frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — De fick veta att de var misstänkta för att ha deltagit i en misshandel i närheten. kördes därefter av polis till en plats utanför där de informerades om att de skulle gripas om de visade sig i under de närmaste . och L.S. kördes till en annan plats utanför . i län (länspolismästaren ) yttrade sig och anförde därvid inledningsvis följande. Det aktuella ingripandet har skett inom ramen för en större fotbollskommendering i i samband med att () och () möttes i allsvenskan . Matchen klassificerades som en s.k. högriskmatch. Utifrån tidigare historik av ordningsstörningar och sammandrabbningar mellan de två supporterlagen, bedömde polisen det vara av yttersta vikt att inför matchen hålla de båda grupperingarna åtskilda samt att beslagta och direktförverka pyrotekniska föremål och tillhyggen för att kunna trygga ordning och säkerhet. Under kommenderingen genomfördes totalt 93 ingripanden. Av dessa utgjorde sju avvisanden, fem avlägsnanden och tre omhändertaganden enligt 13 § polislagen samt 78 kroppsvisitationer enligt 19 § andra stycket polislagen. Sammanlagt togs cirka 30 pyrotekniska och andra föremål i beslag och direktförverkades. Fem anmälningar upprättades, varav en anmälan om misshandel, en anmälan om skadegörelse och tre anmälningar om brott mot ordningslagen (användande av pyroteknik på arenan). Den genomförda kommenderingen, vald strategi och verkställda ingripanden bedöms sammantaget ha bidragit till att matchen kunde genomfö- 2 013 /1 4:J O1 ras på ett bra sätt samt att trygghet och säkerhet kunde upprätthållas, såväl utanför som inom arenaområdet. Såvitt gällde det anmälda ingripandet upplyste myndigheten bl.a. att man strax före den aktuella dagen hade fått information om att MFF- supportrar attackerade ÖSK-supportrar vid restaurang Bells i . Innehållet i protokollen över ingripandet samt vissa andra skriftliga handlingar redovisades, liksom även de uppgifter som lämnats av sektorchefen , supporterpolisen samt polisassistenterna . I anledning av ingripandena har fyra – i sak likalydande – protokoll upprättats, ett för var och en av de avlägsnade männen. I protokollen har angetts att avlägsnandena skett i syfte att avvärja straffbelagd handling. Som kompletterande uppgifter har angetts följande. I samband med att det varit bråk mellan supportergrupper (Örebro- ) på Rest Bells på görs 453 uppmärksammade på att det finns ett antal anhängare till som skall finnas inne på en skoaffär intill . Dessa personer pekas ut som delaktiga i bråket. Vidare skall det finnas ytterligare anhängare till på Burger King samt . Personerna på skor tas ut ur butiken och 453 genomför PL 19 § 2 st. visitation. Efter detta beslutas att personerna skall avlägsnas från platsen med anledning utav att avvärja straffbelagd handling d.v.s. ytterligare bråk på platsen. Den omhändertagne [] avlägsnas till [...] Av protokollen framgår att och . avlägsnats till Rejmes, medan L.S. och A.S. avlägsnats till Eurostop. Angivna platser ligger respektive utanför . I minnesanteckning, daterad , anges att det inträffat en misshandel i anslutning till restaurang Bells och att 453 – bestående av bland annat sektorchefen – påträffat fyra personer som ska ha deltagit i bråket. De fyra har enligt minnesanteckningen kroppsvisiterats och därefter avlägsnats från platsen. Enligt upprättad anteckning har inga tillhyggen eller liknande anträffats vid kroppsvisitationerna. I händelserapport finns en notering, införd , om att det varit bråkigt mellan supportrar på Bells på . En person ska ha misshandlats och gärningsmannen ska enligt uppgift vara Malmösupporter. Ena supportergruppen finns enligt noteringen på Burger King. Inhämtade uppgifter från berörda befattningshavare Supporterpolisen och ansvarige troppchefen/sektorchefen [] kom båda till restaurang Bells efter larmet om att MFF-supportar attackerat ÖSK-supportrar på restaurangen. Det låg en omkullvält stol och syntes ett mindre blodspår/stänk på marken utanför lokalen, men ingen