frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — I folkbokföringsregistret kontrolleras att nämndemännen har svenskt medborgarskap och är bosatta inom kommunen. I tingsrättens målhanteringssystem kontrolleras om nämndemännen är försatta i konkurs, har förvaltare eller förekommer i brottmål. På handlingarna anges att kontroll mot folkbokföringsregistret och i har skett. , då den nu aktuelle personen utsågs till nämndeman, var rutinen att det var lagmannen som fattade beslut beträffande samtliga nämndemän om dessa var behöriga som nämndemän eller ej. är rutinen sådan att om nämndsamordnaren anser att en nämndeman är behörig, registreras denne 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 som nämndeman hos tingsrätten. I de fall när nämndsamordnarna kan anta att nämndemannen inte är behörig, lämnas underlaget till lagmannen för bedömning. Lagmannen beslutar i dessa fall om personen är behörig eller inte att tjänstgöra som nämndeman vid tingsrätten. När den nu aktuelle personen utsågs till nämndeman, upptäckte nämndsamordnaren vid kontrollen att personen förekom i såsom misstänkt i ett brottmål, och tog av den anledningen ut en utskrift från med de mål och ärenden där personen förekom. Det gick dock även att från detta utdrag se att personen förekom i ett ärende om förvaltarskap. Nämndsamordnaren upptäckte inte det, utan antecknade ej förvaltare eller konkurs på handlingarna som gavs till mig. Jag godtog hennes uppgift om att personen inte hade förvaltare eller var försatt i konkurs, utan att kontrollera detta särskilt. Möjligen borde jag ha kontrollerat detta. Eftersom misstankarna i brottmålet hade avskrivits beträffande personen, fanns det av den anledningen inte hinder mot att förklara honom behörig som nämndeman. Nämndsamordnarna är väl medvetna om vilka krav som gäller för nämndemän. Nämndsamordnaren har förklarat det inträffade med att hon reagerade på att personen var misstänkt i ett brottmål och att hon därför måste ha missat att personen även förekom i ett ärende om förvaltarskap. Det tycks alltså som om det är fråga om ett olycksfall i arbetet. Sammanfattningsvis kan sägas att tingsrätten har rutiner för behörighetskontroll av nämndemän, men att tingsrätten i just detta fall, av misstag, inte upptäckte att nämndemannen var obehörig, vilket borde ha gjorts. Detta är högst beklagligt och har inneburit att rätten inte har varit domför under sex huvudförhandlingar i brottmål. Det som inträffat har gett tingsrätten anledning att se över rutinerna. Den blankett som skickas ut till nämndemännen har numera uppdaterats, så att nämndemannen även ska ange om denne har förvaltare eller är försatt i konkurs. Oavsett vad nämndemannen svarat på frågan ska kontroll göras i . Det kan tilläggas att det måste vara ovanligt att partierna nominerar en person som är satt under förvaltarskap till nämndeman. Naturligtvis är det ändå tingsrättens ansvar att kontrollera en nämndemans behörighet. Tingsrätten kan i endast kontrollera om en person förekommer i mål och ärenden vid . Det går alltså inte att se om personen förekommer i mål eller ärenden vid andra tingsrätter. Det hade inte varit någon nackdel om även de nominerande partierna gjorde vissa kontroller, eller i vart fall ställde vissa kontrollfrågor till kandidaterna. Detta gäller särskilt om domsagan är stor, som vid , eftersom tingsrättens personal svårare kan ha personkännedom om ett stort antal nämndemän. Med anledning av tingsrättens uppgift om att kontroll av en vald nämndemans behörighet bl.a. sker genom sökningar i domstolens interna målhanteringssystem anmodades Datainspektionen att yttra sig över om ett sådant förfarande står i överensstämmelse med 9 § första stycket punkten d) personuppgiftslagen (1998:204), PUL. Datainspektionen (generaldirektören ) kom in med remisssvar och yttrade följande. Datainspektionen bedömer att en tingsrätts kontroll av en nämndemans behörighet genom sökning i målhanteringssystemet inte innebär att personuppgifter