frsrdg · H104JO1 · 2013-11-13 00:00:00 — Anledningen till att hon skulle göra det var bl.a. att det inte fanns någon annan möjlighet att få den tilltalade till familjehemmet och att han således i annat fall skulle tvingas vara kvar i häktet ytterligare tid. Förhandlingen avslutades och parterna underrättades om att dom skulle avkunnas vid rättegångsdagens slut. Bakgrunden var att jag eventuellt skulle vara tvungen att ta en annan förhandling och det var osäkert om överläggningen skulle vara klar . Parterna underrättades även om att beslut i frågan om häktning och omhändertagande skulle meddelas i samband med domen. Något beslut att häva häktningsbeslutet meddelades således inte i samband med förhandlingen. Däremot diskuterades, som framgår ovan, frågan om omhändertagande vid en eventuell dom på kontraktsvård. Det kan nämnas att samtliga parter argumenterade för ett sådant omhändertagande vid en eventuell kontraktsvård. I samband med att domen avkunnades beslutades att den tilltalade inte längre skulle vara häktad utan i stället omhändertas med stöd av 28 kap. 6 b § till dess han överförts till Frivården . I den aktuella bestämmelsen anges att om den tilltalade är häktad i målet, så ska han i stället omhändertas till dess han överförts till det behandlingshem eller den vårdgivare som anges i behandlingsplanen. Syftet med bestämmelsen är i första hand att förhindra ett återfall i missbruk och därmed sammanhängande brottslig verksamhet innan den dömde kan påbörja den planerade behandlingen, som ett behov av häktning inte kan anses föreligga när påföljden bestämts till skyddstillsyn (prop. 1991/92:109 s. 15). I motiven anförs även följande (s. 16). Strävan bör alltid vara att den kontraktsvårdsdömde skall kunna tas emot av vårdgivaren direkt efter domen. Omhändertagande bör ske endast i undantagsfall när det av trängande skäl inte är möjligt att ta emot den dömde och det dessutom finns en påtaglig risk att den dömde inte kommer att inställa sig om han inte blir omhändertagen. 2 013 /1 4:J O1 vill i sammanhanget betona att det även skall vara huvudregel att även häktade förs direkt från förhandlingen till vårdgivaren när dom avkunnas i anslutning till huvudförhandlingen. Mot denna bakgrund, och i syfte att möjliggöra ett så kort omhändertagande som möjligt, kom beslutet att få den utformningen att omhändertagandet skulle vara till dess den dömde överfördes till frivården (som hade möjlighet att föra honom direkt till familjehemmet) och inte det behandlingshem eller den vårdgivare som angavs i behandlingsplanen (vilket skulle ha inneburit att han fått vara kvar i häktet i vart fall till ). Även om åtgärden låg i linje med bestämmelsens syfte inser jag dock att den knappast täcks av dess ordalydelse. I domen borde därför i stället ha angetts att omhändertagandet skulle vara till dess den dömde överlämnades till behandlingshemmet eller vårdgivaren, även om detta inneburit en längre tids omhändertagande. Möjligtvis som en följd av detta synes inte någon underrättelse om domen ha skickats till Skyddsvärnets familjevård, vilket skulle ha gjorts i enlighet med 14 § förordningen [1990:893] om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). Detta hade troligtvis inte hänt om det angetts att omhändertagandet skulle vara till dess överlämnande skett till vårdgivaren, varför det nog snarare kan ses som en olycklig följd av beslutets formulering än som en brist i domstolens rutiner. Även med den utformning beslutet fick borde jag dock ha säkerställt att underrättelse skickades till vårdgivaren. anförde bl.a. följande. Jag delar den bedömning som gjorts av både och att domslutet utformades på ett olyckligt sätt. Jag instämmer även i vad de anfört om att domsbeviset rätteligen skulle ha expedierats även till Skyddsvärnet. För att undvika att det inträffade upprepas kommer tingsrätten att påminna all dömande personal om bestämmelsen i 14 § förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål m.m. I ett beslut anförde JO följande. I 