av de som bråkat tycktes vara kvar på platsen. Det var tydligt att någon form av bråk eller slagsmål ägt rum på platsen, men ingen av de kvarvarande ville lämna några närmare uppgifter. Det gick inte heller i övrigt att få klarhet i vad som hänt på platsen. I direkt anslutning till händelsen på Bells inkom uppgifter om att ett antal MFF-supportrar befann sig inne på Burger King på , 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 , som då befann sig i korsningen /, fick se några män som kom gående norrut på , i riktning mot Burger King. kände inte igen dem som supportrar, men han noterade att de snabbt vek av in i en skoaffär på och att de väl inne i butiken tycktes rikta mer uppmärksamhet på det som hände utanför affären än mot skohyllorna. informerade om att det fanns ett antal MFF- supportrar inne på Burger King och att det inne i skoaffären fanns några personer som betedde sig konstigt och som kunde ha varit inblandade i bråket på Bells. gav en patrull i uppdrag att identifiera de supportrar som fanns på Burger King, medan en annan patrull begav sig till längre söderut på , där det enligt uppgift fanns ytterligare MFF-supportrar. själv begav sig därefter till skoaffären. Allt detta hände mycket snabbt. På plats utanför skoaffären noterade hur fyra män stod och tittade ut genom fönstren på affären. Då de upptäckte att de var iakttagna av polisen försvann de snabbt längre in i affären, som om de ville gömma sig. beslutade att de fyra skulle kontrolleras närmare, för att se om de kunde sättas i samband med slagsmålet på Bells. De fyra visade sig samtliga vara hemmahörande i . Tre av personerna var inte tidigare kända av polisen, men den fjärde var en person som var känd för att kunna ta till våld och med kopplingar till en av ÖSK:s risksupportrar. beslutade om kroppsvisitation enligt 19 § andra stycket polislagen, för att söka efter vapen/knogjärn m.m. Visitationen och identifieringen skedde utanför affären, då det bedömdes lämpligare att genomföra uppgiften där än inne i affären. Enligt var det rörigt på platsen. Han hade radiotrafik i örat, som han diskuterade med sin grupp och gav direktiv i radion till andra. Under det att pratade i radion kom en medelålders man fram och sa att de fyra männen varit inblandade i det inträffade slagsmålet på Bells. Mannen gick snabbt från platsen innan ytterligare uppgifter kunde tas upp. Enligt fattades beslutet att avlägsna och de tre andra utifrån en sammantagen bedömning av de uppgifter som fanns tillgängliga; dels supporterpolisens uppgifter och iakttagelserna av männens beteende i skoaffären, dels att den ena personen var känd som våldsam och med kopplingar till en av ÖSK:s risksupportrar och slutligen att en förbipasserande man uppgett att de fyra varit inblandade i bråket på Bells. Syftet med ingripandet var dels att säkerställa den allmänna ordningen, dels att avvärja straffbelagd handling i form av misshandel eller liknande. Att det i ingripandeprotokollen endast angetts en grund – avvärjande av brottslig handling – beror enligt på ett rent förbiseende. Det rådde för avlägsnandet inte några tvivel om att de fyra männen var hemmahörande i . Uppgiften i protokollen om att de fyra männen skulle varit MFF-supportrar avser enligt sektorchefen endast den information man haft initialt. Efter att männen identifierats stod dock klart att så inte var fallet. Anledningen till att de fyra avlägsnades i stället för att avvisas från platsen var enligt att det i fotbollssammanhang sällan är verkningsfullt att endast avvisa personer eftersom de oftast kommer tillbaka. Det befann sig också ett större antal MFF-supportrar på Burger King och som skulle kroppsvisiteras. Med hänsyn till detta och att det kunde antas att de fyra varit inblandade i bråk mellan supportergrupperna, bedömdes det finnas en uppenbar risk med att ha dem kvar i närheten av platsen. Innan männen avlägsnades fotograferades de. Enligt informerades och de andra noggrant om anledningen till avlägsnandet och ingen av dem verkade särskilt