frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — Av 6 kap. 20 § andra stycket FB framgår bl.a. att domstolen inför ett interimistiskt (tillfälligt) beslut om barns boende kan inhämta upplysningar i frågan från socialnämnden. Av bestämmelsen följer vidare att socialnämnden, om det är lämpligt, ska höra föräldrarna och barnet innan upplysningar lämnas till rätten. När socialnämnden bedriver en utredning som gäller frågan om nämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Detsamma gäller vid en utredning på socialnämndens initiativ om överflyttning av vårdnaden (se 11 kap. 10 § tredje stycket socialtjänstlagen [2001:453]). Någon sådan bestämmelse om rätt att tala med ett barn finns inte när det gäller en utredning/ett snabbyttrande som socialnämnden utför på uppdrag av en domstol i ett mål rörande vårdnad, umgänge eller boende. Vid tillkomsten av bestämmelsen i 11 kap. 10 § tredje stycket anfördes att vid vårdnadsutredningar enligt 6 kap. 19 § FB framstod behovet av en möjlighet till samtal med barnet utan vårdnadshavarens samtycke inte som tillräckligt stort för att det skulle införas en sådan bestämmelse (prop. 2009/10:192 s. 18). Frågan om samtal ska hållas med ett barn inför nämndens snabbupplysningar till domstol faller inom vårdnadshavarnas bestämmanderätt. Vid gemensam vårdnad är utgångspunkten den att båda vårdnadshavarna ska samtycka till samtalet. Om barnet har uppnått den ålder och mognad som krävs för att själv bestämma om sin medverkan är det barnet som råder över om något samtal ska äga rum. Vårdnadshavarna ska dock även i sådana fall hållas informerade i frågan. Av det ovan anförda följer att familjerättsenheten under alla förhållanden på eget initiativ borde ha informerat . om avsikten att höra E. under utredningen. Såvitt framkommit fick modern kännedom om saken genom att hon tog emot E:s kallelse till samtalet, medan . informerades först sedan han frågat om E. skulle höras. Jag konstaterar att handläggningen har brustit, något som även företrädarna för familjerättsenheten gett uttryck för. Annat har inte framkommit än att det inträffade berott på ett enstaka förbiseende. Även med beaktande av det sistnämnda kan familjerättsenheten inte undgå kritik för att . inte i ett tidigare skede informerades om avsikten att tala med E. under utredningen. Vad . anfört i övrigt föranleder inte något uttalande från min sida. 2 013 /1 4:J O1 Fråga om en nämndledamots personliga assistent kan tillåtas närvara vid socialnämndens och nämndens utskotts sammanträden (Dnr 710-2011) Beslutet i korthet: En ledamot i en socialnämnd behövde på grund av ett funktionshinder hjälp bl.a. vid nämndens sammanträden för att kunna ta del av handlingar m.m. Ledamoten hade beviljats personlig assistans, men assistenten tilläts inte närvara när nämnden behandlade ärenden i vilka det förekom uppgifter som omfattades av sekretess. I beslutet konstateras att en personlig assistent i sin egenskap av assistent inte deltar i handläggningen av ett ärende hos nämnden. Av principerna om intern sekretess följer att socialnämnden därför inte kan låta assistenten vara med på sammanträdet om det skulle innebära att han eller hon får ta del av uppgifter som omfattas av sekretess hos nämnden. Ingen kritik riktas mot handläggning av frågan. De frågor som aktualiserats i ärendet bedöms ha såväl principiell betydelse som praktisk betydelse för arbetet i de kommunala nämnderna. En kopia av beslutet sänds därför till och Kommuner och Landsting (SKL). och Handkraft Assistans i framförde i anmälningar till JO klagomål mot i Bodens kommun. De anförde bl.a. följande. I i Bodens kommun finns en funktionshindrad ledamot som har en personlig assistent som följer henne , såväl hemma som på arbetet. Ledamoten sitter också i nämndens socialutskott. Vid utskottets möte uppkom en fråga om assistenten skulle få närvara vid mötena, framför allt när nämnden eller utskottet skulle behandla ärenden där sekretess råder. Efter viss diskussion fick assistenten lämna mötet, varvid nämndsekreteraren tog över och assisterade ledamoten vid sammanträdet. Efter detta möte har ledamoten inte fått handlingar hemskickade som de övriga ledamöterna. För att kunna ta del av handlingar inför sammanträden får hon i stället åka till socialförvaltningen. JO anmodade socialnämnden att komma in med yttrande över vad Å.L. hade anfört i sin anmälan. Som sitt remissvar lämnande nämnden en skrivelse som hade undertecknats av socialnämndens ordförande , verksamhetschefen och nämndsekreteraren . Till remissvaret fogade nämnden bl.a. ett pm som hade upprättats av en tjänsteman vid avdelningen för juridik inom Kommuner och Landsting (SKL). 