frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — Även ett e-postmeddelande är att betrakta som en handling, och den angivna bestämmelsen i RB är tillämplig på elektroniska handlingar av det nu aktuella slaget. Inget annat har kommit fram än att de aktuella e-postmeddelandena inklusive bifogade ljudfiler – i för hovrätten såväl lässom uppspelningsbar form – tagits emot av hovrätten. Meddelandena måste därmed i sin helhet anses ha kommit in till domstolen. Under sådana förhållanden var det, som hovrätten själv konstaterat, fel att meddela N.S. att domstolen inte kunde ta emot de bifogade ljudfilerna. Hovrätten har i sitt yttrande till JO anfört att man inte uttryckligen vägrade att ta emot ljudfilerna utan att N.S. i stället rekommenderades att skicka in dem på annat sätt. Med tanke på skrivelsens utformning har jag dock viss förståelse för att N.S. tolkade den som att hovrätten vägrade ta emot ljudfiler via e-post. Utredningen ger vidare vid handen att det, till skillnad från vad som angavs i skrivelsen, inte förelåg några tekniska eller säkerhetsmässiga förhållanden som innebar att hovrätten inte kunde ta emot de aktuella ljudfilerna. Jag kan inte heller se att reglerna i personuppgiftslagen (1998:204) skulle ha någon betydelse för på vilket sätt hovrätten tog emot de åberopade ljudfilerna. Innehållet i den skrivelse som skickades ut till N.S. var med andra ord direkt missvisande. Det är naturligtvis inte godtagbart. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Jag är således kritisk till hur hovrätten hanterat de via e-post insända ljudfilerna. Jag noterar emellertid att hovrätten vidtagit åtgärder för att det inträffade inte ska upprepas. i övrigt anfört ger inte anledning till någon åtgärd eller något uttalande från min sida. Allvarlig kritik mot en rådman vid för bristfällig utformning av domskälen i tre brottmålsdomar samt för hanteringen av enskilda anspråk och beslag i en brottmålsdom (Dnr 592-2012, 1813-2012) Beslutet i korthet: En rådman har i flera brottmålsdomar försummat att ordentligt redovisa skälen för domsluten. Försummelserna avser själva kärnan i domargärningen, och allvarliga brister av det här slaget riskerar att påverka förtroendet för domstolsarbetet negativt. Dessa brister och ett antal övriga brister i handläggningen innebär att rådmannen åsidosatt sina skyldigheter i anställningen. Rådmannen får allvarlig kritik. I en tidningsartikel med rubriken – rådman erkänner fel införd i angavs i huvudsak följande. dömde en kvinna – mot hennes nekande – till fängelse för våldtäkt på sin dotter. Mamman överklagade domen till Hovrätten för Nedre som gjorde en annan bedömning än tingsrätten och frikände kvinnan från ansvar för brott. Hovrätten riktade i sina domskäl kritik mot utformningen av tingsrättens dom och påpekade bl.a. att tingsrättens dom innehåller svepande och generaliserande uttalanden som inte är möjliga att bemöta eller bedöma och där relevansen i vissa domskäl är svårbegripliga. I tidningsartikeln uttalade sig bl.a. rådmannen , som undertecknat den aktuella tingsrättsdomen, och uppgav att kritiken från hovrätten var berättigad samt att det var en dålig dom och jag är självkritisk. Jag beslutade mot denna bakgrund att ta upp frågan om domens utformning till utredning i ett särskilt ärende. Jag genomförde den 15–en inspektion vid mål och uppmärksammade då tingsrättens domar i mål B 2047-11 och i mål B 3358-11, båda undertecknade av rådmannen . Vid granskningen uppkom frågan om domarna hade utformats i överensstämmelse med bestämmelsen i 30 kap. 5 § första stycket 5 , RB. Vidare uppkom frågor kring hur vissa enskilda anspråk och beslag hade hanterats i mål B 3358-11. 