frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — [ – – –] För att vi ska kunna bestämma om den sökande ska hanteras som ett ensamkommande barn eller inte, är det av stor vikt att vi genomför bedömningen om uppgifterna om ålder gjorts sannolika eller inte. För att åldern ska bedömas som uppenbart oriktig ska det inte finnas något tvivel, d.v.s. behov av ytterligare utredning om ålder. Det ska vara helt klart att sökandens uppgifter om ålder inte är sannolika. Det ska kunna avgöras enbart på det intryck sökanden ger i samband med ansökan såsom utseende och beteende. En tjänsteanteckning om detta görs i samband med ansökan. Sökanden upplyses därefter om att denne kommer att bli omregistrerad som vuxen respektive barn []. rättschef har i ett rättsligt ställningstagande angående åldersbedömning (RCI 19/2012) utförligt beskrivit hur verkets personal ska förfara när det blir aktuellt att bedöma en asylsökandes ålder. I ställningstagandet anges bl.a. följande. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Bedömningen av om sökanden är vuxen eller underårig ska – som ett led i den samlade prövningen av den åberopade identiteten – normalt ske i samband med beslut i asylärendet och endast manifesteras i själva beslutet. [– – –] Den ålder som den sökande uppger vid ansökningstillfället ska registreras. [– – –] Vid ansökningstillfället kan dock inte någon närmare utredning av åldern ifrågasättande av den uppgivna åldern kan i normalfallet inte ske. För helt uppenbara fall, dvs. fall där var och en utan närmare överväganden klart kan se att det rör sig om en vuxen (eller i vissa fall underårig) person, kan åldern redan vid ansökningstillfället ifrågasättas. Det ska röra sig om sökande vars utseende och beteende över huvud taget inte ger något utrymme för någon annan bedömning. Med hänsyn till de konsekvenser en åldersbedömning får för ensamkommande asylsökande som uppger att de är underåriga, är det av stor vikt att bedömningen genomförs på ett så rättssäkert sätt som möjligt. En grundläggande förutsättning är att den baseras på ett tillfredsställande beslutsunderlag. Beslutsunderlaget gällande sökandens ålder kan förändras under asylärendets gång. Utgångspunkten bör därför, som anges i det rättsliga ställningstagandet, vara att bedömningen av om sökanden är vuxen eller underårig ska ske i samband med att beslut i asylärendet fattas. Fram till dess bör den ålder som sökanden uppgett vid ansökningstillfället godtas, om det inte, i enlighet med vad som närmare beskrivs i det rättsliga ställningstagandet, är alldeles uppenbart att uppgiften är felaktig. På grund av åldersbedömningens vikt för den enskilde och av att den kan vara svår att göra är det vidare angeläget att den genomförs av personal med särskild kompetens. Av verkets handbok i migrationsärenden m.m. framgår också att så ska ske. En tillämpning i enlighet med det sagda innebär att samtliga asylärenden där den sökande uppgett sig vara under ska prioriteras av och utredas av särskilda handläggare, med undantag endast för helt uppenbara fall. Under verkets handläggning kommer denna grupp asylsökande därmed även att omfattas av de skyddsregler och det särskilda omhändertagande som gäller för ensamkommande barn. Det anmälda ärendet angående A. bedömde i ett tidigt skede av asylprocessen A. som vuxen, utan annan utredning än ett inledande samtal. Vilken kompetens utredare och beslutsfattare hade framgår inte. Åldersbedömningen fick till följd att ärendet nedprioriterades, vilket ledde till att A. fick vänta på beslut . behandlades hon som vuxen. Detta är inte godtagbart. ska därför kritiseras för sitt sätt att sköta A:s ärende. 