förvånad över åtgärden. Anledningen till att de fyra avlägsnades till två olika plat- 2 013 /1 4:J O1 ser var att de, utifrån den information som fanns tillgänglig, bedömdes utgöra en fara tillsammans. var själv med vid avlägsnandet av L.S. och A.S. Något förbud mot att återvända till centrum har enligt aldrig uttalats i samband med avlägsnandet. Det angavs därefter att polisassistenterna hade verkställt avlägsnandet av och , att Sätterman inte kunnat minnas vad som sades vid avlägsnandet men att uppgett att och . informerats om att de var avlägsnade från och att de inte fick gå tillbaks dit direkt. I sin bedömning beträffande avlägsnandena hänvisade myndigheten till de skäl för besluten som redovisats av . Myndigheten framhöll också att , A.S., L.S. och T.M. anträffades mycket nära den lokal där det inträffade bråket mellan supportergrupperna ägt rum och anförde därefter följande. Enligt polismyndighetens uppfattning får det utifrån de särskilda omständigheter som förelegat anses ha funnits fog för bedömningen att de fyra männen på ett eller annat sätt varit inblandade i det aktuella slagsmålet, även om händelsen inte utmynnat i någon anmälan om brott. Mot bakgrund härav och då supportergrupperna vid tillfället befunnit sig på en mycket begränsad yta i , får det vidare anses ha funnits skäl för bedömningen av omedelbar fara för nya ordningsstörningar eller brottslig handling. Enligt polismyndighetens bedömning kan det ingripandebeslut som fattats därför – vid en helhetsbedömning av vad som förevarit – inte anses felaktigt. anser därvid också att det utifrån de särskilda omständigheter som förelegat funnits fog för beslutet att avlägsna de fyra utan att först försöka avvisa dem från platsen. Däremot finns enligt polismyndighetens uppfattning vissa tveksamheter kring den information som lämnats till och . i samband med avlägsnandet till Rejmes. konstaterar i denna del att ett avlägsnande enligt 13 § polislagen inte innebär någon befogenhet att inskränka en persons rörelsefrihet utöver vad som följer av själva avlägsnandet. Angående den upprättade dokumentationen gjordes följande bedömning. I upprättade ingripandeprotokoll anges att syftet med avlägsnandena varit att avvärja straffbelagd gärning. Enligt notering på protokollen har de fyra personerna utpekats som delaktiga i bråk på restaurang Bells och avsikten med ingripandena ska ha varit att avvärja ytterligare bråk på platsen. Trots att ingripandena även ska ha grundats på att det bedömts föreligga en omedelbar fara för att den allmänna ordningen skulle störas, så har detta av förbiseende inte kommit att antecknas i protokollen. På det sätt som den kompletterande informationen i protokollen utformats får man också uppfattningen att de fyra männen varit anhängare till MFF, trots att det efter identifiering ansetts klarlagt att så inte var fallet. konstaterar i denna del, i likhet med de uttalanden som gjorts av JO i tidigare ärenden, att det såväl ur kontrollsom rättssäkerhetssynpunkt är viktigt att ett ingripandeprotokoll på ett korrekt sätt återger samtliga de omständigheter som i det enskilda fallet lagts till grund för ett ingripande. Det får vidare anses vara av vikt att den information som lämnas i ett protokoll inte utformas på ett sådant sätt att det föreligger risk för missförstånd. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 konstaterade att , A.S., L.S. och T.M. synes ha filmats i samband med identifieringen och att filmningen inte kunde anses ha skett genom frivilligt deltagande. Myndigheten bedömde att det sätt männen filmats på saknade rättsligt stöd, vilket man såg allvarligt på. Avslutningsvis framhöll polismyndigheten att man – med anledning av vad som framkommit i fråga om brister i dokumentation, tveksamheter kring lämnad information samt den aktuella filmningen – underrättat berörda befattningshavare samt vidtagit åtgärder för att förhindra att liknande brister och felaktigheter upprepas. I ett beslut anförde JO Axberger följande. Om en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna får polisen, när det är nödvändigt för att ordningen ska kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna personen från visst område eller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs för att en straffbelagd handling ska kunna avvärjas. Är en sådan åtgärd otillräcklig för att det avsedda resultatet ska uppnås, får personen tillfälligt omhändertas (13 § polislagen). Att en person genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen innebär att personens uppträdande innefattar ett angrepp på ett ordningsintresse av betydelse för allmänheten. Frågan om ett visst uppträdande stör den allmänna ordningen får inte avgöras från den begränsade synpunkten av vad som för den enskilde polismannen framstår som obekvämt eller olämpligt. En förutsättning för ett ingripande på grund av att någon genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen anses vara att faran är konkret, dvs. att den är bestämd till tid och rum. Ett omhändertagande får inte ske för att abstrakta, ännu inte konkretiserade faror ska avvärjas. Faran ska vidare ha uppkommit genom ett särskilt uppträdande från den som omhändertas. Som konkret fara kan knappast bedömas en persons blotta närvaro på en plats, även om det är känt att han brukar bråka och uppträda ordningsstörande. (Se , Polislagen, Zeteo , kommentaren till 13 §.) Ett ingripande enligt 13 § polislagen i syfte att avvärja en straffbelagd handling kan göras även i de fall då någon ännu inte gjort sig skyldig till brott. I förarbetena har det uttalats att det i sådana fall, för att en så kraftig åtgärd som ett omhändertagande ska få vidtas, bör vara en absolut förutsättning att det föreligger en omedelbar fara för brott (a.a.). Protokoll ska föras över ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av protokollet ska bl.a. grunden för beslutet framgå (27 § polislagen). Bestämmelser om kameraövervakning med fast eller fjärrstyrd kamera finns bl.a. i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning och 27 kap. 20 a–c §§ . I 28 kap. 14 § finns bestämmelser om fotografering med vanlig, handhållen kamera i en förundersökning. I övrigt saknas det uttryckliga bestämmelser om fotografering med kameror av 2 013 /1 4:J O1 Sådan fotografering måste dock överensstämma med de allmänna bestämmelserna om polisens uppgifter i 2 § polislagen samt vara förenliga med allmänt gällande krav på behov och proportionalitet (jfr 8 § polislagen). Det är uppenbart att de personer som avlägsnades inte själva genom sitt uppträdande störde den allmänna ordningen eller utgjorde någon fara för denna. Det fanns inte heller någon omedelbar fara för brott som kunde avvärjas genom ett avlägsnande av dem. Av polismyndighetens yttrande framgår att avlägsnandebesluten i stället baserades på en helhetsbedömning av tillgänglig information, där ett antal faktorer spelade in (männens konstiga uppträdande, polisens kännedom om en av dem, platsen de befann sig på och den förbipasserande mannens uppgifter). Jag har förståelse för att avlägsnanden av det slag som här användes för polisen framstår som ändamålsenliga i samband med högriskmatcher och att det kan te sig försvarligt att grunda dem på helhetsbedömningar. Ett avlägsnande – inte minst det som här förekom – är emellertid en form av frihetsberövande som utgör ett betydande ingrepp mot den enskilde. Varken lagtexten i 13 § polislagen eller rättskällorna i övrigt ger stöd för att sådana åtgärder får företas i andra situationer än de i lagtexten direkt beskrivna. Något utrymme för helhetsbedömningar av det slag som polismyndigheten hänvisat till finns alltså inte vid tillämpningen av denna bestämmelse. Bestämmelsen förutsätter vidare – till skillnad från vad som gäller vid avlägsnande av en folksamling enligt 13 c § polislagen (jfr JO:s beslut , dnr 4480-2011) – en individuell bedömning beträffande var och en som utsätts för ingripandet. I detta fall synes de fyra i stället ha bedömts som grupp. – Avlägsnandet har alltså skett utan erforderligt lagstöd. I