28 kap. 6 b § anges att en domstol i samband med att en häktad person döms till skyddstillsyn med föreskrift om särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård, har möjlighet att förordna att den dömde ska vara omhändertagen i avvaktan på att planerad behandling inleds. Möjligheten att besluta om omhändertagande är begränsad till de fall där den planerade vården förutsätter ett boende hos vårdgivaren, t.ex. i ett behandlingshem eller ett familjehem (prop. 1991/92:109 s. 15). Beslutet om omhändertagande upphör automatiskt när den dömde tas emot av vårdgivaren. Enligt 14 § förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. ska en domstol som dömer en tilltalad till skyddstillsyn med föreskrift om särskild behandlingsplan skicka en underrättelse om domen till vårdgivaren. Detta gäller dock endast om vårdgivaren i domen ålagts att anmäla misskötsamhet från den dömdes sida till åklagaren och Kriminalvården. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Av utredningen framgår att tingsrätten avslutade förhandlingen med att parterna underrättades om att dom skulle avkunnas vid rättegångsdagens slut. Tingsrätten avkunnade domen i parternas utevaro. I domen bestämde tingsrätten påföljden till skyddstillsyn i förening med s.k. kontraktsvård. Tingsrätten förordnade också i domen att M.J. inte längre skulle vara häktad utan i stället omhändertas med stöd av 28 kap. 6 b § till dess han hade överförts till Frivården . Tingsrätten sände en underrättelse om domen till Frivården . Däremot sände tingsrätten ingen underrättelse till vårdgivaren, familjevård. Såväl som lagmannen vid tingsrätten har uppgett att domslutet under rubriken m.m. fick en olycklig utformning då det angav att M.J. skulle omhändertas med stöd av 28 kap. 6 b § till dess han hade överförts till Frivården . Såsom redogjorts för ovan har domstolen endast en möjlighet att förordna att den dömde ska vara omhändertagen till dess han eller hon har överförts till det behandlingshem eller den vårdgivare som anges i behandlingsplanen. Att förordna på det sätt som gjorde är således inte lagligen möjligt. har förklarat domslutets utformning med att syftet var att möjliggöra ett så kort omhändertagande som möjligt. Även med tanke på ett sådant syfte är det av yttersta vikt att ett domslut är korrekt utformat så att inga tveksamheter kan råda om att det är lagligt och möjligt att verkställa. Felaktigheter i domslut riskerar därtill alltid att påverka allmänhetens förtroende för domstolsarbetet negativt. borde således ha förvissat sig om att det han försökte uppnå med domslutet var korrekt enligt lagstiftningen. Som själv har uppgett synes även hans felaktigt utformade domslut ha lett till att en underrättelse om domen aldrig skickades till berörd vårdgivare. För dessa brister förtjänar kritik. 2 013 /1 4:J O1 Kritik mot två rådmän vid för att ha meddelat dom i ett tvistemål drygt efter avslutad huvudförhandling (Dnr 5465-2012) Beslutet i korthet: Efter en huvudförhandling i ett tvistemål tog det tingsrätten meddelade dom. I JO:s beslut uttalas att tingsrätten borde ha kunnat meddela dom och att de ansvariga domarna inte kan undgå kritik för det dröjsmål som skett. A. B-F. framförde i en anmälan klagomål mot rådmännen och vid med anledning av handläggningen av ett tvistemål där han var ombud. Han uppgav bl.a. att rättegången avslutades , att överläggning hölls först samt att dom meddelades först . Handlingar i tingsrättens mål T 4874-04 begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. följande. Huvudförhandling i målet pågick i och avslutades med besked om att dom i målet skulle meddelas . Utredningen omfattade bl.a. två partsförhör och åtta vittnesförhör. samt lämnade tingsrätten besked om att dom i målet inte kunde meddelas och dom i målet kom att meddelas först . Av protokoll framgick att överläggning i målet hölls . Ärendet remitterades till tingsrätten för yttrande och upplysningar om anledningen till att överläggningen påbörjades först och att dom