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 JO inhämtade därefter yttranden från och beträffande den principiella frågan om en personlig assistent till en ledamot av en nämnd får närvara vid sammanträden där sekretessbelagda ärenden behandlas eller assistera vid läsning av sekretessskyddade handlingar. kom in med ett remissvar som hade beslutats av t.f. diskrimineringsombudsmannen kom in med ett yttrande. bereddes tillfälle att kommentera yttrandena från socialnämnden, So- cialstyrelsen och . Innehållet i eller delar av remissvaren redovisas nedan. är ny på sitt uppdrag och det var okänt för både nämndordförande och tjänstemän att hon är i behov av personlig assistent. Vid det aktuella mötet kom C.L. med sin assistent som deltog först vid föredragning och genomgång av allmänna ärenden. När turen kom till enskilda ärenden kvarstannade assistenten varpå [verksamhetschefen vid och familjeomsorg] (K.L.) bad assistenten att vänta utanför under behandling av dessa ärenden, med hänsyn till att de känsliga uppgifter som behandlas i utskott ska hållas inom snävast möjliga krets. hävdade att assistenten omfattas av sekretess. Annan tjänsteman som deltog vid mötet förklarade att även hon som chef i förvaltningen lämnar lokalen vid behandling av individärenden och de ovan nämnda politikerna höll med i frågan. menade att hon behövde hjälp att bläddra och K.L. svarade att då får nämndsekreteraren hjälpa till med detta under mötet. Efter sammanträdet träffades C.L. samt hennes assistent, , ordförande (C.C.) och nämndsekreterare (J.S.). berättade då att hon behöver praktisk hjälp av en annan person att bläddra i handlingarna för att kunna läsa. På fråga hur läsningen till aktuellt möte gått till svarade C.L. att maken hjälpt henne att läsa/bläddra. Om det inte är maken som praktiskt hjälper till så måste någon av assistenterna hjälpa till. Såväl tjänstemännen som ordförande framförde att detta inte är acceptabelt och i strid mot såväl sekretessbestämmelser som hänsynen mot dem vars ärende behandlas. Det betonades att det inte är personligt riktat mot vare sig assistenten eller C.L. men att utskick av sekretesshandlingar inte kommer att göras framöver förrän en lösning finns som leder till att sekretessbelagda uppgifter inte röjs till fler än nödvändigt. Precis som anmälaren säger fick nämndsekreteraren och verksamhetschef i uppdrag av ordföranden att undersöka möjligheter till lösning inför sammanträdet . Därefter har J.S. skrivit till C.L. (brev se aktbilaga 3 [bilagan här utesluten, JO:s anm.]) och lämnat erbjudande att C.L. kan komma till förvaltningen före mötet eller kontakta J.S. för att gemensamt finna en lösning på frågan om att ta del av handlingarna. Detta utskick har inte fått någon annan respons än i media och aktuell JO-anmälan. Således har förvaltningen inte funnit en permanent lösning som anmälaren skriver. Däremot har förvaltningen inbjudit till att finna en lösning såväl på kort som på lång sikt. har naturligtvis ambitionen att i dialog och samråd med C.L. hitta en lösning som är bra för alla parter. Dessvärre har fortsatt dialog inte kommit till stånd. Nämndens tanke är att C.L. på något sätt ska kunna ta del av handlingarna på innan möten utan att behöva praktisk assistans från en person som ej ska 2 013 /1 4:J O1 vara delaktig i utredningar som gäller barn- och ungdomsvård, missbruksvård eller liknande, dvs. mycket känsliga uppgifter. Från socialnämndens sida är bedömningen att de som söker vår hjälp måste känna sig trygga med att känsliga uppgifter inte sprids bland personer som ej är delaktiga i utredning eller beslutsprocess. Skrivelsen från Kommuner och Landsting Vid socialnämndens sammanträden behandlas frågor som omfattas av offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser (se 26 kap. l § OSL). Sekretess gäller för dessa uppgifter om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att det uppstår skada eller men för den enskilde som uppgiften rör eller närstående till denne. Den förtroendevaldas personliga assistenter är anställda av en enskild assistansanordnare. De omfattas därmed av 29 § LSS som reglerar tystnadsplikten för den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild LSS-verksamhet. Tystnadsplikten är emellertid begränsad till sådant som assistenterna i sitt arbete får veta om den assistansberättigades personliga förhållanden och torde inte omfatta sådana uppgifter som den assistansberättigade får ta del av i sin egenskap av förtroendevald i socialnämnden. riskerar därmed att de bryter mot offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser om de låter den förtroendevaldas personliga assistenter ta del av nämndens material. De personer/brukare som har kontakt med socialnämnden måste