linje med vad polismyndigheten själv anfört är det från kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt av grundläggande betydelse att åtgärder av det slag som här förekommit dokumenteras och att samtliga omständigheter som lagts till grund för ingripandet därvid återges korrekt. Den information som de upprättade ingripandeprotokollen i detta fall innehåller uppfyller inte dessa krav. Det ligger i princip inom ramen för polisens allmänna befogenheter att ta bilder på människor som befinner sig på allmänna platser. Om en enskild person fotograferas som ett led i ett tvångsingripande mot vederbörande, krävs dock uttryckligt stöd i lag (se JO:s beslut , dnr 3445-2011). Något sådant stöd fanns inte. i län ska sammanfattningsvis kritiseras för att utan rättslig grund ha avlägsnat och fotograferat de fyra männen. ska därutöver kritiseras för att de protokoll som upprättats varit bristfälliga. Det som anmälts utgör ett ytterligare exempel på de problem som uppkommer i samband med högriskmatcher och på att dessa tenderar leda till att polisen känner sig tvingad att tänja på sina rättsliga befogenheter (jfr det nämnda beslutet och JO:s beslut , dnr 1444-2012). 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 detta beslut sänds därför till den nationelle samordnaren mot brottslighet i samband med idrottsevenemang, för kännedom. Kritik mot i och en anställd där, som i strid med grundlagens krav på opartiskhet sökt sätta press på en av parterna i en tvist (Dnr 232-2012) Beslutet i korthet: En anställd vid polisens kontaktcenter, PKC, har efter kontakt med ett äldre par ringt upp ett företag och hävdat att företaget utfärdat en bluffaktura samt sökt förmå företaget att återta fakturan. Hon bedöms därvid självsvåldigt ha agerat som ombud för en part, utan lagstöd och i strid med grundlagens krav på opartiskhet. Hon har inte heller uppträtt i enlighet med de allmänna uppförandekrav som den rättsliga regleringen ställer på den som är anställd av polisen. I en anmälan till JO har , vid (bolaget), framfört kritik mot polisen och en anställd där. Han har bl.a. anfört följande. besökte bolaget en kund för utförande av en beställd service av dennes fjärrvärmeanläggning. Under besöket framkom att kunden, av okänd anledning, inte längre ville ha någon service. Mot bakgrund av detta fakturerades kunden för de kostnader som var hänförliga till utkörningen. blev en kundtjänsthandläggare vid bolaget uppringd av som presenterade sig som polis. gjorde gällande att bolaget var ett s.k. blufföretag. Vidare uppgav hon att polisen skulle komma att inleda en utredning om bedrägeri för det fall bolaget inte strök den aktuella fakturan, vilket hon också krävde att bolaget skulle göra. återkom och även det samtalet gick i ungefär samma ton. Enligt hade tillvägagångssätt upplevts som kränkande. Dagen efter ringde till kundtjänsthandläggaren och bad om ursäkt. har gett in en inspelning av det första telefonsamtalet med . i har yttrat sig genom biträdande länspolismästaren . I yttrandet redovisas upplysningar från polismästaren , chef för polismästardistrikt, som ansvarar för polisens kontaktcenter där arbetar som civilanställd handläggare. Till polismyndighetens yttrande bifogades även synpunkter i form av ett samtal mellan och gruppchefen . lämnade följande information om bakgrunden. Polisens kontaktcenter (PKC) är en nationell verksamhet som har funnits . Uppgiften är att ta emot anmälningar, tips och upplysningar som kommer in via Polisens gemensamma telefonnummer 11414. 