2 013 /1 4:J O1 Det inträffade illustrerar tydligt vikten av att åldersbedömningar sker på det sätt som beskrivits ovan. Kritik mot , som nekat en familj med permanent uppehållstillstånd främlingspass (Dnr 5783-2011) Beslutet i korthet: En mor och fyra av hennes barn ansökte om uppehållstillstånd i på grund av anknytning till ett här bosatt barn och om att främlingspass skulle utfärdas. avslog ansökningarna med motiveringen att sökandenas identiteter inte styrkts. Besluten överklagades till migrationsdomstolen, som fann identiteterna tillfredsställande klarlagda och beviljade permanenta uppehållstillstånd. I anledning av detta begärde kvinnan och hennes barn att skulle ompröva besluten om främlingspass. vidhöll dock sin uppfattning att identiteterna inte var styrkta och att främlingspass inte skulle utfärdas, vilket fick till följd att familjen hindrades i sin lagliga rätt att återförenas. kritiseras för detta. har i egenskap av ombud för I.M. och dennas fyra barn anmält till JO. Av anmälan och handlingarna i ärendet framgår huvudsakligen följande. Familjen, som kommer från , ansökte vid i Ad- dis Abeba, , om uppehållstillstånd i och om främlingspass. Som grund för ansökan åberopade familjen anknytning till den i bosatta dottern/systern . beslutade att avslå familjemedlemmarnas ansökningar om uppehållstillstånd och främlingspass. Som skäl för beslutet angavs att sökandena inte styrkt sina identiteter. Besluten överklagades till Förvaltningsrätten i , migrationsdomstolen. Inte heller migrationsdomstolen ansåg att de lyckats styrka sina identiteter, men väl att deras identiteter fick anses klarlagda i så stor utsträckning som detta var möjligt och att de gjorts sannolika. Domstolen beviljade familjemedlemmarna permanenta uppehållstillstånd med stöd av 5 kap. 3 § utlänningslagen (mål UM 1802-11). överklagade domen till Migrationsöverdomstolen som beslutade att inte meddela prövningstillstånd. Migrationsdomstolen prövade inte yrkandet om främlingspass med hänvisning till att beslut i denna del inte fick överklagas. Fa- miljen begärde då att skulle ompröva sitt tidigare beslut att inte utfärda främlingspass. beslutade dock att vidhålla sitt tidigare beslut, med motiveringen att IM och hennes barn, enligt verkets bedömning, fortfarande inte styrkt sina identiteter. Enligt anmälarna innebar agerande att familjen hindrades i sin lagliga rätt att återförenas. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Efter anmodan inkom (generaldirektören ) med ett yttrande. Där redovisades bl.a. följande. I aktuellt ärende har migrationsdomstolen beviljat sökanden permanent uppehållstillstånd och därmed gjort bedömningen att de har rätt att bosätta sig i . I vissa fall är en förutsättning för att sökanden ska kunna använda sig av rättigheten som följer av domen att de beviljas pass så att de kan resa in i landet. Enligt vad som framkommer av ansökan är detta situationen i aktuellt ärende. Enligt gällande rättsordning är migrationsdomstolen överordnad och verket ska rätta sig efter de avgöranden som en överinstans fattar. Beslut om främlingspass fattas enbart av . Ansökan om främlingspass är således fristående från ärendet om uppehållstillstånd. för beslut om främlingspass förelåg flera avgöranden från Migrationsöverdomstolen gällande kraven på styrkt identitet i anknytningsärenden. Domstolen uttalade sig bland annat om ansökningar som ges in före inresa och kravet på klarlagd identitet. Med utgångspunkt i dessa avgöranden fattade beslutet att inte bevilja ansökningarna om pass. I ärendet har migrationsdomstolen beviljat uppehållstillstånd och därmed gjort bedömningen att de har rätt att bosätta sig i . Mot denna bakgrund och att ärendet får anses nära kopplat till beslutet om uppehållstillstånd samt det förhållandet att det inte finns någon uttrycklig bestämmelse i utlänningslagen eller utlänningsförordningen som hindrar att främlingspass utfärdas även när identiteten inte är styrkt borde ha beviljat ansökan om främlingspass trots att det stred mot känd praxis vid tillfället. Konsekvensen blir att lika ärenden behandlas olika vilket i sig är en följd av domstolarnas olika bedömning av ärendena. Vad gäller anknytningsärenden har rättsläget numera ändrats genom att Migrationsöverdomstolen i ett avgörande gjort en ny bedömning om beviskraven i anknytningsärenden och uttalat att ett lägre beviskrav kan tillämpas i