frsrdg · H004RS7 · 2013-06-12 00:00:00 — En ledamot som har lämnat sitt uppdrag och får partiell sjukersättning eller partiell aktivitetsersättning enligt socialförsäkringsbalken (2010:1259) får be- viljas inkomstgaranti. Sådan ersättning minskar inkomstgarantin med mot- svarande belopp (13 kap. 8 och 12 §§). Inkomstgaranti utgår med ett månadsbelopp som beräknas på ett s.k. ga- rantiunderlag. I garantiunderlaget ingår ledamotsarvodet, tilläggsarvodet och vissa fasta arvoden enligt lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Därefter beräknas inkomstgarantin enbart på det ledamotsarvode som betalas ut vid avgångstillfället (13 kap. 9 §). Underlaget för garantin utgörs i princip av det arvode ledamoten har vid avgångstillfället. Första året får alla av den del av garantiunderla- get som inte överstiger 1,67 inkomstbasbelopp och av den del som överstiger 1,67 men inte 2,5 basbelopp. Storleken på garantin är efter det första garantiåret relaterad till ledamotens sammanlagda tid i . För ledamöter som har tjänstgjort av är inkomstgarantin av garantiunderlaget. Som mest uppgår garantin till av garantiunderlaget, och det tjänstgöring (13 kap. 10 §). Inkomstgarantin är värdesäkrad genom att den fastställda inkomstgarantin anknyts till det prisbasbelopp som gäller för avgångsåret och omräknas vid förändring av detta (13 kap. 11 §). Inkomstgarantin minskas med inkomster från vissa andra inkomstkällor (s.k. samordning), nämligen pensionsgrundande inkomster, inkomster av an- ställning eller uppdrag utomlands som inte beskattas i , delpension enligt kollektivavtal, pension eller livränta och andra kontanta förmåner på grund av annan anställning eller uppdrag. Härvid finns också vissa särskilda ytterligare samordningsregler som bl.a. gäller f.d. riksdagsledamöter som också har varit kommunalt förtroendevalda. Vid samordningen görs en 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG minskning av den sammanlagda tillkommande inkomsten med motsvarande procentandel som gäller garantiunderlaget för varje särskilt fall. Dock finns ett fribelopp motsvarande ett prisbasbelopp eller en tolftedel därav per kalendermånad (13 kap. 13 § med tillämpningsföreskrifter och 14 § med till- lämpningsföreskrifter; om samordningen finns ytterligare regler i 13 kap. 15 §). Inkomstgarantin får om det är skäligt jämkas. Jämkning innebär att det be- slutas att rätt till inkomstgaranti inte föreligger eller att utbetalningen ska minskas eller helt upphöra. Detta gäller i fyra olika fall, nämligen om en ga- rantitagare: 1)förvärvsarbetar i väsentlig omfattning åt någon annan och inte tar ut skälig ersättning för detta arbete 2)redovisar inkomst av aktiv näringsverksamhet och denna har reducerats på grund av avdrag för underskott av annan verksamhetsgren 3)redovisar inkomst av passiv näringsverksamhet där det ingår arbetsin- komster, eller 4)har dömts för brott som medfört att garantitagaren skilts från uppdraget som riksdagsledamot eller dömts för brott av sådan allvarlig art att det fram- står som sannolikt att garantitagaren skulle ha skilts från uppdraget som riks- dagsledamot om han eller hon hade varit kvar i (13 kap. 16 §). Vidare finns bestämmelser om efterlevandeskydd som betalas till arvsbe- rättigade barn som inte fyllt efter den som vid sin död var berättigad till mer än en ettårig inkomstgaranti. En efterlevande make eller därmed jäm- ställd till f.d. ledamot kan efter särskild prövning erhålla ett efterlevande- skydd. gör då en skälighetsprövning av den efterle- vande makens försörjningssituation. Efterlevandeskydd motsvarar ett prisbasbelopp (13 kap. 1721 §§). 5.2.2 Förfarandet i ärenden om inkomstgaranti När en riksdagsledamot lämnar sitt uppdrag fattar be- slut om inkomstgaranti (13 kap. 2 §). Beslutet innebär att ledamoten har rätt till inkomstgaranti . Skälen till att han eller hon lämnar riks- dagen saknar betydelse. Såväl den som lämnar i samband med val som den som frivilligt lämnar uppdraget har rätt till in- komstgaranti. För att inkomstgarantin ska betalas ut krävs det en ansökan från garantita- garen. Ansökan görs hos () som sköter ad- ministrationen av inkomstgarantin (13 kap. 22 §). De belopp som följer av de procentsatser som beskrivits ovan i avsnitt 5.2.1 utgår inte oavkortade. Från dessa belopp ska vissa andra inkomster räknas av (13 kap. 13 §). Denna av- räkning kallas för samordning. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG I samband med att garantitagaren ansöker om utbetalning ska han eller hon lämna uppgifter om vilka andra inkomster han eller hon förväntas få under det år som garantin avser. Detta görs på en blankett som har tagits fram för det ändamålet. Garantitagaren ska lämna uppgifterna på heder och samvete (13 kap. 23 §). Det innebär att oriktiga uppgifter kan komma att bestraffas som osann försäkran (15 kap. 10 § ). Oriktiga uppgifter som har föranlett eller riskerat att föranleda en felaktig utbetalning kan också medföra straffansvar för bedrägeri respektive försök till bedrägeri enligt 9 kap. 1 § . De särskilda straffbestämmelserna i bidragsbrottslagen är inte tillämpliga eftersom den lagen endast gäller utbetalningar som administreras av vissa i den lagen närmare angivna myndigheter. Till dem hör inte Riks- dagsförvaltningen eller SPV. Garantitagaren är också skyldig att till SPV självmant lämna uppgifter om ändrade förhållanden som kan antas påverka rätten till inkomstgaranti. Även den som har betalat ut lön eller annan ersättning samt har upp- giftsskyldighet gentemot SPV (13 kap. 24 § respektive 25 §). När en ansökan har lämnats till SPV görs en beräkning av hur stort belopp som ska betalas ut. I februari året efter garantiåret ska en årsuppgift lämnas till SPV för avstämning av garantin. Resultatet kan bli att ytterligare belopp ska betalas ut eller att garantitagaren blir skyldig att betala tillbaka uppburen inkomstgaranti (13 kap. 25 och 26 §§). beslutar om jämkning. ar- bete utgår från den administrativa hanteringen av inkomstgarantier hos SPV. Nämnden hämtar då in årsuppgifterna från SPV och gör utifrån dessa ett urval av vilka inkomstgarantitagare som ska granskas närmare. I de fall nämnden beslutar om jämkning tillställs beslutet SPV som kräver garantitagarna på jämkningsbeloppet. infördes bestämmelser om jämkning av inkomstgaranti (framst. 2005/06:RS4, bet. 2005/06:KU33, rskr. 2008/09:287). Uppgiften att pröva frågor om jämkning lades på . I lagmotiven uttala- des att nämnden skulle granska de årliga redogörelser som garantitagare lämnar till SPV. Det åligger nämnden att självmant initiera de ärenden som det finns anledning att granska närmare. Utöver de årliga rapporter som ga- rantitagaren lämnar ska nämnden också ta initiativ till att granska ett inkomst- garantiärende om det finns anledning till det, t.ex. om en garantitagare dömts för allvarligare brott. Det ankommer på nämnden att utreda ärendet och kom- plettera med information från exempelvis garantitagaren om det behövs 2005/06:RS4 s. 70). arbete utgår från den administrativa hanteringen av in- komstgarantierna hos SPV. Kopior av samtliga årsuppgifter hämtas in från SPV . Med utgångspunkt i dessa dokument görs ett urval av vilka garantitagare som ska granskas närmare. Urvalet görs dels med utgångspunkt i de uppgifter som garantitagarna har lämnat, dels slumpmäss- igt. Härefter görs kontroller i offentliga register av dem som omfattas av ur- valet. I många fall visar dessa kontroller att det saknas skäl att gå vidare med 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG den aktuella garantitagaren. I de fall det finns anledning att anta att jämkning kan komma i fråga föredras frågan för ordföranden i om att eventuellt inleda ett tillsynsärende. På samma sätt hanteras fall där det inte utan ytterligare utredning går att avgöra om det finns skäl för jämkning. Nämnden har delegerat dels till ordföranden, dels till en annan ledamot att fatta beslut om att inleda ett tillsynsärende. Om ett ärende inleds underrättas garantitagaren om beslutet. Skriftlig