kan anses behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. En sådan kontroll kan 2 013 /1 4:J O1 således anses stå i överensstämmelse med bestämmelsen i 9 § första stycket punkten d) i personuppgiftslagen. konstaterar Datainspektionen att en tingsrätt vid en sådan behandling av personuppgifter måste beakta bestämmelserna i förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling. Förordningen innehåller bestämmelser som begränsar för vilka ändamål en tingsrätt får föra och använda vissa register i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet. Enligt Datainspektionens mening får en domstols kontroll, enligt 4 kap. 6 § , av en nämndemans behörighet i verksamhetssystemet anses utgöra ett led i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. Da- tainspektionen bedömer att en sådan kontroll bör kunna anses tillåten enligt förordningen när den förekommer vid handläggningen av mål och ärenden. Datainspektionen har anmodats av ombudsmän () att inkomma med ett yttrande avseende frågan om tingsrätts kontroll i målhanteringssystemet av en nämndemans behörighet står i överensstämmelse med 9 § första stycket punkten d personuppgiftslagen. Bakgrunden till frågan är att JO har beslutat att granska ett fall där en person som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § har tjänstgjort som nämndeman vid . Tingsrätten har i sitt svar till JO uppgivit att tingsrätten rutinmässigt, genom sökningar i domstolens målhanteringssystem , kontrollerar om valda nämndemän är försatta i konkurs, har förvaltare eller förekommer i brottmål. Enligt 9 § första stycket punkten d) i personuppgiftslagen ska den personuppgiftsansvarige se till att personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. Tingsrättens behandling av personuppgifter i målhanteringssystemet regleras i förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling (förordningen). Förordningen gäller, enligt 1 §, utöver personuppgiftslagen vid automatiserad behandling av personuppgifter i , hovrätternas och tingsrätternas rättskipande eller rättsvårdande verksamhet. Enligt 2 § får en domstol föra automatiserade register över mål och ärenden som handläggs vid domstolen. Registren får användas för handläggning av mål och ärenden, fullgörande av underrättelseskyldighet som följer av lag eller annan författning, planering, uppföljning och utvärdering av verksamheten samt framställning av statistik. Dessutom får domstolarna föra automatiserade register för återsökning av vägledande avgöranden, rättsutredningar och liknande information (6 §). Vid sidan av eller i anslutning till de nämnda registren får domstolarna behandla personuppgifter automatiserat i löpande text, ljudupptagningar eller ljud- och bildupptagningar enligt 7 §. För domstolarnas behandling av personuppgifter som sker utanför den rättskipande eller rättsvårdande verksamheten gäller personuppgiftslagen. Datainspektionen kan konstatera att det inte finns förordningsmotiv till förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling. Såvitt Datainspektionen känner till grundar sig förordningen på ett förslag från . Utredningens betänkande (SOU 2001:32) kan således tjäna till vägledning för uttolkning av bestämmelserna i förordningen. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 För att avgöra om en behandling av personuppgifter för något ändamål inte är oförenligt med det ändamål för vilka uppgifterna samlades in och således inte strider mot 9 § första stycket punkten d) personuppgiftslagen kan man utgå från hur en registrerad person typiskt sett skulle se på saken. Kommer man fram till att den registrerade rimligen har att räkna med att de insamlade personuppgifterna också får behandlas för det ändamålet kan det inte anses oförenligt med det ursprungliga ändamålet. Av 4 kap. 6 § följer att en domstol ska självständigt pröva en nämndemans behörighet. Av andra bestämmelser i 4 kap. följer också att en domstol har att i andra fall pröva en nämndemans