enligt förbundet värnas och nämnden bör därför undvika situationer där det kan ifrågasättas om gällande sekretessbestämmelser följs. Enligt Kommuner och Landsting bör därför den aktuella situationen lösas på annat sätt än att den förtroendevaldas assistenter är behjälpliga med läsning av sammanträdeshandlingar och dylikt. Enligt 4 kap. 33 § kommunallagen ska kommuner och landsting verka för att förtroendevalda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma villkor som andra förtroendevalda. Bestämmelsen är av målsättningskaraktär och avser generellt verkande åtgärder som kan behöva vidtas. Den tar inte sikte på åtgärder som riktas till en specifik individ, t.ex. personliga hjälpmedel som den funktionshindrade behöver för att kunna ta del av handlingar eller delta i handläggningen av ärenden. Det är socialnämnden som får avgöra hur problemet i det aktuella fallet ska hanteras – en förutsättning måste dock vara att sekretessreglerna följs. Eventuella personer som ska hjälpa den förtroendevalda kan därför bara vara sådana som utan tvekan omfattas av nämndens sekretess. I 1 kap. l § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, anges att ska bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. Av 11 kap. 5 § andra stycket SoL och 21 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, framgår att handlingar som rör enskildas personliga förhållanden skall förvaras så att obehöriga inte får tillgång till dem. Av förarbetena till bestämmelserna framgår bl.a. följande. På samma sätt som sekretessreglerna syftar den här regeln till att skydda den som vänder sig till från obehörig insyn i hans eller hennes pri- 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Den tar alltså närmast sikte på handlingar för vilka det gäller sekretess. Obehörig får anses vara envar som inte har legitim anledning att ta del av handlingen i sin tjänsteutövning (prop. 1979/80:1, Om , s. 563). Enligt 2 kap. l § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäller förbud att röja eller utnyttja en uppgift enligt denna lag eller enligt lag eller förordning som denna lag hänvisar till för myndigheter. Av samma paragraf andra stycket framgår att ett sådant förbud också gäller för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten (första punkten), på grund av tjänsteplikt (andra punkten), eller på annan liknande grund (tredje punkten). Enligt 26 kap. l § första stycket l OSL gäller sekretess inom för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Enligt 26 kap. l § första stycket OSL ska med socialtjänst förstås verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst. I fjärde stycket 4 samma lag anges att med socialtjänst jämställs verksamhet enligt lagstiftningen om stöd och service till vissa funktionshindrade. I 5 § LSS anges att verksamheten enligt lagen ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för de personer som anges i l §. Målet ska vara att den enskilde får möjlighet att leva som andra. Enligt 4 kap. 33 § kommunallagen (1991:900), KL, ska kommuner och landsting verka för att förtroendevalda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma villkor som andra förtroendevalda. Av förarbetena till bestämmelsen framgår bl.a. följande. I en demokrati skall alla ha möjlighet att på lika villkor verka i de politiska organisationerna och de beslutande församlingarna. Bristande tillgänglighet för funktionshindrade är ur ett sådant perspektiv såväl diskriminerande som odemokratiskt. Det är inte rimligt att en funktionshindrad förtroendevald inför varje sammanträde skall behöva ägna tid åt att själv kontrollera att det finns hjälpmedel som gör det möjligt att delta i sammanträdet eller se till att handlingar skickas i anpassad form. Rutiner bör i stället utarbetas i kommuner och landsting som innebär att samtliga förtroendevaldas medverkan är möjlig på lika villkor. Sammanträden måste också planeras så att de blir tillgängliga för alla förtroendevalda (prop. 2001/02:80, Demokrati för det nya seklet, s. 94). Den nya bestämmelsen avser sådana åtgärder som behöver vidtas för att det ska vara möjligt för förtroendevalda med funktionshinder att delta i kommuner eller landstings handläggning av ärenden. Med detta avses såväl möjlighet att ta del av sammanträdeshandlingar, som möjlighet att delta i de överläggningar som föregår beslutsfattandet. Den föreslagna bestämmelsen avser sådana generellt verkande åtgärder som kommunen eller kan vidta. Åtgärder riktade till en specifik individ är inte avsedd att rymmas inom stadgandet. En definitiv avgränsning kring vilka åtgärder som kan ses som generellt verkande åtgärder går inte att göra. Det rör sig dock om åtgärder som typiskt sett är avsedda att komma till nytta för en bredare krets. Bestämmelsen omfattar således inte sådana personliga hjälpmedel som den funktionshindrade förtroendevalde behöver för att kunna ta del av handlingar eller delta i handläggningen av ärenden. Bestämmelsen är av målsättningskaraktär. Om ett beslut blir överklagat vid en laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen, kan det därför inte upphävas enbart av det skälet att en anpassningsåtgärd inte har vidtagits (prop. 2001/02:80, Demokrati för det nya seklet, s. 143). 