt titta på det för att peka ut var vi har bristerna. Detta har vi också rent historiskt kunnat identifiera.Därför har vi nu föreslagit ytterligare ambitionshöjningar med för att kunna återställa järnvägen till den standard som den hade och för att komplettera, bygga ut och bygga nytt. Det är den absolut viktigaste förutsättningen, oavsett var i landet man bor, för att vi ska klara att förstora arbetsmarknaden i till exempel , eller .