information om tillsynsverksamheten lämnas också då. Därefter tar nämndens sekreterare kontakt med garantitaga- ren för att bereda ärendet vidare. Handläggningen är i huvudsak skriftlig. ärendet är klart för avgörande föredras ärendet för nämnden som fattar beslut. Av nämndens verksamhetsberättelse framgår att nämnden under 2012 fattade beslut om att inleda totalt 37 tillsynsärenden i fråga om enskilda I två fall beslutade nämnden om jämkning. I det ena fallet har beslutet överklagats och ännu inte avgjorts i domstol. skrevs av sedan ytterligare utredning visat att det inte fanns grund för jämk- underrättas om besluten. dieras även till SPV som kräver garantitagaren på beloppet. kan överklagas hos Förvaltningsrätten i . 5.3 Riksdagsstyrelsens utgångspunkter och förslagens allmänna inriktning 5.3.1 Utgångspunkter för ett nytt omställningsstöd Det finns även för framtiden ett behov av en ordning med ett stöd inför övergång till yrkeslivet för avgångna riksdagsledamöter. Ett nytt system ska dock inte bygga på en inkomstgaranti. I stället ska det vara ett omställ- ningsstöd som består av dels ett stöd för övergång till yrkesverksamhet, dels ett därtill anknutet ekonomiskt stöd. Stödet ska innehålla regler om avräkning av andra inkomster och om möjligheter att besluta om begränsning (jämkning) av det ekonomiska stö- det. Kommitténs överväganden och förslag Uppdraget som riksdagsledamot är det främsta förtroendeuppdraget i landet. Det är mycket viktigt att lämpade personer kan ställa sig till förfogande för ett sådant uppdrag. För att underlätta detta fordras att det för den som åtar sig uppdraget finns praktiska insatser och en ekonomisk trygghet till stöd för övergång till förvärvslivet när uppdraget upphör. Uppdraget som riksdagsledamot är speciellt. Det råder inte ett anställ- ningsförhållande mellan och ledamoten. Arbetsrättsligt kan det inte heller jämställas med ett uppdragsförhållande. Riksdagsledamotens förhål- landen regleras i stället i särskilda lagar, bl.a. ersättningslagen. Riksdagsleda- motskapet blir alltså ett slags uppdragsavtal av egen art. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG I uppdragets karaktär ligger alltså att riksdagsledamoten varken formellt eller reellt omfattas av de regler som gäller på den svenska arbetsmarknaden i övrigt. Ledamoten måste, om han eller hon vill ha kvar sitt uppdrag, ställa upp till omval. Det kan i princip förekomma att uppdragsperioden blir kortare om skulle upplösas eller nyval utlysas. Ledamoten har ofta lämnat en anställning, med den anställningstrygghet som råder, för sitt uppdrag. Även den riksdagsledamot som har kvar den formella möjligheten att åter- vända till sitt gamla arbete när han eller hon lämnar , t.ex. på grund av att han eller hon har varit tjänstledig, kan i praktiken ha mycket svårt att återuppta det arbetet. Arbetsinnehållet kan ha förändrats på ett sådant sätt att det inte ter sig realistiskt för den avgångna ledamoten att återvända. De rent personliga förutsättningarna för att utföra de tidigare arbetsuppgifterna kan också ha förändrats. Även om ledamotskapet i inte är att betrakta som ett arbete i konventionell mening hindrar inte detta att den som lämnar en vanlig anställning, eller lämnar en verksamhet som egen företagare, för att bli riksdagsledamot i praktiken kan sägas ha bytt yrke. Ju längre en ledamot har sitt uppdrag i , desto mer uppenbart blir det att ett sådant byte har skett. Kommittén anser mot den bakgrunden att starka skäl talar för att en riks- dagsledamot inte kan lämnas utan ekonomisk trygghet när han eller hon läm- nar riksdagsuppdraget. är det viktigt att upprätthålla den allmänt gällande principen om försörjning genom eget arbete. Kommittén pekar i detta sammanhang på 13 kap. 1 § ersättningslagen enligt vilken inkomstgarantin inte är avsedd som en varaktig försörjning. Av systemets faktiska tillämpning framgår dock enligt kommittén att inkomstgarantin i praktiken kan bli varaktig såtillvida att den som har varit riksdagsledamot