2 013 /1 4:J O1 2.3 Andra källor som kan ha betydelse för tolkningen av frågeställningen 2.3.1 Nationell handlingsplan för handikappolitiken I den nationella handlingsplanen för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) lyfter regeringen fram de nationella målen om full delaktighet och jämlikhet för personer med funktionsnedsättning. Handlingsplanen utgår från mänskliga rättigheter och fastställdes med som grund. Det handikapppolitiska arbetet ska inriktas på att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionsnedsättning och att förebygga och bekämpa diskriminering. Utgångspunkten är att alla människor ska ha lika möjligheter att få del av sina rättigheter och att fullgöra sina skyldigheter och detta är ytterst en fråga om demokrati. Vikten av tillgänglighet lyfts fram. Tillgänglighet handlar inte endast om fysisk tillgänglighet utan kan även handla om att planera en verksamhet så att den fungerar även för människor med funktionsnedsättning. Särlösningar som kan upplevas diskriminerande bör undvikas så långt som möjligt. I uppföljningen av den nationella handlingsplanen (Regeringsskrivelse 2009/10:166) framhålls vikten av att människor med funktionsnedsättning ges ökade möjligheter och förutsättningar att delta i utformandet av den kommunala demokratin och att vara politiskt aktiva. I uppföljningen konstateras vidare att de övergripande handikappolitiska målen ligger fast. 2.3.2 FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning Syftet med konventionen är att främja, skydda och säkerställa det fulla och lika åtnjutandet av alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla personer med funktionsnedsättning. Av artikel 29 Deltagande i det politiska och offentliga livet framgår att konventionsstaterna ska garantera personer med funktionsnedsättning politiska rättigheter och möjlighet att åtnjuta dem på samma villkor som andra och förpliktigar sig att: a)säkerställa att personer med funktionsnedsättning effektivt och fullständigt kan delta i det politiska och offentliga livet på samma villkor som andra, direkt eller genom fritt valda ombud, däribland rättighet och möjlighet för personer med funktionsnedsättning att rösta och att bli valda, bl.a. genom följande: ii) skydda rätten för personer med funktionsnedsättning att rösta genom hemlig röstning i val och folkomröstningar utan hot, och att vara kandidater i val, att faktiskt inneha ämbeten samt att utföra alla offentliga funktioner på alla offentliga nivåer med underlättande av användning av stödjande och ny teknik, där så är tillämpligt, b)aktivt främja en miljö där personer med funktionsnedsättning effektivt och fullständigt kan delta i skötseln av offentliga angelägenheter, utan diskriminering och på samma villkor som andra, samt uppmuntra deras deltagande i offentliga angelägenheter [...]. Den förtroendevaldas personliga assistenter är såvitt det får förstås anställda av en enskild assistansanordnare. De omfattas därför av 29 § LSS 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 som reglerar tystnadsplikten för den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild LSS-verksamhet. Så som SKL konstaterat i sitt yttrande daterat är dock denna tystnadsplikt begränsad till sådant som assistenterna i sitt arbete får veta om den assistansberättigades personliga förhållanden. Tystnadsplikten enligt 29 § LSS torde inte omfatta sådana uppgifter som den assistansberättigade får ta del av om andra personers personliga förhållanden i sin egenskap av förtroendevald. Regeln om sekretess enligt 26 kap. l § första stycket OSL avser däremot att skydda enskilda i ärenden inom . Regeln tar alltså inte sikte på att skydda en nämndledamot med funktionsnedsättnings intresse av att kunna delta i handläggningen av ett ärende. Regeln kan därför komma att stå i motsatsställning till en sådan nämndledamots behov och önskemål om stöd. anser att en förutsättning för att en stödperson eller en assistent till en nämndledamot ska kunna få ta del av uppgifter som omfattas av 26 kap. l § första stycket OSL liksom 21 a § LSS eller 11 kap. 5 § andra stycket SoL är att denne omfattas av ett anställnings- eller uppdragsförhållande med