meddelades . Tingsrätten (lagmannen ) inkom med ett yttrande jämte upplysningar från chefsrådmannen och rådmannen . Av upplysningar framgick i huvudsak följande. Huvudförhandling i målet pågick den 6–. Parterna fortsatte därefter, med rättens tillstånd, att skriftväxla angående rättegångskostnaderna . Rätten bestod av rådmännen , ordförande och referent, och samt t.f. Med anledning av vad anmälaren anfört bör konstateras att målet för en erfaren rådman vid varken rättsligt eller vad gäller omfattningen var särskilt krävande. Direkt efter huvudförhandlingens slut höll rätten i sal 27, där förhandlingen ägt rum, överläggning i målet i enlighet med bestämmelsen i 17 kap. 9 § . och har för vana att alltid i vart fall påbörja överläggning direkt efter avslutad huvudförhandling. Ledamöterna var eniga om utgången, vilken låg i linje med de diskussioner som fortlöpande förts mellan ledamöterna under huvudförhandlingens gång. Undertecknad angav hur dom- 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 skälen borde utformas. rådmannen anmälde ingen avvikande uppfattning. Av något skäl har den inledande överläggningen inte noterats i minnesanteckningarna från förhandlingen. Undertecknad uppmärksammade inte detta förhållande när anteckningarna signerades. Vid de tillfällen för överläggning som antecknats, , ägnades till att gå igenom det förslag till dom som undertecknad utformat och till att bestämma domens slutliga lydelse. När skulle återkomma i tjänst , efter juluppehållet, fick undertecknad från ledningen för avdelningen beskedet att han var sjuk. upplystes, såvitt undertecknad nu kan minnas, att den sjukdom som drabbats av var så allvarlig att han inte skulle kunna återkomma i tjänst. Med det beskedet ansåg undertecknad det som uteslutet att kontakta honom angående domskälen i målet T 4874-04. och fann att förutsättningar förelåg att med stöd av bestämmelsen i 1 kap. 3 a § fjärde stycket meddela dom på två ledamöter. Till följd av arbetsbördan på avdelningen kunde dom inte meddelas , som angetts. Genom beslut och flyttades tidpunkten för domens meddelande fram till . Det huvudsakliga skälet till detta var således arbetsbördan på avdelningen. Undertecknad kan inte nu erinra sig huruvida sjukdom hade någon betydelse för denna fråga. Yttrandet har avfattats i samråd med rådmannen . uppgav bl.a. följande. Av anteckningarna från huvudförhandlingen framgår inte om överläggning påbörjades eller inte i anslutning till att huvudförhandlingen avslutades. Vad ett protokoll eller anteckningar från en huvudförhandling ska innehålla framgår av 6 kap 3 § RB. Av bestämmelsen framgår vilka uppgifter som ska antecknas i protokollet. Protokollet ska skildra förhandlingens förlopp och beslut som fattas och avkunnas ska antecknas. I allmänhet avslutas protokoll och anteckningar med att förhandlingen förklaras avslutad och parterna underrättas om datum för dom. Därefter står oftast angivet att det efter enskild överläggning beslutas dom. Något uttryckligt krav på att det finns en anteckning om att det hålls enskild överläggning och beslutas dom finns inte, även om upplysningen kanske bör finnas där med hänvisning till punkt 9 i nämnda lagrum. Som framgår av och yttrande hölls överläggning i målet i direkt anslutning till att huvudförhandlingen avslutades, dvs och ledamöterna var eniga om utgången. Överläggning hölls således i direkt anslutning till huvudförhandlingens avslutande. Något avsteg från 17 kap 9 § RB gjordes inte och även de synpunkter som framfördes pläderingsvis var lätta att komma ihåg. Det är naturligtvis beklagligt att det förhållandet att en anteckning inte framgick av protokollet har föranlett detta ärende. anförde bl.a. följande. Jag delar de synpunkter som lämnats i bifogade yttranden. Som framgår av uppgifterna påbörjades överläggningen i direkt anslutning till huvudförhandlingen. Det har därmed inte förekommit något fel i tingsrätten när det gäller överläggning till dom i det aktuella målet. Den omständigheten att det i