2 013 /1 4:J O1 Jag beslutade att ta upp dessa frågor till utredning i ett särskilt ärende. tingsrätts dom i mål B 504-10 och Hovrättens för Nedre dom i mål B 1109-11 begärdes in och granskades. Av dessa framgick bl.a. följande. Åklagaren yrkade vid tingsrätten ansvar gentemot A-L.A. för grov våldtäkt mot barn och grovt sexuellt utnyttjande av underårig. Brotten, som påstods ha ägt rum vid ett okänt antal tillfällen –, var riktade mot målsägande A. A-L.A. Som bevisning åberopades förhör med målsägande A. och A-L.A. samt flera vittnesförhör. Även viss skriftlig bevisning åberopades i målet. dömdes för grov våldtäkt mot barn, och påföljden bestämdes till fängelse . Domen innehåller följande domskäl i skuldfrågan. Bevisningen i målet utgörs främst av A:s uppgifter. En svårighet vid bedömningen av bevisningen är A:s ålder och att händelserna delvis ligger långt tillbaka i tiden. Det finns inte någon bevisning som ger något mer påtagligt stöd för A:s berättelse. Det finns t.ex. inga iakttagelser av några andra personer i anslutning till händelserna och A. har inte heller berättat för någon annan förrän i efterhand. Till en början kan konstateras att A. allmänt sett gjort ett trovärdigt intryck. Hon har berättat på ett naturligt sätt om händelserna som även framstår som självupplevda. [ett av åklagaren åberopat vittne, JO:s anmärkning] har även uppgett att det hon berättat för honom bär det självupplevdas prägel och att ett barn i den åldern inte kan hitta på något sådant. Det har inte heller framkommit något skäl för att A. skulle anklaga A- L.A. för gärningarna om det varit så att hon varit oskyldig. Det framstår snarare som att A. genom att ha stängt av och inte velat komma ihåg övergreppen försökt att skydda A-L.A. Det är också först sedan A. kommit till en annan och trygg miljö som A. vågat berätta om vad A. varit utsatt för. har även förklarat att ett barn från början berättar väldigt litet eftersom det inte vet hur det kommer att tas emot varefter det berättar mer och mer om vad som hänt. Den omständigheten att A. berättat om sexuella övergrepp av andra som motbevisats betyder inte att allt det som A. berättat kan avfärdas som påhitt och fantasier utan den fråga man därvid kan ställa sig är huruvida de utförts av dessa eller av någon annan person. Vad som är svårförklarligt och även talar mot A-L.A. är den omständigheten att hon förnekat att hon försökt påverka A. att i olika sammanhang komma med felaktiga uppgifter liksom hennes totala förnekande av att hon skulle ha gjort sig skyldig till egenmäktighet med barn. Sammanfattningsvis gör tingsrätten den bedömningen att många omständigheter bidrar till att A:s utsaga måste betraktas som helt tillförlitlig. Stödbevisningen är knapphändig men det finns inga omständigheter som talar emot A:s utsaga. Därigenom är beviskravet att gärningarna skall vara ställda utom rimligt tvivel uppfyllda. Lika med åklagaren finner tingsrätten att gärningarna på de skäl som åklagaren angivit är att bedöma som grova brott. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Tingsrättens dom överklagades av A-L.A. Hovrätten noterar inledningsvis följande i sin dom. Tingsrättens dom är mycket kortfattad och innehåller inte någon beskrivning av vad som påstås ha inträffat utöver det som anges i gärningspåståendet. Domen innehåller inte heller någon egentlig analys av tillförlitligheten eller trovärdigheten av olika uppgifter. I stället innehåller domen huvudsakligen svepande och generaliserande uttalanden som inte är möjliga att bemöta eller bedöma och där relevansen i vissa domskäl är svårbegriplig. Enligt hovrättens uppfattning är det inte tillfredsställande att tingsrättens domskäl är så knapphändiga att det inte går att få en närmare uppfattning om hur tingsrätten har resonerat. För såväl hovrätten som parterna och allmänheten finns det ett berättigat intresse av att kunna ta ställning till de skäl som ligger till grund för domstolens slutsatser. Enligt hovrättens uppfattning brister tingsrättens domskäl i det avseendet. Hovrätten ogillade åtalet med hänvisning till att A:s berättelse, i förening med den stödbevisning som fanns, inte var sådan att det kunde anses ställt utom rimligt tvivel att A-L.A. hade gjort sig skyldig till de påstådda övergreppen. Tingsrättens domar i mål B 2047-11 och B 3358-11 tillfördes JO:s akt. Av dessa framgick bl.a. följande. Åklagaren