lämplighet. En person som har varit eller blir föremål för handläggning av domstolen i dess rättskipande eller rättsvårdande verksamhet bör således rimligen ha att räkna med att relevanta uppgifter om honom eller henne i det målet eller ärendet kan komma att användas vid domstolens behörighetskontroll av denne som nämndeman. Datainspektionen bedömer därför att en sådan behandling av personuppgifter får anses stå i överensstämmelse med bestämmelsen i 9 § första stycket punkten d) i personuppgiftslagen. Datainspektionen kan konstatera att en tingsrätt vid en sådan behandling av personuppgifter måste beakta bestämmelserna i förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling. Den nämnda förordningen innehåller bestämmelser som begränsar för vilka ändamål en tingsrätt får föra och använda vissa register i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet. Förordningen tillåter bl.a. att en domstol använder uppräknade uppgifter i ett verksamhetsregister för handläggning av mål och ärenden (se 2 §). Varken av förordningen eller av betänkande (SOU 2001:32) framgår vad som avses med handläggning av mål och ärenden. Det framstår dock som att avsett att det ändamålet skulle ges en vid tolkning. Utredningen ansåg t.ex. att registren skulle få användas utan begränsning i den rättskipande eller rättsvårdande verksamheten under förutsättning att det handlar om mål och ärenden (SOU 2001:32 s. 107). Enligt Datainspektionens mening får en domstols kontroll enligt 4 kap. 6 § av en nämndemans behörighet anses utgöra ett naturligt led i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten, även om ett eventuellt beslut med anledning av en sådan prövning formellt sett torde vara att hänföra till ett administrativt beslut. Datainspektionen bedömer därför att en sådan kontroll i en domstols verksamhetsregister av en nämndemans behörighet bör kunna anses tillåten enligt förordningen när den förekommer vid handläggningen av mål och ärenden. I ett beslut anförde JO följande. Rättskipningen i våra domstolar sker i stor utsträckning under medverkan av nämndemän. Att nämndemän ingår i rätten bidrar till att ge allmänheten insyn i domstolarnas verksamhet. Dessutom utgör nämndemännen en garanti för att allmänna värderingar blir beaktade i den rättskipande verksamheten. En medverkan av nämndemän i domstolarna är också ägnad att upprätthålla förtroende för rättsväsendet. Den som valts till nämndeman har alltså ett viktigt uppdrag. I en tingsrätt och en förvaltningsrätt består rätten av en juristdomare och tre nämndemän. 2 013 /1 4:J O1 Varje ledamot har en röst och varje röst väger lika tungt. Det är förstås viktigt att alla ledamöter i rätten är lämpliga för sina uppdrag. De flesta juristdomare utses av regeringen i ett förfarande som måste anses innehålla tillräckliga garantier för att inga olämpliga personer utses. Nämndemännen utses däremot av kommunfullmäktige eller , i allmänhet efter förslag från de politiska partier som är representerade i fullmäktige. Förfarandet är inte lagreglerat; lagstiftaren har alltså litat på att fullmäktige klarar av att sålla bort olämpliga personer. Lagen innehåller ett antal bestämmelser med krav på dem som ska vara nämndemän. Dessa bestämmelser återfinns för de allmänna domstolarnas del i 4 kap. 6 § , RB. I bestämmelsens första stycke finns absoluta krav. Nämndemannen ska vara svensk medborgare, får inte vara underårig och får inte ha förvaltare enligt . Nämndemannen måste vidare vara folkbokförd i domstolens domkrets och slutligen får nämndemannen inte ha vissa yrken som har anknytning till rättsväsendet. Om någon av dessa förutsättningar brister, kan fullmäktige inte utse personen till nämndeman. I 4 kap. 6 § tredje stycket RB finns härutöver en regel som kan beskrivas som ett råd till den som ska utse nämndemän. Regeln föreskriver att fullmäktige till nämndemän bara bör utse sådana personer som med hänsyn till omdömesförmåga, självständighet, laglydnad och övriga omständigheter är