protokollet inte angetts att överläggning hölls även ändrar inte denna bedömning. Det är beklagligt att tidpunkten för doms meddelande sköts fram . Som framgår av utredningen var anledningen till det den 2 013 /1 4:J O1 mycket ansträngda arbetssituation som rådde på avdelning 5 vid den aktuella tidpunkten. Den omständigheten att tidpunkten för domen sköts fram kan dock inte enligt min mening anses utgöra någon sådan brist i tingsrättens handläggning som kan föranleda kritik. A. B-F. yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. I 17 kap. 9 § anges att då huvudförhandling har ägt rum ska överläggning hållas eller senast nästa helgfria dag och om det är möjligt dom beslutas och avkunnas. Om dom inte kan meddelas i direkt anslutning till överläggningen, ska den meddelas senast efter avslutad huvudförhandling. Ytterligare anstånd kan äga rum om synnerligt hinder finns. Kravet att dom ska meddelas i nära anslutning till huvudförhandlingen har sin grund i omedelbarhetsprincipen. Om förflyter mellan huvudförhandlingen och domsskrivandet, är risken stor att något väsentligt blir förbisett, bortglömt eller värderat på ett oriktigt sätt. Dessutom kan dröjsmål med att meddela dom leda till att handläggningen inte uppfyller regeringsformens krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen). Tingsrättens huvudförhandling pågick och domen omfattar 78 sidor. Det framstår som klart att det fanns synnerligt hinder mot att meddela domen inom tvåveckorsfristen. Frågan är då hur tingsrätten kunnat ta på sig för att färdigställa domen. I förarbetena till har uttalats att tvåveckorsfristen inte bör överskridas med mer än en eller annan vecka (NJA II 1943 s. 214). JK har i ett beslut uttalat sig om tiden för meddelande av dom i ett tvistemål (JK 1987 s. 59). En tingsrätt hade hållit huvudförhandling i kollegial sammansättning i ett tvistemål . Parterna och 18 vittnen hördes. Huvudförhandlingen avslutades och dom meddelades , alltså . I JK:s beslut sägs följande. Enligt min mening föreligger numera ej sällan skäl för att tillämpa reglerna om tid för doms meddelande på ett annat sätt än vad som var avsett när reglerna infördes genom den nya ikraftträdande. Jag vill dock betona att reglerna alltjämt ska betraktas som gällande och att strävan alltid måste vara att hålla tiden från huvudförhandlingen så kort som möjligt. För tvistemål av ej alltför komplicerad beskaffenhet bör det även i ett ansträngt arbetsläge vara fullt möjligt att avfatta och meddela domen inom den föreskrivna fjortondagarsfristen. Är målet mer arbetskrävande och föreligger andra arbetsuppgifter som inte tillåter att nödig tid reserveras för ett koncentrerat arbete med domen, kan sådana synnerliga skäl anses föreligga som medger att fjortondagarstiden överskrids. Domsarbetet måste dock ofrånkomligen organiseras på sådant sätt att domen färdigställs så snart sig göra låter. Det uppskov som kan godtas utöver fjortondagarstiden får normalt sett inte överskrida en eller högst . I sakens natur ligger att de verkligt omfattande målen givetvis kan kräva för domens avfattande. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Vad sedan gäller handläggningen av det tvistemål som föranlett hovrättens skrivelse hit följer av vad jag redan uttalat att tingsrättens åtgärd att uppskjuta tiden för domens meddelande i månader under inga förhållanden kan godtas. Med beaktande av målets omfattning och domstolens sammansättning finner jag att det måste ha ålegat rotelinnehavaren [...] att planera arbetet på sådant sätt att dom kunnat meddelas i vart fall . Av utredningen framgår att huvudförhandlingen i det nu aktuella målet avslutades och att dom meddelades , dvs. Som jag konstaterat var målet av sådan beskaffenhet att fjortondagarsfristen kunde överskridas. Det var emellertid inte något extraordinärt mål. Visserligen pågick huvudförhandlingen men förhandlingarna tog slut tidigt på eftermiddagarna eller redan till lunch. Domen är på 78 sidor men de egentliga domskälen omfattar bara