yrkade vid tingsrätten ansvar gentemot . för misshandel och överträdelse av besöksförbud. Brotten var riktade mot sambo av besöksförbud påstods ha skett genom att . skickat 13 sms och ringt ett samtal. Som bevisning avseende åtalet för misshandel åberopades förhör med . och samt vittnesförhör med tre personer. Beträffande åtalet för överträdelse av besöksförbud åberopades förhör med . och samt en utskrift och fotografier från mobiltelefon. . vidgick att han vållat näsblod när han råkat träffa henne med handen men bestred ansvar för misshandel eftersom han inte hade haft uppsåt att skada henne. Beträffande åtalet för överträdelse av besöksförbud vidgick . att han av misstag hade skickat ett SMS till men förnekade gärningspåståendet i övrigt. . dömdes för misshandel och överträdelse av besöksförbud i enlighet med gärningspåståendena. Domen innehåller följande domskäl. Av förhören med och . har till en början framkommit att de träffades som grannar 2008 och flyttade ihop 2010 i en gemensam lägenhet. den aktuella dagen skulle de gå ut och roa sig. Hon gick därför för att duscha medan . la sig på en soffa och somnade. . hade emellertid glömt sin mobiltelefon på toalettlocket och när hon då såg att han fått ett sms från sin f d tjej blev hon arg och gick och la telefonen med kraft på hans mage som hon sa att han var en idiot och anklagade honom för att ljuga som han tidigare gjort. 2 013 /1 4:J O1 har vidare berättat att . då vaknade, steg upp och skrek åt henne att vad håller du på med som han tilldelade henne ett knytnävsslag i ansiktet som medförde att hon började blöda näsblod. När hon då försökte att knuffa undan honom fick hon fler slag i ansiktet och han la även den ena armen runt hennes huvud som han med den fria handen fortsatte att slå henne i ansiktet. Hon lyckades ta sin tillflykt till sovrummet där han knuffade omkull henne på sängen och tilldelade henne ytterligare slag. Sittande bredvid sängen sparkade han henne sedan i ansiktet vilket medförde att hon började blöda än mera. Han lämnade därefter lägenheten. . har uppgett att han vaknade av ett kraftigt hugg i bröstet och att han rent instinktivt skickade upp en näve och sparkade bort angriparen som fick till följd att började blöda näsblod. När det därefter blev tjafs och ytterligare bråk ringde han till sin bror som kom och hämtade honom. har gjort ett trovärdigt intryck och hennes berättelse vinner stöd av vad hon efter händelsen berättat för vittnena i målet och de iakttagelser de gjort av hennes skador. Mot bakgrund härav finner tingsrätten att hennes berättelse är tillförlitlig och skall läggas till grund för bedömningen av åtalet. Det är därigenom utrett att . gjort sig skyldig till den åtalade gärningen. Med hänsyn till innehållet i sms:en och vad i målet i övrigt framkommit om bakgrunden till dem finner tingsrätten att . inte kan undgå ansvar för överträdelse av besöksförbudet och skadeståndsskyldighet. Åklagaren yrkade även ansvar gentemot . för misshandel av . Som bevisning åberopades förhör med . och . samt ett vittnesförhör. Vidare åberopades viss skriftlig bevisning. . medgav viss misshandel. . dömdes för misshandel i enlighet med gärningspåståendet. Do- men innehåller i denna del följande egentliga domskäl. Av utredningen framgår att . och , som är arbetskamrater, varit på afterwork och att de tillsammans delade en taxi hem till henne och att . där dök upp och anklagade dem för att ha ljugit för honom. . har vidare berättat att han på väg in till henne av . först fick ett knytnävsslag i ansiktet och en spark på benet och att han därefter när han försökte skydda sig fick mottaga ytterligare slag mot huvudet. . har därvid invänt att han först inne i trapphuset sedan han där av . blivit upptryckt mot väggen gett tillbaka. Vad . invänt vinner inte stöd av utredningen i övrigt varför tingsrätten genom vad . berättat finner styrkt att . gjort sig skyldig till den åtalade gärningen. Åklagaren yrkade ansvar gentemot Cristi P., , , , Mihäitä P., . och . för stöld bestående i att de tillsammans och i samförstånd tillgripit varor och kontanter i en butik samt diesel från ett fordon som stått parkerat i anslutning till butiken. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 bevisning åberopade åklagaren bl.a. förhör med de tilltalade och målsägandeförhör med en företrädare för den aktuella butiken. Även viss skriftlig bevisning åberopades. Cristi P., Mihäitä P., och erkände gärningen. Marian- . och . erkände medhjälp till stöld. De tilltalade dömdes för stöld i enlighet med gärningspåståendet. Domen innehåller i denna del följande domskäl. Det står klart att de tilltalade i de två bilarna hade kontakt med varandra i och att de kom överens om att de under den fortsatta färden norrut måste stanna för att tanka. De stannade därför vid butiken och bensinstationen i Balsjö. Det gick dock inte att tanka med kontanter där varför de från en hjullastare utanför butiken tillgrep diesel och sedan bröt sig in i butiken och tillgrep angivet gods. När det gäller vad de olika personerna därvid gjort gör tingsrätten den bedömningen att de tilltalades uppgifter visar att de deltagit i tillgreppen på ett sådant sätt att samtliga måste bedömas som gärningsmän. Åklagaren yrkade även ansvar gentemot , och . för grov stöld bestående i att de tillsammans och i samförstånd, medelst inbrott i ett bostadshus, tillgripit smycken, matsilver och kopparföremål. Som bevisning åberopade åklagaren förhör med de tilltalade och målsägandeförhör med Bo S. Även viss skriftlig bevisning åberopades. I anslutning till åtalet framställde åklagaren, för målsägande Bo S:s räkning, följande enskilda anspråk. Att Bo S. ska förklaras äga bättre rätt än till i beslag tagen brosch, – – –, och halsband, – – –, samt att godset ska utlämnas till Bo S. Att Bo S. ska förklaras äga bättre rätt än Mihäitä P. till i beslag tagna örhängen (2 st.), – – –, samt att godset ska utlämnas till Bo S. Att Bo S. ska förklaras äga bättre rätt än till i beslag taget halsband, – – –, samt att godset ska utlämnas till Bo S. Att Bo S. ska förklaras äga bättre rätt än till i beslag taget halsband, – – –, samt att godset ska utlämnas till Bo S. och erkände stöld men förnekade att de tillgripit annat än smycken. . erkände medhjälp till stöld. De tilltalade dömdes för stöld i enlighet med gärningspåståendet. Domen innehåller i denna del följande domskäl. Det står klart att . först gick fram till huset och runt det varefter han återvände till de två andra i bilen och meddelade att det inte fanns någon i huset. och gick då in i huset medan han körde undan bilen. . hämtade sedan upp de två andra och han fick då del av det tillgripna godset. Han har därigenom deltagit i tillgreppet på ett sådant sätt att även han är att anse som gärningsman. När det gäller vad som tillgripits finner tingsrätten genom vad Bo S. berättat och vad i övrigt framkommit i målet att gods i angiven omfattning tillgripits. Den omständigheten att de uppfattat huset som obebott tillsammans med värdet av vad som tillgreps gör att gärningen kan bedömas som stöld av normalgraden. Beträffande de enskilda anspråken anförde tingsrätten följande i domskälen. 2 013 /1 4:J O1 På grund av medgivande ska det särskilda yrkandet bifallas. Ge- nom av Bo S. lämnade uppgifter finner tingsrätten att även det särskilda yrkandet mot Mihäitä P. ska bifallas. Vad invänt är inte motbevisat varför det särskilda yrkandet i den delen ska ogillas. I domslutet angavs följande beträffande de enskilda anspråken. Bo S. förklaras äga bättre rätt än Mihäitä P. till i beslag tagna två stycken örhängen, – – –. Bo S. förklaras äga bättre rätt än till i beslag taget halsband, – – –. Bo S. förklaras äga bättre rätt än till i beslag taget halsband, – – –. Bo S. förklaras inte äga bättre rätt än till i beslag taget halsband, – – –. Slutligen yrkade åklagaren ansvar gentemot Cristi P., Mihäitä P., . och för grov stöld bestående i att de tillsammans och i samförstånd, medelst inbrott i ett bostadshus, tillgripit bl.a. kontanter. Som bevisning åberopade åklagaren förhör