2 013 /1 4:J O1 utom tar centret emot polisanmälningar som kommer in genom polisens webbplats . Verksamheten bedrivs vid de sju polismyndigheterna i , , , , , och . Samtliga PKC-enheter ansvarar gemensamt för hela landet. Samtalen fördelas inte efter någon geografisk princip, utan den operatör som är först tillgänglig besvarar samtalet oavsett var detta kommer ifrån. Efter granskning av förundersökningsledare vid något av de sju kontaktcentren överförs anmälan till berörd polismyndighet. PKC-verksamheten regleras i () föreskrifter och allmänna råd om Polisens kontaktcenter (PKC), RPSFS 2008:4, FAP 150-0. Vidare har RPS tagit fram ett dokument som kallas Nationell rutinbeskrivning för Polisens Kontaktcenter. Det följer av 7 § FAP 150-0 att PKC ska ta emot, upprätta och granska anmälningar som kommer in till PKC på telefon. Efter granskning och i förekommande fall, beslut av förundersökningsledare vid , ska anmälan överföras till berörd polismyndighets brottssamordningsfunktion för vidare hantering (8 §). Därutöver är de allmänna bestämmelserna i polislagen (1984:387), och förundersökningskungörelsen (1947:948) tillämpliga. Det kan nämnas att förfarandet kring upptagande av anmälan i princip är oreglerat (till skillnad från förundersökningsförfarandet). Att en polisman har en skyldighet att ta upp en anmälan om brott som hör under allmänt åtal följer av 9 § första stycket polislagen. JO har i ett antal avgöranden uttalat att polisen har en sådan principiell skyldighet (t.ex. dnr 5054-2006 som gällde PKC). Beträffande händelsen uppgav polismyndigheten följande. Av den samtalsuppteckning [] som polismästardistriktet upprättat efter det samtal som gruppchefen höll med den civila PKC-operatören och då hon fick lyssna på CD- skivan som medföljde JO-remissen, framkommer bl.a. följande. hade diskuterat ärendet gällande det äldre paret som fått vad de trodde var en bluffaktura med en annan PKC-operatör och hon fick då förslaget att ringa upp företaget. Kollegan hade sagt att andra operatörer hade ringt upp företag på det viset. Hon förstod att hon lade press på företaget att ta tillbaka fakturan till det gamla paret när hon hotade med att upprätta en anmälan om bedrägeri. Hon fick en sådan sympati för det gamla paret och ville gärna hjälpa dem. Men redan snart efter samtalet kände att hon hade gjort fel. Hon hade under utbildningen till PKC-operatör (med efterföljande praktik och handledning ) fått lära sig att man inte ringde upp någon annan än målsägande och anmälare för att komplettera deras redan ingivna anmälan. Hon hade inte heller fått någon instruktion från någon förundersökningsledare (polis) eller någon civil arbetsledare på om att ringa upp företaget. är mycket ångerfull och inser sitt misstag. Dagen efter händelsen ringde hon till företaget och bad om ursäkt, hon ringde även till det äldre paret och berättade att hon gjort fel och inte kunde hjälpa dem på det sätt som hon trott dagen innan. har hon som praxis att alltid kontrollera med en förundersökningsledare innan hon kontaktar någon externt. Det har vidare framkommit att någon polisanmälan i RAR-systemet inte har upprättats vare sig avseende eller med anledning av telefonuppgifterna från det äldre paret i . Orsaken till att någon anmälan inte har upprättats har inte gått att utröna. I sin bedömning angav polismyndigheten följande. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 PKC-operatörens agerande att ringa upp det utpekade företaget och ställa krav samt hota om polisanmälan står i strid mot kravet om saklighet och opartiskhet i 1 kap. 9 § RF och det är därmed oacceptabelt. En brottsanmälningsmottagare ska självklart inte ta ställning i ett enskilt ärende och självsvåldigt agera utifrån sitt ställningstagande. Frågor till det utpekade företaget ska naturligtvis ställas inom ramen för förundersökningen av utredningspersonal. I det här fallet hade inte någon förundersökningsledare tagit ställning till om förundersökning skulle inledas eller inte. PKC- operatörens agerande står även i strid mot den s.k. uppförandekoden i 4 kap. 1 § polisförordningen som innebär att bemötandet av enskilda ska vara hövligt och korrekt. Vidare kan konstateras att agerandet faller utanför den i 4 § förvaltningslagen stadgade serviceskyldigheten. Myndigheten kan dock konstatera att PKC-operatören själv insett sitt felaktiga beteende och dagen därpå ringt upp företaget och det äldre paret och bett om ursäkt för sitt agerande samt att hon senare vid samtal med sin chef uttryckt sin djupa ånger.