tolv sidor. En del av arbetet med domen (såsom redovisning av yrkanden, åberopanden och utredning) borde rimligen ha kunnat förberedas redan innan huvudförhandlingen avslutades. Dessutom har i sitt yttrande med anledning av JO:s remiss anfört att målet för en erfaren rådman vid varken rättsligt eller vad gäller omfattningen var särskilt krävande. Mot denna bakgrund anser jag att tingsrätten borde ha kunnat meddela dom . Tingsrätten har uppgett att anledningen till att domen försenades var den mycket ansträngda arbetssituation som rådde på avdelningen. En så lång fördröjning med en doms meddelande som i detta fall är emellertid, oavsett orsaken, inte godtagbar. och var ansvariga för domen och de kan därmed inte undgå kritik för det dröjsmål som skett. Vad A. B-F. i övrigt anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2 013 /1 4:J O1 Kritik mot en rådman vid för hanteringen av åberopad bevisning i ett brottmål samt uttalanden om handläggningen av samma fråga vid Hovrätten över och (Dnr 3200-2012) Beslutet i korthet: En person stod vid tingsrätten åtalad för att inte ha stannat med sin cykel på ett korrekt sätt vid stopplikt. Vid huvudförhandlingen i tingsrätten ville personen åberopa innehållet i en dator som varit kopplad till cykeln för att visa att personen hade stannat vid stoppskylten. Ordföranden angav att det av säkerhetsskäl inte var tillåtet att koppla externa källor till tingsrättens datorer, och personen lämnade då i stället in från cykeldatorn. I beslutet kritiseras ordföranden för att inte ha klargjort om personen nöjde sig med att åberopa utskrifterna eller om han vidhöll att innehållet i cykeldatorn skulle förebringas på annat sätt, exempelvis genom en komplettering av förundersökningen med en undersökning av cykeldatorn. I beslutet görs även uttalanden om hovrättens handläggning av denna fråga i samband med bedömningen av om prövningstillstånd i målet skulle meddelas eller inte. framförde i en anmälan till JO klagomål mot bl.a. och Hovrätten över och med anledning av att han i ett mål om förseelse mot trafikförordningen förvägrats att åberopa bevisning i form av en elektronisk fil ur en cykeldator med hänvisning till att domstolarna inte tog emot sådana. Enligt honom framgick det av den elektroniska filen att han stannade vid stoppskylten, något som åklagaren påstod att han inte hade gjort. Då domstolarna inte tog emot hans elektroniska fil fick han i stället åberopa utskrifter av s.k. skärmdumpar från sin dator. Han uppgav även att tingsrätten hade förvägrat honom att visa upp den aktuella cykeldatorn vid huvudförhandlingen i målet. Handlingar från tingsrätten och hovrätten begärdes in och granskades. Ärendet remitterades därefter till tingsrätten och hovrätten för upplysning- ar och yttrande över handläggningen av J.-N.K:s begäran om att få åberopa viss bevisning. Tingsrätten (lagmannen ) kom in med följande remissvar. Ordföranden vid målets handläggning vid tingsrätten, rådmannen , har anfört följande. Som ordförande vid huvudförhandlingen i [2012, JO:s anmärkning] kan jag lämna följande upplysningar om vilka diskussioner som förekom vid det tillfället angående J.-N.K:s önskemål om att åberopa bevisning. 2 0 1 3 / 1 4 : J O 1 Det är riktigt att J.-N.K. vid huvudförhandlingen hänvisade till sin cykeldator och sa att den med säkerhet visade att han hade stått helt stilla vid stopplikten. Han frågade inledningsvis om han kunde koppla in cykeldatorn i tingsrättens datasystem men när jag förklarade för honom att det, av säkerhetsskäl, inte var tillåtet att koppla in externa källor i tingsrättens datorer lämnade han istället in de från cykeldatorn som han nämner i sin anmälan. Såvitt jag minns förekom det inte någon ytterligare diskussion om cykeldatorn under resten av förhandlingen. Undertecknad har talat med personal vid tingsrättens registratorskontor och fått bekräftat att tingsrätten tar emot elektroniska filer av standardformat. Såvitt framkommit har ingen i vår personal nekat någon att skicka in en