och har fyllt vid avgången kan ha inkomstgaranti fram till tidpunkten för sin pensionering. Kommittén anser att det nuvarande regelsystemet varken ger konkreta incitament för den enskilde att söka försörjning genom arbete eller möjlighet för något av or- gan att ytterst genom indragning av förmånen ingripa mot den som inte har gjort tillräckliga ansträngningar för att försörja sig genom eget arbete. För att nå det avsedda syftet måste enligt kommittén principen om att för- månen inte är avsedd att ge en varaktig försörjning ges ett konkret och till- räckligt stöd i regleringen för att kunna ge avsett resultat. Kommittén anser därför att ett nytt system inte kan bygga på en garanti om ekonomiska för- måner utan motprestationer. Kommittén föreslår ett nytt system som innehåller ett tidsbegränsat om- ställningsstöd för den enskildes övergång till yrkeslivet. I stödet bör ingå så- dana åtgärder som de som förekommer på arbetsmarknaden i form av pro- gram för omställning. I systemet ska även ingå ett ekonomiskt stöd som främst ska vara inriktat på att under en övergångstid stödja en f.d. riksdagsle- damots övergång till yrkeslivet och vara förenat med krav på egna åtgärder för övergång till arbetslivet. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Skälen för riksdagsstyrelsens bedömning Riksdagsstyrelsen delar kommitténs uppfattning att det är av yttersta vikt att lämpade personer kan ställa sig till förfogande för uppdraget som riksdagsle- damot. Som redovisas i avsnitt 5.1 skiljer sig riksdagsledamotens villkor i flera avseenden från vad som gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Riksdags- styrelsen anser därför att ledamotsuppdragets särdrag motiverar att det för riksdagsledamöter gäller regler som något skiljer sig från vad som generellt gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Vidare är det enligt riksdagsstyrelsen av stor vikt att de ekonomiska villkoren för uppdraget är utformade så att de ger alla oavsett bakgrund och levnadsförhållanden förutsättningar för att fullgöra ett riksdagsuppdrag. Uppdraget som riksdagsledamot ska vara förenat med ett stort förtroende bland medborgarna. Väljarna ska kunna förvänta sig att en riksdagsledamot utövar sitt uppdrag med integritet och utan att tidigare eller framtida bindningar utanför det politiska uppdraget utövar obehörig påverkan på ledamoten. 5.3.2 Förslagens allmänna inriktning Stödet för övergång till yrkeslivet som erbjuds f.d. riksdagsledamöter bör, i likhet med det stöd som erbjuds på den övriga arbetsmarknaden, kunna bestå av rådgivningsinsatser och kompletterande utbildning. Till stödet för övergång till yrkesverksamhet knyts två ekonomiska stöd- former, dels ett generellt och kortvarigt ekonomiskt omställningsstöd lik- nande avgångsersättning på arbetsmarknaden, dels ett förlängt ekonomiskt omställningsstöd som ska kunna lämnas till äldre personer som har varit riksdagsledamöter . Den sistnämnda ersättningen är väsent- ligt lägre än det generella ekonomiska omställningsstödet och ska efter an- sökan kunna lämnas i taget om det vid prövningen bedöms finnas särskilda skäl för det. Kommitténs överväganden och förslag Kommittén anser att en riksdagsledamot som lämnar sitt uppdrag i och inte har fyllt genom försorg ska erbjudas ett stöd för att övergå till yrkeslivet. Stödinsatserna ska kunna bestå av råd- givning och kompletterande utbildning. Insatserna ska till sin allmänna om- fattning och inriktning likna de som förekommer på arbetsmarknaden och som sköts av olika stödanordnare men också vara anpassade till de särskilda förhållanden som gäller dessa uppdragstagare. Kommitténs förslag innebär att det ekonomiska omställningsstöd som an- knyts till de nämnda åtgärderna för övergång till arbetslivet ska bestå av två delar. Den ena, ekonomiskt omställningsstöd, gäller för och är mer generellt. Den andra, förlängt ekonomiskt omställningsstöd, förutsätter ansökan, särskilda skäl och en årlig prövning. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Arbetsförmedlingen har inte något att invända mot förslagen men anser att eftersom kommittén utgått från uppfattade särdrag för riksdagsledamöter har vissa frågor inte blivit belysta i tillräcklig omfattning. Det görs t.ex. få jäm- förelser med de allmänna kraven på arbetsmarknaden. I betänkandet åberopas t.ex. osäkerhet kring uppdragets längd till stöd för att generösare regler ska gälla för riksdagsledamöter än för andra. Enligt är ett krav på snabb omställning och ekonomisk osäkerhet något som stora grupper av arbetstagare upplever. Det framgår inte heller varför f.d. riksdagsledamö- ters behov av stöd i sitt jobbsökande inte kan tillgodoses av Arbetsför- medlingen. anser att flera frågor inte har belysts i tillräcklig om- fattning. saknar t.ex. en utförligare analys av vilka konsekvenser förslagen kan få för rekryteringen till . Ökade risker med att åta sig ett uppdrag kan få effekter på rekryteringen av ledamöter som i sin tur är ne- gativa för legitimiteten i den representativa demokratin. pekar t.ex. på risken att andelen s.k. proffspolitiker ökar i . Med proffspo- litiker avses en person som vid invalet till var heltidsanställd av sitt parti eller av det offentliga för att verka inom politiken samt personer som är anställda av lobbyorganisationer. En annan tänkbar konsekvens av en ökad risk att åta sig ett uppdrag är att riksdagsledamöterna blir tillgängliga för sär- intressen eftersom en ledamot måste ta i beaktande vad hon eller han ska göra om hon eller han förlorar sin riksdagsplats. Universitet anser också att det är en brist att det saknas en kartläggning av om det förekommer ett över- utnyttjande av systemet och att det därmed är svårt att bedöma behovet av ändrade regler. akademikers centralorganisation () anser det lämpligt och rimligt att riksdagsledamöternas villkor när det gäller pensioner och omställ- ningsstöd ansluter till dem som förekommer på arbetsmarknaden. Både avtal- spensionssystemen och omställningsavtalen rymmer konstruktioner som riks- dagen med fördel kan anknyta till. anser att det är positivt att det genom förslaget till ett nytt omställningsstöd klargörs att syftet med den nya ersättningsformen är att skapa ekonomisk trygghet för en avgången riksdagsledamot då han eller hon ska övergå till arbetslivet. Övriga remissinstanser har inte haft något att erinra. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen delar kommitténs bedömning i fråga om den allmänna in- riktningen på det nya systemet. Arbetsförmedlingen har anfört att betänkandet är bristfälligt genom att få jämförelser görs med de allmänna kraven på ar- betsmarknaden. har bl.a. invänt att det saknas en utför- ligare analys av vilka konsekvenser förslagen kan få för rekryteringen till riks- dagen. Riksdagsstyrelsen anser att de särskilda uppdragsförhållanden som gäller för riksdagsledamöter gör det svårt att göra jämförelser med de allmänna kra- ven på arbetsmarknaden. Det är därför motiverat att de ekonomiska villkoren 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG i samband med att ledamotsuppdraget upphör är utformade på ett sådant sätt att det framstår som rimligt och möjligt för människor från olika delar av samhället och med olika förutsättningar att åta sig förtroendeuppdraget. gäller särskilt som uppdraget kan innebära att man lämnar en anställning med När det gäller de synpunkter som har framfört finner riksdagsstyrelsen inte något behov av ytterligare analyser eller utredningar utöver det som kommittén presenterat i sitt betänkande. 