den nämnd som har ansvar för verksamheten. Ge- nom ett sådant förhållande blir även assistenten skyldig att iaktta sekretessen enligt 26 kap. l § första stycket l OSL genom 2 kap. l § andra stycket l OSL. När det gäller lämpligheten av att en assistent tar del av sekretessbelagda uppgifter i enskilda ärenden inom får en avvägning göras mellan å ena sidan intresset av att så få personer som möjligt får del av känsliga personuppgifter om en enskild person med hänsyn till skyddet för dennes integritet (jfr l kap. l § tredje stycket SoL) och å andra sidan att förtroendevalda med funktionsnedsättning har möjlighet att delta i handläggningen av ärenden på samma villkor som andra förtroendevalda (jfr 4 kap. 33 § KL). anser att då en myndighet på ett tillfredsställande sätt tillgodosett enskildas skyddsintresse genom att säkerställa att 26 kap. l § OSL är tillämplig på assistenterna får intresset av möjligheten för personer med funktionsnedsättning av att kunna inneha politiska förtroendeuppdrag väga tungt. Om sekretessreglerna gjorts tillämpliga på assistenten genom anställningen eller uppdraget torde denne därför normalt kunna anses behörig att ta del av sekretesskyddade uppgifter i ärenden där hans eller hennes deltagande behövs för att en eller flera nämndledamöter ska kunna fatta beslut. Saknas däremot anställnings- eller uppdragsförhållande som gör att även assistenten omfattas av reglerna om sekretess enligt 26 kap. l § första stycket OSL torde assistenten inte kunna få vare sig närvara vid nämndsammanträden då ärenden som omfattas av sekretess behandlas eller få hjälpa till vid inläsning av material i sådana ärenden inför mötena. Så är nog ofta fallet då det gäller en personlig assistent som utför uppdrag åt en funktionshindrad nämndledamot då ledamoten fått assistenten beviljad enligt lagstiftningen om stöd och service eller enligt SoL och ledamoten då valt att anlita en assistent som är anställd av en enskild assistansanordnare. En socialnämnd får i varje enskild situation ta ställning till hur hinder för ledamöter med funktionshinder att delta vid sammanträdena kan lösas på lämpligast möjliga sätt. Ingen lösning får dock innebära att sekretessbestämmelserna i inte följs. Slutligen vill vi lyfta fram att andra sekretessbestämmelser än de som behandlas i detta yttrande kan komma att aktualiseras för ledamöter av nämnder som inte verkar inom område vilket kan leda till att bedömningen blir en annan. 2 013 /1 4:J O1 Diskrimineringslagens (2008:567) diskrimineringsförbud omfattar inte den aktuella situationen. Utifrån DO:s uppdrag, att arbeta mot diskriminering och för allas lika rättigheter och möjligheter, ställer sig emellertid DO kritisk till att den personliga assistenten nekas att närvara vid sammanträden inom socialnämnden eller assistera vid inläsning. DO anser att det är angeläget att kommunen finner en lösning på situationen som gör att alla oavsett funktionsförmåga kan tillvarata sin rättighet att engagera sig politiskt. Att åtnjuta sina politiska rättigheter är en grundläggande mänsklig rättighet som stadgas på såväl nationell som internationell nivå. Den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna fastställer att ingen får hindras från att utnyttja sina rättigheter och konventionsstaterna har genom ratificerandet förpliktat sig att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa rättigheterna. har även ratificerat FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och ska enligt artikel 29 i konventionen därigenom säkerställa att alla människor oavsett funktionsförmåga effektivt och fullständigt kan delta i det politiska och offentliga livet på lika villkor. Syftet med konventionen är att undanröja hinder för personer med funktionsnedsättning att åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Konventionen kan därför åberopas för att ställa krav på att samhället ska vara tillgängligt för alla. Regeringsformen fastställer att den offentliga makten utgår från folket och förverkligas genom representativt och parlamentariskt statsskick och självstyrelse. I förarbetet till kommunallagen (prop. 1990/91:117 s. 6, 13 ff. och 22) konstateras det att självstyrelse är ett viktigt inslag i den svenska demokratin där de förtroendevalda i kommunen har ett betydelsefullt uppdrag. Utgångspunkten i ett representativt system är att alla ska ha lika rättigheter och möjligheter att bli invalda och kunna delta i de representativa församlingarna. I kommunallagen 4 kap. 33 § stadgas att kommuner och landsting ska verka för att förtroendevalda med funktionshinder kan delta i handläggningen av ärenden på samma villkor som andra förtroendevalda. Av förarbetet till ändringar i kommunallagen (prop.