ärendena. Eftersom ansökningar om uppehållstillstånd och främlingspass prövas separat i nuvarande ordning hade det varit lämpligt att även beslut om främlingspass hade gått att överklaga så att ärendena avgjorts av överinstansen. Avslutningsvis vill föra fram att berört verksamhetsområde genomfört en granskning av handläggningen av främlingspass och att verket kommer att följa upp tidigare fattade beslut om främlingspass med samma innehåll. I ett beslut anförde JO Axberger följande. Bestämmelser om uppehållstillstånd på grund av anknytning finns i 5 kap. 3– 3 e §§ utlänningslagen. För att den som har beviljats ett uppehållstillstånd ska få resa in i krävs som huvudregel att utlänningen har ett pass, se 2 kap. 1 och 4 §§ utlänningslagen. Om en utlänning inte har någon handling som gäller som pass och saknar möjlighet att skaffa en sådan handling, får utfärda främlingspass för honom eller henne att gälla som pass. Verket får utfärda främlingspass även i andra fall, om det finns särskilda skäl. Ett främlingspass får förses med en anteckning om att innehavarens identitet inte är styrkt. Har utlänningen ett behov av att resa till eller från får ett pro- 2 013 /1 4:J O1 visoriskt främlingspass utfärdas. beslut i fråga om främlingspass får inte överklagas. (Se 2 kap. 12–14 §§ och 8 kap. 11 § utlänningsförordningen.) I förordningsmotiven anges att även andra utlänningar än flyktingar kan vara förhindrade att skaffa hemlandspass och att en särskild passhandling bör kunna utfärdas i dessa fall. För att så ska ske krävs dock att utlänningen har en viss anknytning till , i allmänhet genom uppehållstillstånd. Saknar en utlänning pass och inte kan skaffa ett hemlandspass bör enligt motiven utlänningen ges ett främlingspass som han eller hon beviljas uppehållstillstånd. (Se regeringens förordningsmotiv 1989:3 s. Migrationsdomstolen har beviljat I.M. och hennes barn permanenta uppehållstillstånd. Domstolen prövade frågan om deras identiteter och fann dessa tillräckligt klarlagda. Domen har vunnit laga kraft. har därefter vidhållit ett tidigare beslut att avslå I.M:s och hennes barns ansökningar om att erhålla främlingspass. har inte ifrågasatt att sökandena saknat handlingar som gäller som pass och att de inte heller haft möjlighet att skaffa sådana. Avslagen har i stället grundats på att de inte kunnat styrka sina identiteter. Det finns emellertid inte något uttryckligt hinder mot att främlingspass utfärdas trots att identiteten inte är styrkt; det framgår tvärtom att detta kan förekomma. Verket ska vidare, i linje med vad som anförs i dess yttrande, lojalt rätta sig efter avgöranden i överinstans. Jag instämmer därför i den bedömning verket självt nu gjort, nämligen att främlingspass borde ha utfärdats i detta fall. Genom att så inte skedde hindrades familjen i sin lagliga rätt att återförenas. ska därför kritiseras. Jag har emellertid viss förståelse för att , som måste eftersträva en tydlig och enhetlig praxis, funnit principfrågan svårbedömd. Den gällande regleringen och beslutsordningen bidrar till detta. En kopia av mitt beslut översänds därför till , , för kännedom. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Kritik mot i och för deras agerande i samband med att en utresestämpel fått ett felaktigt utseende (Dnr 1548-2012) Beslutet i korthet: En kvinna och hennes dotter stoppades vid den ungerska gränsen och anklagades för att ha en falsk svensk utresestämpel i sina pass, vilket bekräftades vid kontakt med i . Det inträffade medförde flera allvarliga konsekvenser för de två. visade det sig att det med all sannolikhet rörde sig om en stämpel som fått ett felaktigt utseende i samband med en reparation, men som trots det fortsatt kom att användas av svensk gränspolis. i kritiseras för att ha haft bristfälliga kontrollrutiner i samband med reparation av in- och utresestämplar. , som genom centrala gränskontrollenhet är nationell kontaktpunkt i dessa frågor, kritiseras för att inte ha fört informationen vidare när det framkom att stämpelns utseende