med de tilltalade och målsägandeförhör med . Även viss skriftlig bevisning åberopades. I anslutning till åtalet framställde åklagaren, för målsägande räkning, följande enskilda anspråk. Att ska förklaras äga bättre rätt än . till i beslag tagna kontanter (), – – –, samt att godset ska utlämnas till . Att ska förklaras äga bättre rätt än . till i beslag tagna kontanter (), – – –, samt att godset ska utlämnas till . Att ska förklaras äga bättre rätt än till i beslag tagna kontanter (), – – –, samt att godset ska utlämnas till . Cristi P. förnekade att han deltagit i tillgreppet på ett sådant sätt att han skulle dömas för stöld men underkastade sig ansvar för medhjälp till stöld. Mihäitä P., . och underkastade sig ansvar för stöld. Cristi P., Mihäitä P., . och dömdes för grov stöld i enlighet med gärningspåståendet. Beträffande de enskilda anspråken anförde tingsrätten följande i domskälen. ., . och har bestritt de särskilda yrkandena. Genom av lämnade uppgifter finner dock tingsrätten att hennes yrkanden mot . och . skall bifallas medan yrkandet mot inte kan vinna bifall. I domslutet anges följande beträffande de enskilda anspråken. förklaras äga bättre rätt än . till i beslag tagna kontanter om , – – –. förklaras inte äga bättre rätt än . till i beslag tagna kontanter om , – – –. förklaras äga bättre rätt än till i beslag tagna kontanter om , – – –. JO:s ärenden med dnr 592-2012 och dnr 1813-2012 remitterades till tingsrätten för upplysningar och yttrande över frågan om domskälen i mål B 504-10, 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 B 2047-11 och B 3358-11 utformats i överensstämmelse med bestämmelsen i 30 kap. 5 § första stycket 5 RB, hanteringen och utformningen av besluten avseende målsägandenas anspråk på i beslag tagna kontanter och smycken i mål B 3358-11 samt – mot bakgrund av bestämmelsen i 27 kap. 8 § femte stycket RB – vilka överväganden som gjorts avseende beslagens bestånd. Tingsrätten (lagmannen ) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande från . Mål B 504-10, B 2047-11 och B 3358-11 Beträffande utformningen av domskälen i nämnda mål borde rättens redovisning av bevisningen och bedömningen av denna ha varit mer utförlig för att därigenom skapa en bättre förståelse för tingsrättens bedömning i målen. Vad gäller utformningen av domslutet i B 3358-11 vad avser i beslag taget gods skulle det ha framgått att beslagen skall bestå till dess domen vinner laga kraft och vad som sedan skall ske med dem. Upplysningar om hantering av mål Tingsrätten lämnar följande yttrande över de frågor som JO ställt i nedanstående mål. Eftersom samma frågeställning berör alla målen vill jag först allmänt sett anföra följande. Enligt 30 kap 5 § 1 st 5 skall domstolen i domen redovisa vad som är bevisat i målet. Detta innebär att domstolen ska redogöra för prövningen av bevisningen i målet, hur bevisningen har bedömts och vilka slutsatser det leder till. Det är en självklarhet att både åklagarens påståenden och den tilltalades invändningar måste prövas och bedömas och detta ska redovisas på ett tydligt och förståeligt sätt i domen. Däremot anser jag inte att det är ett krav att det i domen ska redovisas vad som framgått av den åberopade bevisningen, t ex genom referat av utsagor. I de domar som är föremål för granskning instämmer jag i vad ansvarige domaren, rådmannen , anfört, nämligen att redovisning och bedömning av bevisningen i målet borde ha varit mer utförlig för att skapa bättre förståelse för tingsrättens bedömning. B 2047-11 (domskälens utformning) I denna dom är det framförallt brister i redovisningen av bevisvärderingen när det gäller gärningen i domsbilaga 2, åtalspunkt 1 (s 5 i domen). Av texten är det ganska svårt att sluta sig till vilka skäl som gör att målsägandens uppgifter ska ha företräde framför den tilltalades uppgifter. I domen sägs att inga uppgifter ger stöd åt den tilltalades invändning, men det sägs inget om vilket stöd målsägandens uppgifter har och vad som är skälet till att hans berättelse ska läggas till grund för domen. Det ges inte heller några mer konkreta besked om på vilket sätt annan bevisning påverkat bedömningen. Även den tilltalades invändning under gärningen i domsbilaga 1 kunde ha bedömts på ett lite utförligare sätt. Sammanfattningsvis kan sägas att bevisvärderingen i målet är bristfälligt redovisad. 