5.4 Övergång till yrkesverksamhet 5.4.1 Behovet av stödåtgärder Den som lämnar ledamotsuppdraget och som inte har fyllt ska erbju- das ett stöd för att övergå till yrkeslivet. Stödet bör, i likhet med det stöd som erbjuds på den övriga arbetsmarknaden, kunna bestå av rådgivnings- insatser och kompletterande utbildning. bör ansvara för att den tidigare ledamoten får ett Kommitténs överväganden och förslag Att övergå till arbetslivet innebär för nästan alla som har lämnat uppdraget som riksdagsledamot att etablera sig i en ny verksamhet, ibland i ett helt nytt Som redovisats i betänkandet, kapitel 2, är det mindre än hälften av de avgångna ledamöterna som har en anställning att återvända till, och av dem är det en stor andel som inte ser det som ett realistiskt alternativ. detta kan t.ex. vara att kompetenskraven och arbetsinnehållet har förändrats så kraftigt man varit tjänstledig att man inte längre anser sig vara kvalificerad för uppgifterna. I andra fall har organisatoriska förändringar på arbetsplatsen, ibland till följd av helt ändrad verksamhetsinriktning, lett till att det inte finns någon tjänst eller några arbetsuppgifter att återvända till. Kommittén konstaterar att svårigheterna att återgå till tidigare yrkesverk- samhet ökar ju som ledamotskapet varat, men att redan en valpe- riod, , är en i sammanhanget . Det kan ha förflutit sedan ledamoten utövade sitt tidigare yrke. En återgång till ett yrke man har utbil- dats för och/eller varit verksam inom kräver därför, om den alls är möjlig, som regel att kompetensen uppdateras genom fortbildning, arbetsplatsintro- duktion eller på annat sätt. Stödinsatser skulle kunna underlätta för den en- skilde att finna vägar för en sådan kompetensutveckling. som värdet av utbildning och tidigare yrkesverksamhet har av- tagit i har ledamöterna tillägnat sig nya kunskaper och färdigheter som kan vara attraktiva för många arbetsgivare. kännedom om svenskt samhällsliv i allmänhet, men också djupgående kun- skaper om såväl lagstiftning som verksamhet inom olika samhällssektorer. Kommittén bedömer att det kan vara svårt för arbetssökande f.d. detta leda- möter att klargöra för en tilltänkt arbetsgivare vilken kompetens de faktiskt 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG har skaffat sig genom verksamheten i . Även i detta avseende skulle ett organiserat stöd för övergång till arbetslivet kunna vara till hjälp. Kommittén gör mot den bakgrunden bedömningen att det finns ett klart behov av att de som lämnar ges ett stöd för att så snabbt som möjligt kunna övergå till förvärvsarbete. Stödet bör, i likhet med det stöd som erbjuds på den övriga arbetsmarknaden, kunna bestå av rådgivningsinsatser och kom- pletterande utbildning. För den som har uppnått pensionsålder finns det dock inget behov av ett sådant stöd. Alla som lämnar och som vid av- gången inte har fyllt bör alltså erbjudas ett stöd för övergång till arbets- livet. Kommittén anser inte att en ledamot ska vara skyldig att anta erbjudandet om stöd. De som av egen kraft själva vill vidta åtgärder för att hitta ett för- värvsarbete efter uppdraget och lyckas med det har uppenbart inget behov av stöd. Inte heller för den f.d. riksdagsledamot som tar emot ekonomiska avgångs- förmåner bör det i och för sig gälla något absolut tvång att motta stödet. Det är dock enligt kommittén inte rimligt att man utan vidare ska kunna avstå från att anta erbjudandet om stöd som man lever på ekonomiska avgångsförmåner och inte gör något annat för att finna nytt ar- bete. För att förhindra överutnyttjande av det slaget bör jämkningsgrunderna ändras. Det bör vara en uppgift för att administrera stöd- verksamheten. Uppgiften bör framgå av förvaltningens instruktion. Riksdags- förvaltningen bör dock inte svara för de egentliga stödinsatserna. Den uppgif- ten bör i stället skötas av de befintliga trygghetsstiftelserna eller av företag som tillhandahåller sådana tjänster och som har ingått avtal med. Arbetsförmedlingen ifrågasätter varför inte riksdagsledamotens behov av stöd i jobbsökande kan tillgodoses av Arbetsförmedlingen. anser att det är rimligt att riksdagsledamöternas villkor när det gäller omställningsstöd ansluter till dem som gäller på arbetsmarknaden. Remissinstanserna i övrigt har inte haft några synpunkter på förslaget. Skälen för riksdagsstyrelsens förslag Riksdagsstyrelsen är av samma uppfattning som kommittén. 5 RIKSDAGSSTYRELSENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG 5.4.2 Stödets utformning m.m.