kunde ha förändrats vid reparationen. I en anmälan till JO, daterad , framförde klagomål mot polisen. Hon uppgav bl.a. följande. När hon och hennes dotter lämnade via använde gränspolisen en felaktig utresestämpel. Detta ledde till att hon och dottern stoppades vid den ungerska gränsen (), med ett flertal allvarliga konsekvenser som följd – de blev bl.a. kvarhållna i , utvisades från och förbjöds att resa in i EU . Vid förfrågningar om stämpeln bekräftade svensk polis inledningsvis att den var korrekt men ändrade sig sedan och hävdade att stämpeln var falsk. Muntliga upplysningar hämtades in. Av dessa framgick att den aktuella stämpeln (M320) föreföll att ha fått ett felaktigt utseende i samband med en reparation. Detta hade dock inte uppmärksammats, varför stämpeln fortsatt kom att användas av gränspolisen vid i . Det framgick vidare att svensk polis, vid förfrågningar från andra länder, hade uppgett att stämpelavtryck från den aktuella stämpeln var falska. lämnades en sådan uppgift beträffande stämpeln i och hennes dotters pass till i . Uppgiften lämnades av polissamarbete (IPO), efter kontakt med centrala gränskontrollenhet (ärende IP 2011 022720). för JO:s kontakter med , , hade i informerat om att stämpeln hade reparerats och att den därvid kunde ha fått ett felaktigt utseende. 2 013 /1 4:J O1 Enligt centrala gränskontrollenhet ålåg det i att vidarebefordra informationen till berörda organ. JO anmodade att yttra sig i ärendet, efter att ha inhämtat upplysningar från i och . (överdirektören ) inkom med ett yttrande , till vilket yttranden från i (biträdande länspolismästaren ) och (chefsjuristen ) var fogade. i anförde bl.a. följande. mottog myndigheten förfrågningar rörande en stämpel med nr M320. Med anledning av att samtliga in- och utresestämplar hade bytts ut kunde någon jämförelse med den aktuella stämpeln inte göras. I stället fick jämförelsen göras med de stämpelavtryck som fanns kvar. Vid denna jämförelse kunde det konstateras att stämpelavtrycken i förfrågningarna hade ett felaktigt utseende. Den slutsats som drogs var att stämpelavtrycken i förfrågningarna var manipulerade eller förfalskade. En tid senare kontaktades personalen på av en person (inte .) som drabbats av en spärrmarkering i Schengen Information Sy- stem (SIS). Personen uppvisade biljetter som styrkte att han hade rest från flygplatsen den aktuella dagen. Detta ledde till att en anställd fann en anteckning i arkivet om att stämpel M320 hade varit på reparation hos leverantören. Det fanns inte någon anteckning om när stämpeln hade kommit tillbaka och inte heller hade något stämpelavtryck gjorts för att kontrollera att stämpeln hade ett korrekt avtryck. Kontakt togs med IPO, som hade haft kontakt med de utländska myndigheterna rörande förfrågningarna. Den centrala gränskontrollenheten vid informerades också om vad som framkommit. I sin bedömning angav polismyndigheten att det funnits en klar brist i hanteringen när det gällde kontrollen av stämplar som varit föremål för reparation och att avsaknaden av kontrollrutiner med stor sannolikhet hade varit den omedelbara orsaken till det som drabbat och hennes dotter. Myndigheten uppgav att sådana kontrollrutiner nu hade införts och att risken för att något liknande skulle inträffa igen därmed bedömdes som liten. Avslutningsvis beklagade myndigheten det inträffade. anförde bl.a. följande. Av [stämplingsföreskrifterna i den s.k. gränskodexen med bilagor, se nedan under den rättsliga regleringen] framgår bland annat att medlemsstaterna ska utse nationella kontaktpunkter som ansvarar för utbyte av information om säkerhetskoderna i de inrese- och utresestämplar som används vid gränsövergångsställen och underrätta de övriga medlemsstaterna, [r]ådets generalsekretariat och kommissionen om detta. Kontaktpunkterna ska så fort som möjligt ha tillgång till vilka gemensamma inrese- och utresestämplar som används vid en medlemsstats yttre gräns. Särskilt ska information lämnas om a) vilket gränsövergångsställe som använder vilken stämpel, b) identiteten på den gränskontrolltjänsteman som tilldelas en viss stämpel och c) säkerhetskoden för varje stämpel . Alla förfrågningar angående gemensamma inrese- och utresestämplar ska ske genom dessa kontaktpunkter. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 FADO, False and Authentic Documents Online, inrättades genom ett rådsbeslut (dok. 12838/98 233 FAUXDOC 16, daterat ). Systemet innehåller uppgifter om äkta och falska handlingar inbegripet in- och utresestämplar. Samtliga medlemsstater har tillgång till FADO. Centrala gränskontrollenheten vid är utsedd att vara nationell kontaktpunkt. Under icke kontorstid har [e]nheten för internationellt polissamarbete (IPO) vid uppgiften. Vid det aktuella tillfället kontrollerade den ungerska gränskontrollen passet och stämpeln i FADO. Då stämpeln inte överensstämde med FADO:s uppgifter om utseendet på en svensk stämpel kontaktades den i FADO angivna svenska nationella kontaktpunkten. Handläggaren konstaterade att den ungerska bedömningen var riktig. I det aktuella ärendet har till synes de av EU beslutade rutinerna fungerat väl. [– – –] genom [c]entrala gränskontrollenheten vid har [] en samordnade och informerande roll när det gäller de gemensamma inrese- och utresestämplarna. Några direktiv om hur en polismyndighet ska förfara vid reparation av en stämpel har inte givits av . gjorde därefter bedömningen att gällande regelverk avseende stämplarnas införskaffande hade följts liksom att det EU- gemensamma förfarandet för kontroll av handlingars och stämplars äkthet hade fungerat väl. konstaterade emellertid att ärendet visade på en brist i hanteringen på det nationella planet, vilken eventuellt hade kunnat undvikas om det funnits en tydlig vägledning för hanteringen i dylika fall. Å andra sidan torde det enligt vara rimligt att anse att den myndighet som utför en reparation på sin stämpel också har ett ansvar att se till att stämpeln repareras på ett sådant sätt att den inte förändras från sitt originaltryck. fann det mycket beklagligt att resande hade drabbats på grund av att reparationens inverkan på stämpelavtrycket inte uppmärksammats innan stämpeln togs i bruk. anförde även att man övervägde att anta de rutiner som tillämpas av , där man inte reparerar stämplar utan i stället kasserar dem och beställer nya. Detta skulle kunna ske genom cirkulärmeddelanden. redovisade följande bedömning. Frågan om felaktig stämpel använts Av polismyndighetens yttrande framgår att man har fått frågor gällande stämplar från den aktuella dagen. Eftersom stämpeln inte fanns kvar kunde man inte direkt jämföra med den utan fick jämföra med stämpelavtryck. Vid en jämförelse kunde konstateras att avtrycken inte stämde överens. Den första slutsatsen som då drogs var att det var fråga om förfalskning eller manipulering. Vid en närmare kontroll upptäcktes dock att stämpeln hade varit på reparation. Det kan med säkerhet inte sägas när stämpeln kommit tillbaka från reparation och hur den då såg ut. finner det trolig att en stämpel med felaktigt utseende efter reparation har använts. 2 013 /1 4:J O1 Att det har getts dels en förklaring att stämpeln har varit förfalskad eller manipulerad, dels att den senare har varit på reparation och inte kontrollerats hänger samman med att polismyndigheten har anmält till den nationella kontaktpunkten hur stämpeln ska se ut. När fråga har kommit från annat land har stämpelavtrycket inte stämt överens med de stämpelavtryck som finns hos som är nationell kontaktpunkt för förfrågningar och som ska ha en förteckning över dessa uppgifter. Uppgiften att stämpeln därmed kan vara förfalskad eller manipulerad har då lämnats. när polismyndigheten har gjort närmare efterforskningar har det kunnat konstateras att stämpeln har varit på reparation och det var osäkert om stämpeln hade kontrollerats efter reparationen. Det finns en klar rutin för hur frågor till och från andra länder gällande stämplar ska hanteras. Som har framhållit har den ungerska gränskontrollen först kontrollerat