2 013 /1 4:J O1 B 3358-11 (domskälens utformning samt frågor om målsägandens yrkanden om beslagtagen egendom och beslag) Jag kan först konstatera att domslutet innehåller en del brister vad avser beslagtagen egendom. Enligt 27 kap 8 § 5 st ska domstolen alltid pröva om beslaget ska bestå. Det skulle ha gjorts beträffande flera beslag i det här målet, men så har inte skett. Vidare har tingsrätten inte heller prövat de yrkanden som funnits om att visst gods skulle överlämnas till målsäganden. Tingsrätten har visserligen förklarat att vissa målsägande äger bättre rätt till viss egendom och detta torde medföra att polisen utlämnar godset till dem. Men eftersom det förelåg yrkanden om utlämnande borde dessa ha besvarats. Slutligen kan jag ha den synpunkten att om ett yrkande om bättre rätt till viss egendom inte bifalls ska domslutet utformas på det sättet och inte på det sätt som skett i domen (s 4 och 12 i domen). När det gäller utformningen av domskälen kan jag konstatera att dessa i vissa delar är väldigt knapphändigt utformade. Det är svårt för en utomstående och måste även vara svårt för parterna att förstå varför tingsrätten kommit fram till en viss slutsats. Det gäller t ex varför , som förnekat gärningen, fälls till ansvar (s 15), varför Bo S:s och yrkanden om visst gods bifalls mot vissa tilltalade men inte mot andra (s 17) och varför skadeståndsyrkanden endast bifalls till en viss del (s 18). Det senare torde i och för sig hänga samman med bedömningen som gjorts när det gäller godset. B 504-10 (utformning av domskälen) Det här målet gäller ett mycket allvarligt brott och är ur bevissynpunkt ett väldigt svårt mål. Dessa omständigheter gör att redovisningen av bevisvärderingen måste vara extra utförlig och mycket noggrant redovisad. Vid ett mål av det här slaget måste en bedömning göras både av målsägandens trovärdighet och uppgifternas tillförlitlighet. Tingsrätten har i domen gjort bedömningen att flickan . är trovärdig på vissa angivna skäl. För att beviskravet ska vara uppfyllt är detta dock inte tillräckligt utan även en närmare prövning av uppgifternas tillförlitlighet måste ske. Den enda omständighet som nämns i domskälen som sammanhänger med tillförlitligheten är att A. saknat motiv för att anklaga den tilltalade för något hon inte gjort. Sedan nämns också att många omständigheter bidrar till att A:s utsaga är tillförlitlig, närmare vilka dessa omständigheter är anges dock inte. För att bedöma om en utsaga är tillförlitlig ska en bedömning av utsagan göras bl a utifrån om den är rik på detaljer, lång, klar, , stämmer med annan bevisning, är fri från motsägelser, svårförklarliga moment eller tvekan i avgörande delar. Detta har ju beskrivits i en del nyare rättsfall, NJA 2009 s 447 I och II och NJA 2010 s 671, men innebär väl egentligen ingen förändring mot vad som fastslagits av HD i många rättsfall och framåt. Det hade alltså funnits skäl för tingsrätten att i domskälen närmare redovisa A:s berättelse utifrån de olika kriterier som är viktiga vid en tillförlitlighetsbedömning. I målet förebringades också en stor mängd bevisning. Av domen framgår endast hur viss del av denna värderats men om bevisningen i övrigt gav stöd åt A:s berättelse och i så fall på vilket sätt framgår inte. Det framgår av domen att den tilltalade har förnekat gärningen men inte om hon gjort några invändningar i övrigt mot målsägandens uppgifter. I domskälen nämns inte heller hur den bevisning som den tilltalade har åberopat har värderats. Sammanfattningsvis finner jag alltså att bevisvärderingen är alltför knapphändigt redovisad speciellt med tanke på målets karaktär. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 I ett beslut anförde JO följande.