elektronisk fil. Tingsrättens it-administratör har förklarat att han inte känner till så mycket om cykeldatorer, men att han genom sökning på internet kommit fram till att det finns cykeldatorer som kan anslutas till en dator för att föra över resultat och/eller uppdatera programvaran. It-administratören framhåller att tingsrätten värnar om säkerheten i sitt datasystem, men menar att det eventuellt skulle ha varit möjligt att föra över information från en cykeldator till en fristående dator. Därefter skulle det vara möjligt att visa innehållet via projektorn i sessionssalen. Utan att genomföra en kontroll är det emellertid, enligt it-administratören, inte möjligt att säkert avgöra om detta är möjligt. Jag delar självklart klagandens uppfattning att det råder fri bevisprövning. Tingsrätten tar regelmässigt emot elektroniska filer av standardformat. Utan närmare uppgifter om vad det är klaganden velat lämna in är det inte möjligt att uttala sig om det är tekniskt genomförbart för tingsrätten att ta emot uppgifterna. Under alla förhållanden har klaganden fått lämna in från sin cykeldator. Uppenbarligen har detta inte varit tillräckligt för en frikännande dom. På det underlag som finns gör jag bedömningen att tingsrätten inte förfarit felaktigt. Upplysningsvis kan jag tillägga att beslutat att inte meddela prövningstillstånd (HD:s mål Ö 2094-12). Hovrätten (presidenten ) kom in med ett remissvar till vilket fogades ett yttrande från hovrättslagmännen . uppgav att han ställde sig bakom de synpunkter som fördes fram i hovrättslagmännens yttrande. och anförde följande. Målet avgjordes av hovrätten genom beslut att inte meddela prövningstillstånd. Vid avgörandet var hovrättslagmannen ordförande och hovrättslagmannen föredragande och referent. Dessutom deltog tf. hovrättsassessorn . Efter överklagande av hovrättens avgörande meddelade beslut att inte meddela prövningstillstånd. Som framgår av handlingarna i målet har J.-N.K. såväl vid tingsrätten som i hovrätten hänfört sig till sin cykel- och gps-dator samt registreringar från denna i en elektronisk fil. Såvitt är bekant för oss har J.-N.K. inte förvägrats att ge in denna fil eller något annat till hovrätten, vare sig genom något formellt beslut eller i form av ett underhandsbesked. Vi känner alltså inte igen skrivningen i J.-N.K:s skrivelse till JO att hovrätten skulle ha vägrat att ta emot denna bevisning. 2 013 /1 4:J O1 Vid hovrättens beslut att inte meddela prövningstillstånd i målet var innehållet i J.-N.K:s överklagandeskrift väl känt för hovrättens ledamöter. Härvid vägdes in vilket bevisvärde – särskilt i belysning av den bevisning som åklagaren åberopat – som kunde finnas i den aktuella filen och cykeln med dess cykeldator samt de utskrifter/grafer som getts in till tingsrätten. För hovrätten framstod det som icke behövligt för avgörande av frågan om prövningstillstånd att be J.-N.K. att hit ge in den elektroniska fil – och eventuellt även sin cykel med vidhängande s.k. cykeldator – som han åberopade. Han har därför inte anmodats att lämna in detta material till hovrätten. En beståndsdel i avgörandet av frågan om prövningstillstånd var naturligtvis huruvida det vid tingsrätten kunde ha förekommit något rättegångsfel som borde föranleda återförvisning av målet eller beslut att bevilja prövningstillstånd och därmed en ny rättegång i hovrätten. Som framgår av hovrättens avgörande besvarades också den frågan nekande. kommenterade domstolarnas remissvar. Beträffande handläggningen vid tingsrätten uppgav han bl.a. att de han, inför huvudförhandlingen, hade talat med angående att ge in en elektronisk fil var domstolssekreterarna . Han fick då beskedet att tingsrätten saknade möjlighet att ta emot elektroniska filer. JO inhämtade därför kompletterande muntliga upplysningar från och vid . De uppgav båda att de inte hade något minne av att de haft något sådant samtal med J.-N.K. I ett beslut anförde JO följande. I brottmål ska processen grundas på principen om parternas likställdhet.