lämpliga för uppdraget. Ytterligare en garanti för att de formella kraven för att få bli nämndeman är uppfyllda ligger i tingsrättens uppgift enligt 4 kap. 6 § femte stycket RB att självmant kontrollera att den som fullmäktige valt till nämndeman också är behörig. Kontrollen ska alltså avse de formella kraven i 4 kap. 6 § första stycket RB, bl.a. att nämndemannen inte har förvaltare enligt . I det aktuella fallet utsåg kommunfullmäktige i en person som hade förvaltare till nämndeman. Förutsättningen för att en person ska få en förvaltare är att han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållanden inte kan vårda sig eller sin egendom. Tingsrätten har i sitt yttrande skrivit att det inte vore någon nackdel om de nominerande partierna gjorde vissa kontroller av dem som kandiderar till uppdrag som nämndeman. Även om varken kommunfullmäktige eller de politiska partierna står under min tillsyn, vill jag säga att jag håller med tingsrätten. I det nu aktuella fallet framstår det som sannolikt att den process som lett till att fullmäktige utsett den aktuella personen till nämndeman varit bristfällig. Om partierna och fullmäktige inte är noggranna när de föreslår och utser nämndemän, riskerar domstolarna och nämndemannasystemet att hamna i vanrykte. Normalt borde kommunfullmäktiges misstag ha upptäckts vid den kontroll som tingsrätten är ålagd att göra enligt 4 kap. 6 § femte stycket RB. har också en rutin av innebörd att den nyvalde nämndemannen får svara på frågor, att kontroll görs i folkbokföringsregistret och att en kontroll görs i målhanteringssystemet . Datainspektionen har bedömt att den sistnämnda kontrollen står i överensstämmelse med personuppgiftslagens reglering och jag delar den bedömningen. Jag anser också att den beskrivna rutinen är ändamålsenlig även om – som tingsrätten också påpekat – det inte 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 går att se om den nyvalde nämndemannen förekommer i ärenden hos andra tingsrätter. I det aktuella fallet uppmärksammade tingsrätten inte vid den behörighetskontroll som företogs att nämndemannen i fråga hade förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Det inträffade har inneburit att tingsrätten inte varit domför vid sex huvudförhandlingar i brottmål, vilket naturligtvis är mycket allvarligt. Även om detta, som framkommit, berott på ett beklagligt förbiseende kan tingsrätten inte undgå kritik. Eftersom mitt beslut berör domstolarnas användning av målhanteringssystemet skickar jag en kopia av beslutet till för kännedom. Kritik mot för att åhörare nekades tillträde till en påbörjad huvudförhandling och för utformningen av tingsrättens riktlinjer för studiebesök (Dnr 1774-2012) Beslutet i korthet: Tingsrätten kritiseras för att ha nekat åhörare tillträde till en offentlig förhandling. Dessutom får tingsrätten kritik för hur dess riktlinjer för studiebesök hade utformats. framförde i en anmälan klagomål mot och uppgav följande. Han kom till tingsrätten tillsammans med en lärare och ett antal studiekamrater vid för att vara åhörare vid en huvudförhandling. Förhandlingen hade börjat , och tingsrättens receptionspersonal ville av den anledningen inte släppa in dem i förhandlingssalen förrän det blev paus, med hänvisning till att detta skulle vara ordningsstörande. En väktare hotade att kasta ut dem om de ändå gick in. De släpptes in först när domen avkunnades . Ärendet remitterades till tingsrätten som uppmanades att lämna upplysningar om vad som anförts i anmälan samt redovisa sin bedömning av vad som kommit fram. Tingsrätten (lagmannen ) svarade följande. Studiebesöket var inbokat till en huvudförhandling i ett mål som gällde miljöbrott. Förhandlingen var offentlig. har utfärdat rekommendationer för studiebesök till rättegångar. Med stöd av dessa har tingsrätten utfärdat egna riktlinjer för studiebesök. För att en förhandling inte ska störas rekommenderas en studiegrupp att komma och gå i anslutning till att en förhandling påbörjas