pass samt stämpel genom FADO. Då dessa inte stämde överens har fråga ställts till den nationella kontaktpunkten. slutsats är, i likhet med vad och polismyndigheten sagt, att den gällande rutinen har tillämpats vid informationshanteringen. Det får anses klarlagt, som också framgår av polismyndighetens yttrande, att det inte har funnits en klar rutin för hur reparerade stämplar ska hanteras. har meddelat att kontrollrutiner har införts för att en situation som denna inte ska kunna återupprepas. , den nationella kontaktpunkten för bl.a. förfrågningar om in- och utresestämplar, har meddelat att det övervägs att en ny ordning ska införas som innebär att stämplar inte repareras utan i stället kasseras och ersätts med nya. konstaterar att det torde vara fallet att en felaktig stämpel har använts vilket fått beklagliga konsekvenser för . kan konstatera att i nu har infört kontrollrutiner samt att en ny ordning är under beredning hos den nationella kontaktpunkten. bedömer därför att genomförda och planerade åtgärder sammantaget är tillräckliga för att liknande misstag inte inträffar igen. Sedan JO påtalat vissa oklarheter i remissvaret via telefonkontakter inkom med en skrivelse, vari bl.a. anfördes följande. Ansvaret för kontakten med kommissionen, andra medlemsstaters kontaktpunkter och rådssekretariatet åvilar enligt [g]ränskodexen annex IV punkten 4, den nationella kontaktpunkten. Den nationella kontaktpunkten i dessa frågor är genom centrala gränskontrollenhet som ska ha all information om stämplar som används vid landets gränser. Detta ansvar inbegriper försvunna och stulna stämplar vilket framgår av sista stycket. Vad som ska gälla vid utbyte av stämplar framgår inte direkt av kodexen. gör dock den bedömningen att i en situation som den nu aktuella har kontaktpunkten ansvar att meddela berörda organ. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Som tidigare meddelats kommer ett cirkulärmeddelande att skickas ut från den nationella kontaktpunkten till bl.a. polismyndigheterna och med förtydligande av rutinerna och instruktioner om hur man ska agera vid reparation och utbyte av stämplar. [– – –] I en skrivelse till ställde JO bl.a. två konkreta frågor: 1.Har de felaktiga uppgifter som lämnats till utländska myndigheter korrigerats? Om så inte har skett, varför? 2.I yttrande anges att i en situation som den nu aktuella har kontaktpunkten ansvar att meddela berörda organ. Har detta skett? I svar angavs bl.a. följande. Berörda organ har inte informerats om just den aktuella stämpeln på grund av den långa tid som gått innan ärendet kom till kännedom. Även om det framkommit att stämpeln kunde vara felaktig p.g.a. reparation har den uppgiften inte förts vidare dels p.g.a. den långa tid som förflutit, dels p.g.a. att stämplarna var utbytta. [– – –] vill betona att det är troligt att en stämpel med felaktigt utseende efter en reparation har använts vid det aktuella tillfället, men att detta inte kan sägas med säkerhet eftersom stämplarna har destruerats. kommenterade yttrandena och angav därvid att svenska myndigheter borde ta sitt ansvar för den situation hon och hennes dotter hamnat i. Hon uppgav även att hon önskade ekonomisk ersättning för det som inträffat. I ett beslut anförde stf JO Ragnemalm följande. Av artikel 10 i och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna), den s.k. gränskodexen, framgår att tredjelandsmedborgares resehandlingar systematiskt ska stämplas vid in- och utresor. Närmare föreskrifter om stämpling har fastställts i bilaga IV till kodexen. I punkt 4 i bilagan anges bl.a. att medlemsstaterna ska utse nationella kontaktpunkter som ansvarar för utbyte av information om säkerhetskoderna i de inrese- och utresestämplar som används vid gränsövergångsställena och underrätta de övriga medlemsstaterna, rådets generalsekretariat och kommissionen om detta. Dessa kontaktpunkter ska så fort som möjligt ha tillgång till information om de gemensamma inrese- och utresestämplar som används vid en medlemsstats yttre gränser.