eller avslutas eller i samband med en paus. och tingsrättens riktlinjer vid studiebesök bifogas yttrandet [se nedan, JO:s anmärkning]. Jag har samtalat med berörd personal och fått besked om att anmälarens beskrivning av det inträffade i allt väsentligt är korrekt bortsett från att berörd tjänsteman/tjänstemän ställt sig frågande till påståendet om att 2 013 /1 4:J O1 han/de skulle ha sagt att han/de skulle ha avvisat studenterna från rättssalen om de, trots anvisningen om att avvakta en paus, skulle ha gått in i rättssalen. Tjänstemännen som var i tingsrättens reception har uppgett att de inte på något sätt har velat hindra studiegruppen från att besöka rättegången men att de bett gruppen vänta med att gå in i rättssalen till en paus för att inte störa ett pågående förhör i rättegången. Vanligtvis tas det pauser i rättegångar men det gjordes det inte i det här fallet. Tjänstemannen/tjänstemännen beklagar djupt det inträffade och hänvisar till det självklara i att offentlighetsprincipen ska gälla i rättegångar som inte hålls inom stängda dörrar. Jag konstaterar att studiegruppen inte fick tillträde till rättegången trots att den var offentlig. vid rättegångsbesök är rekommendationer till dem som besöker rättegångar. Syftet med rekommendationerna är att tillgodose intresset av att rättegångar störs så lite som möjligt. Och det har enligt tjänstemännen också varit syftet med handlandet. Föreskrifterna eller rekommendationerna har dock självfallet inte en sådan dignitet att de kan sättas före principen om förhandlingars offentlighet. Studiegruppen skulle därför ha ägt tillträde till rättssalen. Väl därinne hade rättens ordförande fått avgöra om förhandlingen stördes av studiebesöket. Det inträffade är beklagligt och beror på olyckliga omständigheter. Jag har haft en genomgång med de tjänstemän som har hand om studiebesök och som tjänstgör i tingsrättens reception och därvid klargjort föreskrifternas karaktär i förhållande till den grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Genom denna åtgärd anser jag mig ha försäkrat mig om att händelser, som den inträffade, inte upprepas. Till remissvaret fogades tingsrättens respektive riktlinjer vid studiebesök. Under rubriken detta inför studiebesöket stod i tingsrättens riktlinjer bl.a. följande antecknat. Tänk gärna på att inför besöket informera gruppen om att: det inte är tillåtet att störa förhandlingen genom samtal eller liknande, det inte är tillåtet att ha mobiltelefoner påslagna i förhandlingssalen, det inte är tillåtet att fotografera och filma under förhandlingen, det är inte tillåtet att fotografera och filma i domstolsbyggnaden, förhandlingar kan ställas in med kort varsel, byte av sal kan ske med kort varsel vilket eventuellt innebär att mindre antal åhörare kommer in i salen, närstående till målsägande, tilltalade har förtur till en del sittplatser, kommer det andra åhörare kan man inte boka alla sittplatser utan ni får komma överens om vilka som skall närvara i salen, inspelning av ljud får endast ske med rättens godkännande, dagens förhandlingar visas vid entrén via dataskärm, mössor, kepsar m.m. tages av när man går in i salen, rätten kallar in samtliga parter till aktuell sal via högtalarsystem, persedlar som jackor, väskor och dylikt får av säkerhetsskäl inte lämnas kvar i sal i samband med pausuppehåll, skrymmande föremål såsom paket och väskor får inte lämnas kvar i tingsrättens lokaler utan att ägare finns direkt i närheten, tingsrätten ansvarar inte för kläder i kapprum. För att inte förhandlingen ska störas bör gruppen komma och gå i anslutning till att en förhandling påbörjas eller avslutas eller i samband med en paus. Parter och ombud släpps in först i förhandlingssalen. Under samma rubrik angav de riktlinjer som utfärdat följande. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Tänk gärna på att inför besöket informera gruppen om att: det inte är tillåtet att störa förhandlingen genom samtal eller liknande, det inte är tillåtet att äta eller dricka under förhandlingen, det är en sedvana att ta av mössa/keps i rättssalen, det inte är tillåtet att ha mobiltelefoner påslagna i förhandlingssalen, det inte är tillåtet att fotografera och filma under förhandlingen. För att inte förhandlingen ska störas bör gruppen komma och gå i anslutning till att en förhandling påbörjas eller avslutas eller i samband med en paus. Med anledning av det som framkommit anmodades tingsrätten att lämna kompletterande upplysningar. Av yttrandet skulle framgå vilka överväganden som hade gjorts i samband med utformningen av tingsrättens riktlinjer, särskilt de anvisningar som lämnats för fotografering och filmning i domstolsbyggnaden samt inspelning av ljud. Yttrandet skulle även innefatta tingsrättens bedömning av riktlinjernas förenlighet med gällande lagstiftning, särskilt bestämmelsen i 5 kap. 9 § , RB. Tingsrätten () lämnade följande kompletterande yttrande. Som uppgavs i förra yttrandet har utfärdat rekommendationer för studiebesök till rättegångar och med stöd av dessa har tingsrätten utfärdat egna riktlinjer för studiebesök. och tingsrättens riktlinjer vid studiebesök bifogades yttrandet. Som framgick av förra yttrandet har jag haft en genomgång med de tjänstemän som har hand om studiebesök och som tjänstgör i tingsrättens reception och därvid klargjort riktlinjernas karaktär i förhållande till den grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Vid genomgången observerade jag tyvärr inte avvikelserna som finns i rekommendationer och de riktlinjer som tingsrätten på egen hand utfärdat och som har skickats till besökande till tingsrätten. Det är oklart när och hur tingsrättens egna riktlinjer har tillkommit. Jag vet därför inte vilka överväganden som har gjorts vid tillkomsten av dessa. Jag konstaterar att tingsrättens riktlinje om att det inte är tillåtet att fotografera eller filma i domstolsbyggnaden saknar stöd i 5 kap. 9 § andra stycket RB. Den allmänna regeln om att det är tillåtet att fotografera på allmän plats bör vara tillämplig på andra platser i domstolsbyggnaden än i rättssalen. Tingsrätten har därför inte någon laglig möjlighet att förbjuda fotografering på andra platser än i rättssalen. Av nyssnämnda lagrum framgår att rätten får förbjuda annans ljudupptagning eller ljudöverföring under ett förhör, om det kan antas att upptagningen eller överföringen besvärar den som hörs i sådan grad att det blir till men för utredningen. I tingsrättens riktlinjer sägs det att inspelning av ljud får ske endast med rättens godkännande. Av detta kan man få det felaktiga intrycket att det gäller ett absolut förbud mot att spela in rättegången. Tingsrättens riktlinje kan därför inte anses stå i överensstämmelse med bestämmelse. Det framgår av tingsrättens riktlinjer att mössor och kepsar tas av när man går in i rättssalen. Enligt 5 kap. 9 § första stycket RB ankommer det på rättens ordförande att upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden och meddela de ordningsregler som behövs. Det är därför ordföranden som avgör om det är tillåtet att ha en mössa/keps på sig i rättssalen. I rekommendation sägs det att det är sedvana att man tar av mössa/keps i rättssalen. Den formuleringen ger mer intryck av att vara en rekommendation till den som besöker tingsrätten. Jag anser dock att även den formuleringen kan sättas ifråga med hänsyn till att det är rättens 2 013 /1 4:J O1 ordförande som är adressat för tillämpningen av regeln om upprättande av ordningen i rättssalen. Tingsrättens rekommendation om bokning av sittplatser och vilka som har förtur till sittplatserna i salen lär ha tillkommit för att sådana frågor i förväg ska kunna lösas på ett praktiskt sätt. Men det är, som sagt, ytterst ordföranden som avgör frågor som rör ordningen i rättssalen. Jag har haft en förnyad genomgång med berörd personal och klargjort vad som gäller om fotografering eller annan bildupptagning eller om ljudupptagning eller ljudöverföring i domstolens lokaler.